sou · GPB372d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Ett annat hinder är när omorganiserar och inte ger oss namn på nya kontaktpersoner. Vid en omorganisation måste man meddela sina samarbetsparter vem man skall vända sig till fortsättningsvis. Det tar mycket kraft att söka rätt kontakter. (rektor, ) Omorganisationen av skolan påverkar vårt arbete mycket. Allt är nytt; nya lokaler, nya arbetssätt och många nya lärare. Det är rätt så rörigt just nu och det påverkar självklart deras ork och förmåga att samarbeta med andra. (socialsekreterare, Råd och Stöd, ) Det drabbar också den inre verksamheten. Min tid som chef går åt till möten. I tider av omorganisation t.ex. går det åt väldigt mycket tid till möten för samarbete över gränserna på bekostnad av den inre verksamheten. Vi ledare behövs i verksamheten. Vi måste få vara operativa. rektor, förskolan, ) Alla omorganisationer har gjort att vi tappat både folk och kunskap och det påverkar oss i det dagliga arbetet. (kriminalkommissarie, ) i har avstått från att omorganisera. Vi i har som princip att inte omorganisera. Den organi- sation vi har har sett likadan ut . Kommunerna där- emot har omorganiserat en del och det har varit ett problem för oss. Det har emellertid inte varit några dramatiska förändringar. Om- organisationer i sig har ett högt pris. Det är inte alltid man får den vinst man vill ha. Det blir så mycket bortfall på vägen. Det skapar osäkerhet och tar innan man kommer igång igen. (förvaltningschef för psykiatrin) Vid omorganisationer finns en möjlighet att anpassa organisationen så att samverkan underlättas. Frågan Är samverkan något som man tar hänsyn till vid omorganisationer? ställdes till några chefer. En del av dem svarar att man nog väger in samverkansfrågorna, men de flesta säger att det inte är några tungt vägande frågor, när man skall besluta sig för en ny organisation. När omorganisationen planerades tänkte man nog inte på att organi- sationen skulle anpassas så att den underlättade samarbete med andra myndigheter. Det var samarbetet inom den egna organisationen som man ville förbättra. (områdeschef för skola och förskola, ) Ofta har man så stora egna problem i organisationen att frågor kring samverkan kommer långt ned på listan. (barnhälsovårdsöverläkare, ) Från ledningshåll tänker man inte på hur organisationen bör se ut för att underlätta samverkan. Det har inte varit en bärande tanke för de organisationsstrukturer som vi byggt upp. I den här förvaltningen har vi en tydlig inriktning mot decentralisering medan övriga förvaltningar talar allt mer om att centralisera. Vi känner att vi snart börjar bli en främmande fågel. (utvecklingschef, , ) När man skall omorganisera tänker man på samarbetsaspekter. Allt har dock ett pris. Så även samverkan och det måste ställas mot andra mål och behov. Inför vår senaste omorganisation började vi inte med att rita rutor utan vi utgick från vad vi skulle göra. Nästa steg är att bestämma sig för vilken organisation som behövs för att kunna göra det man vill göra. (sektionschef, , ) Huvudanledningen till vår omorganisation var inte att underlätta sam- verkan utan det var att spara pengar. Kritiken som kom mot förslaget gällde samverkan. Vi har haft samma distrikt som skolan och kanske det upphör. Att vi skall ha en lokal förankring har blivit ett svar på kritiken och något som man tagit hänsyn till i efterhand. Det känns lite som en konstruktion. (IFO-chef, ) Med det delade huvudmannaskapet följer att man har separata budgetar. Det har man även i olika enheter inom en och samma myndighet. Särskilt i nedskärningstider kan det bli ett stort hinder för samverkan. Samverkan riskerar att mer bli en fråga om vem som skall betala än om vad som är bäst för barnet/familjen. Det kan bli konflikter om budgetfrågor. Exempelvis tar vi kostnader för barn som egentligen faller under LSS. Det kan också handla om vem som skall betala psykiatrisk vård. Alla kostnader för barn borde tas ur samma pott. när jag suttit på möten, där