sou · GPB331 · 2002-01-01 00:00:00 — Förändringarna berör elektronisk upphandling och syftar bl.a. till att ge de upphandlande enheterna en möjlighet att välja bort det skriftliga förfaringssättet vid anbudslämnande till förmån för elektroniskt lämnade anbud. Kommissionen har lagt fram förslag till två nya upphandlingsdirektiv. I dessa definieras begreppet skriftlighet som all slags framställning i ord eller siffror som kan läsas, återges och sedan meddelas. Begreppet anges även omfatta uppgifter som överförs och lagras med medel för elektronisk överföring252. Enligt kommitténs mening finns det ett behov, i vart fall att , kunna ingå avtal om upphandling på elektronisk väg. Detta ligger i linje med kommissionens arbete inom såväl upphand- lingsområdet som på andra områden. Medlemsstaterna skall enligt art 9.1 i direktivet om elektronisk handel se till att det i deras lag- stiftning är tillåtet med avtal på elektronisk väg. Medlemsstaterna skall vidare särskilt se till att de rättsliga krav som är tillämpliga på avtalsprocessen varken skapar hinder för användningen av avtal på elektronisk väg eller medför att sådana avtal frånkänns rättslig verkan och giltighet på grund av att de kommit till stånd på elek- tronisk väg. är det, som vi ovan nämnt, möjligt att även vid ett ordinärt förfarande ge in anbud på elektronisk väg eller på annat sätt. Detta var tidigare endast möjligt vid s.k. påskyndat förfarande. Ändringen har motiverats av behovet av att göra det möjligt för de upphandlande enheterna att tillåta användningen av modern teknik.253 Det är enligt kommitténs mening möjligt att en accept av ett på elektroniskt väg eller på annat sätt lämnat anbud kan leda till att ett 250Se t.ex. skr. 1997/98:190 Elektronisk handel och prop. 1999/2000:128. 251Offentlig upphandling inom Europeiska Unionen, KOM (98) 143, Celex nr. 51998 Dc 0143. 252Kom (2000) 275 slutlig och Kom (2000) 276 slutlig. 1999/2000:128, bet. 2000/01:FiU8, rskr. 2000/01:25. bindande avtal om upphandling ingås. Avgörande är vad som kan anses innefattas i skriftlighetsbegreppet i 1 kap. 5 § . Begreppet skriftlighet kan i allmänhet, enligt kommitténs men- ing innefatta även elektroniskt överförd information. Elektroniska meddelanden som kan läsas och lagras kan anses vara skriftliga meddelanden.254 Begreppet skriftlighet har dock, som vi närmare redogjort för i avsnitt 10.3.3 i 1 kap. 19 § och 6 kap. 5 § angå- ende formerna för anbud och ansökningar om deltagande i anbuds- givning inte ansetts omfatta elektroniska eller andra överföringar. Med den nuvarande regleringen i kan begreppet skriftlighet således inte anses omfatta även elektroniska eller andra överföring- ar. Kommittén har övervägt att i enlighet med kommissionens för- slag till nya direktiv införa en motsvarande enhetlig definition av begreppet skriftlighet i 1 kap. 5 § . En sådan definition skulle dock ta sikte på skriftlighetsbegreppet i samtliga bestämmelser i lagen och skulle inte överensstämma med systematiken i 1 kap. 19 § och 6 kap. 5 § . För att det med bibehållande av den nuvarande regleringen av former för anbud och ansökningar skall vara möjligt att sluta avtal på elektronisk väg föreslår kommittén att det i definitionen av upp- handlingskontrakt anges att undertecknandet kan ske med en elektronisk signatur. En sådan reglering innebär att kravet på undertecknande samt kravet på skriftlighet är uppfyllt även vid en elektronisk överföring. Den upphandlande enheten kan själv fast- ställa vilken teknisk säkerhetsnivå som skall gälla för den elektron- iska signaturen. Behov av en generell översyn av skriftlighetsbegreppet Det kan enligt kommitténs mening finnas anledning att se över behovet av ett enhetligt skriftlighetsbegrepp i . En sådan generell översyn har, med hänsyn främst till tidsaspekten, inte varit möjlig att göra inom ramen för vårt uppdrag. För att nå bättre överensstämmelse med kommande EG-direktiv på området bör en översyn lämpligen kunna ske vid genomförandet av de nya direk- tiven. 