sou · GPB312 · 2002-01-01 00:00:00 — Dessa är stat- ligt reglerade och uppgick till per elev och år. Av ovanstående sammanställning framgår att av danska 18- åringar befinner sig i någon form av gymnasieutbildning. gick majoriteten eller av dem i skolor med offentlig huvud- man4. För elever på allmänna gymnasieskolor var fördelningen på offentliga och på privata skolor. En jämförelse med visar alltså att en något större andel av de danska eleverna har valt privata skolor. Antalet privata gymnasieskolor är dock betydligt mindre i än i . Regeringen beslutar om vilka privata skolor som har rätt till statsbidrag och utbildnings- departementet har det övergripande ansvaret att övervaka under- visning och examination. Enligt de uppgifter om fristående skolor som presenteras av , The information network on education in Europe5, finns 19 fristående gymnasieskolor i . Några av dessa drivs av religiösa samfund. Två internationella skolor har också ställning som fristående gymnasie- skolor. Det förhållandevis lilla antalet privatskolor i landet under- lättar för staten att fördela resurserna till respektive skola enligt det system som beskrivits i kapitel 9.5. 4Källa: Gymnasieskolen i tal 1998/99, . 5http:///Documents/private/en/FrameSet.htm Kommittén har även besökt Kirke-, utdannings- og forsknings- departementet i , som är den myndighet som godkänner och kontrollerar privata gymnasieskolor i . Även i förekommer fristående gymnasieskolor. av gymnasieeleverna går i privatskolor. /98 fanns totalt 531 gymnasieskolor i riket. Av dessa var 12 statliga gymnasieskolor, 456 drevs av fylken och 63 gymnasieskolor hade privata huvudmän. De flesta privata gymnasieskolorna drivs av huvudmän med någon speciell religiös anknytning eller grundar de sig på någon livsfilosofi alternativt pedagogisk idé som motiverar en alternativ pedagogik. I är alla associationsformer tillåtna för huvudmän till fri- stående skolor, men som ett absolut krav gäller att alla offentliga bidrag skall komma eleverna till godo. En jämförelse av antalet privata gymnasieskolor /98 med antalet /97, då en statlig utredning gjordes om de fristående skolornas villkor i , visar att antalet privata gym- nasieskolor ökat med 12 skolor på ett läsår. Enligt utrednings- rapporten6 fanns 51 privata gymnasieskolor. I rapporten är samtliga skolor uppdelade i bidragskategorier enligt nedan: Tabell 12.3: Privata gymnasieskolor i /97 Allmänna ämnen/Yrkesämnen Allmänna ämnen/Naturbruk Allmänna ämnen/Idrottsämnen De norska fristående gymnasieskolorna finansieras till mellan och av statsbidrag. Det norska statsbidraget är av 6 KUF-NOU 1997:16. medelvärdet av kostnaderna för motsvarande utbildningar i de offentliga gymnasieskolorna. Motivet för procentsatsen är att vissa kostnader bl.a. för skolhälsovård, specialundervisning och skol- skjutsar ligger kvar hos elevens hemkommun. Resterande del av skolans kostnader täcks av elevavgifter. I utövar staten en mycket sträng etableringskontroll av fristående gymnasieskolor. Ett villkor för statsbidrag är att den fri- stående skolan erbjuder en utbildning som kompletterar det offentliga utbudet. Utöver den stränga etableringskontrollen granskar den de fristående skolorna ur ämnesinnehållslig, juridisk och ekonomisk synvinkel. Kommittén har i sina internationella jämförelser inte funnit något europeiskt land, som har en så stor andel av ungdomskullen i de övre tonåren i gymnasiestudier av en sådan bredd, att de kan jäm- föras med . I alla länder utom i är studierna för ele- ver i gymnasieåldern mycket klart uppdelade i yrkesförberedande och studieförberedande studier. är också unikt i det avseen- det att all undervisning oavsett huvudman helt finansieras av stat och/eller kommun. Visserligen förekommer det att några fristå- ende gymnasieskolor tar ut elevavgifter, men det gäller en minoritet av skolorna. Undervisningen vid den övervägande majoriteten av fristående gymnasieskolor är kostnadsfri för eleverna