sou · GPB354d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Vad innebar för ungdomars livsvillkor? blir mindre viktiga. Tvärtom framstår det som viktigt att se till hur de långsiktiga utvecklingstendenser som inneburit en alltmer ut- dragen etableringsprocess för allt fler ungdomar påverkats . För att ge en bättre grund att belysa dessa frågor är det viktigt att genomföra studier som följer ungdomar , och där det är möjligt att jämföra villkoren för olika ungdomskullar. Detta understryker att frågan om ungdomars villkor måste göras till föremål för en långsiktigt inriktad kunskapsuppbyggnad. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Blomskog, S. & L. , 1999. Vilka ungdomar blir arbetslösa?, i , A. & M. (red. ), I vuxenlivets väntrum. Fauske, H. Changing youth: transition to adulthood in , 4:1:47 63. & O. , 2000. Välfärd, ofärd och ojämlikhet. Kommittén Välfärdsbokslut, SOU 2000:41. Furlong, A. & T. (red. ), 2000. Youth Unemployment and Marginalisation in Northern Europe. NOVA Rapport 18. Furlong, A. & F. Cartmel, 1997. and Social Change. Individualization and risk in late modernity. Hagquist, C. The living conditions of young people in . On the crisis, social conditions and health. Hagquist, C., S.R. Silburn, S.R. Zubrick, G. . , 2000. Suicide and mental health problems among Swedish youth in the wake of the 1990s recession, Hagquist, C. Ung i 1988-1998. Hoem, B. Utan jobb – inga barn?, i , J. Arbetsmarknad, demografi och segrega- tion. Kommittén Välfärdsbokslut, SOU 2000:37. Förändringar av ungdomars etableringsprocess i . Några resultat från en kohortstudie baserad på svenska longitudinella registerdata, i Dokumen- tation från Nordiska seminariet om arbetsmarknadsstatistik i . Ungdom och boende. En studie av boendet för ungdomar i åldern 20 . : Boinsti- tutet. Hörnqvist, M. Att bli vuxen i olika generationer, i , J. & O. (red. ), Vardagens villkor. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Kieselbach, T. ), 2000. Youth Unemployment and Health. A Comparison of Six European Countries. Opladen: Leske, Budrich. Varför föds det inte fler barn i ? : Riksförsäk- ringsverket. The entry into employment: an approach towards a general theory, 16:168-84. Ungdomars socialbidragstagande och försörj- ningssvårigheter , i , Å. ), Väl- färd och försörjning. Kommittén Välfärdsbokslut, SOU 2000:40. Springpojkar och språngbrädor. Om orsaker till och åtgärder mot ungdomars arbetslöshet. Dissertation Series 18. : , univer- sitet. Långvarigt socialbidragstagande under 1990- talet. följer upp och utvärderar 1999:5. Tematisk översikt och analys. Tematisk översikt och analys. Kön, generation och arbetslöshet, i , A. & M. (red. ), I vuxenlivets väntrum. Ungdomars välfärd och värderingar. Rapport till Barn- och och . Ungdoms- styrelsens utredningar nr 9. Vid sidan av – Om ungas inträde på arbetsmarknaden. utredningar nr 13. Ungdomsstyrel- sens utredningar nr 17. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Patterns of income, nest leaving and economic problems among Swedish young people in a longitudinal perspective, opublicerat manus. : Sociologiska institu- tionen vid . & Dwyer, P. New Directions in Research on Youth in Transition, , 2:1:5 21. & M. , 2000. Arbetslöshet och levnads- villkor krisår, i , J. ), Välfärdens förutsättningar. Arbetsmarknad, demografi och segregation. Kommittén Välfärdsbokslut, SOU 2000:37. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Socialbidragen är ett av de områden där utvecklingen varit mest dramatisk . handlar det utan undan- tag om en mycket kraftig ökning, med stigande bidragskostnader, längre bidragstider och allt fler i behov av hjälp. I takt med den förbättrade samhällsekonomin sjunker sedan såväl kostnader som andel bidragstagare i befolkningen två avslutande år, medan längden på bidragstiderna däremot fortsätter att öka. befinner vi oss i ett läge där nivåerna för bidragstagandet i befolkningen är i stort sett är jämförbara med de som registrerades runt 1992 1993, som de som är kvar i socialbidragstagande i genomsnitt har längre hjälpperioder än tidigare under det gångna årtiondet (SOU 2000:3; 2000). Välfärdspolitiskt finns det en uppenbar logik i att betrakta lång- varigt, omfattande eller sammanhängande socialbidragstagande som mer problematiskt än de hjälpbehov som uppstår på grund av mer tillfälliga svårigheter. Detta gäller oavsett om man ser bidrags- tagandet som en indikator på hur väl övriga välfärdssystem funge- rar eller om man beaktar den grad av marginalisering eller utan- förskap som drabbar den enskilde. Den slutsats man kan dra av utvecklingen sista år blir därför att det – trots det kraftigt sjunkande bidragstagandet i befolkningen – saknas skäl att avskriva socialbidragen från listan över angelägna socialpolitiska frågor. Med detta också sagt att det finns anledning att mer ingående rikta uppmärksamheten mot varaktighetsaspekten i bidragstagan- det och de omständigheter som beskriver utvecklingen för indi- vider och hushåll med mer långvariga behov. För att närmare förstå hur ökningen av de genomsnittliga hjälpperiodernas längd gått till, kan det inledningsvis finnas skäl att studera hur omfattningen av Om avslutat långvarigt socialbidragstagande bidragstagandet utvecklats i olika varaktighetsintervall. I Figur 1 beskrivs hur antalet individer med socialbidrag utvecklats . Figuren beskriver indexerade förändringar, vilket gör det möjligt att jämföra den relativa ökningen för olika grupper. Antal vuxna () med socialbidrag uppdelat på hjälpperiodens längd , 1990 1999. Indexerade för- ändringar (1990=100)1 Med en uppdelning av ovanstående slag får vi en tydlig bild av det ökande socialbidragstagandets faktiska karaktär. Kortvariga perio- der, här definierat som , beskriver en mycket måttlig ökning inledande år, minskar därefter kontinuerligt och avslutar på en nivå som till och med är lägre än i periodens början. Den mest dramatiska ökningen finner vi i gruppen med bidrag , där antalet individer närapå tredubblas under loppet av . Uttryckt i faktiskt antal handlar det här om en uppgång från knappt 36 000 personer 1990 till cirka 97 000 per- soner 1996. Denna ökning upphör 1997 och vänds till en tydlig nedgång under de två avslutande åren. Det medellånga bidrags- tagandet – här – uppvisar som förväntat en utveckling någonstans emellan det lång- och kortvariga. 1 I den ordinarie statistik som redovisar ändrades mätmetoderna 1999, vilket där minskar uppgifternas jämförbarhet . I figuren ovan är dock grunddata omräknade så att redovisningssätt tillämpats över hela perioden. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande här är dock att den nedgång som kan iakttas för samtliga kurvor , det vill säga då samhällsekonomin på allvar börjar vända till det bättre, ger tydligast utslag för de långa och medellånga perioderna. Inom ramen för socialbidragens generella expansion finner vi med andra ord en mängd olika förlopp, där det blir tydligt att uppgången i mer långvarigt bidragstagande haft en stor betydelse för utvecklingen i sin helhet. 4.2Tidigare kunskaper om långvarigt socialbidragstagande I takt med att forskningen på socialbidragsområdet utvecklats och att ovanstående mönster blivit uppmärksammade, har intresset för det långvariga socialbidragstagandet ökat. Vanligtvis riktas upp- märksamheten mot vilka förhållanden som kännetecknar de lång- variga bidragstagarna i jämförelse med andra bidragstagare eller med icke-bidragstagare. Generellt kan man säga att långvariga bidragstagare, hur än gruppen avgränsas, skiljer sig från de med mer kortvariga behov på samma sätt som socialbidragstagare totalt sett skiljer sig från befolkningen i övrigt. Det vill säga: samma typ av utsatthet och resursbrister som samvarierar med socialbidrags- tagande totalt återfinns hos långvariga bidragstagare, men i ännu högre omfattning. Av tidiga studier på området framgår att bidragstagandets varaktighet samvarierar med sådant som sämre arbetsmarknadsförankring, lägre