254 Se PM upprättat av professorn i handelsrätt till Statskontoret ang. kravet på skriftlighet och egenhändigt undertecknande i , . I Stats- kontorets rapport upphandling under tröskelvärdena (1999:39) hänvisas till detta PM. Avtalsbegreppet i kapitel 7 Som vi närmare beskrivit ovan skall huvudregeln visserligen vara att upphandlingsavtal sluts genom upphandlingskontrakt. I vissa situationer är detta dock inte nödvändigt (avsnitt 11.10.6). Mot denna bakgrund har vi valt att inte föreslå någon ändring av begreppen i bestämmelserna i 7 kap. . Som vi nämnt i avsnitt 10.3.3 används begreppet avtal och inte begreppet upphandlings- kontrakt i det kapitlet när det gäller möjligheten att utnyttja rätts- medlen överprövning och skadestånd. 11.10.4 En tidsfrist skall löpa innan avtal får slutas Behov av tidsfrist mellan tilldelningsbeslut och avtalsslut För att en missnöjd anbudsgivare skall ha en reell möjlighet att få ett tilldelningsbeslut prövat är det nödvändigt, förutom att denne får information om tilldelningsbeslutet (avsnitt 11.10.2), att ett avtal om upphandling inte kan ingås alltför tidigt i anslutning till detta beslut. Behovet av en tidsfrist mellan tilldelningsbeslut och bindande avtal finns endast vid de upphandlingar som skall avslutas genom upphandlingskontrakt. Vi föreslår därför att villkoret om viss tids- frist regleras i förslaget till 1 kap. 30 § i tillsammans med vill- koret att ett giltigt avtal om upphandling skall slutas genom upp- handlingskontrakt. Rättsföljden av att tidsfristen inte iakttas är att avtalet är ogiltigt. Vi utvecklar detta närmare i avsnitt 11.10.5. Vilken tid som skall ha förflutit innan ett giltigt upphandlings- kontrakt kan ingås kan bestämmas först efter en avvägning mellan å ena sidan den anbudssökandes eller den anbudsgivandes behov av tid för att möjliggöra en överprövning och eventuellt utverka ett inhibitionsbeslut av länsrätten och å andra sidan den upphandlande enhetens behov av att snabbt kunna träffa avtal med utsedd leverantör. Kommittén har övervägt att i lag ange bestämd som för alla former av upphandlingar skall vara att anse som skälig. Eftersom det förekommer stora variationer mellan olika branscher och olika slags upphandlingar är det emellertid, enligt vår mening, inte lämpligt att i lagtexten ange en viss, enhetlig tidsfrist för alla former av upphandlingar. Vid en jämförelse med regleringen av anbudstider i framgår att anbudstidernas längd varierar (jfr exempelvis 2 kap. 13-16 §§ ) beroende bl.a. på vilken form av upphandling det är fråga om och om det finns skäl till förlängning av anbudstiden. I 6 kap. 5 a § första stycket är tidsfristen för anbudsgivning vid upphandling utanför det direktivstyrda området angiven endast som en skälig tid. Kommittén har stannat för att föreslå att det i endast anges att en skälig tid skall ha gått innan ett giltigt upphandlings- kontrakt kan ingås. Denna tid skall räknas från avsändandet av sådan information som enligt vårt förslag till 1 kap. 28 § första stycket skall lämnas till anbudssökande och anbudsgivare. En förutsättning för att rättsmedlet överprövning skall vara ett effektivt rättsmedel är att den ifrågavarande tidsfristen inte blir så kort att det i realiteten är omöjligt för en anbudssökande eller an- budsgivare att få till stånd en överprövning innan avtal sluts även om avtalsslutet ligger något senare i tiden än tilldelningsbeslutet. I syfte att säkerställa att förlorande anbudssökande eller anbuds- givare verkligen ges skälig tid för att begära överprövning av tilldel- ningsbeslut föreslår vi att det i lagen anges en minimitid som skall iakttas innan ett giltigt upphandlingskontrakt kan ingås. Minimi- tiden kan för alla former av upphandlingar som skall slutas genom upphandlingskontrakt bestämmas . Detta gäller följ- aktligen även vid påskyndade förfaranden. Tidsfristen räknas från det att