och bör så vara enligt kommitténs uppfattning. Våra studiebesök i och visar några avgörande skillnader i synen på fristående skolor i våra länder. Varken i eller ser man de fristående gymnasieskolorna som konkurrenter, som skulle kunna bidra till en höjning av den gym- nasiala utbildningsnivån i riket. I , där man har krav på de fristående gymnasieskolorna att de skall erbjuda en verksamhet som följer samma regler som de offentliga skolorna med ett offentligt bidrag som motsvarar av undervisningskostna- derna, har ingen ny fristående gymnasieskola startat . Många av de skolor som finns har anknytning till och finansieras delvis av något religiöst samfund. I krävs av en fristående gymnasieskola som får offentligt bidrag till sin verksamhet att skolan erbjuder en utbildning som skiljer sig från vad de offentliga gymnasieskolorna erbjuder. Tidi- gare har motsvarande villkor gällt även i . SOU 2001:12 Internationella jämförelser begränsning av bidragsberättigandet är nyetableringen av fristående skolor låg även i . I figur 12.1 redovisar vi skillnaderna i de regelsystem som gäller för fristående gymnasieskolor i , och . I vissa länder finns, som kommittén framhållit i inledningen av kapitlet, förbud för fristående utbildningar som drivs med vinst- syfte. Kommittén har tidigare motiverat varför vi inte anser ett sådant förbud meningsfullt i . Skillnader i regelsystem för fristående gymnasieskolor i , och KFri associationsform, men ej rätt till utdelning KRiksintag, men närskole- bidrag (än så ...) Stark ökning av antal skolor 13Lärdomar av kvalitetskrav på privata högskolor I ingår att överväga om det finns lärdo- mar att dra av kvalitetskrav på privata högskolor. Enligt på för utvärde- ring och kvalitetsarbete1 ställer krav på privata högskolor endast när dessa begärt examensrättigheter. För att en privat högskola skall få examensrättighet ställs samma krav på den privata högskolan som på den statliga högskolorna och den privata högskolan blir föremål för samma kvalitetsgranskning som beskrivs nedan. beslutade att godkänna regeringens förslag (Prop. 1999/2000:28) om bl.a. studentinflytande och kvalitetsutveckling i högskolan. Beslutet innebar en lagändring som markerar att kvalitetsarbetet är en gemensam angelägenhet för högskolornas personal och studenterna. I propositionen meddelar regeringen:2 att den vill höja ambitionsnivån när det gäller kvali- tetsarbete. har verket granskat kvalitetsarbetet vid universitet och högskolor, men vill regeringen att det skall ske en utvärdering både av kvaliteten i utbildningarna och om kvalitetsarbe- tets resultat lett till förbättringar. I samband med förberedelserna för och genomförandet av högskolereform kom kvalitet och kvalitetsaspekter i högre utbild- ning i fokus. Frågan om hur kvalitet skulle definieras, mätas och värderas diskuterades livligt inte minst eftersom beslutat om ett tredelat resursfördelningssystem. Högskolornas resurstill- delning skulle grunda sig på antalet registrerade studenter, studen- ternas prestationer och utbildningens kvalitet. 2Citat ur regeringens pressmeddelande . Lärdomar av kvalitetskrav på privata högskolor De två första delarna började tillämpas som arbetade vidare med utformning av den tredje delen – den s.k. kvalitetsdelen. Förslaget redovisades i Kvalitet och dynamik (SOU 1993:102) och innebar en femprocentig ersättning som skulle baseras på en bedömning av lärosätenas kvalitetsutvecklingsprogram och genomförandet av dessa. Förslaget godkändes av men återtogs efter regeringsskiftet . Den nya regeringen ansåg att lärosätenas kvalitetsarbete skulle främjas bättre om bedömningen av det inte skulle vara kopplad till resurstilldelningen. Man föreslog att ändå skulle granska lärosätenas kvalitets- utvecklingsprogram och att resultaten skulle ingå i de underlag som statsmakterna har inför beslut om utbildningsbidrag. utvecklade i dialog med universitet och högskolor metoden för granskning och bedömning av