sou · GPB32d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Ett annat sätt är att införa landningsavgifter eller på annat sätt öka kostnaden för fisket. Ett tredje sätt är att införa överlåtbara fiskekvoter. Med individu- ella och överlåtbara fiskekvoter kommer naturresursräntan att till- falla samhället om dessa auktioneras ut. Om de däremot delas ut enligt gamla registrerade fångster kommer naturresursräntan att tillfalla kollektivet av fiskare. Det finns för och nackdelar med båda förfaringssätten. För att råda bot på risken för överfiskning har man i vissa länder, t.ex. och , infört fiskekvoter som är överlåtelse- bara. På detta sätt är det möjligt att reglera det totala uttaget av fisk som målet för kvotsystemet är klart definierat. 20 , (1992). Orsaken till att det finns externa effekter är i princip avsaknaden av väldefinierade ägarrättigheter. Det finns flera typer av externa ef- fekter som påverkar fiskresursen i havet. Några av de mest betydel- sefulla, för svenska vatten, är övergödningen som främst beror på läckage av näringsämnen från jordbruket, våt- och torrdeposition från luften samt utsläpp av avloppsvatten. Andra betydelsefulla ex- ternaliteter är utsläpp av tungmetaller och polyklorerade kolväten samt flamskyddsmedel som samtliga anrikas i fisken vilken senare kan bli människoföda. De externa effekterna från jordbruket består främst av läckage av näringsämnen från jordbruksmark. Dessa kan också påverka grundvattnet (kväve) och stora problem finns utomlands (främst och ). I finns begränsade problem i de jordbruksintensiva områdena. Läckaget av näringsämnen till sjöar och vattendrag medför två slags problem beroende på de olika förutsättningarna i vattendra- gen. Vad gäller , sydkusten och centrala är kväve den begränsande faktorn för ökad biologisk produktion. Detta innebär att ökat kväveläckage i dessa områden leder till en ökad biologisk produktion. I , samt sjöar och övriga vattendrag med sötvatten är dock fosfor den begrän- sande faktorn och ett ökat läckage av detta näringsämne leder till en ökad biologisk produktion. Ökad biologisk produktion, i sin tur, innebär att förutsättningar finns för ökade mängder alger. När algerna sedan dör faller de ned till botten och bryts ned. Vid nedbrytningen åtgår syre vilket, i varje fall i delar av , är en knapp resurs varvid syrebrist ofta uppstår. Detta påverkar torskens reproduktionsförmåga och plattfisken i mycket hög grad. På drabbas havskräftorna och andra stationära arter. Andra effekter av den ökade biologiska produktionen är att lågavkastande arter som mört, , skarp- sill, glyskolja och tobis m.fl. gynnas på mer högavkastande arters bekostnad som t.ex. lax, havskräfta, hummer och rödspotta m.fl. Utöver detta ökar dessutom förekomsten av giftiga arter av alger som vid massförekomst kan döda fisk och andra djur. Vissa alger producerar också toxiska ämnen som ackumuleras i musslor eller djurplankton och som kan orsaka förgiftning. Cirka hälften av kvävet kommer från jordbruksmark. Övrigt kväve kommer från avlopp, trafiken och diffusa källor (bl.a. depo- sition). Mycket av det kvävet härstammar från transporter men även stationära källor bidrar. I vissa delar av är försurning av vattendrag ett stort pro- blem. Detta gäller inlandsvatten och ej salt och brackvatten. Av- saknaden av kalkhaltig berggrund och ett stort nedfall av svavel och försurande ämnen har inneburit att pH-värdena i många svenska sjöar har förändrats. För att hindra en fortsatt försurning har under ett flertal år, genom ett speciellt anslag (2000), kunnat bekosta kalkning. ingår cirka 7 500 sjöar och vattendrag i kalkningsprogram- met. Detta innebär att av den försurade sjöytan kalkas . De flesta sjöar som kalkas är ganska stora och därför är täck- ningen god. Däremot kan inte alla småsjöar kalkas; totalt finns drygt 17 000 försurade sjöar i landet. Andra exempel på externaliteter som berör fisket är vatten- kraftindustrin, utsläpp av kvicksilver (metylkvicksilver), organiska klorföreningar (DDT, PCB, dioxiner m.fl.), radioaktivt cesium samt flottrensningsföretag. Vattenkraftindustrins externaliteter utgörs bl.a. av de vandringshinder som blir följden av de dammar som uppförs. Utsläppen av dioxin sker t.ex. vid förbränning av so- por. Utsläpp av cesium kan främst härledas till och tungmetaller kommer bl.a. från förbränningprocesser. Slutligen bör nämnas den flottledstrensning som har genomförts under de år då flottningen var aktuell i . Dessa ingrepp har inneburit sämre lekbottnar för lax vilket minskat reproduktionsförmågan hos laxstammarna. Den brittiske filosofen argumenterade 1883 för att all the great sea-fisheries are inexhaustible.21 Men har det internationella fisket ökat med en faktor fyra, från till . har uttaget stagne- rat. FN har studerat 17 av det mest betydelsefulla fiskarterna och menar att de nu fiskas på eller över den långsiktiga uthållighetsni- vån (carring capacity). Tretton av dessa fiskarter håller på att minska.22 21State of the World, (1999). 22Brown, (1998). En hypotes för att förklara överfiskningen är att denna egentli- gen beror på den stora variationen i fiskpopulationen och det där- för är svårt att förutbestämma fiskpopulationens storlek. En annan förklaring är utvecklingen av nya fisketekniker som gör det möjligt att snabbt lokalisera och ta upp fisken. En tredje förklaring är sköt- seln av resursen, där bristen på regelverk och institutioner inte har kunnat hantera den fria tillgången till resursen. En sekvens av bra år med stabila fångster innebär ofta ökade in- vesteringar i fartyg och bearbetningsindustri. När sedan fiskpro- duktionen återgår till en mer normal nivå klagar industrin hos myndigheter som ofta svarar med subventioner för att rädda ar- betstillfällen. Detta leder på till en subventionerad verk- samhet som överfiskar bestånden. Den genomsnittliga konsumtionen i världen av animaliskt pro- tein består till av fiskprotein och den genomsnittliga totala proteinintaget i världen består till av fiskprotein. Nära en mil- jard människor, mestadels i , får sitt proteinbehov till täkt via fiskprotein. Globala per capitakonsumtionen av fisk har ökat från till (1996). har andelen av den fångade fisken med lägre värdering ökat. Detta beror dels på att fisket sker på mindre (yngre) individer, dels på att andra lägre vär- derade fiskarter fiskas. Den totala fångsten av fisk nådde all time high 1996 med totalt (både odlad och vildfångad fisk). Men har andelen av överexploaterade fiskarter ökat från i stort sett inga 1996. är nära en fullständig utrot- ning. Mer än hälften av världens kustnära områden och av korallreven är hotade av mänsklig aktivitet, dvs. utveckling av kust- områdena, föroreningar och överfiskning.23 Det direkta fisket (förädlingsindustrin undantagen) ger syssel- sättning till uppskattningsvis 200 miljoner människor.24 Stora kvan- titeter fisk kasseras då de inte har uppnått rätt storlek, inte har rätt kön eller art eller att fiskaren inte har rätt tillstånd för att fånga dem. Fisken dumpas då i havet och detta svinn beräknas av FAO uppgå till eller av de årliga fångsterna. De stora hoten mot världshaven – överfiskning, habitat försäm- ringar, föroreningar, främmande arter och klimatförändringar är samtliga resultatet av mänskliga aktiviteter. Dessa hot kräver inte bara en bevarandestrategi för enskilda fiskarter utan också en stra- 23State of the World, (1999). 24Botsford m.fl., (1997). tegi för att bevara hela ekosystem. Försök att identifiera ekosy- stemtjänster har också gjorts.25 Under 1950- och -60 talet utvidgade många kustnationer sina fiskevatten från kusten. Detta ledde så små- ningom till FN:s konvention of the Sea (UNCLOS) som trädde i kraft då 60 länder skrivit under konventionen 1994. Inne- börden av konventionen är att resurser inom ett avstånd från ett lands kust faller under det landets lagar. Tack vare nya regler (t.ex. dubbla fartygsbottnar, förbättrad hantering av lasten) har mängden olja som släpps ut i haven mins- kat trots att mängderna som