sou · GPB312 · 2002-01-01 00:00:00 — Utanför storstadsområdena erbjuder de mest sökta skolorna ett mer blandat programutbud. En koppling mellan resultatet av det ovan relaterade skolverks- projektet och enkätsvaren skulle ge följande svar på frågan om vilka som är elever på de mest eftertraktade utbildningarna. De har föräldrar med studietradition, flickorna är överrepresenterade och åtminstone första generationens invandrare är under- representerade. Tre av fyra bor i ett storstadsområde och har valt en skola som ligger inom pendlingsavstånd från hemmet. Även utanför storstadsområdena söker sig eleverna gärna till en skola som ligger inom pendlingsavstånd från hemmet. Elevernas förkärlek att söka sig till vissa storstadsskolor med lång tradition av gymnasieundervisning oftast belägna centralt i stor- staden är ett länge känt förhållande när det gäller de kommunala skolorna. Om det vid intagning till dessa skolor liksom till de fri- stående gymnasieskolorna är grundskolebetygen som är avgörande, är det samma elevkategorier som gynnas respektive missgynnas i kampen om de åtråvärda intagningsplatserna. Att låta intagningen till de kommunala gymnasieskolor styras av närhetsprincipen ger en delvis förändrad elevkårssammansättning, men då ges ungdomar från bostadsområden i utkanterna av storstäderna ingen som helst möjlighet att komma in på innerstadsgymnasierna. Intagningspoängens inverkan på valfrihet och social struktur eventuell bostadssegregering slår igenom i skolornas elevsamman- sättning. redogjorde vid vår intervju för hur kommunen vid intagningen till naturvetenskaps- programmet och samhällsvetenskapsprogrammet tillämpar en kombination av närhetsprincipen och fritt val av skola för eleverna. Vid intagningen till dessa program på de två mest sökta innerstads- skolorna får avgöra vilka elever som skall tas in. På så sätt anser sig kommunen kunna minska betygssegregeringen. Om de fristående gymnasieskolorna kommer att bidra till att öka eller minska segregationen beror till stor del på hur kommunerna väljer att möta konkurrensen från de fristående gymnasieskolor som etablerar sig. Om och trots tillkomsten av attraktiva fristående gymnasieskolor väljer att behålla intagningskapaciteten på sina mest sökta kommunala gymnasieskolor torde konkurrensen om de eftertraktade platserna minska. Fler elever skulle få plats på den kommunala eller fristående gymnasieskola de sökt i första hand i stället för att anvisas plats på naturvetenskaps- eller samhällsvetenskapsprogrammet på något mindre eftertraktat gymnasium i enlighet med ett lägrehandsval. Skulle kommunen däremot minska antalet kommunala intagningsplatser på sina populäraste skolor i takt med de framväxande fristående gymnasieskolorna, kommer konkurrensen att även vara lika hård som och intagningskraven för de mest efterfrågade fristående gymnasieskolorna skulle bli ännu högre än . Dagens tillgång till platser i fristående gymnasieskolor medför endast marginella effekter för de kommunala gymnasieskolorna i storstadsregionerna. Om etableringen av nya fristående gymnasie- skolor med naturvetenskaps- och/eller samhällsvetenskaps- utbildningar fortsätter att öka torde kommunala gymnasieenheter med ett brett utbud av studievägar i ytterstadsområden få en ned- skärning av platser på de studieförberedande utbildningsvägarna. På ytterstadsgymnasierna kommer troligen program med yrkes- ämnen som eleverna efterfrågar som t.ex. elprogrammet med inriktning data, medieprogrammet m.fl. att få en mer dominerande ställning än . En sådan utveckling ligger väl i linje med tanken i skollag, gymnasieförordning och läroplan om betydelsen av elevens valfrihet för goda studieresultat. Utvecklingen hotar däremot den vision om en integration mellan studieförberedande och yrkes- förberedande gymnasieutbildningar som låg till grund gymnasiereform. Trots ansträngningar från samhällets Intagningspoängens inverkan på valfrihet och