sou · GPB333 · 2002-01-01 00:00:00 — i en allmän domstol, kommer verksamheten inte längre att bli av förvaltningsprocessuell karaktär utan måste i princip anses vara att hänföra till sådan handläggning av rättsvårdsärenden som avses med ärendelagen. Överklaganden av beslut av PRV och Statens växtsort- nämnd bör i enlighet härmed i fortsättningen att betecknas som ärenden i stället för, som f.n., mål. I Patentdomstolen kommer enligt förslaget att handläggas dels tvistemål och brottmål rörande patent, arbetstagares rätt till uppfinningar, för- svarsuppfinningar och växtförädlarrätt, dels ärenden rörande patent, varu- märken, mönster och växtförädlarrätt. En sådan blandning av mål och ärenden i en domstol är inte något unikt utan förekommer på andra ställen både i de nordiska länderna och i andra länder. Utanför Patentdomstolen men likväl på tingsrättens sjunde avdelning kommer vidare att handläggas tvistemål och brottmål som rör upphovsrätt, firma, mönster och varumär- ken. På avdelningen kan tänkas förekomma också andra typer av mål. 92 Närmare om verksamheten i Patentdomstolen.... En översikt över förhållandena på tingsrättens sjunde avdelning enligt förslaget ges i organisationstablån nedan. Organisationstablå, patentprocessen1. Patentdomstolen (särskild domstol) Mål enligt 1 § 1 och 2 Ärenden enligt 1 § 3 (14, 26) (92, 68) (28, 35) (1, 2) Varumärken(205, 295) (11, 16) (0, 0) (83, 138) (3, 0) Växtförädling (0,0) Växtförädling (0, 0) Varumärken (32, 36)2 Lagfarna ledamöter och patentråd enligt 7 och Lagfarna domare (och nämndemän i brottmål) enligt de allmänna bestäm- 8 lagfarna ledamöter för verksamheten enligt kolumnerna 1 – 3 6 patentråd för verksamheten enligt kolumnerna 1 och 2 1.Siffrorna inom parentes anger antalet inkomna mål . 2.Stockholms tingsrätt är också exklusivt forum för mål om gemenskapsvarumär- ken enligt 67 § varumärkeslagen. inkom inga sådana mål till tings- rätten. kom två mål som rör gemenskapsvarumärken in till tingsrät- ten. Närmare om verksamheten i Patentdomstolen.... 93 Som framgått av redogörelsen för huvuddragen av organisationen av verk- samheten (se avsnitt 8.4) kommer handläggningen av mål och ärenden i Patentdomstolen (kolumnerna 1 och 2 i organisationstablån) i åtskilliga hänseenden att präglas av en särreglering. Bestämmelser härom tas upp i det förslag till en patentprocesslag som behandlas närmare i samband med det processuella regelverket (se avsnitt 12). Handläggningen på tingsrät- tens sjunde avdelning av de immaterialrättsliga målen utanför Patentdom- stolen (kolumn 3 i organisationstablån) kommer däremot att ske helt enligt bestämmelserna i . Detsamma gäller i princip handläggningen av ev. övriga mål (kolumn 4 i organisationstablån). Bortsett från sistnämnda ka- tegori kommer åtminstone i utgångsläget målen och ärendena i Patentdom- stolen att dominera kraftigt i fråga om volymen. Detta är en konsekvens av att Patentdomstolen i realiteten utgör en sammanslagning av hela verk- samheten i PBR med verksamheten på sjunde avdelningen i i patentmål och vissa andra mål. När det gäller frågan hur verksamheten på avdelningen skall organise- ras rent tekniskt finns olika möjligheter. Man kan i och för sig tänka sig att verksamheten i Patentdomstolen anförtros den nuvarande uppsättningen lagfarna och tekniskt kunniga ledamöter i PBR med ett tillskott av ett par lagfarna domare från tingsrättens sjunde avdelning för att täcka behovet i allmänna patentmål (mål om intrång och ogiltighet m.m.) och att verksam- heten utanför Patentdomstolen hanteras av resten av de lagfarna domarna på sjunde avdelningen (angående nuvarande personella resurser, se av- snitten 3.2.1 och 3.3.1). En sådan separering av de lagfarna domarnas upp- gifter synes emellertid vara mindre lämplig med hänsyn till det funktio- nella samband som råder mellan olika typer av immaterialrättsliga mål och ärenden. Detta gäller inte minst i fråga om de ärenden rörande varumärken och mönster som skall handläggas i Patentdomstolen