kvalitetsarbetet vid universitet och högskolor. övergick i den nybildade myndigheten . bedömdes kvalitetsarbetet vid samtliga då verksamma 36 svenska universitet och högskolor. Lärosätenas självvärdering ligger till grund för bedömningen. Efter att ha studerat den, annat material som lärosätet anser relevant att redovisa samt lärosätets kvalitetsutvecklingsprogram besöker en extern bedömargrupp lärosätet under 2–. Bedömargrupperna består av fem till sex personer inklusive en sekreterare. Dessa hämtas från andra universitet och högskolor och inkluderar alltid en studentrepresentant. Grupperna innehåller också personer med bakgrund från olika delar av samhälls- och näringsliv. –2002 genomförs en andra bedömnings- omgång som även innefattar de senast inrättade högskolorna samt ett antal så kallade enskilda utbildningsanordnare. I en rapport3 med titeln – ett sätt att förbättra verk- samhetens kvalitet vid universitet och högskolor? görs en delrapport av de erfarenheter som gjorts när kvalitetsarbetet vid något mer än hälf- ten av lärosätena varit föremål för granskning. I rapporten konstateras att både lärosätenas självvärderingar och externa bedömningar haft 3 rapportserie 1997:41 R. Lärdomar av kvalitetskrav på privata högskolor stor betydelse både för lärosäten och bedömare. Enligt rapporten är kvalitetskulturen vid de svenska universiteten och högskolorna på väg att utvecklas på ett sätt som befrämjar verksamheten. I rap- porten dras slutsatsen att bedömningsprogrammet bidrar till utvecklingen. Några citat ur egen sammanfattning av den aktuella rapporten: Ur rapporterna från den första halvan av bedömningscykeln kan bara knapphändiga slutsatser dras om hur verksamheten vid lärosätena utvecklas. Det finns med andra ord inget tydligt svar att det faktiskt blir bättre till följd av en mer systematisk kultur av ständiga förbätt- ringar. Däremot finns det indikationer på att verksamheten faktiskt blivit bättre i ett antal avseenden. Dessutom kan man av genomgången i början av kapitel 4 läsa in pro- blem för lärosätena att integrera kvalitetsutvecklingsprogrammet med andra former av verksamhetsstyrning. Möjligen borde statsmakterna överväga att avskaffa kravet på särskilda kvalitetsutvecklingsprogram och i stället se sådana program som integrerade delar av verksamhets- planering, anslagsframställningar och årsredovisningar. De behövdes som grund för beslut om kvalitetspremien, men riskerar nu att leva ett eget liv. Även om den genomgång och analys som görs i denna rapport visar att de 19 första bedömningarna fungerat tillfredsställande, är slutsatsen inte nödvändigtvis att modellen är den enda tänkbara. Ett alternativ är att fokusera roll på kontroll mer än på utveckling och att inrikta kommande utvärderingar på bedömning av kvalitet i verksamheten och en tydlig jämförelse mellan olika slutsatser. Erfarenheterna av bedömningsprogrammet ger stöd för uppfattningen att det faktiskt går att granska för att främja Med utgångspunkt i detta och med hänsyn till att den första bedömningscykeln kommit att mer handla om sjösättningen av ett kvalitetsarbete än ett pågående sådant, bör programmet fortsätta minst en omgång till i en liknande form för att möjligen därefter övergå till mer förenklade prövningar. Erfarenheterna efter den första bedömningsomgången föranledde att besluta om ytterligare en bedöm- ningsomgång som genomförs –2002. Arbets- gången i denna andra bedömningsomgång är väsentligen den- samma som tidigare men har modifierats utifrån de erfarenheter som gjorts både av lärosätenas kvalitetsarbete och av bedömnings- processen. I en handledning med titeln granskning och Lärdomar av kvalitetskrav på privata högskolor bedömning av kvalitetsarbetet vid universitet och högskolor4 ges utgångspunkterna för denna andra bedömningsomgång. När det gäller kvalitetsarbetet vid fristående gymnasieskolor vill kommittén hänvisa dels till vad skollagen föreskriver om tillsyn, dels till att den förordning om kvalitetsredovisning inom skolvä- sendet (1997:702) som trädde ikraft även gäller för bidragsberättigade fristående gymnasieskolor. 