sou · GPB314d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Barnets ringa ålder medför att dess inställning till medverkan vid framställning av pornografisk bild eller vid annan sexuell posering inte kan tillmätas någon betydelse. Skyddet mot att utnyttjas som modell för framställning av pornografisk bild eller till sexuell posering i annat fall har, i andra stycket, utvidgats till att gälla även ungdomar mellan 15 och 18 år.19 För sexuellt ofredande döms sålunda den som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt 15 men inte att företa eller medverka i en handling med sexuell innebörd, om 1992/93:141 s. 33 f. och prop. 1983/84:105 s. 55 f. 1983/84:105 s. 35, 55 f. och prop. 1994/95:2 s. 33. 1994/95:2 s. 20, 33. En beskrivning av dagens regler 59 handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställning av bild. Bestämmelsen har utformats under hänsynstagande till att lagstiftningen bygger på att den som uppnått i princip själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar. Till uttrycket förmå har därför vissa bestämningar knutits. För ansvar krävs att gärningsmannen genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår den unge att företa eller medverka i handlingen. Helt frivillig medverkan faller därmed utanför bestämmelsens tillämpningsområde. Bestämmel- sen skiljer sig sålunda i det avseendet från vad som gäller för barn . Det finns alltså inget absolut förbud att använda ungdomar mellan vid framställning av pornografiska bilder och sexuell posering. Vid bedömningen av frågan om frivillighet bör beaktas bl.a. barnets mognadsnivå, förhållande till gärningsmannen och liknande omständigheter. Om betalning har utlovats blir bedömningen som regel att barnet har förmåtts medverka. Om brottet består i att ett barn eller en ungdom har utnyttjats som modell för framställning av pornografisk bild kan även straffbestäm- melsen om barnpornografibrott i 16 kap. 10 a § BrB vara tillämplig. För sexuellt ofredande döms, enligt tredje stycket, den som blottar sig för en annan på sätt som är ägnat att väcka anstöt eller annars genom ord eller handling på ett uppenbart sedlighetssårande sätt uppträder anstötligt mot annan. Bestämmelsen omfattar handlingar riktade mot såväl barn som vuxna och behandlar dels exhibitionistiska beteenden, dels uppenbart sedlighetssårande uppträdanden mot annan. För den sistnämnda gruppen krävs det alltså för straffbarhet att gärningen har en utpräglad grad av sedlighetssårande karaktär. Bestämmelsen omfattar därmed inte varje angrepp med sexuell inriktning mot en enskild person. Det har överlämnats till domstolarnas bedömning att med ledning av gängse uppfattning avgöra om en handling är att anse som sedlighetssårande. För bedömningen av frågan om en viss handlings egenskap av sedlighetssårande kan det vara av betydelse mot vem den företas. En och samma handling kan t.ex. anses sedlighetssårande om den företagits inför en minderårig, medan så inte behöver vara fallet om den företagits inför en vuxen. Uppfattningen om vad som är sedlighetssårande kan naturligen även växla med tids- och miljöförhållanden.20 Om gärningens sedlighetssårande beskaffenhet inte är av sådan art som avses i bestämmelsen kan det i stället bli fråga om ansvar för 20 NJA II 1962 s. 187. 60 En beskrivning av dagens regler företrädesvis ofredande enligt 4 kap. 7 § BrB eller förolämpning enligt 5 kap. 3 § BrB. Handlingen måste rikta sig mot viss bestämd person. Om handling- en endast är ägnad att väcka anstöt hos en större eller mindre krets av utomstående kan den i stället vara att bedöma som förargelseväckande beteende enligt 16 kap. 16 § BrB. Ansvar för sexuellt ofredande förutsätter uppsåt beträffande de objektiva brottsrekvisiten. I 11 § har dock ett undantag från nämnda regel upptagits i fråga om gärningsmannens insikt om barnens ålder. I fråga om åtal finns i 13 § en bestämmelse om särskild åtalspröv- ning. Den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, döms för koppleri till fängelse i högst . Om en person som med nyttjanderätt har upplåtit en lägenhet får veta att lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning och inte gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra, skall han eller hon, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägenheten, anses ha främjat verksamheten och dömas till ansvar enligt första stycket. I 8 § finns bestämmelser om koppleri. Den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, döms enligt första stycket för koppleri.21 Straffet är fängelse i högst . Bestämmelsen omfattar såväl manlig som kvinnlig samt både heterosexuell och homosexuell prostitution. Främjandet kan ske på många