föräldrar fått veta vilket budgetproblem de är, har jag tyckt fruktansvärt synd om dem. Jag har hört föräldrar som gråtande sagt till rektorn: Jag förstår att ni vill att vi skall flytta från kommunen. Det skulle emellertid inte lösa problemen för i en normalpopulation så har man problem till och från och det får man leva med. Vi har också haft våra duster inom socialförvaltningen i förhållande till enheten för försörjningsstöd. Där handlar det också om budgetfrågor, men även om regelverk och om hur man ser på barn och ansvaret för att de skall få en skälig levnads- nivå. Det är inte alltid som hoten mot samverkan kommer utifrån. (samordnare, familjecentral, ) Hinder för samverkan är att vi har olika pengapåsar. Ingen vill betala. (barnhälsovårdsöverläkare, ) De allra flesta ser inte sekretessen som något hinder för samverkan. Undantag är , där har en mycket restriktiv syn på möjligheten att ge återkoppling till anmälaren. Om sekretessen görs till ett hinder kan det bero på att man inte vill ta itu med något som är besvärligt eller att man inte vill sam- arbeta. Ofta kryper man bakom sekretessen och säger att den skulle vara ett stort hinder, men jag ser inte att den är det. Om man får samtycke av familjen att diskutera så löser det alla sekretessproblem. Får man inget samtycke kan man ju ha visst informationsutbyte anonymt innan man bestämmer sig för om detta är något man måste gå vidare med. Sekretessfrågor kan lösas om man bygger upp ett förtroende mellan och andra verksamheter och om man vet att alla vill barnets bästa. (samordnare, familjecentral, ) Samarbetet är inte starkare än sin svagaste länk. Vilka svaga länkar finns, utöver de som nämnts tidigare i detta avsnitt? Den svagaste länken är familjen själv. Det kan också vara att man tappar hoppet som behandlare. Det här samarbetet leder ingenstans, vi kommer aldrig att få kontakt med den här familjen etc. (enhetschef, , , ) Vi missar ibland att informera varandra. Det är inte alltid polisen som åker till ett lägenhetsbråk utan det kan vara störningsjouren eller ett bevakningsföretag. Dom har ingen informationsskyldighet så där missar vi nog en del. har vi inte riktigt med oss. Det kan förklaras av att läkarna har jourer, får kompledigt, är borta på kurs, att det är många olika läkare inblandade m.m. (1:e socialsekreterare, ) Det är polisen och PBU. Om man vill samråda med dem eller ha viss hjälp, så blir svaret Hör av er om det blir problem. (samordnare, familjecentral, ) En svag länk är att det inte finns något skrivet eller överenskommet om hur de här ärendena skall hanteras utan det bestäms från fall till fall. Det finns även något positivt i det, eftersom man då kan skräddarsy åtgärderna. (psykolog, , ) De främsta hindren för samverkan som utkristalliserats i denna undersökning är personalomsättning, svårigheter att rekrytera ny kompetent personal, brist på tid och resurser, skillnader vad gäller organisation och upptagningsområde, omorganisationer och budgetfrågor. Det hinder som oftast nämns är personalomsättningen, framför allt inom . I fyra av de fem kommunerna har personalomsättningen inom varit hög. Eftersom är en spindel i nätet vad gäller samverkan, leder detta till allvarliga konsekvenser för samverkan. Personkontakter bryts, samarbetsparter förlorar förtroendet för och kun- skapsuppbyggnaden avstannar. Man måste så att säga starta på nytt . Även barnomsorgen i två kommuner har hög personal- omsättning. Det är så svårt att rekrytera utbildad personal att out- bildad personal anställs även på fasta tjänster i en kommun. kan förmodas få konsekvenser framför allt för möjligheterna att upptäcka barn som far illa. Brist på tid och resurser är ett problem som framför allt polisen nämner. I en kommun finns ingen samverkansgrupp därför att polisen inte har tid att delta i mötena. i två kommuner nämner också att de är hårt tidspressade. De nedskär- ningar som gjorts i barnomsorg och skola har medfört att utrymmet för samverkan minskat. De olika aktörerna är organiserade