sou · GPB317 · 2002-01-01 00:00:00 — I 8 kap. 2 § arbetsmiljölagen finns en uppräkning av sådana överträdelser som enbart skall föranleda bötesstraff. Motsvarande bestämmelse vid fartygsarbete finns i 12 kap. 3 § fartygssäkerhets- lagen. När det gäller överträdelser av andra föreskrifter än sådana som avses i 8 kap. 2 och 4 §§ fartygssäkerhetslagen är bestämmelserna i dessa lagrum i princip likadana. 8 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen saknar emellertid motsvarighet i fartygssäkerhetslagen. Enligt det stycket skall det inte dömas för en överträdelse om det i stället har utfärdats en föreskrift om sanktionsavgift enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen. Enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen får regeringen eller, efter regeringens bestämmande, föreskriva om sanktionsavgifter vid överträdelser av vissa föreskrifter. Innebörden av bestämmelsen är att, vid en överträdelse – även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet – den fysiska eller juridiska person som driver verksamheten skall betala en sanktionsavgift enligt en på förhand bestämd beräkningsgrund. Med sanktionsavgifterna införs alltså ett strikt ansvar för företagen att följa vissa föreskrifter. Har föreskrivit att sanktionsavgifter skall få meddelas i anledning av överträdelserna skall verket också i förväg bestämma beräkningsgrunden för sanktionsavgiftens storlek. Avgiften skall vara lägst och högst . Frågor om påförande av avgift prövas av länsrätten. Dock får pröva sådana frågor genom avgiftsförelägganden. Ett avgiftsföreläggande innebär att den som antas ha gjort sig skyldig till en överträdelse föreläggs avgiften till godkännande. Möjligheten att påföra sanktionsavgift ersätter det normala strafförfarandet. Har en föreskrift om sanktionsavgift utfärdats skall en överträdelse inte föranleda ansvar enligt andra straffbestämmelser i 8 kap. arbetsmiljölagen. Det främsta skälet till att det i arbetsmiljölagen infördes bestämmelser om sanktionsavgifter var svårigheten att utdöma ett Arbetsmiljön på fartyg 153 personligt ansvar i fråga om överträdelser av arbetsmiljöbestämmelser. Avgörande var den effektivisering av sanktionssystemet som kunde vinnas genom att begränsa erforderlig utredning till att gälla endast själva överträdelsen (se prop. 1993/94:186 s. 48 f.). Det är enbart överträdelser av föreskrifter meddelade med stöd av 4 kap. 1, 2 eller 8 § arbetsmiljölagen som omfattas av bestämmelserna om sanktionsavgifter. Dessa föreskrifter om bl.a. tillverkning och användning av tekniska anordningar, tillståndsplikt för vissa arbetsprocesser, arbetsmetoder eller anläggningar m.m. eller om förande av register och förvarande av handlingar gäller formella förfaranden eller preciserade åtgärder. Överträdelser av föreskrifterna är direkt straffbelagda i arbetsmiljölagen och förutsätter därmed inte förelägganden eller förbud. De förekommer inte heller annat än som en följd av uppsåt eller oaktsamhet. Möjligheten att föreskriva om sanktionsavgifter i stället för att döma till påföljd infördes i arbetsmiljölagen genom en lagändring . Lämpligheten av ett liknande förfarande för arbetet på fartyg har inte varit föremål för överväganden. 5.14Avslutande synpunkter på gällande rätt om arbetsmiljön på fartyg Vi har här visat på en rad skillnader mellan arbetsmiljölagen och bestämmelserna om arbetsmiljön i fartygssäkerhetslagen. De flesta skillnaderna är en följd av ändringar i arbetsmiljölagen. Det är en given slutsats att lagstiftningsarbetet kommit på efterkälken vad gäller regleringen av arbetsmiljön på fartyg. I nästa avsnitt förordar vi en lösning som förhindrar en framtida eftersläpning av dessa bestämmelser. 6Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg Vi föreslår att arbetsmiljölagen skall tillämpas på fartygsarbete. bör alltjämt behovet av särskilda arbetsmiljöbestämmelser för fartygsarbetet tillgodoses. I huvudsak kan detta ske inom ramen för arbetsmiljölagen. Vissa särbestämmelser är emellertid nödvändiga. Dessa bestämmelser, som bl.a. gäller befälhavarens skyddsansvar i arbetsmiljöfrågor samt de särskilda kraven ombord såvitt avser bostads- och fritidsutrymmen, sjukvård samt kost och vatten, bör tas upp i 4 kap. i den nya fartygssäkerhetslagen. Likaså bör tillsynen av efterlevnaden av bestämmelserna om arbetsmiljön regleras i fartygssäkerhetslagen. Vi har inte funnit skäl att undanta fartygsarbetet från bestämmel- serna i arbetsmiljölagen om internkontroll, arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet, företagshälsovård eller sanktionsavgifter. Jämfört med gällande rätt innebär vårt förslag därmed en del nyheter. Mycket av det som sägs i arbetsmiljölagen följer emellertid av det arbetsmiljöavtal som gäller mellan sjöarbets- marknadens parter. Fartygssäkerhetslagens bestämmelser om arbetsmiljö har i princip inte ändrats sedan lagen trädde 1988. har åtskilliga ändringar skett i arbetsmiljölagen. Vi har i föregående kapitel tämligen utförligt behandlat skillnaderna mellan lagarna. I det förevarande kapitlet redovisar vi våra överväganden om ändringar i reglerna om arbetsmiljön på fartyg. Vi ställer bl.a. frågan om det som ändrats i arbetsmiljölagen är relevant också för regleringen av fartygsarbete. Av största vikt är då på vilket sätt som de nya reglerna förhåller sig till sjöfartens speciella krav. 156 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg Utgångspunkten vid fartygssäkerhetslagens tillkomst var att bestämmelserna om arbetsmiljön skulle ha samma innehåll som i arbetsmiljölagen, undantaget vissa specialregler för fartyg. En följd av detta är att bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen om arbetsmiljön har blivit nästan lika utförliga som arbetsmiljölagens. Detta förhållande bör i vart fall ifrågasättas vid en översyn som syftar till att modernisera och förenkla bestämmelserna om arbetsmiljön på fartyg. Som vi ser det finns det två vägar att gå för att hitta en mer tillfredsställande lösning än den nuvarande. Den ena är att överge den direkta kopplingen mellan bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen och arbetsmiljölagen. Man kan då förenkla regleringen av arbetsmiljön på fartyg i lag och förordning, så att de bestämmelser som finns där enbart är portalbestämmelser och låta den verkliga utvecklingen av rättsregler ske genom föreskrifter, internationella konventioner och partsöverenskommelser. Den andra är att göra arbetsmiljölagen tillämplig på fartygsarbete. Man kan i så fall mönstra ut de bestämmelser ur fartygssäkerhetslagen som har sina motsvarigheter i arbetsmiljölagen. 6.2Bör bestämmelserna i lag och förordning om fartygsarbete vara mindre detaljerade? Vid fartygssäkerhetslagens tillkomst uttalade föredragande statsrådet följande. I samband med att arbetsmiljölagen infördes gjordes vissa överväganden om författningens utformning (se prop. 1976/77:149 s. 219). Enligt vad som då anfördes kan en uppräkning av olika åtgärder till skydd mot skador i arbetslivet av naturliga skäl aldrig bli fullständig. När det gäller arbetsmiljölagens uppläggning ansågs det, med hänvisning till den mängd olika verksamhetsområden som skulle täckas, inte lämpligt att i lagen eller dess tillämpningsförordning meddela några detaljföreskrifter om arbetsmiljöns utformning. En sådan detaljreglering skulle dessutom inte vara förenlig med att regler av detta slag av den ansvariga myndigheten måste kunna anpassas till den snabba utvecklingen med minsta möjliga tidsutdräkt. Dessa uttalanden får alltjämt anses giltiga. Det finns skäl att ytterligare minska detaljregleringen även såvitt gäller reglerna om arbetsmiljön på fartyg (prop. 1987/88:3 s. 38 och 39). Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 157 Trots denna målsättning är den svenska lagregleringen av fartygsarbete vid en internationell jämförelse tämligen detaljerad. Vi har valt att jämföra med motsvarande reglering i och . Liksom i är fartygsarbete undantaget från dessa länders motsvarighet till arbetsmiljölagen och finns i stället i samma lagar som gäller övriga frågor om sjösäkerhet. 