olika sätt. Det kan ske t.ex. genom att någon håller bordell, upplåter lokal att helt eller till väsentlig del användas för prostitution eller lämnar anvisning på prostituerades adresser. Ett främjande kan även bestå i en inte alltför obetydlig psykisk påverkan på en annan varigenom denne beslutar sig för att prostituera sig eller fortsätta att prostituera sig. Det krävs inte att någon tillfällig sexuell förbindelse har kommit till stånd i det enskilda fallet. Det är tillräckligt att gärningsmannen genom 1983/84:105 s. 57 f. En beskrivning av dagens regler 61 sitt handlande skapat möjlighet för eller underlättat för annan att ägna sig åt prostitution. En hyresvärd som hyr ut en lägenhet som bostad till en prostituerad kan inte enbart på denna grund straffas för att han främjat hyresgästens tillfälliga sexuella förbindelser. Är han emellertid redan vid uthyrnings- tillfället medveten om att lägenheten, helt eller väsentligen, skall användas för prostitution kan ansvar för koppleri komma i fråga. Ansvar för den som utnyttjar att någon annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning förutsätter att förhållandet ekonomiskt har utnyttjats på ett otillbörligt sätt. Härmed avses att gärningsmannen på något sätt tillgodogör sig delar av den prostituerades inkomster. I allmänhet är villkoret om otillbörlighet uppfyllt i och med att någon på annans prostitutionsverksamhet skaffar sig fördelar utan vederlag eller mot vederlag som står i missförhållande till vad han å sin sida har presterat. Ett typfall är att en man, som sammanbor eller är gift med en prostituerad, låter sig ekonomiskt underhållas av kvinnan. Bestämmelsen tar sikte främst på sutenörer och hallickar. Vad som skall främjas eller utnyttjas för att straffbarhet skall föreligga är att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersätt- ning. Av uttryckssättet framgår att det skall vara fråga om mer än en tillfällig förbindelse. Det som skall främjas eller utnyttjas är att någon ett flertal gånger har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Med uttrycket tillfälliga sexuella förbindelser avses troligen samlag eller annat sexuellt umgänge, men inte t.ex. nakenposering och stadigvarande förbindelser.22 Ersättning för en sexuell förbindelse kan utgå i andra former än kontant betalning eller liknande. Varje förmån av ekonomiskt värde är att anse som ersättning i paragrafens mening. Eftersom det i lagtexten uttryckligen har angetts att det skall vara fråga om förbindelser mot ersättning är främjande eller utnyttjande av andra tillfälliga sexuella förbindelser än prostitutionskontakter inte straffbart som koppleri. Utanför paragrafens tillämpningsområde faller, trots att det inte direkt framgår av lagtexten, främjande som består i att vara stadig- varande kund hos en prostituerad.23 Ansvar för en sådan gärning kan dock komma i fråga enligt lagen (1998:408) om förbud mot köp av sexuella tjänster. 22Nils Jareborg, Första häftet, Brotten mot person, andra upplagan, 1984 s. 319 och Brottsbalkskommentaren s. 6:39. Uttrycket sexuellt umgänge behandlas i avsnitt 2.1.1 och utförligare i 6.1.1. 23Brottsbalkskommentaren s. 6:39, , s. 320. 62 En beskrivning av dagens regler En särskild bestämmelse om vad om skall anses som främjande finns i andra stycket. Om en person som med nyttjanderätt har upplåtit en lägenhet får veta att lägenheten helt eller till väsentligen del används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning och inte gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra, skall han eller hon, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägenheten, anses ha främjat verksamheten och dömas till ansvar enligt första stycket. Bestämmelsen behandlar sålunda den situationen att lägenhets- upplåtaren först efter upplåtelsen får vetskap om att lägenheten används till prostitutionsverksamhet. Den kompletterar det fall då upplåtaren redan vid upplåtelsen har kunskap om att lägenheten skall användas till sådan verksamhet. I det senare fallet kan ansvar för koppleri komma i fråga enligt första stycket. För straffansvar krävs att lägenhetsupplåtaren får vetskap om prostitutionsverksamheten, dvs. ett s.k. kvalificerat uppsåt. Enbart misstanke om förhållandet är sålunda inte tillräckligt. Lägenhetsupplåtaren undgår straffansvar om han gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra. Enligt 12 kap 42 § första stycket 9 jordabalken är hyresrätten förverkad och hyresvärden berättigad att säga upp avtalet om lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. En motsvarande bestämmelse återfinns i 7 kap. 18 § 8 bostadsrättslagen (1991: 614). Vad som skäligen kan begäras av hyresvärden är i första hand att han med stöd av nämnda förverkanderegler säger upp hyresavtalet och, om det behövs, begär handräckning för att få hyresgästen att avflytta. Hyresvärden undgår emellertid skyldigheten att försöka få upplåtelsen att upphöra som bestämmelsen föreskriver om han förmår hyresgästen att varaktigt upphöra med prostitutionsverksamheten.24 Är brott som avses i 8 § grovt, skall dömas för grovt koppleri till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas, om den som har begått gärningen främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning eller hänsynslöst utnyttjat annan. 