efter olika principer. Vissa har en geografisk indelning, andra en indelning utifrån funktion. De verksamheter som har en geografisk indelning har sällan samma geografiska upptagningsområde. En annan komplicerande faktor är att är organiserad på olika sätt i olika kommuner och att dess verksamhetsgrenar inte har enhetliga namn. Det gör att kan framstå som otydlig för samarbetsparter. Omorganisationerna har varit många . Särskilt och polisen men även skolan har omorganiserats en eller . Detta illustreras av denna undersökning, där t.ex. i fyra av kommunerna omorganiserats eller befinner sig mitt i en omorganisation. Eftersom samverkan förut- sätter ett visst mått av stabilitet i organisationerna utgör föränd- ringar i organisationerna ett problem. Konsekvenserna kan bli att personer, som varit viktiga i samarbetet, försvinner, att samarbets- modellerna måste förändras, att det förtroende som samverkan bygger på bryts ned och att den verksamhet som skall omorgani- seras – ibland – är fullt upptagen med interna frågor. Att bygga upp en fungerande samverkan tar , att bryta ned den kan gå snabbt. En av de intervjuade cheferna talar om att omorganisationer har ett högt pris och att den instans där han arbetar (i ) därför har som princip att inte omorganisera. Med det delade huvudmannaskapet följer att man har separata budgetar. Det har man även i olika enheter inom en och samma myndighet. Särskilt i nedskärningstider kan det bli ett hinder för samverkan. Samverkan riskerar att mer bli en fråga om vem som skall betala än om vad som är bäst för barnet/familjen. Sekretessen uppfattas inte, med något undantag, som hinder för samverkan. har en central roll i samverkan kring barn som far illa. Det är dit andra skall vända sig om man misstänker att barn far illa, det är där som utredningarna görs och beslut om åtgärder fattas. Därför är omvärldens syn på och förtroende för social- tjänsten av avgörande betydelse t.ex. när det gäller anmälnings- benägenheten. Många av de intervjuade var kritiska till hur social- tjänsten arbetar. Kritik riktades framför allt mot hur utredningarna görs och bristen på återkoppling. I en utredning samlas fakta in och sammanställs för att ge under- lag för beslut. Enligt socialtjänstlagen får konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs. Det innebär att i allmänhet tar kontakt med instanser som känner barnet och familjen för att inhämta information. När det gäller insamlingen av information anser företrädare för och barn- omsorgen att de inte blir tillfrågade i tillräcklig utsträckning och att den information som finns inte utnyttjas. har jag klara ställningstaganden och står för dem. Då ringer jag till familjeenheten, men har ingen frågat efter mina synpunkter. Jag har en hel del att tillföra utredningarna, men det tas inte till vara. (biträdande rektor, förskolan, ) BVC har information om barnets första år bland annat i form av längd- och viktkurvor och journalanteckningar. Längd- och vikt- kurvor kan ge viktig information om barnets hälsa och utveckling, men de efterfrågas sällan av . förstår inte att tillväxt kan ha någon relevans som informationskälla i utredningarna. Vi har haft ett Münchausen-fall där barnet tappade i vikt när mamman hade hand om det och gick upp när det var inlagt på sjukhus. Detta inträffade gång på gång och man kunde tydligt följa det i längd- och viktkurvorna, men det var kunskap som inte tog till sig. (barnläkare, ) Jag blir sällan tillfrågad i samband med de sociala utredningarna. Längd- och viktkurvor kan jag inte minnas att någon någonsin frågat efter. (barnhälsovårdsöverläkare, ) Jag kan prata med föräldrarna och fråga om jag får ta kontakt med och jag har ännu inte fått nej. Men förtroendet mellan mig och måste vara ömsesidigt. Jag vill också bli till- frågad i mitt liv, vilket jag inte blivit, om hur lille har det. (distriktssköterska, ) Samstämmig kritik kommer från BVC, barnomsorg och skola vad gäller bristen på återkoppling från efter det att en anmälan