6.2.2Norsk lagstiftning om arbetsmiljön på fartyg. Den norska loven (nr 4) om arbeidervern og arbeidsmiljö m.v. är i de delar lagen reglerar arbetsmiljön snarlik den svenska arbetsmiljölagen. Liksom arbetsmiljölagen är den norska lagen tillämplig på de flesta arbetsplatser. Endast ett fåtal verksamheter är undantagna, däribland sjöfart, fångst och fiske samt bearbetning av fångsten på fartyg. Bestämmelser om arbetsmiljön ombord på fartyg finns i stället i bl.a. loven (nr 7) om statskontrol med skibes sjödygtighet m.v. Den lagen kan närmast jämföras med fartygs- säkerhetslagen. I 42–46 och 52 §§ finns övergripande bestämmelser om hur arbetsmiljön på fartyg skall vara utformad. Kraven på arbetsmiljön är i princip desamma som sägs i 6 kap. fartygssäkerhetslagen. Vidare framgår att Kungen eller, i vissa fall, Sjöfartsdirektoratet kan meddela närmare föreskrifter om de krav som skall gälla på fartygen. Det finns i 54 a § en motsvarighet till 8 kap. 2 och 3 §§ fartygs- säkerhetslagen. Enligt den bestämmelsen kan Sjöfartsdirektoratet meddela föreskrifter om att viss slags utrustning m.m. endast får användas ombord om den är godkänd. Av 106 § framgår att ansvaret för fartygets och de ombordvarandes säkerhet åvilar befälhavaren. Redaren ansvarar för viss utrustning och för att fartyg besiktigas m.m. Redaren får inte medverka till att icke- sjödugliga fartyg går till sjöss. Arbetsmiljöbestämmelser finns också i Sjömannsloven (nr 18). Enligt 40 § svarar befälhavaren för att arbetet ombord planeras och utförs så att de ombordanställdas liv, hälsa och välfärd blir tillfredsställande tillvaratagna. Befälhavaren skall se till att de ombordanställda har erforderlig utbildning och kännedom om det arbete som de skall utföra. De ombordanställda skall medverka vid genomförandet av arbetsmiljöåtgärderna och följa de föreskrifter som gäller för arbetets utförande. I samma paragraf finns ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om när skyddsombud och skydds- kommittéer (verneombud och verne- og miljöutvalg) skall utses respektive tillsättas på fartygen. Det finns också en bestämmelse om samordningen av skyddsåtgärder ombord, när även andra än redaren 158 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg driver verksamhet på ett fartyg. De ombordanställda kan enligt 42 § Sjömannsloven påfordra en besiktning av fartyget, om mer än hälften av dem framställer ett sådant krav till befälhavaren. Den norska regleringen i lag är inte lika detaljerad som kapitlen om arbetsmiljö i fartygssäkerhetslagen. Bestämmelserna är till övervägan- de del av portalkaraktär och fordrar utförliga tillämpningsföreskrifter. 6.2.3Dansk lagstiftning om arbetsmiljön på fartyg Den danska loven (nr. 497 af ) om arbejdsmiljö gäller inte sjöfart och fiskerinäringen annat än i fråga om lastning och lossning samt varvsarbete ombord på fartyg. I stora delar motsvarar lagen den svenska arbetsmiljölagen. Bestämmelser om arbetsmiljön till sjöss finns i loven (nr. 900 af ) om sikkerhet til sös. Av 3 § framgår att Erhvervministeren (näringsministern) kan föreskriva om ett fartygs konstruktion, utrustning och drift bl.a. såvitt avser kraven på en säker och hälsosam arbetsplats och såvitt avser skyddsansvaret för att sådana krav upprätthålls. Enhvervministeren har enligt 4 § motsvarande möjligheter att meddela föreskrifter om leverans, marknadsföring och tillverkning av fritidsfartyg, fartygsutrustning, personlig skyddsutrust- ning och om andra produkter som skall användas på fartyg. I 4 kap. loven om sikkerhet til sös finns bestämmelser om allmänna skyldig- heter för redaren, befälhavaren, den som leder arbetet ombord och för arbetstagarna. Det finns i 11 kap. loven om sikkerhet til sös bestämmelser om arbejdsmiljöråd och arbejdsmiljötjenster. Av 27 § framgår att Erhvervsministeren kan upprätta s.k. arbejdsmiljöråd, vars syfte är att arbetsmiljön på fartyg skall bli säkrare. Arbejdsmiljöråden upprättar en arbetsmiljötjenste, som skall övervaka de ombordanställ- das säkerhet. Enhvervsministeren beslutar om arbejdsmiljörådens och arbejdsmiljötjenesternes uppgifter. Även sömandsloven (nr 766 af ) innehåller bestämmelser om vaern mod ulykker og sundhedsfare. Enligt 54 § skall den som leder arbetet, svara för att den som utför fartygsarbete inte utsätts för ohälsa eller olycksfall. Den danska regleringen av arbetsmiljön ombord på fartyg är liksom den norska uppbyggd på ett fåtal allmänt hållna bemyndiganden att meddela närmare föreskrifter, råd och anvisningar. Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 159 6.2.4Kan partsöverenskommelser ersätta en detaljreglerande lagstiftning? Bestämmelserna om arbetsmiljön är i svensk fartygssäkerhets- lagstiftning mer detaljerade än i motsvarande norsk eller dansk lagstiftning. Som föredragande statsrådet anförde i den ovan citerade texten är det inte önskvärt med för mycket detaljreglering i lag eller förordning. En tänkbar lösning vore därför att lämna större utrymme för sjöarbetsmarknadens parter att avtala om arbetsmiljön. Utredningen har kunnat erfara att det råder stor enighet mellan företrädare för redarna och för de ombordanställda i fråga om helhetssynen på arbetsmiljön. Det är ett känt faktum att en god arbetsmiljö inte är till gagn för enbart arbetstagarna. och säkra arbetsplatser skapar bättre arbetsförhållanden för de anställda och minskar frånvaron med ökad produktivitet och förbättrad kvalitet som följd. Frågor om arbetsmiljön betraktas därför av rederierna som en självklar del av planeringen av verksamheten ombord. Ett uttryck för de partsgemensamma ansträngningarna i syfte att skapa en tillfredsställande arbetsmiljö på fartyg är det arbete som bedrivs i (). består av fyra ledamöter utsedda av och fyra ledamöter från de fackliga organisationerna. Nämnden är ett rådgivande organ med uppgift att främja arbetsmiljöverksamheten inom sjöfarten. Bland SAN:s uppgifter ingår att följa utvecklingen i frågor som rör skyddet mot ohälsa och olycksfall och utvecklingen på arbetsmiljöområdet av intresse för såväl den inre som yttre miljön. skall kunna ta initiativ till utbildning och informationsinsatser samt till särskilda undersökningar, forskningsprojekt och kontroller. Vidare skall söka åstadkomma gemensamma riktlinjer och rutiner för samverkan mellan företagshälsovårdscentraler till vilka ombordanslutna finns anslutna, utfärda rekommendationer beträffande den praktiska tillämpningen av arbetsmiljöavtalet och hithörande verksamhet samt behandla frågor avseende statistik av intresse för arbetsmiljön. Gällande från har ett arbetsmiljöavtal träffats mellan , , (tidigare ), och . Arbetsmiljö- avtalet reglerar arbetsmiljön på fartyg i frågor som inte omfattas av vad som föreskrivs i lag och författning och ger uttryck för en gemensam målsättning om god arbetsmiljö. Enligt arbetsmiljöavtalet skall arbetsgivaren anlägga en helhetssyn på arbetsmiljöfrågorna. Frågorna bör därför hanteras i linjeorganisationen av ansvariga chefer i samverkan med berörda anställda. Det poängteras att alla verksamheter 160 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg har behov av förebyggande arbetsmiljöinsatser, men att behoven också varierar mellan olika företag. Enligt avtalet åvilar det arbetsgivaren att vidta åtgärder för att förebygga att arbetstagarna utsätts för ohälsa eller olycksfall. Arbetsgivaren ansvarar därmed för att det finns tillgång till erforderliga resurser för det förebyggande arbetet och avgör behov och omfattning med beaktande av verksamhetens art, storlek och inriktning. I det förebyggande arbetet utgör företagsanpassad företagshälsovård en värdefull resurs. Enligt avtalet är det viktigt att rederierna och deras anställda ges möjligheter att erhålla en företagshälsovård som är anpassad till behoven i varje rederi. Man betonar därför att utformning- en av företagshälsovården behöver ske med stor flexibilitet för att motsvara olika krav och behov. innehåller också riktlinjer för det lokala arbetsmiljöarbetet. Bl.a. skall de lokala parterna överenskomma