9 kap. 13 § skollagen lyder: Fristående skolor som får bidrag för viss utbildning enligt 8 eller 8 b § skall, i fråga om den utbildningen, stå under tillsyn av och vara skyldiga att delta i den uppföljning och utvärdering av skolvä- sendet som genomförs av . I fråga om fristående skolor som får bidrag enligt 8 eller 8 b § skall i fråga om den utbildningen, den kommun där skolan är belägen ha rätt till insyn i skolans verksamhet. Sådana skolor är skyldiga att i den utsträckning som kommunen bestämmer delta i den uppföljning och utvärdering som kommunen gör av sitt eget skolväsende. Fristående skolor som avses i 8 § är vidare skyldiga att delta i riks- omfattande prov i den utsträckning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Förordningen om kvalitetsredovisning inom skolväsendet 4 § lyder: Sådana fristående skolor som avses i 9 kap. 1, 8 och 8 b §§ skollagen (1985:1100) och riksinternatskolorna skall upprätta skriftliga kvalitetsredovisningar som visar dels i vilken mån målen för utbild- ningen uppnåtts, dels vilka åtgärder som behövs om målen inte har uppnåtts. Enligt kommitténs bedömning ger ovan citerade lag- och förord- ningstexter stat och kommun tillräckliga verktyg att kontrollera att eleverna på fristående gymnasieskolor erhåller en utbildning av lik- värdig kvalitet som i det offentliga skolväsendet. Någon ytterligare reglering behövs därför inte. 4 rapportserie 1998:21 R. 14 Förslag till författningsändringar 14.1Omständigheter att ta hänsyn till vid beslut om bidragsberättigande I kapitel 5 har utredningen lyft fram att elevantalsutvecklingen och lokalmarknaden i lägeskommunen och omgivande kommuner är två faktorer som bör beaktas vid beslut om bidragsrätt vid nyetablering av en fristående gymnasieskola. Detta bör enligt kommitténs förslag förtydligas genom ett tillägg till 9 kap. 8 § skollagen. Kommittén föreslår att avslutningen av nämnda paragraf ges följande lydelse (förslag till ändrad text är kursiverad): ... En förklaring enligt första stycket skall inte lämnas i fråga om en utbildning som, på grund av t.ex. den planerade utbildningens innehåll och utformning, skolans storlek och geografiska läge, skulle innebära påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller i närliggande kommuner. En fristående skola som avses i denna paragraf får inom ramen för vad som sägs i första stycket 1 ha en konfessionell inriktning. Med ovanstående skrivning öppnas en möjlighet till en mer individuell bedömning av olika fristående skolor, som ansökt om bidragsberättigande i samma kommun. 14.2Förbättring av kommunernas planeringsförutsättningar I kapitel 5 har de fristående gymnasieskolornas inverkan på den kommunala gymnasieplaneringen behandlats. Många av de syn- punkter som kommunala gymnasieföreträdare framfört, när de hävdat att en fristående gymnasieskola riskerar att allvarligt för- sämra den kommunala gymnasieskolans förutsättningar, finner vi överdrivet pessimistiska. En synpunkt som vi tycker kan behöva beaktas, avser att beslutet om en ny fristående gymnasieskolas bidragsberättigande ibland fattas så sent, att det kan ställa till med onödiga problem för den kommunala planeringen. Eftersom ele- verna 9 som regel väljer gymnasieutbildning finner kommittén det rimligt att kommunerna normalt endast är skyldiga att betala bidrag från ett visst år till de fristående gymnasieskolor som är godkända som bidragsberättigade . För att ytterligare undanröja en del av kommunernas planerings- problem föreslår kommittén vidare att det införs en möjlighet att under vissa förutsättningar senarelägga starten för en fristående skola med . Frågan har behandlats i avsnitt 5.5. De nu föreslagna förbättringarna av kommunernas planerings- förutsättningar föreslås genomföras genom följande ändringar av 9 kap. 9 § skollagen (den nya