utbildning, sämre politiska och ekonomiska resurser, flyktingstatus samt sämre fysisk och psykisk ohälsa (1960; Korpi 1971; SCB 1987; 1989; Halleröd 1991; 1991; 1996). Genom- gående tecknas bilden av en relativt marginaliserad grupp där resursproblemen accentueras i takt med bidragsperiodernas längd. Relativt litet uppmärksamhet har ägnats åt vilka omständigheter som har betydelse för möjligheterna att bryta det långvariga bi- dragstagandet eller etablera annan typ av försörjning. I och klientstudie (a.a.) utpekas dock upplevd arbetsförmåga och psykisk hälsa som betydelsefulla faktorer. Mer aktuella analyser har genomförts för Social- styrelsens räkning (1999). I en bred översikt över långvariga socialbidragstagares villkor bekräftas i många avseenden tidigare beskrivningar, som ett antal iakttagelser om Om avslutat långvarigt socialbidragstagande förhållanden mer specifika för 1990-talet görs. Ett dominerande tema i framställningen är de tydliga spår som flyktinginvandringen avsatt i det långvariga bidragstagandet . Bland annat framgår att antalet utländska medborgare med långvarigt social- bidrag blev drygt fem gånger fler , att jämföras med svenska medborgare där motsvarande ökning var ungefär hälften så stor. En avgörande faktor då det gällde in- vandrares risk att hamna i långvarigt bidragstagande var vistelsetid i – ju kortare perioder desto högre risk (samma sak gäller för socialbidragstagande generellt i gruppen). Utomeuropeiska invand- rare uppvisade också en högre risk än de som anlänt från euro- peiska länder. I övrigt var långvarigt socialbidragstagande vanligt bland unga föräldrar och särskilt bland unga ensamstående kvinnor med barn. Av materialet framkommer också, som förväntat, att ju fler månader man haft socialbidrag under ett visst år, desto större var risken att man behövde bidrag under de år som följde därefter. I en jämförelse mellan och konstaterar och Voges (1998) att socialbidragstagandets varaktig- het sammanhänger med delvis olika omständigheter i de bägge länderna. I har t.ex. ensamstående kvinnor markant än män, så ej i . Däremot har invandrare i ett relativt sett mer ogynnsamt utfall i förhållande till infödda än vad invandrare i har. Mönstren för ålder är mer likartade, även om svårigheterna för mycket unga personer (upp till ) är större i . 4.3Långvarigt socialbidragstagande definitioner och dynamik En iakttagelse man oundvikligen gör vid en genomgång av det som skrivits om långvarigt socialbidragstagande är att själva avgräns- ningsproblematiken – det vill säga vad som är att betrakta som långvarigt i sammanhanget – hanterats mycket olika av olika för- fattare. Utgångspunkt för de operationella definitioner som till- lämpas är vanligtvis antingen ett visst antal bidragsmånader (eller ) eller frekvensen av återkommande bidragstagande under en flerårsperiod.2 Till båda dessa sätt att mäta 2 Ett alternativt sätt att hantera frågan utan att behöva bestämma någon gräns är att hantera antalet bidragsmånader som en kontinuerlig variabel, och däri- genom fokusera mer mot varaktighet än långvarighet operationaliserat på ett visst sätt. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande kan sedan olika aspekter på kontinuitet och periodicitet läggas (a.a.; 1993). Uppenbart är emellertid att någon enhetlighet i sättet att operationalisera begreppet inte föreligger. Inte heller hittar man något övertygande teoretiskt stöd för en viss typ av definition, de avgränsningar som görs är i de flesta före- kommande fall godtyckliga och avhängiga de sammanhang inom vilka de formuleras. Med detta inte sagt att det är likgiltigt hur definitionen görs. Olika sätt att mäta leder oundvikligen till att gruppen kommer att variera med avseende på storlek, samman- sättning och grad av utsatthet. Strängare kriterier (med avseende på hur många månader som bidrag måste ha utgått eller som ett hushåll skall ha varit aktuellt) leder till mindre och mer marginaliserade grupper, medan man med mildare