om inrättandet av ett samverkansorgan för handlägg- ning av övergripande arbetsmiljö- och företagshälsovårdsfrågor. () kan i sådana fall användas som rådgivande organ i det lokala arbetet. Parternas gemensamma intresse av att skapa en tillfredsställande arbetsmiljö till sjöss, talar för ett minskat behov av detaljerade regler i lag, förordning och myndighetsföreskrifter. kan i detta syfte i viss mån ersätta en detaljerad offentlig reglering. De större rederier som förbundit sig att följa avtalet har både resurser för och intresse av att upprätthålla en god arbetsmiljö. Alla fartyg eller rederier kommer dock inte att omfattas av arbetsmiljöavtalet eller har resurser att fullfölja avtalets intentioner. I deras verksamhet finns fortfarande ett behov av en mer utförlig offentlig reglering. Partsavtalen ersätter inte heller regler om myndigheternas (eller, efter bemyndiganden, klassificeringssällskapens) tillsyn av arbetsmiljön. Likaså måste det finnas författningsreglerade möjligheter för enskilda anställda (och skyddsombud) att inför en myndighet eller en överprövande instans påtala missförhållanden i fråga om arbetsmiljön ombord. Över huvud taget finns ett behov av klara regler om arbetsmiljön ombord, vilka den enskilde ombordanställde kan hänvisa till vid utövandet av sitt medinflytande på arbetsmiljöns utformning. Vidare måste vissa av de internationella konventioner som ratificerats av och de EG- direktiv som utfärdats i fråga om arbetsmiljön ombord på fartyg införlivas i svensk rätt genom författning. Det är vår uppfattning att avtal om arbetsmiljön endast i begränsad utsträckning kan ersätta en reglering i lag eller annan författning. Ett visst utrymme bör finnas för att komplettera lagstiftningen med partsöverenskommelser. Lagen eller förordningen bör emellertid inte vara så allmänt hållen att den förlorar i tydlighet och fordrar mer utförliga tillämpningsföreskrifter eller partsavtal. Vi anser att den Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 161 reglering som finns är på en sådan nivå och innehåller sådana generella bestämmelser om arbetsmiljön, att den fungerar väl som en ram för ytterligare föreskrifter eller för avtal mellan sjöarbetsmark- nadens parter. Inom den ramen finns också utrymme för flexibla lösningar i fråga om arbetsmiljön anpassade till de individuella arbetsplatserna. Det sagda innebär att kopplingen mellan bestämmelser om fartygsarbete och arbetsmiljölagen bör finnas kvar. Fördelarna med detta är uppenbara. Många av de föreskrifter m.m. som gäller i land och som utarbetats av kan också gälla vid fartygsarbete. Enligt uppgift från torde merparten av Arbetsmiljö- verkets föreskrifter utan vidare kunna tillämpas ombord på fartyg. Detta kan ske genom att meddelar föreskrifter som sätter föreskrifter i kraft också på fartyg. Med samma reglering på fartyg som i land kan tidigare erfarenheter och praxis användas också när reglerna skall tillämpas på fartyg. Eftersom de flesta rederier också har en landorganisation, underlättar det för dem om bestämmelserna om arbetsplatserna i land och på fartyg i stora delar är desamma och dessutom meddelade i samma inbördes ordning. Då vi nu förordar att kopplingen till arbetsmiljölagen skall bestå, bör våra överväganden i stället riktas på frågan om det är möjligt att göra arbetsmiljölagen tillämplig på fartygsarbete. 6.3Kan arbetsmiljölagen tillämpas på fartygsarbete? 6.3.1Problem med den nuvarande ordningen Frågan är om inte de specialregler som alltjämt behövs för arbetsmiljön på fartyg trots allt kan meddelas inom ramen för att arbetsmiljölagen är tillämplig på fartygsarbete. Det finns enligt vår uppfattning mycket som talar för att det vore en bättre lösning än den nuvarande. Arbetsmiljölagen har efter fartygssäkerhetslagens tillkomst ökat i omfång. Ett exempel på detta är införandet av sanktionsavgifter, som har medfört en fördubbling av antalet paragrafer i 8 kap. arbetsmiljö- lagen. Även i andra kapitel i arbetsmiljölagen har det efter hand tillkommit bestämmelser. Förutom