och de allmänna mål rörande motsvarande rättigheter som skall handläggas på sjunde avdel- ningen utanför Patentdomstolen (jfr avsnitt 8.4.2.2). En mer ändamålsenlig lösning torde kunna uppnås enligt följande rikt- linjer. De från PRV och överklagade ärendena rö- rande patent (med undantag av vissa juridiska ärenden) och växtförädlar- rätt enligt kolumn 2 i organisationstablån (s. 92) fördelas på de tekniskt kunniga ledamöterna – vilka i den nya organisationen föreslås att benäm- nas patentråd – på grundval av dessa ledamöters tekniska kompetensområ- den. Man kan med utgångspunkt från de nuvarande förhållandena i PBR räkna med att det kommer att krävas sex sådana ledamöter. I patentrådens uppgifter bör ingå att, jämte arbetet med de egna ärendena, i erforderlig omfattning biträda de lagfarna ledamöterna vid förberedande handläggning av allmänna patentmål och mål om växtförädlarrätt samt att delta som le- damöter av rätten vid avgörande av sådana mål. Härigenom tillgodoses ett gammalt önskemål från tingsrättens sida om kontinuerligt stöd av teknisk 94 Närmare om verksamheten i Patentdomstolen.... sakkunskap i patentmål. Alla andra typer av mål och ärenden enligt ko- lumnerna 1–3 i organisationstablån (s. 92) rakt över på de lagfarna ledamöterna. Dessa ledamöter kommer därför att handlägga dels mål och ärenden som faller inom Patentdomstolens kompetens och som skall handläggas enligt bestämmelserna i patentprocesslagen, dels allmänna mål utanför Patentdomstolen som skall handläggas enligt de allmänna bestäm- melserna i RB. Man kan med utgångspunkt från de nuvarande förhållande- na i PBR och på tingsrättens sjunde avdelning räkna med att det kommer att krävas åtta sådana ledamöter. En organisatorisk lösning enligt denna modell innebär att de lagfarna ledamöterna på tingsrättens sjunde avdelning kommer att kontinuerligt syssla med alla typer av immaterialrättsliga mål och ärenden. Vidare kommer patentrådens erfarenhet, i jämförelse med motsvarande verksam- het i PBR, att breddas genom ett kontinuerligt deltagande i handläggningen av allmänna patentmål och mål om växtförädlarrätt. Patentråden bör dess- utom vid behov kunna tas i anspråk för att delta i handläggningen av ären- den rörande varumärken och mönster på samma sätt som f.n. sker i PBR. En lösning enligt dessa riktlinjer kan på goda grunder antas leda till en stor förtrogenhet med alla aspekter på immaterialrätten och att skapa förut- sättningar för att ge samtliga ledamöter en mycket hög immaterialrättslig kompetens. Detta är av stor vikt för att tillgodose näringslivets behov och, inte minst, för att kunna möta de krav som den internationella utvecklingen kan komma att ställa på ett svenskt deltagande i rättskipande verksamhet i olika former på europeisk och global nivå. I ett längre europeiskt perspek- tiv kan man tänka sig att en organisation av detta slag kan komma att utgö- ra basen för en regional kammare inom ramen för EPLP (jfr avsnitt 6.3.3). En sådan organisation kan också tjäna som en plantskola för utbildning av yngre domare på immaterialrättsområdet och kan förväntas bli en mycket attraktiv arbetsplats. I den mån det skulle anses vara av värde för de lagfarna domarna på tingsrättens sjunde avdelning att behålla en viss kontakt med utvecklingen på rättsområden utanför immaterialrätten, kan man tänka sig att även i fortsättningen på avdelningen lotta ett begränsat antal allmänna tvistemål (kolumn 4 i organisationstablån). Möjligheten härtill skulle också kunna tjäna syftet att reglera arbetsbördan vid ojämnheter i måltillströmningen. Risken med detta är emellertid att fördelarna med den specialisering som en renodlad immaterialrättsavdelning medger lätt urholkas. Mycket talar för att man bör avstå från sådana komplikationer eller i vart fall vara mycket restriktiv med att på avdelningen lotta andra mål än immaterial- rättsliga. Arbetet i Patentdomstolen kommer att bli så omfattande och kvalifice- rat – det kan som tidigare nämnts i inledningsskedet beräknas röra sig om 400–500 mål och ärenden – att det bör ledas av en särskild av re- Närmare om verksamheten i Patentdomstolen.... 