fraktas har ökat till det dubbla jämfört med . Internationella handelsregler kan komma att användas i större utsträckning än förut för att stötta en uthållig utveckling av den resursen. har restriktioner för import av fisk och pro- dukter från vilda djur från länder som inte möter gällande minimi- krav. Den nuvarande exploateringen av fiskresursen i västländerna och den teknologiska intensiteten i fiskemetoderna har inneburit att fiske har blivit en mycket energi- och materialintensiv verksamhet. Hammer26 hänvisar till en studie som gjorts i New , där relationen mellan protein och energiinsats har minskat från 0,18 till 0,028 –1988. Detta förhållande indikerar att mängden fisk i vattenområdet har minskat. Subventioner till nybyggnation av fiskefartyg och driften av dessa har inneburit artificiellt låga fångst- och investeringskostnader. Världens fisketonnage har ökat mellan 1970 och 1992.27 EU-länderna bedöms ha en överkapacitet i sin fiskeflotta och globalt sett finns en stor överkapacitet. Ungefär en tredjedel av EU:s fångster används till annat än människoföda. En stor del av denna överkapacitet beror på statliga fiskesubventioner.28 I likhet med jordbrukspolitiken finns det en för medlemsstaterna i EU gemensam fiskepolitik, Common Fisheries Policy (CFP). Inom ramen för CFP regleras fisket av en mängd olika regler, in- 25Se t.ex. , (1999). 26Hammer, (1994). 27Hana, (1999). 28Konjunkturinstitutet, (1996). klusive prissättningen på fisk. Den gemensamma fiskeripolitiken gäller yrkesfiske utanför kust, medan övrigt fiske regleras av natio- nella regler. Fångstkvoter för lax förhandlas inom ramen för Fiske- rikommissionen för . På gemenskapsnivå sköts fiskeristödet av fonden för fiskets ut- veckling (FFU) samt PESCA. På svensk nivå regleras stödet av förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinär- ingen. Stödet administreras av . EG:s mål för strukturpolitiken är att: bidra till att uppnå en varaktig balans mellan resurser och deras nyttjande, stärka utvecklingen av livskraftiga företag inom sektorn, förbättra marknadsutbudet och förädlingsvärdet för fiskets och vattenbrukets produkter. syfte med stödet till fiskerinäringen torde vara likartat. Direkta bidrag och kreditgarantier utgår till fiskare/fiskeriföretag som bygger nya fartyg eller moderniserar befintliga. Direktstödet 1996 till svensk fiskenäring uppgick enligt ESO- rapporten och Fusk till totalt , förde- lat på strukturstöd , övrigt stöd och stöd via arbetslöshetskassan . I ge- nomsnitt skulle detta motsvara per sysselsatt person eller . Det totala stödet (inklusive admi- nistration och kontroll, utbildning och forskning) uppskattas till och det kan jämföras med det totala pro- duktionsvärdet i näringen som var . Naturvårdsverket29 menar att stödet stadsbudget upp- gick till sammanlagt och omfattar struktur- stödet till fiskerinäringen. Till detta kommer lånegarantierna med en total ram på , varav är ut- nyttjade. Dagens utsjöfiske kan leda till ett alltför stort och oselektivt ut- tag av fisk i förhållande till vad bestånden långsiktigt tål. Det är emellertid svårare att bedöma i vilken grad fiskerisubventionerna bidrar till denna utveckling. Risken finns att subventionerna också leder till att det mera småskaliga kustfisket får allt svårare att hävda sig. Detta skall ställas i relation till de mål och den måluppfyllelse som subventionerna är tänkta att ge. 29 , (1997). 