1983/84:105 s. 59 och 77. En beskrivning av dagens regler 63 I 9 § upptas en bestämmelse om grova fall av alla slags brott som avses i 8 §. Är brott som avses i 8 § grovt, skall enligt första stycket dömas för grovt koppleri. Straffet för grovt koppleri är fängelse i lägst två och högst . I andra stycket anges att det vid bedömandet av om brottet är grovt särskilt skall beaktas om den som har begått gärningen främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning eller hänsynslöst utnyttjat annan. Grovt brott kan föreligga om koppleriet bedrivs som ekonomisk verksamhet. Ett sätt att hänsynslöst utnyttja annan kan vara att begagna sig av eller åstadkomma drogberoende hos en kvinna för att förmå henne att prostituera sig till för gärningsmannen. Ett annat sätt kan var att utsätta henne för misshandel i syfte att få henne att inleda eller fortsätta en verksamhet som prostituerad.25 Den som genom att utlova eller ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är , döms för förförelse av ungdom till böter eller fängelse . För förförelse av ungdom döms den som genom att utlova eller ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är . Straffet är böter eller fängelse . Bestämmelsen är avsedd att användas endast mot utnyttjandet av ungdom i gatuprostitution eller liknande förhållanden.26 Frågan om gärningsmannens insikt om barnens ålder bedöms enligt 11 §. Den unge begår inget brott. Hans eller hennes uppträdande kan dock ge anledning till ingripande med stöd av 3 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Prostitution som sådan har tidigare inte varit straffbelagd i vidare mån än som framgår av paragrafen om förförelse av ungdom. gäller emellertid lagen (1998:408) om förbud mot köp av sexuella tjänster. Den lagen behandlas nedan i avsnitt 2.3. 1983/84:105 s. 60. 26NJA II 1962 s 182. 64 En beskrivning av dagens regler 2.1.11Uppsåt om barnets ålder Till ansvar som i detta kapitel är föreskrivet för en gärning som begås mot någon under en viss ålder skall dömas även den som inte insåg men hade skälig anledning anta att den andra personen inte uppnått sådan ålder. I flera av de beskrivna bestämmelserna straffbeläggs gärningar som begås mot någon under viss angiven ålder. Enligt 11 § döms också den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att den andra personen inte hade uppnått en sådan ålder. Bestämmelsen skall tillämpas med återhållsamhet eller restriktivt. En domstol skall inte döma till ansvar om barnet har en kropps- utveckling som är naturlig för den som klart passerat åldersgränsen och omständigheterna i övrigt inte ger gärningsmannen anledning att vara på sin vakt. Det är i gränsfallen som en gärningsman inte skall kunna undgå ansvar genom att hänvisa till att han eller hon inte haft säker kännedom om barnets verkliga ålder. För att ansvar skall kunna komma i fråga krävs det alltså en ganska hög grad av oaktsamhet. 2.1.12Försök, förberedelse, stämpling och underlåtenhet att avslöja brott För försök till våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande, grovt sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig, grovt sexuellt utnyttjande av underårig, koppleri och grovt koppleri döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Detsamma gäller ifråga om förberedelse och stämpling till våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt utnyttjande av underårig och grovt koppleri samt underlåtenhet att avslöja sådant brott. Försök till våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande, grovt sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig, grovt sexuellt utnyttjande av underårig, koppleri och grovt koppleri är kriminaliserade också på försöksstadiet. Det är således inte alla sexualbrott som omfattas av bestämmelsen i 6 kap. BrB 12 § första meningen. För att ett straffbart försök skall föreligga krävs att gärningsmannen påbörjat utförandet av brottet samt att det antingen har förelegat en fara för brottets fullbordan eller att en sådan fara varit utesluten endast på grund av tillfälliga omständigheter (23 kap. 1 § BrB). En beskrivning av dagens regler 65 Vidare är förberedelse och stämpling till våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt utnyttjande av underårig och grovt koppleri samt för underlåtenhet att avslöja sådant brott (12 § andra meningen) straffbara. Är vid sexuellt utnyttjande av underårig enligt 4 § första stycket andra meningen eller försök till sådant brott eller vid sexuellt ofredande enligt 7 § första stycket skillnaden i ålder och utveckling mellan den som har begått gärningen och barnet ringa, får åtal väckas av åklagaren endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Inom straffrätten skiljer man på allmänt åtal, som förs av en åklagare eller en annan tjänsteman som har till tjänsteförpliktelse att åtala brott, samt enskilt åtal, som förs av målsäganden eller annan åtalsberättigad privatperson. De brott som åtalas genom enskilt åtal brukar betecknas målsägandebrott. Alla brott i 6 kapitlet ligger under allmänt åtal. För vissa brott gäller dock, enligt 13 §, en särskild åklagarprövning. Bestämmelsen inskrän- ker allmän åklagares rätt och plikt att åtala. Bestämmelsen innebär att om det vid sexuellt utnyttjande av underårig enligt 4 § första stycket andra meningen eller försök till sådant brott eller vid sexuellt ofredande enligt 7 § första stycket råder endast en ringa skillnad i ålder och utveckling mellan den som har begått gärningen och barnet får åtal väckas av åklagaren endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Bedömningen av om ett åtal är påkallat ur allmän synpunkt får ske med hänsyn såväl till brottets art och straffets syfte som till omständlig- heterna vid brottet. Åklagaren får och bör också ta sociala hänsyn, exempelvis till målsäganden. Bestämmelsen har begränsats till fall då frågan är om sexuella handlingar mellan två tonåringar som skiljer sig obetydligt i ålder och utveckling. I dessa fall, som ofta utgör s.k. pubertetsförseelser, kan straffrättsligt ingripande vara opåkallat eller t.o.m. skadligt. Som exempel på fall där åtal däremot kan vara påkallat kan nämnas att en 17-årig pojke använder en 14-årig flicka som modell för framställning av pornografisk bild utan att använda sig av tvång men i fullt medvetande om att hon hyser motvilja mot handlingarna. 66 En beskrivning av dagens regler 2.2Grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning 4 kap. 4 a § Den som begår brottsliga gärningar enligt 3, 4, eller 6 kap. mot en närstående eller tidigare närstående person, döms, om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla, för grov fridskränkning till fängelse, lägst och högst . Har gärningar som anges i första stycket begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, skall i stället dömas för grov kvinnofridskränkning till samma straff. Bestämmelserna om grov fridskränkning respektive grov kvinnofrids- kränkning infördes i 4 kap. 4 a § så sent som den 1 juli 1998.27 Den justerades den 1 januari 2000.28 Genom att införa brottet avsåg lagstiftaren att markera allvaret i sådan brottslighet som riktar sig mot personer i nära relationer och som präglas av att de sammantaget är avsedda att systematiskt kränka den utsatta personen. Brottet tar sikte på upprepade straffbara kränkningar av framför allt närstående kvinnor. Bestämmelsen om grov fridskränkning är dock könsneutral och omfattar även gärningar som riktas mot andra närstående personer såsom gärningsmannens barn. För att en gärning skall vara straffbar som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning krävs, vilket lagtexten ger besked om, först och främst att gärningsmannen gjort sig skyldig till flera gärningar som kan bedömas som brott mot liv och hälsa enligt 3 kapitlet , t.ex. misshandel, brott mot frihet och frid enligt 4 kapitlet , t.ex. olaga frihetsberövande och olaga hot, eller sexualbrott enligt 6 kapitlet , t.ex. sexuellt tvång. Det krävs att gärningarna har varit ett led i en upprepad kränkning av offrets integritet och att de typiskt sett varit ägnade att allvarligt skada offrets självkänsla. Hur många kränkande gärningar som krävs för att kränkningen skall anses som upprepad skall bedömas med utgångspunkt i kränkningens karaktär. Ju allvarligare en kränkning är desto färre i antal krävs för straffbarhet. Om förutsättningarna för att en gärning skall bedömas enligt bestämmelsen i 4 kap. 4 a § sålunda föreligger skall i första hand dömas för grov fridskränkning respektive grov kvinnofridskränkning. 27SFS 1998:393, prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr. 1997/98:250. 