95 geringen utsedd ordförande som bör vara en lagfaren domare. Det synes naturligt att till ordförande i utse chefsrådmannen på tingsrättens sjunde avdelning. Denne bör vara befriad från egen rotel men kan förväntas att, enligt eget bedömande, tjänstgöra som ordförande i rät- ten vid avgörandet av de mest kvalificerade målen och ärendena såväl i Patentdomstolen som på sjunde avdelningen i övrigt. Mycket talar för att det dessutom kommer att finnas ett behov av åtminstone en vice ordföran- de i Patentdomstolen till vilken ordföranden kan delegera ansvaret att leda en viss del av verksamheten. Till vice ordförande bör kunna utses antingen en lagfaren ledamot eller ett patentråd. Han eller hon bör ha en tjänste- ställning som ligger i nivå med en chefsrådmans. Den närmare regleringen av dessa förhållanden bör ske i förordningen (1996:381) med tingsrättsin- struktion och i tingsrättens arbetsordning. 96 Konsekvenser för m.m. Konsekvenser för m.m. 97 Det saknas grund för att göra annan bedömning än att är fullt kompetent att göra den överprövning av överklaganden från Patentdomstolen som kan komma i fråga. För att säkerställa kompetens och kontinuitet bör i förekommande fall övervägas att vid utlysande av tjänst som hovrättsråd i hov- rätt föreskriva att företräde kommer att ges åt sökande med särskilda kunskaper i patenträtt och annan immaterialrätt. Det bör i hovrätten göras bruk av möjligheten att i patentmål ad- jungera advokater och rättsvetenskapsmän. Tingsrätten och hovrätten bör ges fria händer att från fall till fall på egen hand utse de personer som bör förordnas till tekniskt kunni- ga ledamöter i patentmål. Därvid bör bl.a. övervägas möjligheten att använda patentombud som tekniskt kunniga ledamöter i hovrätten. Ersättningen till tekniskt kunniga ledamöter i patentmål bör höjas kraftigt. De från Patentdomstolen överklagade målen och ärendena bör hållas samman på en särskild enhet inom andra avdelningen i som benämns Patentöverdomstolen. Enligt direktiven åligger det utredaren att beakta de konsekvenser som föreslagna lösningar rörande verksamheten i första instans innebär för och att lämna förslag till de förändringar av verksamheten i hovrätten som anses påkallade. För att kunna bedöma konsekvenserna för av det tidigare redovisade förslaget om inrättande av en patentdomstol måste man till en början ta ställning till huruvida denna domstols avgöranden över huvud taget bör kunna överklagas och i vilken utsträckning det i så fall bör kunna ske. Detta spörsmål hänger i sin tur samman med förutsättningarna för att i åstadkomma en överprövning av Patentdomstolens avgöran- den som innebär tillräckliga garantier i fråga om hovrättens kompetens i 98 Konsekvenser för m.m. jämförelse med Patentdomstolens. Från vissa håll inom utredningen har uttalats tvivel på att sådana förutsättningar föreligger. Problemet gäller i första hand patentmålen. Det är naturligt att börja med att behandla förutsättningarna för en me- ningsfull överprövning. Om det nämligen skulle visa sig att sådana förut- sättningar saknas, blir konsekvensen uppenbarligen att man får nöja sig med Patentdomstolen som första och i princip enda instans. befattning med de mål och ärenden som är aktuella i sammanhanget skulle därmed komma att upphöra. Finner man däremot att det är möjligt att åstadkomma en meningsfull överprövning återstår att överväga i vilken omfattning en sådan är påkallad och vilka konsekvenser den kan föranle- da. Som framgått av redogörelsen för det arbete som bedrevs av pa- tentprocessutredning (se avsnitt 4.1) föreslog utredningen bl.a. inrättandet av en fristående specialdomstol för patentmål mot vars avgöranden talan inte skulle få föras. Förslaget grundades i denna del på ingående övervä- ganden rörande värdet från rättssäkerhetssynpunkt av att kunna få till stånd en överprövning av domstolens avgöranden