gräns- dragningar fångar in större och i regel mer heterogena grupper. Oavsett hur bestämningen görs så kan omfattningen och varia- tionen av långvariga bidragstagare förstås som ett resultat av två processer: å ena sidan inflöde, det vill säga vilka som tillkommer i gruppen och å andra sidan utflöde, det vill säga vilka som lämnar den. Den första processen korresponderar mot frågan om varför människor initialt sett hamnar i långvarigt bidragstagande, den senare mot hur man lämnar det. I det senare ligger också, indirekt, frågan om varför vissa tenderar att bli kvar. I Figur 2 beskrivs hur inflöde i och utflöde ur långvarigt social- bidragstagande (här definierat som minst tio månaders socialbidrag under ett kalenderår) utvecklats . Om avslutat långvarigt socialbidragstagande nytillkomna i gruppen långvariga socialbidrags- tagare (10 mån/år) samt de som lämnat gruppen från föregående år. Kvinnor och män 16-w år. Ej kvarboende barn. Av figuren framgår att antalet nytillkomna långvariga bidragstagare under större delen av perioden överstiger det antal som lämnar gruppen. Detta är förstås i enlighet med vad man kan vänta sig när det långvariga bidragstagandet totalt sett ökar i omfattning. Att lägga märke till är också att ökningstakten i inflödet är markant större än den för utflödet , varefter de bägge kurvorna utvecklas i olika riktning. Vad figuren ovan beskriver är också en mycket tydlig ökning av omsättningen i det långvariga bidrags- tagandet . Ett alternativt sätt att beskriva utvecklingen är att istället för antal räkna på andelar som tillkommer eller lämnar gruppen. Detta ger betydligt mindre kraftiga svängningar, där andelen nytillkomna endast ökar och där utflödet minskar påtagligt 1997. Det sistnämnda kan också beskrivas som att en större andel blir kvar i långvarigt bidrags- tagande (vilket också illustreras, uppdelat på kön, i Figur 3 och 4 längre fram i detta kapitel). I det följande skall vi med utgångspunkt i uppgifter närmare beskrivna nedan studera vilka försörjningsvägar de personer som vid olika tillfällen varit långvariga socialbidragstagare tar under de år som följer och, vidare, hur dessa mönster förändras . Vi skall också rikta närmare uppmärksamhet mot utflödet ur gruppen. Detta gör vi genom att SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande analysera vilka faktorer som samvarierar med möjligheterna att utträda ur gruppen. Också här är tidsfaktorn central, det vill säga möjligheterna att studera hur olika faktorers förklaringsvärde förändras . När utflöde ur långvarigt socialbidragstagande undersöks, är det dock viktigt att vara med- veten om att detta inte bara är en effekt av vad som händer i sam- hällsekonomin, på arbetsmarknaden eller inom socialförsäkrings- systemet i övrigt. Såväl in- som utflöde påverkas också av för- ändringar i socialbidragets regelverk och praxis. Generellt innebär detta att större svårigheter att komma in (det vill skärpta kvali- fikationskrav) kan följas av ökade svårigheter att ta sig ut. Detta beroende på att en socioekonomiskt mer utsatt grupp selekteras och att kategorier med jämförelsevis bättre möjligheter på t.ex. arbetsmarknaden hindras från att komma in. Detta sker dock inte med automatik, och skärpta krav behöver inte heller nödvändigtvis innebära att möjligheterna att lämna det långvariga bidragstagandet totalt sett påverkas, men kan ändå medföra att de omständigheter som möjliggör ett utträde blir annorlunda. Mot bakgrund av att kan beskrivas som en period av i huvudsak skärpta krav (2000) finns det dock anledning att hålla denna mekanism i minnet. I våra analyser kommer långvarigt bidragstagande genomgående att definieras som minst tio månaders socialbidrag under ett kalenderår. Avgörande för denna avgränsning är att den typ av processer och successiva förskjutningar av olika mönster vi söker belysa, bäst fångas om man kan jämföra relativt sammanhållna och avgränsade perioder av långvarigt/omfattande socialbidragstagande med