social struktur sida att integrera gymnasieutbildning i stora gymnasieenheter med ett brett utbud av utbildningsvägar tyder elevernas val av fristående gymnasieskolor på att eleverna själva föredrar mindre skolenheter med ett fåtal utbildningsprogram på varje skola. Kommittén finner att det ökande antalet fristående gymnasie- skolor ger eleverna ett ökat utbud utbildningar och därmed större möjligheter att hitta en utbildning som passar den enskilde elevens önskemål. Variationen i utbildningarna ökar men inte nödvändigt- vis segregationen, den kan om utbildningsutbudet blir tillräckligt stort och varierande och de kommunala gymnasieskolorna möter konkurrensen aktivt kanske till och med komma att minska i stor- städernas centrala områden. Däremot påverkas möjligen de kommunala enheterna med breda urval av såväl studieförberedande som yrkesförberedande studievägar i storstadsområdenas periferi negativt. De fristående gymnasieskolornas hittillsvarande koncent- ration till storstadsregionerna gör att vi ännu så länge saknar till- räckligt underlag för att kunna bedöma effekten i glesbygden. 5De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Flera kommunföreträdare har framhållit att ökningen av fristående gymnasieskolor försvårar den kommunala gymnasieplaneringen. Enligt den uppfattning som framförts tillför det valalternativ, som de fristående gymnasieskolorna utgör, en osäkerhetsfaktor som tillsammans med föreliggande osäkerhet i befolkningsprognoser och variationer i elevernas valpreferenser mer eller mindre omöjlig- gör en hållbar planering. För att utreda vilka konsekvenser de fristående gymnasie- skolorna får för kommunerna har vi valt att söka belysa flera faktorer som kan antas ha inverkat på den kommunala planeringen senare hälft. De fristående gymnasieskolorna måste enligt vår mening ses i detta större sammanhang för att proportioner och betydelse av olika faktorer skall framträda klarare. Till bilden av 1990-talets utveckling hör givetvis elevantals- förändringen men också elevernas ändrade valpreferenser och – mest betydelsefullt – nyetableringen av kommunala gymnasie- utbildningar i nya gymnasiekommuner eller utökning med ytter- ligare program på tidigare gymnasieorter. inträffade också kommunernas övertagande av landstingens utbild- ningar. Som grund för kommitténs slutsatser redovisar vi den förut- sedda elevutvecklingen, gymnasieorganisationens utveckling, antal elever i andra kommuners gymnasieskola, friskolornas program- utbud och hur elevernas studievägsval förändrats senare hälft. 5.1Elevutvecklingen åren 1995–2008 För att ge en bild av hur elevutvecklingen har varit och kommer att se ut i landet redovisas här en enkel elevprognos, som bygger De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen på antalet elever i läsåren 1994/95 och 1999/2000. Diagrammet visar dessutom det faktiska antalet elever i årskurs 1 i landets gymnasieskolor – 1999 enligt officiella statistik. Elevutveckling i gymnasiets årskurs 1 med elevprognos Elever i årskurs 1 Som framgår av diagrammet har gymnasiets elevkull i årskurs 1 varit relativt oförändrad senare hälft. Ökningen avspeglar att elever fortfarande 1994 hade andra valmöjligheter än att välja treårig gymnasieskola. Exempel på sådana möjligheter var kortare specialkurser. gick 20 686 elever på sådana kurser. En del av specialkursernas elever gick kursen som en påbyggnad på en genomförd gymnasie- utbildning medan andra valt en specialkurs i stället för ett gymnasieprogram. söker praktiskt taget hela årskullen från årskurs 9 och sambandet mellan årskull och gymnasiets intagningsorganisation blir tydligare. Av diagrammet framgår att vi kan förutse växande intagningskullar fram till och med . Därefter vänder kurvan nedåt, men ligger fortfarande på en nivå, som ligger över dagens. För riket bör det alltså finnas utrymme för och behov av att nya skolor etablerar sig första årtionde. En länsuppdelning av prognosen ger följande bild av antalet elever som skall börja gymnasiet –2008. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Elevprognos för gymnasiets årskurs 1 –2008 Prognosen visar att elevantalet kommer att öka i hela riket och att elevkullen når sitt högsta värde i alla län med undantag för som når sitt maximum . Elevpuckeln är dock inte lika hög i hela landet. För att visa skillnaden i elevökning har elevantalet som skall börja gymnasiet uttryckts i procent av elevantalet som börjat . De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Intagningskullen som procent av intagnings- kullen I alla län kommer som synes antalet elever som skall börja gymna- siet att vara betydligt fler än de som börjat . I de snabbast växande länen behövs intagningsplatser för fler ungdomar än , medan de långsammast växande länen endast behöver erbjuda 15–fler platser än . Sedan kommunerna tog över ansvaret för gymnasieutbildningen i landet har det skett en spridning av gymnasieutbildningsplatserna på fler kommuner och på fler gymnasieprogram per kommun. har det skett en nedläggning av landstingsgymnasier. Från att i stort sett hade ansvaret för all gymnasieutbildning inom sektorerna vård och lantbruk har vårdutbildning- arna tagits över av kommunerna. Landstingen har alltså huvudsak- ligen kvar naturbruksgymnasier, men även inom den sektorn före- kommer det att kommuner tagit över gamla landstingsgymnasier alternativt erbjuder naturbruksprogrammet i kommunala gym- nasieskolor. Hur antalet fristående gymnasieskolor vuxit från 16 skolor till 101 skolor har beskrivits i kapitel 3. En uppställning som visar elevernas fördelning enligt Skol- verkets jämförelsetal på hur olika huvudmäns gymnasieskolor förändrats från /94 till /2000 görs i tabell 5.3. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Gymnasieeleverna fördelade på skolhuvudmän ökade antalet kommuner som erbjöd utbildning på ett nationellt gymnasieprogram i den egna hem- kommunen från 188 av 286 kommuner till 215 av 289 kommuner 1999. /2000 hade dessutom 24 kommuner gått samman i 8 kommunala gymnasieförbund med en eller flera gymnasieskolor inom varje förbund. var alltså gymnasie- ungdomarna i 98 av landets kommuner hänvisade till ett gymna- sium utanför hemkommunen om de önskade få sin gymnasie- utbildning på ett nationellt program medan motsvarande endast gällde för ungdomar i 50 kommuner . Nedanstående tabeller visar dels hur antalet gymnasiekommuner ökat , dels hur antalet program per kommun sam- tidigt ökat. Antal gymnasiekommuner läsåren 1993/94 och 1999/2000 1 Inkl. 1 434 elever på kompletterande skolor. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Antal nationella program per kommun läsåren 1993/94 och 1999/2000 Antal nationella program per kommun Medelvärdet av antalet gymnasieprogram i de 188 kommuner som hade egen gymnasieskola var 7,9 program per kommun, medan motsvarande medelvärde i de 215 kommuner som hade egen gymnasieskola var 8,4 program per kommun. Antalet kommuner som erbjöd gymnasieutbildning på högst två nationella program var 24 kommuner och 28 kommuner . som antalet gymnasiekommuner och därmed antalet kommunala gymnasieskolor ökat har också antalet gymnasie- program per kommun ökat. I nedanstående diagram illustreras hur utbudet av program förskjutits mot att allt fler kommuner erbjuder allt fler nationella program i sina gymnasieskolor. i riket åren 1993 och 1999 10 11 12 13 14 15 16 En del av förklaringen till att antalet erbjudna utbildningsprogram ökat i de kommunala gymnasieskolorna står att finna i kommuner- De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen nas övertagande av landstingskommunala gymnasieutbildningar som ägt rum . Det är framför allt utbildningen på omvårdnadsprogrammet som övergått från att nästan helt ha varit förlagd till landstingskommunala vårdgymnasier till att nu drivas i regi. Även naturbruksutbildningen har till en viss