med beaktande av bl.a. möjligheten att kunna organisera verksamheten i så, att den inte framstod som underlägsen i kvalitet i jämförelse med första instans (se SOU 1983:35, s. 64 ff.). Detta skulle enligt utredningen kräva, att den avdelning i hovrätten som skulle svara för prövningen bestod av lagfarna och tekniskt kunniga ledamöter med patenträtt som sitt speciella och hu- vudsakliga arbetsområde och med samtliga eller så gott som samtliga le- damöter fast knutna till avdelningen. Enligt utredningen föreföll det knap- past möjligt att införa en sådan organisation i hovrätten. Att inrätta en särskild patentöverdomstol (varmed torde ha avsetts någon form av spe- cialdomstol) med tillräcklig kompetens kunde enligt utredningen redan av kostnadsskäl inte komma i fråga. Hållbarheten av bedömning i nämnda del kom inte att ställas på sin spets, eftersom själva grundidén med en fristå- ende specialdomstol i första instans förkastades och man nöjde sig med att på olika sätt bättra på systemet med PBR, tingsrätten och hovrätten i deras traditionella funktioner inom domstolsväsendet. Den av mig förordade lösningen med ett sammanförande av verksam- heten i PBR med vissa delar av verksamheten på sjunde avdelningen i till en patentdomstol kommer i sakligt hänseende, såvitt avser patentmålen, mycket nära det av Konsekvenser för m.m. 99 framlagda förslaget om en fristående patentdomstol. Man är därför tillbaka till den problematik som var aktuell i samband med nämnda utredning. är sedan gammalt den enda hovrätten i landet som dömer i patentmål. Den är också den hovrätt som har den i särklass största och bredaste erfarenheten av immaterialrättsliga mål i övrigt. Det finns tradi- tionellt alltid tillgång till ledamöter i med särskilt goda kun- skaper i immaterialrätt förvärvade genom erfarenhet från lagstiftningsar- bete och på annat sätt. Det finns således ingen anledning att betvivla att den samlade juridiska kompetensen på det immaterialrättsliga området i är mycket hög. Patentmålen handläggs i sedan gammalt på andra avdel- ningen. På denna har också andra typer av immaterialrättsliga mål brukat handläggas. Som tekniskt kunniga ledamöter i patentmål har i betydande utsträckning använts patenträttsråd hämtade från PBR. Under en följd av år har på andra avdelningen i handlagts – förutom patentmål och andra immaterialrättsliga mål – allmänna tviste- mål och familjemål samt även brottmål. Som en konsekvens bl.a. av den neddragning av de personella resurserna som ålagda besparingskrav framtvingat har arbetsbelastningen på avdelningen – liksom på andra av- delningar i hovrätten – varit mycket stor. Detta har enligt vad lagmannen på avdelningen uppgett i viss utsträckning gått ut över patentmålen. Det har särskilt med tillströmningen av tunga brottmål av förturskaraktär varit svårt att planera handläggningen av större patent- mål och ledamöterna har haft knappt med tid att sätta sig in i dessa krä- vande mål. Den ansträngda arbetssituationen har sannolikt också haft en negativ inverkan på möjligheten att dra till sig och på avdelningen behålla ledamöter som är intresserade av immaterialrätt. Situationen i diskuterades i utredningen vid ett samman- träde med deltagande av presidenten i hovrätten och fö- reträdare för hovrättens andra avdelning. Presidenten ställde därvid i utsikt att överväga en översyn av lottningsreglerna med sikte på att förbättra möjligheterna att bemästra patentmålen. En avsevärd förbättring har se- dermera också skett framför allt genom att andra avdelningen befriats från handläggningen av brottmål. Vid ett samtal med lagmannen på avdelning- en uppgav denne, att det numera finns erforderligt utrymme för att ägna patentmålen den tid som krävs för beredning av må- len och planläggning av huvudförhandlingarna. Mot bakgrund av vad sålunda framkommit rörande det nuvarande läget i och med beaktande av vad tidigare anförts i fråga om hov- 100 Konsekvenser för m.m. rättens allmänna kompetens på det immaterialrättsliga området