texten är kursiverad): Om inte kommunen och skolan har kommit överens om annat, skall bidraget enligt 8 a eller 8 c § beräknas för ett bidragsår i sänder. Varje bidragsår börjar . För att en fristående skola som avses i 8 eller 8 b § skall ha rätt till bidrag från och med ett visst bidragsår gäller att skolan har ansökt om att bli förklarad som bidragsberättigad före kalenderåret innan det år utbildningen avses att startas. Om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller i närliggande kommuner får förklaringen om rätt till bidrag avse tiden från och med höstterminen efter den i ansökan angivna tidpunkten för planerad start av verksamheten. För sådan ansökan om förklaring om bidragsrätt som ges in skall Statens skolverks beslut föreligga senast . Undantag härifrån får dock göras om det i ett enskilt ärende uppstår betydande svårigheter att färdigställa utredningen . 14.3Regleringen av elevrapportering och kommunbidrag 14.3.1De fristående gymnasieskolornas elevrapportering till hemkommunerna I kommitténs kommunkontakter har några kommunföreträdare framfört att det ibland är svårt för kommunen att veta vilka elever som tagits in på en fristående gymnasieskola. Det förekommer att elever blir intagna både i en gymnasieskola och på en fristående gymnasieskola. på höstterminen har alltid inneburit en viss turbulens i elevgruppen som börjar i den första årskursen även när antalet fristående gymnasieskolor var mindre än . Elever som inte kommit in på sitt förstahandsval blir efterintagna när någon tackar nej till sin plats och lämnar därmed sin plats för nya elever osv. Turbulensen ökar med antalet aktörer och enligt kommunerna tar det nu allt innan de kommunala gymnasieskolorna vet vilka elever de kommer att ha . Problemet fanns som sagt redan när det endast fanns ett fåtal fristående gymnasieskolor och den kommunala intagningsenheten skötte all gymnasieintagning. Flera av de fristående gymnasieskolorna köper intagningstjänsten från den kommunala intagningsorganisationen, men många ser ett värde i att få göra intagningen själva. Eftersom alla gymnasieskolor är intresserade av att ha en så välfylld organisation som möjligt uppkommer en period i början av höstterminen , när elever blir erbjudna att komma in på vakanta platser. Enligt våra sagesmän finns det elever som kan vara intagna både på en och en fristående gymnasieskola och på så sätt uppehålla flera platser. Fenomenet är i första hand ett storstadsproblem och går nog inte helt att komma tillrätta med. Före slopandet av den statliga regleringen av elevområden för gymnasieskolan 1992 fick kommunerna statsbidrag för de elever som kommunen kunde redovisa respektive . Även därefter har skollagen innehållit detaljerade bestämmelser om beräkningen av bidragen från elevernas hemkommuner till fristående gymnasieskolor. gällde således att det var elevantalet som avgjorde bidragets storlek under resten av bidragsåret, dock med avdrag för sådana elever som därefter avbröt sina studier. För dessa behövde kommunen betala bidrag fram till och med månaden efter det att eleven avbrutit studierna vid den fristående skolan. Kommittén anser sig inte ha tillräcklig grund för att utan ytterli- gare utredning föreslå en återgång till den tidigare detaljregle- ringen. Flera fristående skolor framförde att de fått likviditetsproblem när vissa kommuner vägrat att betala sina kommunbidrag en gång . Vi betalar bara ut sådana här bidrag en gång per termin. På höstterminen kommer det , var ett svar som en fristående gymnasieskola med likviditetsproblem fått av en kommun. För en nyetablerad fristående skola kan det bli mycket svårt att köpa in läromedel åt eleverna och betala lön till personalen augusti, om kommunbidraget som skall användas kommer skolan till handa först . Mot bakgrund av vad som framkommit vill kommittén framhålla att frågan redan är reglerad i friskoleförordningen 2 kap. 11 §, som lyder: Om skolan och kommunen inte kommer överens om annat, skall bidraget betalas ut med en tolftedel . Utbetalningarna –september avpassas efter ett beräknat antal elever och regleras vid utbetalningen . 