information om tilldelningsbeslut avsänts Vi föreslår att tidsfristen skall räknas från det att information om tilldelningsbeslutet enligt 1 kap. 28 § första stycket avsänts. Som vi angett i avsnitt 11.10.2 får den upphandlande enheten själv välja sättet på vilket den lämnar information om tilldelningsbeslutet enligt 1 kap. 28 § . Det finns inte något krav på delgivning av beslutet. Denna reglering överensstämmer med vad som gäller vid upplysnings- och underrättelseskyldighet enligt 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 §, 4 kap. 15 §, 5 kap. 13 § och 6 kap. 14 § . Det över- ensstämmer vidare med regleringen av t.ex. beräkning av anbuds- frister. Anbudsfrister beräknas i från den dag då annonsen om upphandling avsändes (jfr exempelvis 2 kap. 18 § ). Avtalsbundenhet för upphandlingskontrakt uppstår, som vi när- mare utvecklat i avsnitt 10.3.3, när formkravet för upphandlings- kontrakt är uppfyllt. Detta innebär att båda parterna blir bundna när de undertecknat ett skriftligt avtal. Vid vissa upphandlingar kan avtal dock slutas utan att det sker i form av ett upphandlings- kontrakt, se vidare avsnitt 11.10.6. En anbudsgivare är i vissa fall bunden av sitt anbud under en skälig acceptfrist. Bundenheten är provisorisk. Om anbudsgivar- en återtar sitt anbud under acceptfristen kan den upphandlande enheten, såvitt kommittén bedömer det, inte tvingas att under- teckna ett upphandlingskontrakt. Anbudsgivaren kan dock bli skyl- dig att utge skadestånd enligt allmänna civilrättsliga regler255. En upphandlande enhet däremot blir bunden först när form- kravet för upphandlingskontraktet är uppfyllt. En fråga kommittén ställt sig är dock vilken rättsverkan offentliggörandet av ett till- delningsbeslut kan medföra för enheten. Ett tilldelningsbeslut kan med våra förslag aldrig leda till att ett giltigt upphandlingskontrakt sluts. Detta är en konsekvens av att ett giltigt upphandlingskontrakt kan ingås tidigast sedan en skälig tid förflutit från det att information om tilldelningsbeslutet av- sänts. Frågan är dock vilka andra konsekvenser ett tilldelningsbeslut kan få för upphandlande enheten. En förvaltningsmyndighet är enligt den offentligrättsliga regleringen i regel bunden av gynnande förvaltningsbeslut (jfr. 27 § förvaltningslagen). Detta gäller dock inte beslut som bara är ett internt ställningstagande, t.ex. att bygga en väg eller göra ett inköp. Att motparten, t.ex. den leverantör som förvaltningsmyndigheten beslutat ingå avtal med har intresse av att 255 Grönfors, , Avtalslagen, 2 uppl. beslutet står fast hindrar i princip inte att det ändras256. Regeln om gynnande förvaltningsbeslut är således inte tillämpligt vid till- delningsbeslut i ett upphandlingsärende. Även om någon offentligrättslig bundenhet inte uppkommer för upphandlande myndigheter kan det, enligt kommitténs bedöm- ning, inte uteslutas att en upphandlande enhet, kan ådra sig skade- ståndsskyldighet på utomobligatorisk grund för det negativa kontraktsintresset om den förfarit uppsåtligt eller oaktsamt 257. Som vi närmare angett i avsnitt 10.7.2 anses i österriskisk lagstiftning - som var den lagstiftning som var aktuell i Alcatel- målet - att en upphandlande enhet kan vara bunden enligt regeln om culpa in contrahendo. Enligt kommittén är det nödvändigt i syfte att garantera effek- tiviteten av rättsmedlet överprövning att det inträder en rättsföljd om en upphandlande enhet träffar ett upphandlingskontrakt utan att det först gått sedan tilldelningsbeslutet. Som vi närmare redogjort för i avsnitt 10.4 kan överprövning inte ske sedan avtal slutits. Det finns inte heller möjlighet att bryta upp ett redan ingånget avtal om upphandling. Vi har mot denna bakgrund utformat bestämmelsen i 1 kap. 30 § så att ett avtal om upphandling är ogiltigt, förutom om det inte slutits genom upphandlingskontrakt, om det ingås utan att en viss tidsfrist iakttas. I de båda rättsmedelsdirektiven (se avsnitt 10.5) ges medlemsländerna frihet att själva bestämma om det skall vara möjligt att häva ingångna avtal eller inte på grund av brott mot upphandlingsreglerna. Rättsföljden av att en upphandlande enhet undertecknar ett upp- handlingskontrakt utan att iaktta den i 1 kap. 30 § angivna tidfristen är enligt vårt förslag att upphandlingskontraktet är ogiltigt. En förutsättning för att tidsfristen skall börja löpa är, som vi närmare beskrivit ovan, att den upphandlande enheten lämnar den information som avses i 1 kap. 28 § första stycket . 