saknas grund för att göra annan bedömning än att hovrätten är fullt kompetent att göra den överprövning av överklaganden från Patentdomstolen som kan komma i fråga (se avsnitt 11). Något realistiskt alternativ till hovrätten som andra instans finns enligt min mening heller inte. Den av Patentpro- cessutredningen uttalade uppfattningen, att en hovrättsavdelning måste praktiskt taget uteslutande syssla med patentmål för att kunna klara sin uppgift synes bygga på en underskattning av den generella kompetens som är utmärkande för domarna i överrätterna (jfr i fråga om näringslivstvister i SOU 1995:65, s. 147). Uttalandet förefaller också att utgå från en överdriven uppfattning om svårigheten att handlägga patentmål. Det finns andra typer av mål, både på brottmåls- och tviste- målssidan, som är minst lika komplicerade och det är en ohållbar tanke att just patentmålen skulle kräva en så långt gående särbehandling i hovrätten som menade. Härmed är naturligtvis inte sagt att det inte finns utrymme för ytterliga- re förbättringar av förhållandena i i fråga om patentmålen. Redan i prop. 1985/86:86, som byggde på be- tänkande, anvisades som tidigare anförts (se avsnitt 4.1) en rad åtgärder i syfte att effektivisera patentprocessen. Sannolikt behöver vissa av dessa drivas längre än vad som har skett, t.ex. vissa utbildningsinsatser och införandet av lättnader i fråga om ledamöternas skyldighet att cirkule- ra. En viktig fråga i detta sammanhang är rekryteringen av ledamöter till andra avdelningen. För att säkerställa kompetens och kontinuitet på avdel- ningen bör i förekommande fall övervägas att vid utlysande av tjänst som hovrättsråd föreskriva att företräde kommer att ges åt sökande med sär- skilda kunskaper i patenträtt och annan immaterialrätt. Vid meritvärde- ringen bör därvid även erfarenhet utanför domarbanan, t.ex. som advokat eller bolagsjurist med inriktning på immaterialrätt, ha särskild tyngd. Vi- dare bör placering på avdelningen av fiskaler och assessorer föregås av en intresseanmälan som gör det möjligt att till avdelningen knyta yngre do- mare som kan utgöra en framtida rekryteringsbas. Slutligen bör man göra bruk av den såvitt känt på andra avdelningen outnyttjade möjlighe- ten att med tillämpning av 44 § hovrättsinstruktionen (1996:379) adjunge- ra advokater och rättsvetenskapsmän. Inte minst medverkan av advokater med specialkunskaper i patenträtt kan tänkas tillföra hovrätten värdefulla insikter på områden som ligger utanför en domstolsjurists normala erfa- renhet, t.ex. praxis vid bestämmande av skadestånd vid utomprocessuella uppgörelser. Konsekvenser för m.m. 101 10.4Tekniskt kunniga ledamöter i patentmål m.m. Normalt deltar två tekniskt kunniga ledamöter i patentmålen i tingsrätten och hovrätten. Som tidigare angetts (se avsnitt 3.3.3) tillämpas , både i tingsrätten och hovrätten, den ordningen, att en av dessa le- damöter hämtas från PBR medan den andra ledamoten utses bland de öv- riga personer som finns upptagna på den lista som regeringen upprättar med stöd av 68 § PL. Tanken bakom detta är att ledamöter från PBR, för- utom sina allmänna tekniska kunskaper, har en patenträttslig erfarenhet i frågor som rör exempelvis bedömning av uppfinningshöjd samt tolkning och formulering av patentkrav, vilken ofta saknas hos de professorer och andra framstående tekniker som i övrigt finns upptagna på regeringens lista. De senares uppgift är i första hand att som facktekniker svara för bedömningen av de speciella, ofta invecklade, tekniska frågor som före- kommer i målen och att förklara dessa frågor för de lagfarna domarna på ett sätt som gör att dessa kan sätta in dem i sitt rättsliga sammanhang. Om förslaget om inrättande av en patentdomstol genomförs, kommer inte längre att få tillgång till de tekniskt kunniga ledamöter som finns i PBR, eftersom denna domstol upphör och dess ledamöter förutses komma att tjänstgöra som patentråd i Patentdomstolen. Det måste av hänsyn till tilltron till systemet anses uteslutet