gjorts. BVC-sköterskorna säger ofta att de blir pumpade på information av och sedan får de inget tillbaka. Om familjen har kontakt med BVC och skall ha det även fortsättningsvis borde tala med familjen om att det är en fördel att informera BVC. Kanske kan man informera BVC tillsammans. Detta är en förtroende- och metodfråga. Kanske är det också en tidsfråga, för samverkan tar tid. Visserligen är tid en bristvara, men det handlar också om att prioritera och se vad som är viktigt här i livet. (vårdutvecklare, sydvästra sjukvårdsområdet, ) Sekretessen kommer ständigt upp. Den är framför allt ett problem för . När sos plötsligt vandrar in här och vill ha journal- utskrifter utan att säga vad det gäller, känner jag mig frustrerad. Samma sak gäller BUP. Vi kan ha remitterat barn dit, men vi får aldrig någon feed-back. (BVC-sköterska, ) Från får vi ingen feedback, när vi gjort anmälningar. I stället får jag kalla in föräldrarna och fråga dem hur det går. Det är inte alltid möjligt och när det går blir det ofta svåra, tunga samtal. (biträdande rektor, förskolan, ) Vi får sällan feedback från . Det är något som vi ständigt talar om. PBU försöker skärpa sig när det gäller att meddela tillbaka när en utredning är färdig, men samma strävan märker vi inte hos . (skolpsykolog, ) talar med lärare, rektor, elevvårdspersonal, men sällan med barnet själv. Utredarna borde komma hit till skolan för att se hur barnet har det i skolan och inte bara tala med föräldrar och personal. Något gemensamt ansvar för utredningar och åtgärder har man inte, utan när man ger feedback är planen redan fastlagd. fungerar det bra med återkoppling, ibland inte. Det beror på socialsekreteraren. (rektor, ) Vi saknar ibland feedback. Vi vill veta vad som hänt och hur långt man kommit. Har vi gått vidare med ett ärende till , är det självklart att vi vill ha en signal om att man arbetar med det. Vi vill åtminstone veta att de tagit emot ärendet, utsett en handläggare och när denne kommer att börja arbeta med ärendet. (skolkurator, ) Flera talar om envägskommunikation. Jag får ingen återkoppling efter en anmälan. Jag har lärt mig att jag måste lämna ärendet efter en anmälan. Det är mest fråga om envägs- kommunikation. Åtgärder diskuteras aldrig med mig. (skolsköterska, ) Jag får aldrig veta någonting om vad som händer. Det förekommer inget meningsfullt utbyte av information. Det känns som om mitt jobb inte är viktigt, som om jag inte betyder någonting. en anmälan så kopplas jag bort och är inte längre delaktig. (distrikt- sköterska, ) Jag har aldrig upplevt att tagit kontakt med BVC för att be oss hålla ett öga på en viss familj. Det är vi som tar kontakt med socialen men sällan tvärtom. (barnhälsovårdsöverläkare, ) Polisen kan också ha behov av feedback. Det är alltid bra med feedback. Det är likadant när vi lämnat iväg ett ärenden till åklagaren och det sedan blir rättegång. Vad hände sedan? Man orkar inte engagera sig i alla ärenden, men ibland vill man ju veta om hon eller han mår bra . Blev det bättre? kan vi få feedback i samrådsgrupperna. Jag behöver ingen detaljerad informa- tion, men lite grand vill jag veta. Det tror jag att man mår bättre av. Annars kan det här jobbet få löpande-band-karaktär. (polis, ) Områdeschefen för skola och barnomsorg i nämner flera problem, som återkommer i många av intervjuerna: att socialsekre- terarna är otillgängliga, att personal som gör anmälningar känner sig ifrågasatt och att de inte får någon feedback. Om det går att samarbeta med eller inte beror i hög utsträckning på vem man råkar få tag i. Så får det inte vara. Ett annat problem är att de inte är tillgängliga. Alla kan sitta upptagna. Det har hänt att jag uppmanats att ringa och om jag inte skulle få svar då, rekommenderades jag att ringa polisen. Det är lätt att ge upp då. Många drar sig för att göra en anmälan och det är det som är problemet . Att det kommer så få anmälningar från barnomsorgen beror på att personalen känner sig ifrågasatt vid utredningarna. De får heller ingen