14.4Rätt för fristående gymnasieskolor att anordna individuella program I avsnitt 6.3 ovan har kommittén behandlat olägenheten som ligger i att en fristående skola inte har rätt att anordna individuella program. De fristående gymnasieskolorna har med nu gällande reglering endast rätt till bidrag för elever som går ett nationellt eller specialutformat program. Det innebär att skolan kan förlora bidraget för en elev som av något skäl inte kan fullfölja hela programmet eller åtminstone en så stor del av programmet att det kan rubriceras reducerat program. I praktiken redovisar flera intervjuade skolledningar att en överenskommelse i sådana fall brukar kunna träffas med elevens hemkommun om att eleven får övergå till ett kommunalt individuellt program med placering på den fristående gymnasieskolan. En sådan lösning förutsätter dock att eleven, kommunen och skolan tillsammans bedömer att det är den bästa lösningen för eleven. Kommittén föreslår att skollagen ändras så att det finns möjlighet även för en fristående gymnasieskola att anordna individuella program. Lagändringen föreslås ske genom att 9 kap. 8 § skollagen kompletteras med en fjärde punkt med följande lydelse: En fristående skola som avses i denna paragraf får även anordna individuellt program om skolan och elevens hemkommun kommer överens om det bidrag som kommunen skall betala till skolan för eleven. Som framgår av rapporten är det endast en minoritet av de bidragsberättigade fristående gymnasieskolorna som tar ut elevavgifter för undervisningen med stöd av 9 kap. 10 § skollagen: Skolor som har rätt till bidrag enligt 8 § får för de elever som bidragen avser endast ta ut elevavgifter som är skäliga med hänsyn till de särskilda kostnader som skolan har för den bidragsgrundande utbildningen, förutsatt att kostnaderna kan anses rimliga för verksamheten Eftersom kommunbidragen i kommitténs förslag även fortsättningsvis kommer att grunda sig på medianen av kommunernas kostnader för motsvarande utbildningar finner kommittén inget skäl att behålla de fristående gymnasieskolornas rätt att ta ut elevavgifter. De skäl, som skolorna framfört som t.ex. att en majoritet eller alla elever läser utökade program, eller att skolans profil är att hålla en hög lärartäthet m.fl. är av den karaktären att även kommunala gymnasieskolor när så är möjligt gör samma prioriteringar. Kommittén föreslår därför att vad som gäller för kommunala gymnasieskolor enligt 5 kap. 21 § skollagen även skall gälla för fristående gymnasieskolor, nämligen: Utbildningen i gymnasieskolan skall vara avgiftsfri för eleverna. De skall utan kostnad ha tillgång till böcker, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Huvudmannen får dock besluta att eleverna skall hålla sig med enstaka egna hjälpmedel. I verksamheten får också förekomma enstaka inslag som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. Som en följd av detta förslag föreslås att 9 kap. 10 § skollagen ändras så att den första delen som avser fristående gymnasieskolor får lydelsen: Fristående skolor som har rätt till bidrag enligt 8 § får för de elever som bidragen avser inte ta ut avgifter i större omfattning än vad som gäller för gymnasieskolor inom det offentliga skolväsendet enligt 5 kap. 21 §. Den del av 10 § som avser gymnasiesärskolor föreslås oförändrad. 14.6Fastställande av bidragets storlek och statlig granskning De bestämmelser som reglerar de fristående gymnasieskolornas verksamhet återfinns i 2 kap. förordningen om fristående skolor (1996:1206). I 2 a § står: För fristående gymnasieskolor skall fastställa till vilket nationellt program i gymnasieskolan utbildningen i bidragshänseende skall hänföras. Utredningen har i sitt arbete fått flera synpunkter på till vilket nationellt program vissa gymnasieutbildningar hänförts.