9.2.5Ägarrättigheter – en lösning? Flera stater har försökt att hindra överfiskning, ofta har detta inne- burit att man försökt införa restriktioner på input-sidan i fisket (antalet båtar, antal fiskare). Dessa restriktioner har ofta inte varit framgångsrika i sin strävan att minska fiskeansträngningen. Exem- pelvis kan storleksbegränsningen av fiskeflottan kringgås genom större fartyg, motorer och utrustning. System för förvaltning av fiskresursen som i stället definierar och allokerar rättigheten att fånga fisk skapar incitament för att maxi- mera ekonomiska, biologiska och sociala värden. När fiskare äger rätten till att fånga en specificerad mängd fisk har de ett privat in- tresse att maximera dess ekonomiska värde och bevara dess biolo- giska status. Denna typ av tillgång brukar kallas individuellt över- låtbara kvoter (Individual Transferable Quota, ITQ). Överlåtbara ägarrättigheter bygger på att man sätter ett absolut tak för hur mycket (i detta fall) fisk som bör få tas ut från ett om- råde. Om varje rättighet utgör en andel av den totala tillgängliga mängden fisk, upp till det satta taket, kommer de individuella an- delarna att kunna varieras på ett enkelt sätt . Dessa an- delar kan säljas och hyras ut. Fördelningen av kvoter kan ske med en auktion, antingen en gång för alla eller en med jämna mellanrum återkommande, där rättigheterna gäller för en avgränsad period. Ett annat sätt är att dela ut rättigheterna gratis till dem som be- driver fiske. Nackdelen med det senare systemet är att nytillkomna aktörer inte får del av den förmögenhetsöverföring som utdelandet av rättigheterna innebär för de aktörer som redan finns på markna- den. För en vidare diskussion av denna problematik, se SOU 2000:45 Handla för att uppnå klimatmål. Enligt har överlåtbara kvoter för fisk införts i (1984), (1984), (1976), (1976), (1992), (1983), (1985) och (1990). I vissa av dessa länder gäller de överlåtbara kvoterna endast en enda art, i andra länder kan det röra sig om över 20 arter. De mest omtalade överlåtbara kvotsystemen finns i och . I nedanstående tabell redovisas antalet arter som är föremål för en fiskepolitik där ITQ används. Fiskarna som omfattas av ITQ använder en rad olika fångstmetoder och bedriver såväl kustnära fiske som industrifiske. Användningen av överlåtbara kvoter (ITQ). ITQ är rätten att fånga en avgränsad mängd fisk i ett specificerat område (normalt ). I de flesta länder skiljer man på ITQ, den ständiga rätten, och den kvot för årlig fångstmängd som den genererar (Annual Catch Entitlements, ACE). är i sin rapport30 kritisk till denna uppdelning och menar att i de fall ägarna till ITQ inte själva använder den årliga kvoten för att fiska, finns risk för suboptimering av resursen. De som hyr ITQ har inte samma långsiktiga intresse av att bevara re- sursen. De som normalt handlar med ITQ och ACE är de enskilda båt- ägarna samt fiskeföretag. De behöver licenserna för att kunna utöva sin verksamhet och de har fått den initiala tilldelningen av kvoter. Ofta finns restriktioner vad gäller utländskt köp och ägande av fis- kekvoterna. Det kan vara allt från totalförbud till att en viss del av fiskeföretaget skall vara nationellt ägt. Det finns en stor skillnad mellan olika administrativa system för att hantera kvoterna och regler för hur handel får förekomma. Of- tast sker handel mellan fiskarna varvid dessa rapporterar kvantitet, datum, köpare och säljare till en central myndighet. I be- stämde alltinget 1998 att alla köp/försäljningar av kvoter skulle gå via en nationell kvotbörs. menar att den initiala fördelningen av kvoterna är ett av de svåraste problemen när systemet skall implementeras. Det finns ofta farhågor om minskade fångstmöjligheter, det kustnära fisket och koncentrering av fiskekvoterna till några få aktörer. Ofta tar man till fiskekvoter när andra styrmedel misslyckats, när industrin är överkapitaliserad och området överfiskat – vid en samtidig 30 , (1999). minskning av den totala fiskekvoten uppstår givetvis problem. För att ett kvotsystem skall fungera krävs att de parter som involveras stödjer systemet. Det enklaste sättet att få parterna att stödja sy- stemet är då, menar , att låta den initiala tilldelningen av kvoter ske till dem som är inne i systemet. Införandet av överlåtbara fiskekvoter har minskat race-to-fish beteendet, dvs. att fiskarna fiskar upp sina kvoter för att därefter ligga stilla. Överkapitalisering i fiskeindustrin mot- verkas av det nya styrmedlet. verkar tendensen vara att antalet fiskebåtar och fiskare minskar och detta i första hand p.g.a. att säsongsarbetena minskar