bestämmelserna om sanktions- avgifter finns det nya bestämmelser om bl.a. internkontroll, arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet och företagshälso- vård. De flesta av de nya bestämmelserna är relevanta också för arbetsmiljön på fartyg. Om bestämmelserna förs in i fartygssäkerhets- lagen, innebär det att kapitlen om arbetsmiljön ökar i omfång. upptar bestämmelserna om arbetsmiljön ett oproportionerligt stort 162 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg utrymme i fartygssäkerhetslagen, som trots allt skall behandla alla säkerhetsaspekter i fråga om sjöfart. Ytterligare arbetsmiljö- bestämmelser skulle störa helhetsbilden av fartygssäkerhetslagen och medföra att lagen blir än mer otymplig och svårläst. Det finns andra nackdelar med att reglera arbetsmiljön vid fartygs- arbete i fartygssäkerhetslagen. Att fartygssäkerhetslagen inte har moderniserats i takt med arbetsmiljölagen, har inte berott på att det för sjöfarten har funnits skäl att hålla fast vid den gällande ordningen. Några sådana överväganden torde inte ha förekommit. Det finns inte några sakliga skäl varför inte fartygssäkerhetslagen ändrats i takt med att ändringar har gjorts i arbetsmiljölagen. Håller man kvar vid en fristående reglering av arbetsmiljön på fartyg, kvarstår risken för en liknande utveckling . 6.3.2Varför beslutade man att särreglera arbetsmiljön på fartyg? Frågan om att ta in reglerna om arbetsmiljön på fartyg i arbetsmiljö- lagen behandlades vid fartygssäkerhetslagens tillkomst. När man stannade för att behålla särregleringen i den lag som reglerade sjösäkerheten gavs bl.a. följande argument (slutbetänkande (Ds K 1982:3) Ny sjösäkerhetslag): Arbetsmiljölagen täcker ett stort och varierande fält, och dess bestämmelser är förhållandevis allmänt hållna och förutsätter i betydande utsträckning att särbestämmelser meddelas i tillämpningsföreskrifter. Det skulle allvarligt störa lagens uppställning och karaktär, om man försökte att infoga ett större antal specialregler för sjöfartens förhållanden i själva lagen. Av olika skäl, däribland värdet av att viktiga, internationellt i allmänhet godtagna regler erhåller den fasthet som ett lagstadgande innebär, bör många specialregler rörande sjöfarten meddelas i form av lag. En omständighet av betydelse är också fartygsbefälhavarens särskilda ställning, som inverkar i skilda sammanhang. Arbetsmiljöreglerna för sjöfarten bör därför meddelas i någon annan lag än den allmänna arbetsmiljölagen. Att som låta dessa regler ingå i sjösäkerhetslagen, där de har många anknytningspunkter till lagens innehåll i övrigt, torde härvidlag vara en naturlig och lämplig lösning. Erfarenheterna av den nuvarande ordningen synes kunna betecknas som odelat goda (del II s. 33 och 34). Det framgår av propositionen (prop. 1987/88:3) om en ny fartygs- säkerhetslag att regeringen biträdde fartygsmiljöutredningens slutsatser i denna del. Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 163 6.3.3Skäl som talar för att göra arbetsmiljölagen tillämplig på fartygsarbete. De särskilda förhållandena ombord på fartyg bör givetvis beaktas i lagstiftningen. Kraven på en tillfredsställande arbetsmiljö bör utformas så att hänsyn alltid tas till sjösäkerhetens krav. Också det förhållandet att fartygen kan befinna sig till sjöss under en längre och sammanhängande tid, ställer andra krav på personal- och sjukvårds- utrymmen samt på kost- och vattenhållning än de som bör gälla för arbetsplatser i land. Bestämmelserna om fartygsarbete bör kunna tillämpas även när fartygen befinner sig utanför svenskt territorial- vatten. Vissa av bestämmelserna bör också kunna tillämpas på utländska fartyg. Utvecklingen av den rättsliga regleringen av arbetsmiljön pekar i riktning mot alltmer likartade bestämmelser för arbetsmiljön på fartyg och i land. En hel del av de nya bestämmelserna i arbetsmiljölagen är resultatet av att EG-direktiv har införts i svensk arbetsmiljörätt. För det mesta gäller det som sägs i EG-direktiven också förhållandena på fartyg.