28SFS 1999:845, prop. 1998/99:145, bet. 1999/2000:JuU3, rskr. 1999/2000:22. En beskrivning av dagens regler 67 Domstolen skall dock tillämpa vanliga konkurrensregler. Det innebär att grövre brott, t.ex. grov misshandel, människorov, olaga frihetsberö- vande eller våldtäkt, inte ingår i det nya brottet utan att domstolen i stället skall döma särskilt för sådana brott. Samma omständigheter som konstituerar det nya brottet kan föranleda att en misshandel skall bedömas som ett grovt brott. Grov kvinnofridskränkning gäller uttryckligen endast vissa gärningar som begåtts av en man mot en kvinna. Som skäl för att bryta den systematik i som innebär att brottsbeskrivningarna är könsneutrala anförde regeringen att det kan vara värdefullt att skilja ut sådana gärningar som företas av män mot vissa närstående kvinnor. Härigenom markeras och tydliggörs den särskilda form av kränkning som sådana brott utgör. 2.3Förbud mot köp av sexuella tjänster Den som mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse, döms – om inte gärningen är belagd med straff enligt – för köp av sexuella tjänster till böter eller fängelse . För försök döms till ansvar enligt 23 kap. . Enligt denna lag döms den, om inte gärningen är straffbelagd enligt , som mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse för köp av sexuella tjänster.29 Straffet för brott enligt lagen är böter eller fängelse . Lagen trädde i kraft . Förbudet omfattar den som mot ersättning skaffar sig en tillfällig förbindelse, dvs. den som köper prostitutionstjänster. Formuleringen att mot ersättning skaffa sig en tillfällig förbindelse anknyter till bestämmelsen om koppleri i 6 kap. 8 § BrB och innebör- den och tolkningen av uttrycket bör vara densamma som där.30 För straffansvar för koppleri krävs dock i regel att det är fråga om mer än en sexuell förbindelse. Något sådant krav ställs inte enligt den nu aktuella lagen. Det räcker alltså för straffansvar att gärningsmannen vid ett enstaka tillfälle skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse. Med ersättning avses såväl ekonomisk ersättning som ersättning av annat slag, t.ex. alkohol eller narkotika. Även den som erbjuder ersättning men som sedan inte erlägger den utlovade ersättningen anses ha skaffat sig den tillfälliga förbindelsen mot ersättning, om den 1997/87:55 s. 136 f. 1997/87:55 s. 136. Koppleriparagrafen behandlas i avsnitt 2.1.8 ovan. 68 En beskrivning av dagens regler utlovade ersättningen var en förutsättning för den sexuella förbindel- sen. Med sexuell förbindelse avses främst samlag, men det räcker även med annat sexuellt umgänge.31 I förarbetena till lagen återges uttalanden i doktrin att nakenposering inte torde omfattas av begreppet sexuell förbindelse.32 Förbudet enligt lagen är uttryckligen sekundärt i förhållande till brott enligt . Vad som avses är den i 6 kap. 10 § upptagna bestämmelsen om förförelse av ungdom. Påföljden för brott enligt lagen är densamma som för förförelse av ungdom. Brott enligt lagen bör dock, enligt förarbetena, i normalfallet anses ha ett lägre straffvärde än förförelse av ungdom.33 För försök döms till ansvar enligt 23 kapitlet BrB. Försökspunkten är enligt förarbetsuttalande som regel i vart fall vara uppnådd när ett erbjudande om betalning har lämnats. Ansvar för försök förutsätter därutöver, i enlighet med vad som är föreskrivet i 23 kap. 1 § BrB, att det föreligger fara för att handlingen skulle ha lett till brottets fullbordan eller att sådan fara varit utesluten endast på grund av tillfälliga omständigheter. Köp av sexuella tjänster förutsätter i allmänhet någon form av medverkan från den som erbjuder den tillfälliga sexuella förbindelsen. Det är dock endast den som mot ersättning skaffar sig den sexuella förbindelsen som skall straffas. Något ansvar för medverkan enligt 23 kap. 4 § BrB kan därför enligt förarbetena inte komma i fråga beträffande säljaren. 31Begreppet sexuellt umgänge behandlas i avsnitt 2.1.1, se också kapitel 8. 1997/87:55 s. 136 f, med uttrycklig hänvisning till , s. 319. 33Paragrafen om förförelse av ungdom behandlas i avsnitt 2.1.10 ovan. 3 Förövare och offer Kapitlet innehåller inledningsvis en beskrivning av omfattningen av sexualbrotten. För att få en bild av omfattningen kan man studera den officiella statistiken för polisanmälda sexualbrott, misstänkta personer och lagföringar. För att ge ytterligare underlag för bedömningen av omfattningen är det också av intresse att ägna bl.a. offerundersökningar och annan särskilt sammanställd information uppmärksamhet. Inledningsvis presenteras därför både sådan statistik och information.1 Därefter följer några avsnitt med redogörelser för framför allt vilka skador och konsekvenser sexuella övergrepp kan leda till för offren. Vidare innehåller kapitlet något om förövarna samt om våldets mekanismer.