del bytt huvudman från landsting till kommun eller från landsting till fristående skola , men utbildningen på detta program sker fort- farande till stor del i regi. I nedanstående tabell kan man se att 22 landsting administrerade undervisning på mer än ett program , men att endast två landsting fortfarande gjorde det . Antal landsting med gymnasieskolor läsåren 1993/94 och 1999/2000 Antal nationella program per landsting läsåren 1993/94 och 1999/2000 har antalet landstingskommunala gymnasieskolor minskat och på de skolor som fortfarande var kvar i regi /2000 har medianvärdet av antalet program sjunkit från 2 till 1 program per skola. För alla 15 landsting som detta år drev gymnasieutbildning i egen regi gäller att naturbruksprogram- met är ett av de erbjudna programmen. I praktiken betyder det att de flesta landstingskommunala vårdgymnasierna överförts till kommuner medan många naturbruksgymnasier fortfarande har som huvudman. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Kommunernas strävan att förändra sitt utbud av studievägar så att det bättre svarar mot elevernas val är en annan orsak till att antalet gymnasieprogram har ökat. Många kommuner har därför inrättat framför allt medieprogram och estetiska program, men antalet kommuner som lagt ner t.ex. industri- och energi- programmen är inte lika många. 5.3Elever som studerar i annan gymnasieskola än hemkommunens 5.3.1Fördelningen av elever mellan hemkommunens, andra kommuners och fristående gymnasieskolor I detta avsnitt redovisas hur gymnasieeleverna fördelar sig på kommunala och fristående skolor i och utanför sin hemkommun. Av inhämtade enkätuppgifter /2000 framgår att drygt 60 000 av nästan 275 000 elever eller av eleverna på nationella eller specialutformade program i kommunala och lands- tingskommunala gymnasieskolor studerade utanför sin hem- kommun. För att få en uppfattning om vilken roll de 60 000 eleverna spelar för hemkommunens gymnasieplanering bad vi i vår enkät avseende /01 kommunerna att ange hur många elever som valt utbildningar inom resp. utom samverkansområdet. Resultatet av enkäten visar att 63 549 elever läser ett nationellt eller specialutformat program i en eller landstingskommunal skola i annan kommun än hemkommunen. Av dessa går 42 007 elever i en utbildning med vilken hemkommu- nen har samverkansavtal medan 21 542 elever går i en utbildning med vilken hemkommunen saknar samverkansavtal. Situationen i kan vara av särskilt intresse att studera. Med tre undantag har alla kommuner i området egna gymnasieskolor. De flesta kommunerna har också ett relativt all- sidigt utbildningsutbud. I området finns nära hälften av landets fri- stående gymnasieskolor och en majoritet av kommunerna låter sina elever välja skola fritt oberoende av skolhuvudman även om motsvarande utbildning erbjuds i hemkommunen. De goda kom- munikationerna ger också eleverna möjlighet att fritt röra sig inom länet till en rimlig kostnad i både tid och pengar. Alla dessa fak- torer gör det rimligt att antaga att situationen i visar hur utvecklingen i riket skulle vara om inte avstånd och bris- ter i utbildningsutbudet satte gränser för elevernas val. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen stockholmssituationen kan betraktas som det tillstånd övriga regioner i kommer att närma sig i högre eller lägre grad beroende på kommunikationer och befolkningstäthet. /2000 hade 58 101 gymnasieelever sin hemkommun i . Av dessa gick 42 639 elever eller i hem- kommunens egna gymnasieskolor, 10 013 elever eller gick i annan kommuns gymnasieskola och 5 449 eller av länets gymnasieelever i en fristående gymnasieskola. Enligt enkäten är motsvarande uppgifter /01 att av 57 670 gymnasieelever går 41 284 eller i hemkommunens gymnasieskolor, 9 408 elever eller i annan kommuns gymnasieskola och 6 978 eller i fristående gymnasieskola. Man kan konstatera att både antalet och andelen elever som väljer fristående skolor har ökat. Följande diagram åskådliggör elevfördelningen på skolhuvud- man i läsåren 1999/2000 och 2000/01. Elevfördelning på skolhuvudman i AB län Annan kommun/landsting Variationerna mellan kommunerna är stora. Situationen /2000 visas i tabell 5.8. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Elevernas fördelning på kommunala och fristående gymnasieskolor i /2000 De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen 5.3.2Förändringar i kommunernas elevunderlag – genomslag i den egna gymnasieskolan Organisationsförändringen i samverkan med den elevminskning som skett har också fått konsekvenser för belägg- ningen av de kommunala gymnasieskolorna. Eleverna har spritts ut på fler skolor, vilket lett till friställda lokaler på vissa håll och behov av nybyggnationer på andra. Elevernas fördelning på skolhuvudmän, förändringar i riket läsåren 1993/94–1999/2000 Trots att det totala elevantalet i gymnasieskolan i riket minskat med drygt 8 000 elever från /94 till /2000 som de fristående gymnasieskolorna rekryterat drygt 8 000 elever har antalet elever som går i en gymnasie- skola i sin hemkommun ökat med 14 000 elever. Förklaringen ligger huvudsakligen i att många kommuner övertagit huvud- mannaskapet för landstingsgymnasier men också till en del i att antalet elever i annan kommuns gymnasieskola har sjunkit. Ett sätt att beskriva organisationsförändringen är att hemkommunerna och de fristående skolorna har delat på landstingsskolornas elever och att hela elevminskningen hamnat på elever i annan kommuns gymnasieskola. Om man granskar förändringarna på kommungruppsnivå fram- träder dock variationer i mönstret, vilket framgår av tabell 5.10. Uppställningen följer uppdelning av kommunerna i kommungrupper. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Förändring av gymnasieorganisationen per kommun- grupp –1999 Tabellen visar att samtliga kommungrupper utom storstäder samt större och mindre övriga kommuner har haft en total elevminsk- ning (jämför med diagram 5.1). Alla kommun- grupper har ett ökat antal elever i fristående skolor och ett minskat elevantal i landstingsskolor. Trots det är det endast i kategorierna förortskommuner, landsbygdskommuner och glesbygdskommuner som antalet elever i de egna skolorna minskat. Eftersom det i all- mänhet är svårare för en kommun att klara en elevminskning än en elevökning finns det anledning att granska dessa tre kommun- grupper extra för att se vart deras elever har tagit vägen. I alla andra kommunkategorier har antalet elever i kommunens egna skolor ökat ibland trots en kraftig minskning av antalet gymnasie- elever som bor i kommunen. Förortskommunernas elevminskning motsvaras helt av att färre elever går i annan kommuns gymnasieskola och kompenseras dessutom av att färre elever går i landstingsskolor. En relativt stor ökning av elever som valt fristående skolor gör att elevantalet i förorternas egna gymnasieskolor minskat något. För- ändringarna i elevernas skolplacering gör att av elev- minskningen i kommunen har slagit igenom i kommunens egna gymnasieskolor trots att antalet elever som går till fristående skolor ökat kraftigt. Även för landsbygdskommuner och glesbygdskommuner märks elevminskningen endast till en mindre del i den egna kommunens De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Även för dessa båda kategorier har antalet elever som går till annan kommuns gymnasieskola minskat. För lands- bygdskommunerna motsvarar ökningen av elever som valt fristå- ende gymnasieskola nästan helt minskningen i den egna gymna- sieskolan, men för glesbygdskommunerna spelar knappast de fri- stående skolorna alls någon roll. Storstadskommunerna, som haft en kraftig elevökning, har endast behövt bereda plats för halva elevökningen (3 412 elever) i egna gymnasieskolor. Den andra hälften av ökningen har tagits om hand av andra kommuner (1 069 elever) och fristående gymnasie- skolor (1 578 elever). En