varandra. Med ett vidare tidsspann för definitionen skulle vi få färre möjliga hållpunkter och sämre möjligheter att beskriva för- ändringar . Definitionen har också utnyttjats i andra sam- manhang. Den var t.ex. det dominerade måttet i ovan refererade studie . Kortare tidsspann än kalenderår är inte möjligt att använda eftersom socialbidragsregistret endast innehåller årsbaserade uppgifter. Det faktum att vi genomgående opererar med kalenderår som tidsmässig enhet gör att bidragsperioder som under 12-måna- dersperioder uppgår eller mer, men som faller över två kalenderår (så att t.ex. fem månaders bidrag utgår och ) inte genomgående fångas upp i vårt material. I förhållande till en sådan alternativ, flytande, definition blir med andra ord nivåerna på det långvariga bidragstagandet i vårt material Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Fördelen med kopplingen till kalenderår ligger dock i att periodiseringen förenklas, vilket för vårt syfte är centralt, och även om en flytande definition har en högre precision, så påverkas sannolikt inte de huvudsakliga resultaten på något avgörande sätt. 4.4Data – avgränsningar och definitioner I de analyser som följer nedan används den s.k. Socialmedicinska databasen () som hålls vid , . SMDB täcker hela befolkningen 1990 1998 och består av registeruppgifter från ett antal olika källor. Materialets bas är longitudinella databas . är en samkörning av uppgifter från RAMS (Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik), Utbildnings- registret, RTB (Register över totalbefolkningen), IoF (Inkomst- och förmögenhetsregistret) samt FoB90 (Folk- och Bostadsräk- ningen 1990). Detta material har i sin tur samkörts med flera av , bl.a. och det är framför allt denna samkörning som utnyttjas här. täcker perioden 1998, de socialbidragsuppgifter som finns i SMDB täcker perioden 1999. Det innebär att vi har tillgång till inkomst-, utbildnings- och arbetsmarknadsuppgifter 1998 och socialbidragsuppgifter . Därutöver finns givetvis uppgifter om kön, ålder och familj. I SMDB:s nuvarande skick finns tyvärr ingen uppgift om ursprungsland för invandrare, endast invandringsår. Uppgifter om datum för dödsfall har hämtats från dödsorsaksregistret.3 För analyserna i detta kapitel har vi valt ut de personer som 1998 tillhörde ett folkbok- föringshushåll (se nedan) med socialbidrag. De som saknar person- nummer har inte inkluderats i analyserna eftersom samkörning då inte är möjlig. I vissa fall har ett hushålls sammanlagda antal socialbidragsmånader summerat till orimliga tal. I de fallen har värdet för individerna i hushållet räknats som bortfall för det aktuella året (det rör sig dock om mycket få fall, som mest av bidragstagarna under ett enskilt år). Med dessa restriktioner får vi ett material med 1 208 091 individer (varav 597 432 män och 610 659 kvinnor). I de flesta analyser behandlas 3 hämtas uppgiften från dödsaviregistret, ett register där endast dödsdatum finns registrerat. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande emellertid kvarboende barn på samma sätt som yngre barn, dvs. de inkluderas inte i analyserna, vilket renderar ett dataset om 1 194 070 individer (varav 587 180 män och 606 890 kvinnor). Genom att analyserna i allmänhet görs separat för män och kvinnor undviker vi på detta sätt de statistiska problem det skulle innebära om samma hushållsuppgifter förekommer i samma analys. Det finns ändå fall kvar då detta kan förekomma, nämligen personer av samma kön i registrerade partnerskap. Dessa fall är dock så få att det inte kan påverka resultaten. levde t.ex. 255 av personerna i materialet i registrerade partnerskap. I de multivariata analyserna används ett tioprocentigt urval av materialet, vilket beskrivs närmare i anslutning till redovisningen av dem. Att skapa ett tillförlitligt hushållsbegrepp utifrån uppgifter i offentliga register har sedan Folk- och Bostadsräkningarnas upp- hörande varit ett stort problem. Länge var s.k. taxeringshushåll det