256Hellners, , , Bo, Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5 uppl., s. 257Se bl.a. , , , , Allmän avtalsrätt, 5 uppl., s. 76–77 och och m.fl., a.a., s. 296. Jfr även Kleineman, , Avtalsrättsliga formföreskrifter och allmänna skadeståndsrättsliga ansvarsprinciper, 1993-94 s. 433. följden ogiltighet inträder således även om en upphandlande enhet underlåter att skicka information som avses i 1 kap. 28 § första stycket eller om den information som skickas inte innehåller samtliga upplysningar som anges i den bestämmelsen. I detta sammanhang kan antecknas att den föreslagna rättsfölj- den ogiltighet endast inträder vid underlåtelse att iaktta bestäm- melserna i 1 kap. 28 första stycket och 30 §§ . Våra förslag innebär inte att ett upphandlingsavtal är ogiltigt när en upphand- lande enhet brutit mot andra bestämmelser i lagen. Ett avtal blir t.ex. inte ogiltigt om information inte lämnas genast sedan en potentiell leverantör framställt en begäran därom enligt vårt förslag till bestämmelse i 1 kap. 28 § andra stycket . 11.10.6 Undantag från kravet på viss form och viss tidsfrist Upphandling utanför det direktivstyrda området Som vi redan nämnt finns det vissa upphandlingssituationer där ett formkrav för avtalsbundenhet inte bör gälla. Regeringsrätten ut- talade i det ovan nämnda RÅ 1996 ref. 50 att den aktuella lag- stiftningen, dvs. , får anses bygga på att ett skriftligt avtal ingår i upphandlingen. Enligt kommitténs bedömning är det emel- lertid inte helt klart att även upphandlingar utanför det direktiv- styrda området endast kan avslutas genom ett upphandlings- kontrakt. Begreppet upphandlingskontrakt förekommer inte i 6 kap. även om det i 6 kap. 1 § hänvisas till bestämmelsen i 1 kap. 5 § där begreppet definieras. Även om det inte är självklart att ett formkrav skall gälla för upphandlingar utanför det direktivstyrda området talar överväg- ande skäl, enligt kommitténs mening, för att ett formkrav skall gälla som huvudregel även vid upphandling utanför det direktiv- styrda området. När det gäller vissa former av upphandlingar ligger det emellertid i sakens natur att något skriftligt upphandlingsavtal inte kan ingås. Detta gäller framför allt direktupphandling som regleras i 6 kap. 2 § andra stycket . Direktupphandling kan användas om upphandlingens värde är lågt eller om det finns synnerliga skäl, såsom synnerlig brådska orsakad av omständigheter som inte kunnat förutses och inte heller beror på den upphandlande enheten. När upphandlingen avser ett lågt värde ingås avtalet i regel muntligen och över disk. Vid direktupphandling som sker på grund av att värdet är lågt finns det inte något behov av att parternas åtaganden konkretiseras i läsbar form. Ett formkrav skulle tvärtom utgöra ett onödigt hinder i enhetens löpande verk- samhet. Ett skriftligt kontrakt skulle behöva undertecknas för att enheten skulle kunna inhandla t.ex. en dagstidning. Det är, enligt kommitténs mening, inte heller lämpligt med ett formkrav när direktupphandling sker på grund av synnerlig bråd- ska. I avsnitt 11.9 har vi redogjort för våra överväganden när det gäller ett ökat utrymme för direktupphandling. Inte heller i de övriga fall där vi föreslår att direktupphandling bör få ske gäller något formkrav. Något formkrav är heller inte nödvändigt vid upphandling i de situationer som avses i 6 kap. 2b § . I de däri angivna situa- tionerna får upphandling ske utan föregående annonsering med en leverantör. Upphandling inom det direktivstyrda området Enligt kommitténs mening bör även vissa upphandlingar inom det direktivstyrda området undantas från formkravet. Detta gäller upp- handling som vid upphandling av varor, byggentreprenad och tjänster får ske genom förhandlad upphandling utan föregående annonsering enligt 2 kap. 11 §, 3 kap. 15 § och 5 kap. 17 § och som vid upphandling inom försörjningssektorn får ske utan annonser- ing enligt 4 kap. 16 § . 