kommunvis redovisning av andelen gymnasieelever, som /2000 valt att gå sin gymnasieutbildning på en fristående gymnasieskola visar stora olikheter mellan kommunerna. Av 280 kommuner som svarat på enkäten har 53 inte någon invånare som är elev på fristående gymnasieskola. Ytterligare 104 kommuner har av gymnasieeleverna på fristående gymnasieskolor. Kommunernas andel elever i fristående gymnasieskolor /2000 Andelen elever i fristående gymnasieskolor I mer än hälften av landets kommuner är det alltså av gymnasieeleverna som valt en fristående gymnasieskola. I dessa kommuner bor 132 711 gymnasieelever (42,av de gymnasie- elever som bor i kommuner som besvarat enkäten) och endast 513 De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen av dem eller har valt en fristående skola. I övriga 123 kommuner som besvarat enkäten bor alltså 177 687 gymnasie- elever varav 9 856 eller har valt fristående gymnasieskola. De 13 kommuner som har av gymnasieeleverna i fristående gymnasieskolor /2000 framgår av följande uppställning. Kommuner med av gymnasieeleverna i fristående gymnasieskolor /2000 /2000 bodde mer än var femte elev på fristående gymnasieskolor i någon av dessa 13 kommuner. En länsvis uppdel- ning av de fristående gymnasieskolornas elevers kommuntillhörig- het läsåren 1999/2000 och 2000/01 återges i tabell 5.12. De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Länstillhörighet för fristående gymnasieskolors elever läsåren 1999/2000 och 2000/01 elever som bor i elever som bor i Mer än hälften eller 5 449 av 10 369 elever på fristående gymnasie- skolor bodde /2000 i . Sammanlagt bodde detta år mer än två tredjedelar av eleverna på fristående skolor i något av eller . /01 har antalet friskoleelever i ökat till 6 978 men länets andel av friskoleeleverna i riket har sjunkit till . De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen gäller dock att två tredjedelar av alla elever på fristå- ende gymnasieskola bor i eller . Av enkätundersökningen framgår att de fristående gymnasieskolornas rekryteringsbas utökats. En redovisning av kommunernas andel elever på fristående gymnasieskolor /01 görs i diagrammet i figur 5.5. Man kan konstatera att andelen friskoleelever har ökat och att antalet kommuner som inte har någon kommuninnevånare som elev på en fristående gymnasieskola minskat till 16 kommuner. Diagrammet visar dock fortfarande en sned fördelning. Mer än hälften av kommunerna (176 kommuner) har högst av sina gymnasieungdomar på en fristående gymnasieskola. I dessa kommuner bor ungefär hälften av landets gymnasieelever (155 610 gymnasieelever) men (1 239 elever)av landets elever på fristående gymnasieskolor. Kommunernas andel elever i fristående gymnasieskolor läsåren 1999/2000 och 2000/01 Andel elever i fristående gymnasieskolor De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen /01 har 50 kommuner och 23 kommuner av sina gymnasieungdomar på fristående skolor. En lista över de 23 kommuner som har störst elevandel i fristående gymnasieskolor presenteras nedan. De 23 kommuner som har störst elevandel i fristående gymnasieskolor Av ovanstående 23 kommuner ligger 19 i . De fristående gymnasieskolorna och den kommunala planeringen Eftersom kommunerna enligt skollagen skall anpassa sin gymnasie- organisation efter elevernas val spelar naturligtvis variationer i elevernas valpreferenser en viktig roll för kommunernas planering och kostnader. För att belysa hur dessa har varierat har uppgifter om kommunernas intagningsorganisation under perio- den –1999 studerats. Som exempel visas hur eleverna orga- niserats i årskurs 1 i gymnasieskolor i . Här har utbildningsvägar oavsett huvudman räknats in, dvs. platserna på omvårdnads- och naturbruksprogram på de landstingsskolor som ligger i liksom platser på fristående gymnasieskolor i är inräknade. i åren 1995– 1999 Antal elever i årskurs 1 Andel elever av årskullen i % Program 1995 1996 1997 1998 1999