enda tillgängliga alternativet. Med detta hushållsbegrepp räknas ungdomar som egna hushåll, oavsett om de bor kvar hemma eller inte. Dessutom kan inte ogifta samboende som inte registrerats som samtaxerade identifieras. I den version av som SMDB baseras på har hushållsbegreppet förbättrats på flera punkter med hjälp av uppgifter bl.a. från det så kallade fler- generationsregistret och uppgifter om på vilken fastighet en person är folkbokförd. Kvarboende ungdomar räknas inte längre som egna hushåll om de är skrivna på samma fastighet som någon förälder. Samboende som har eller har haft gemensamma barn och som är folkbokförda på samma fastighet räknas som tillhörande samma hushåll oavsett om de är samtaxerade eller ej. Däremot går det inte att identifiera samboende som inte har eller har haft gemensamma barn. Det gör att det inte framgår i materialet om exempelvis en ensamstående mamma flyttar ihop (utan att gifta sig) med en man som hon aldrig haft gemensamma barn med. Detta gör att vi överskattar antalet ensamstående såväl med som utan barn, om än inte i samma utsträckning som är fallet med definitioner utifrån taxeringshushåll. Att flytta ihop med någon är ju dessutom en händelse som kan innebära att ett socialbidragstagande upphör Om avslutat långvarigt socialbidragstagande och detta går oss alltså förbi. Resultat rörande ensamstående bör därför tolkas med viss försiktighet.4 Den definition av långvarigt socialbidragstagande som vi använder oss av återfinns ovan. I de följande, beskrivande, delarna av kapitlet ingår en överblick över till vilken typ av försörjning de som är lång- variga socialbidragstagare övergår till under påföljande år. I dessa analyser används en kategorisering av individerna efter försörjningskälla, bygger på inkomstuppgifter från . Föl- jande kategorier har skapats: Omfattande socialbidragstagande, kärnarbetskraft, studerande, förtidspensionärer, ålderspensionärer, arbetslösa med arbetslöshetsinkomst, avlidna och övriga. Defini- tionerna framgår av Tabell 1. En person som avlidit räknas som Personer som inte hör till ovanstående kategori och som har haft socialbidrag i Personer som inte tillhör någon av ovanstående kategorier och som haft en arbets- inkomst motsvarande minst 3,5 basbelopp. Personer som inte tillhör någon av ovanstående kategorier och som haft inkomst från allmän folkpension eller tilläggspension motsvarande minst folkpensionsnivån för Personer som inte tillhör någon av ovanstående kategorier och som haft någon form av arbetslöshetsrelaterad inkomst. 4 Vi kan inte använda det hushållsbegrepp som finns i eftersom vi är intresserade av uppgifter även från bidragsfria år. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Personer som inte tillhör någon av ovanstående kategorier och som haft inkomster från förtidspension motsvarande minst folkpensionsnivån för ensamstående. Personer som inte tillhör någon av ovanstående kategorier och som haft inkomster från studier motsvarande minst 0,87 basbelopp, vilket unge- fär motsvarar fullt studiemedel från CSN för en termins helfartsstudier. räknas studiemedel från CSN, utbildnings- bidrag för doktorander och svenska för in- vandrare (SFI). Hit förs de som inte tillhör någon av ovan- * I dess nuvarande skick innehåller SMDB inga uppgifter om sjukbidrag. 4.5Mot egen försörjning? har vi kunnat se att det antal som lämnade det långvariga bidragstagandet under större delen av decenniet inte ökade i samma takt som inflödet i gruppen. Under dessa år minska- de således den relativa andel som lämnade gruppen. Att personer upphör att vara långvariga socialbidragstagare är dock ingen entydig indikator på att försörjningssvårigheterna upphört eller att man på andra sätt uppnått en bättre socioekonomisk integrering . Vägen ut ur långvarigt socialbidragstagande leder inte enbart till självförsörjning via arbete eller till möjlig kom- petensutveckling genom studier, utan också mot andra former av mer eller mindre tillfälligt samhälleligt stöd.