att i hovrätten utnyttja ledamöter från den domstol vars avgöranden skall överprövas. Med den nuvarande måltillströmningen på ungefär fem mål i hovrätten finns knappast underlag för en fast heltidstjänst som tekniskt kunnig leda- mot. Detta innebär att hovrätten måste för framtiden täcka hela sitt behov av tekniskt kunniga ledamöter i patentmål med personer upptagna på den av regeringen upprättade listan utanför kretsen av tekniskt kunniga leda- möter i PBR eller på annat sätt. Det har i praktiken visat sig att regeringens lista är ett ganska trubbigt instrument, när det gäller att hitta personer som är villiga och lämpade att delta som tekniskt kunniga ledamöter i patentmål. Det gäller både i tings- rätten och hovrätten. Det händer inte sällan att det på listan inte finns nå- gon person tillgänglig med den tekniska kompetens som är önskvärd i det enskilda målet, vilket föranleder att man måste gå till regeringen och begä- ra ett beslut om komplettering av listan med ytterligare personer. Detta förefaller att vara onödigt byråkratiskt och omständligt. Det är enligt min mening bättre att ge tingsrätten (Patentdomstolen) och hovrätten (Patent- överdomstolen) fria händer att från fall till fall på egen hand utse de per- soner som bör förordnas till tekniskt kunniga ledamöter. Detta kan ske genom kontakter med olika universitet och högskolor samt med andra or- ganisationer. En kategori som inte synes ha kommit i fråga annat än 102 Konsekvenser för m.m. i mycket begränsad utsträckning är patentombuden. Det torde inom pa- tentombudskåren finnas åtskilliga mycket skickliga tekniker av vilka de flesta dessutom har en betydande erfarenhet av svensk och europeisk pa- tenträtt. De skulle därför kunna i hovrätten fullgöra den särskilda funktion som enligt vad har sagts har utövats av tekniskt kunniga ledamöter från PBR. I fråga om tekniskt kunniga personer utan patent- rättslig erfarenhet bör man överväga att ge i uppdrag att organisera koncentrerade kurser i patenträtt. Jag förslår därför att 68 § PL upphävs och att regeringens lista slopas. Oavsett vilken väg man väljer för att utse tekniskt kunniga ledamöter i patentmål, är det oundgängligen nödvändigt att höja den ersättningsnivå som f.n. regleras genom den i avsnitt 3.3.3 angivna förordningen. Ett dag- arvode på till så kvalificerade personer som det här gäller är nume- ra helt orealistiskt och försvårar, enligt vad som uppgetts från både tings- rätten och hovrätten, möjligheterna att till domstolarna knyta lämpliga personer som tekniskt kunniga ledamöter. Som en jämförelse kan nämnas att ekonomiska experter i tingsrätterna och hovrätterna som avses i 4 kap. 10 a § RB ersätts med enligt ett beslut av rege- ringen . En kraftig höjning av ersättningsnivån för tekniskt kunniga ledamöter brådskar och bör ske utan att avvakta beredningen av lagstift- ningsärendet i övrigt. Vad som har sagts i detta avsnitt om tekniskt kunniga ledamöter i pa- tentmål gäller i princip också i fråga om mål om växtförädlarrätt. 10.5Svea hovrätts uppgift som Patentöverdomstol De från Patentdomstolen överklagade målen och ärendena (kolumnerna 1 och 2 i organisationstablån, s. 92) bör lämpligen hållas samman på en sär- skild enhet inom andra avdelningen i hovrätten. Denna enhet benämns i det upprättade förslaget till patentprocesslag Patentöverdomstol och i la- gen ges bestämmelser rörande domstolens sammansättning m.m. (se av- snitt 12). På i princip samma sätt som i fråga om Patentdomstolen och sjunde avdelningen i kommer med den föreslagna lösningen att på andra avdelningen i hovrätten handläggas dels mål och ärenden som hör till Patentöverdomstolen, dels andra typer av mål och ärenden. I pa- tentmålen bör ordinarie ledamöter vara referenter. Andra typer av mål och ärenden kan fördelas mellan samtliga ledamöter. Något behov av en sär- skild befattning motsvarande ordförandens i Patentdomstolen föreligger inte med hänsyn till den begränsade volym som det kommer att röra sig Konsekvenser för m.m. 103