och de helårsanställda ökar. menar dock att det finns ett motstånd mot att använda ITQ, ty när dessa appliceras på en överkapitaliserad överfiskad marknad kom- mer de att leda till en rationalisering av fisket och ett bortfall av arbetstillfällen. Introduktionen av överlåtbara fiskekvoter har stärkt intrycket bland fiskare att illegalt fiske är stöld från andra fiskare. I flera län- der har detta lett till ökat samarbete mellan fiskarna och övervak- ningsmyndigheterna. Antal yrkesfiskare i saltsjöfisket (huvudsysselsättning), har i stort sett halverats, från ca 5 1970 till runt 2 1995. Samti- digt som antalet båtar i saltsjöfisket uppgick till mindre än en tredjedel av de ungefär 6 600 fiskebåtar som var aktiva i saltsjöfis- ket 1970. Yrkesfisket har således genomgått en kraftig strukturom- vandling efter 1970. I har torsken varit en av de mest betydelsefulla fis- karna ur ekonomisk synvinkel. Torskens födointag består till av sill/strömming och skarpsill. har biomas- san av torsk i minskat från över till beroende på överfiskning, miljöförstöring och naturliga för- ändringar. Det svenska fisket efter torsk uppgick till landad fångst och sjönk till . Minskningen i torskbeståndet ledde till ett ökat beroende av sill/strömming och skarpsill hos fiskarna. Detta har i sin tur lett till en ökning av indu- strifisket efter sill/strömming och skarpsill där den landade fångs- ten oftast blir fiskmjöl. Fisket har förskjutits från högvärderade arter till lågavkastande arter längre ned i näringskedjan.31 31 , (1999). Laxfångsten är ungefär lika stor som . uppgick laxfångsten (enligt preliminära siffror) till lax. var avkastningen på laxfisket ungefär 60 miljo- ner kronor priser, varefter avkastningen kontinuerligt har fallit och planat ut kring 10-miljonersnivån 1998. Noteras bör att laxfångsten var högre 1990, men avkastningen var ungefär hälften av . Således har ett relativt dramatiskt prisfall kombinerats med en ökning av utbudet. minskar, enligt statistik, fångsten av i stort sett alla andra arter. Stora årliga utsättningar av lax som kompensation för den lax som inte kan föröka sig på naturligt sätt p.g.a. kraftverksbyggen har lett till en lägre genetisk variation i laxpopulationen. Den kompen- sationsodlade laxen utgör nu av det totala laxbeståndet vil- ket kraftigt har påverkat den genetiska variationen. Den vilda laxen i benämns Östersjölax eller Baltisk lax (). Dess livscykel är 6–och varje älv har utvecklat sin genetiskt unika stam. Laxen lägger sin rom om hösten och de kläcks följande vår. Efter 1–beger den sig ut mot havet och är då 11–, de kallas då för smolt. Laxen beger sig sedan till sitt tillväxtområde söder om där de oftast stannar 1–innan de börjar sin vandring tillbaka. De kan då ha uppnått en vikt på runt . Födan är främst skarpsill, ström- ming och sill. Fisket efter Östersjölax är koncentrerat till havet där av fångsten tas, medan tas i kustfisket och i våra älvar (fö- reträdesvis i mynningsfiske). Även om situationen har förbättrats något finns det fortfarande starka biologiska och eko- nomiska skäl till att beskattningen av Östersjölaxen i högre grad bör ske i älvarna. De vilda laxpopulationerna hotas av det höga fis- ketrycket på blandbestånd (vild- och odlad lax) i . Det höga fisketrycket har varit möjligt att bibehålla eftersom det i många vattendrag, som förlorat hela eller merparten av sin naturliga laxproduktion, kompensationsodlas laxsmolt för utsättningar. Den svenska smoltutsättningen uppgår till ca 2,5 miljoner smolt och totalt sätts det ut ca 6 miljoner smolt i Östersjö- området. Utsättningen av smolt har lett till att tillgången på lax är god i och fisket av lax har kunnat fortgå. Detta har fått till följd att även den naturligt producerade laxen, vilken utgör av den totala laxpopulationen, fångas och detta i sådana mängder att reproduktionen försvåras. Det vilda lek- beståndet blir minimalt och odlingarna har svårt att fånga avelsfisk. Ett av de allvarligaste hoten, , mot laxstammarna är sjukdomen M-74. Den innebär att dödligheten hos laxyngel stiger dramatiskt, , och har inneburit att utsättningen av lax inte har kunnat ske i samma omfattning som . Det har helt enkelt inte funnits laxyngel att uppbringa. 