feedback och ser inget resultat av anmälningarna. Utredningarna läggs ofta ned. Personalen har sådan ångest inför att göra anmälningar, är så rädda för att göra fel, att det är ett mycket stort steg att bestämma sig för en anmälan. Att då bli ifrågasatt eller att inget händer gör att man inte anmäler igen. (områdeschef, skola och barnomsorg, ) Några av socialsekreterarna kommenterade frågan om återkopp- ling. Om det kommer en anmälan från skolan brukar vi träffas i skolan tillsammans med den som gjort anmälan och en eller båda föräldrarna. Sedan ligger ärendet på vårt bord och vi släpper kontakten med skolan. I fortsättningen har vi kanske bara ett utredningssamtal. Skolan får sällan någon feedback. Vi har inte upparbetat rutiner för det. (socialsekreterare, ) Vi har ett gott samarbete med skolan. Är det OK för föräldrarna ger vi feedback. Dom gånger som behovet av återföring är som störst tenderar föräldrarna att säga nej. (socialsekreterare, ) I , där man ansträngt sig för att utveckla sam- arbetet mellan socialtjänst, barnomsorg och skola, är återkoppling en viktig del i handlingsprogrammet. Vi jobbar mycket med återkoppling, eftersom det ofta är det som är det stora bekymret. Skolan ser barnet och vill veta vad som händer. Vi försöker få ett medgivande från föräldrarna om att få hålla kontakt med skola och barnomsorg och det får vi oftast. Vi kanske inte kan informera i detalj om ärendet, men vi kan i alla fall tala om när utredningen är avslutad och om den lett till insatser eller inte. Inte minst viktigt är att tala om när har avslutat ärendet, så att de inte tror att har fortsatt kontakt med familjen. (1:e socialsekreterare, ) I kommun anser sig ha mycket begränsade möjligheter att informera anmälarna, även om föräldrarna givit sitt medgivande. Det råder också oklarhet om ansvaret för informa- tionen skall ligga på Myndighetsgruppen eller Råd och Stöd. och strategi för att förbättra återkopplingen verkar saknas. Det förefaller som om en alltför snäv tolkning av sekretesslagen görs och att de möjligheter till informationsöverföring som faktiskt finns inte utnyttjas. Många av de intervjuade har också sagt att de tycker att de sociala utredningarna pågår alltför . För är barnet bara en del i ett system, där alla är lika viktiga. Inte minst viktiga är föräldrarna och tanke är att om man arbetar med dem så blir det bra för barnet. Men vilket är tidsperspektivet? möter vi barnet och ser att han/hon mår dåligt. Vi anser att barnet behöver hjälp här och . Barn tar intryck och kan få bestående skador om de inte får hjälp. Man kan inte lämna barnet åt sitt öde medan utred- ningen pågår. (skoldistriktschef, ) Å andra sidan säger företrädare för att barnet kan ha befunnit sig i en besvärlig situation utan att någon anmälan gjorts. När den sedan väl görs förväntar sig anmälaren att något skall ske mycket snabbt. Nästan samtliga intervjuade från barnhälsovården, barnomsorgen och skolan är kritiska till hur barnavårdsutredningarna görs. Mest kritisk är man till bristen på återkoppling efter det att en anmälan gjorts. I , där man strävat efter att utveckla samarbetet mellan barnomsorg, skola och socialtjänst, fungerar detta dock bättre. Många är också kritiska till att de inte blir tillfrågade i samband med en utredning. De anser att information som borde vara värde- full i utredningarna inte inhämtas. Det gäller exempelvis BVC:s längd- och viktkurvor. Från sida anser man att anmälarna ofta har oreali- stiska förväntningar på vad kan åstadkomma. Anmälarna förväntar sig också snabba förändringar, trots att de kanske själva avvaktat mycket länge med en anmälan. En förutsättning för ett förbättrat samarbete mellan social- tjänsten å ena sidan och barnhälsovården, barnomsorgen och skolan å den andra är att de sociala utredningarna involverar sam- arbetsparterna på ett helt annat sätt än som sker . I synnerhet är det viktigt att system och metoder för återkoppling utvecklas. Politiska budskap om samverkan Det budskap som förmedlas av politiker