11.10.7Offentliggörande av anbudsuppgifter vid tilldelningsbeslut Handlingsoffentlighet och sekretess i upphandlingsärenden De upphandlande enheter som har att iaktta bestämmelserna om handlingsoffentlighet och sekretess har att pröva om ett utlämn- ande av uppgifter kan ske enligt bestämmelserna i 2 kap. tryck- frihetsförordningen och i sekretesslagen. Som vi närmare redogjort för i avsnitt 10.6 omfattas samtliga upphandlande enheter av dessa regler med undantag för statliga och privata bolag. Som vi beskrivit närmare i avsnitt 10.6.2 gäller sekretess till skydd för det allmänna enligt 6 kap. 2 § tredje meningen sekretess- lagen för uppgifter rörande anbud till dess avtal sluts eller ärendet på annat sätt avgjorts. Denna anbudssekretess kan brytas innan ärendet på annat sätt avgjorts om samtliga anbud offentliggörs. Anbudssekretessen är absolut vilket innebär att uppgifterna om- fattas av sekretess utan att det finns någon möjlighet att efter en skadebedömning lämna ut dem. När den absoluta anbudssekretessen upphört gäller sekretess till förmån för det allmännas ekonomiska intresse enligt 6 kap. 2 § första meningen sekretesslagen och sekretess till förmån för enskil- das ekonomiska intresse enligt 8 kap. 10 § sekretesslagen. Anpassning av bestämmelsen om absolut anbudssekretess Eftersom anbudshandlingar i regel inte offentliggörs innan avtal slutits innebär den nuvarande sekretessbestämmelsen att det är ytterst svårt för en leverantör att få till stånd någon överprövning av ett tilldelningsbeslut. Detta är fallet även om det inte föreligger hinder mot överprövning på grund av bestämmelserna i . För en upphandlande enhet som har att iaktta reglerna om sekretess således skall kunna fullgöra den informationsskyldighet som vi föreslår i 1 kap. 28 § måste bestämmelsen om anbuds- sekretess anpassas i enlighet härmed. Syftet med anbudssekretessen i 6 kap. 2 § första stycket tredje meningen sekretesslagen är att förhindra anbudskarteller. Detta syfte kan, enligt kommitténs mening, upprätthållas även om sekre- tessen hävs än när avtal sluts. Som vi närmare beskrivit i avsnitt 10.3.5 är anbudsgivaren vid vissa upphandlingar bunden som den upphandlande enheten angett. Denna tid kan givetvis bestämmas så att anbudsgiv- aren är bunden fram till den tidpunkt då ett giltigt upphandlings- kontrakt kan slutas. Det förhållandet att anbudssekretessen hävs innan avtal sluts bör vidare inte vid upphandlingar där anbudsgivarna inte är bundna av sina anbud innebära någon egentlig risk för att det allmänna skall lida skada. Som vi närmare beskrivit i avsnitt 10.6.2 är bestäm- melsen i 6 kap. 2 § första meningen sekretesslagen tillämplig sedan den absoluta anbudssekretessen hävts. Dessutom är det möjligt att häva den absoluta anbudssekretessen innan upphand- lingsärendet avslutats. är det dock den upphandlande enheten själv som förfogar över denna möjlighet. Vi föreslår mot denna bakgrund att bestämmelsen om anbuds- sekretess ändras så att sekretess hävs redan när beslut om leveran- tör fattats. Enligt vårt förslag kan anbudssekretessen således hävas när beslut om leverantör fattats eller om den upphandlande enhet- en beslutat att offentliggöra alla anbud eller slutfört ärendet. Anpassning av sekretessbestämmelser sedan anbudssekretessen hävts När anbudssekretessen hävts gäller sekretess enligt 6 kap. 2 § första meningen och 8 kap. 10 § sekretesslagen. Enligt dessa bestämmels- er kan, som