9.2.7Yrkesfiske och sportfiske – exemplet lax Sportfiske är en mycket populär fritidssysselsättning. SCB (1995) uppger i sin undersökning att ca 3,1 miljoner svenskar fiskar . Sportfisket bedrivs i grova drag på två olika premisser, dels kortfiske, där fiskarna har direkta utlägg för fisket (fiskekort, biljetter till båtturer m.m.), dels som fritt fiske där inga direkta av- gifter för fisket tas ut. Det årliga värdet av fisket i har uppskattats till 18–per år.32 De 18 miljonerna inkluderar kostnader för fiskekort, övernattningar och resor. fångades fisk vilket motsvarar ca per kilo (fritidens värde sätts till 0). Detta skulle enligt rapporten generera 28 årsarbeten. En lik- nande studie som genomfördes i indikerar ett värde på ca per kilo fångad fisk. Den totala omsättningen för det organiserade svenska sportfis- ket uppskattades uppgå till per år.33 I SCB (1995) uppskattas det totala värdet till 3,5–4 miljarder . Om kostnaden för båtar och fritidshus dras bort återstår ca 2 mil- jarder och den genomsnittliga dagsutgiften blir då ca 80 kro- nor/dag. I rapporten hävdas att betalningsviljan för fångad fisk är mycket hög, vad gäller laxfiske ofta /kg. I norska undersökningar hävdas att fritidsfisket efter lax har ett rekreationsvärde som är 10–15 gånger större än laxens köttvärde. Kanadensiska studier visar på värden mellan 3–20 gånger köttvär- det. I finns värden estimerade på ca 10 gånger köttvär- det.34 Ett argument som ibland framhålls är att den lax som kläcks i norrlandsälvarna tillhör och dem som fiskar där. Laxens tillfälliga besök i ger inte fiskarna där rätt att fånga dem. Detta argument är klassiskt när det gäller en resurs som fisk, till 32Erlandson-Hammargren, (1991). 33Finn och , (1997). 34Weissglas, (1996). vilken ägarrättigheten inte är definierad intill dess att den är upp- fiskad. En intäkt-kostnadskalkyl över yrkesfisket på lax35 visar på kostnader för smoltutsättning 27 miljoner, forskningskostnader ca 5 miljoner vilket ger utgifter på ca 30–35 miljoner. På intäktssidan finns förädlingsvärdet 12 miljoner och en multiplikatoreffekt på 1,5 vilket ger 18 miljoner. Skatteintäkten beräknas till dvs. Totalt uppskattas det yrkesmässiga laxfisket ge upphov till 1 200 årsarbeten. 1995 rapporterades den totala fångsten vara ca 183 000 laxar varav yrkesfisket stod för och sportfisket . Därtill kommer eventuella mörkertal. En stor del av yrkesfiskets fångster består av fiskar som väger 2–2,, vilket innebär att dessa fiskar har en stor tillväxtpotential. Ett bättre utnyttjande vore att låta dem växa till ca i storlek innan de fångas. Värdet av det svenska yrkesfisket efter lax 1993 har uppskattats till ca och värdet av sportfisket i Mör- rumsån var ca (1991) enligt en rapport.36 Trollingfisket i uppskattas till ca och detta skapar ca 25 årsarbeten i området. I en studie hävdas att företagen som specialiserat sig på fiske ef- ter lax omsätter relativt små belopp.37 Detta beror på att fångsterna är små per båt och att priserna på lax har sjunkit. menar man att det förekommer ett omfattande svartfiske som inte rap- porteras till myndigheterna. Priset på svartfiskad lax är enligt rapporten ca /kg. En stor del, vissa beräkningar säger eller mer, av den fångst som tas upp i rapporteras inte. 9.2.8En studie av laxpopulationen i svenska älvar38 I en studie som gjorts för utredningens räkning undersöks vilka effekter olika begränsningar av laxfisket skulle få för laxpopulatio- nen i svenska älvar. I analysen används en stokastisk modell (en modell som tar hänsyn till slumpmässig variation) som beskriver och illustrerar den påverkan olika nivåer och typer av fiskemortali- tet kan ha på en population av vild Östersjölax. Modellen bygger på att överlevnaden i olika livsstadier multipliceras successivt så att 35Finn & , (1997).