har stor betydelse för samverkan liksom skriftliga formuleringar i olika typer av styr- dokument, exempelvis verksamhetsplaner. I vilken utsträckning finns sådana skriftliga och muntliga uttalanden från politiker och ledningspersonal? I verkar det politiska budskapet om att man skall samverka vara ganska tydligt både i kommunen och . Vi har politiska mål där det står vilka områden som är prioriterade. Där står klart att vi skall ha ett nära samarbete med skola och barnomsorg. Vi får också redovisa för politikerna hur vi samarbetar. (sektionschef, , ) Det har inte kommit några direkta direktiv, däremot många signaler om betydelsen av samverkan. Kommunfullmäktige uttalade att om nämndernas ansvarsområden gör att individen trillar mellan stolarna så skall individens bästa vara styrande. (utvecklings- chef, , ) Verksamhetsplanen för psykiatrin innehåller mycket om samverkan. Psykiatrin har ändrat inriktning radikalt då psykiatri- reformen genomfördes. hade vi ensamma ansvaret, men delar vi det med kommunerna och det gör att vi måste samarbeta. Vi samarbetar både med var och en av de fem kommunerna och gentemot kommunerna som kollektiv. Det går lätt att träffas. Vi har inte så långt att åka och vi lär känna varandra. Skalan i vår kommun är till vår fördel. Psykiatrireformen har öppnat vägen till samarbete och det baseras mycket på att vi känner varandra. Vi har ofta gemensamma utbildningar. (förvaltningschef för psykiatrin, ) Även en socialsekretare i tycker att hon får tydliga besked när det gäller samverkan. Vi får signaler om att vi skall samverka. Vår närmaste arbetsledare är tydlig på den punkten och vi talar mycket om hur samarbetet skall kunna utformas. När det gäller uppbyggnaden av familjecentraler finns en klar vilje- inriktning både från kommunen och i . Politikerna i sjukvårdsstyrelsen och socialnämnden i har i sina samverkansavtal lagt stor vikt vid uppbyggnaden av familje- centraler. Familjecentraler är lika med strukturerad samverkan. (vårdutvecklare, sydvästra sjukvårdområdet, ) Även i kommun finns övergripande dokument om sam- verkan och olika samverkansgrupper på förvaltningschefsnivå. Ett av Råd och Stöds prioriterade verksamhetsområden är samverkan både internt och extern. I säger resurspedagogen att riktlinjerna är ett resultat av något som började på fältet. Vi som arbetar med barnen såg ett behov av samverkan och sedan har det gått i en spiral uppåt till våra politiker. De såg att det finns stora förtjänster med samverkan på alla nivåer. Samarbetet i mellan socialtjänst, förskola och skola är för- ankrat i styrdokument och i skriftliga rutiner för arbetet med barn som far illa. Flera uttrycker att det finns ett glapp mellan övergripande mål om samverkan och de förutsättningar som ges för att målet skall kunna uppnås. Min känsla är att politikerna ger dubbla budskap. Alla tycker att det är bra med en samverkansgrupp och samarbetstankarna är förankrade. Men sen då? Det händer i alla fall ingenting och vi får inte respons för våra förslag. Den kommande omorganisationen är ett skäl att skjuta frågorna . Vi på fältet tycker att det tar . (chef, , ) Det finns ett bestämt politiskt budskap om samverkan. Man vill mycket, men man förstår inte att det finns en väg dig. Politikerna är inte heller särskilt villiga att lyssna på fältet och ta reda på var vi står och vad vi behöver. Fina direktiv och mål finns, men det råder ett glapp däremellan och verkligheten. (bitr.rektor, förskolan, ) Man kan säga att målet att samverka finns, men vår struktur och organisation följer inte målen. (pedagogisk utvecklare, skola och barnomsorg, ) Några klara signaler uppifrån har jag inte uppfattat. Den samverkan vi skapat här har vi själva tagit initiativ till. Ett politiskt mål med att sammanföra skolan och barnomsorgen i en förvaltning är dock att förbättra samarbetet oss emellan. (skolpsykolog, ) I verksamhetsplanen finns inskrivet att det är viktigt med samverkan, men det är på ett generellt plan och det gäller bara sexuella övergrepp.