vi närmare redogjort för i avsnitt 10.6 2 och 10.6.3, uppgifter lämnas ut först sedan en skadebedömning gjorts. Huvudregeln är att uppgifterna är offentliga. Sekretess gäller endast om det kan antas att det allmänna enligt 6 kap. 2 § första meningen eller en enskild enligt 8 kap. 10 § sekretesslagen lider skada om uppgiften röjs. Om någon skada inte kan antas föreligga skall uppgiften lämnas ut. För att en upphandlande enhet som har att tillämpa sekretess- lagens bestämmelser skall kunna fullgöra den informationsskyl- dighet vi föreslagit i 1 kap. 28 § bör bestämmelserna i 6 kap. 2 § första meningen och i 8 kap.10 § sekretesslagen anpassas så att enheten kan lämna ut uppgifterna utan hinder av sekretess. Ett uttryckligt undantag från sekretessen anges i de särskilda sekretessbestämmelserna Enligt kommitténs mening är det nödvändigt att i sekretesslagen uttryckligen undanta de uppgifter som omfattas av informations- skyldigheten i från den i 6 kap. 2 § första meningen och 8 kap. 10 § sekretesslagen föreskrivna sekretessen. Bestämmelsen i 14 kap. 5 § sekretesslagen är visserligen tillämplig i det fall det finns en bestämmelse i annan lag som anger att uppgifter skall lämnas ut. Enligt nämnda bestämmelse hindrar sekretess inte att sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. Nämnda regel är dock försedd med undantag. Handling eller annat material får nämligen inte lämnas ut i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretess- belagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån det behövs för att han skall kunna ta tillvara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda. Genom den av oss föreslagna informationskyldigheten i skulle bestämmelsen kunna tillgodose anbudsgivares och anbuds- sökandes behov av information sedan den absoluta anbudssekretes- sen hävts. Det är dock tveksamt om bestämmelsen är tillämplig på sådana potentiella anbudsgivare som har rätt att ansöka om över- prövning eller väcka talan om skadestånd men som av olika anled- ningar inte ansökt om att få lämna anbud eller lämnat anbud. Sådana potentiella anbudsgivare kan, enligt kommitténs bedöm- ning, bli parter i ett ärende om upphandling först när de ansöker om överprövning eller väcker talan om skadestånd. Mot denna bakgrund anser vi det mer lämpligt att i 6 kap. 2 § och 8 kap 10 § sekretesslagen uttryckligen ange att uppgifter får lämnas ut till enskild utan hinder av sekretess enligt vad som föreskrivs i . Genom ett uttryckligt undantag i nämnda bestämmelser blir det även tydligt att de uppgifter som anges i 1 kap. 28 § skall lämnas ut, utan hinder av sekretess. Någon möjlighet att med hänsyn till allmänt eller enskilt intresse välja att inte lämna ut informationen kan inte ske. Offentliggörandet av uppgifter som rör anbud eller erbjudanden innan avtal sluts står inte i strid med åtaganden gentemot EU. I EG-direktiven föreskrivs att publicering inte får innehålla uppgifter vars publicering skulle strida mot något allmänt intresse och motverka befogade affärs- eller konkurrensintressen (jfr exempelvis art. 9.3 direktiv /36/EEG). En förlängd sekretess säkerställs i de svenska reglerna genom det sekretesskydd som föreskrivs i 6 kap. 2 § första meningen sekretesslagen såvitt gäller det allmännas intresse och 8 kap. 10 § sekretesslagen såvitt gäller enskildas intressen. Kommittén har övervägt om informationsskyldigheten i borde motsvaras av en bestämmelse om tystnadsplikt hos mot- tagaren av informationen. Eftersom informationen i regel kan antas begäras endast om mottagaren behöver denna för att kunna ta tillvara sin rätt att begära överprövning eller väcka talan om skadestånd är det, enligt kommitténs mening, mindre lämpligt att införa en tystnadsplikt för den mottagna informationen. För att inte innebära en inskränkning i nuvarande reglering skulle en generell tystnadsplikt med nödvändighet vidare behöva vara tidsbegränsad till den dag då avtal slutits.