sou · GPB356 · 2002-01-01 00:00:00 — Utvärderingar av handikappreformen och psykiatrireformen visar att färre än förväntat har fått del av insatser enligt LSS/. gjorde 1992 bedöm- ningen att ca 40 000 personer med utvecklingsstörning och 60 000 med andra omfattande fysiska eller psykiska funktionshinder skulle vara berättigade till insatser enligt LSS. fick totalt ca 50 000 personer någon form av LSS-insats.7 Av dessa var 10 000 fysiskt eller psykiskt funktionshindrade (varav 2 500 med psykiska funktionshinder) medan övriga var personer med utvecklings- störning eller andra begåvningsmässiga funktionshinder. Detta innebär att såväl fysiskt som – framför allt – psykiskt funktions- hindrade har fått del av insatserna i betydligt mindre omfattning än vad handikapputredningen och psykiatriutredningen hade beräknat (SOU 2000:3; 2001c). Från flera olika håll har framhållits att systemet gynnar individer med stor förmåga att ta tillvara sina egna intressen, medan andra, mindre resursstarka, grupper kan ha fått svårare att få sina behov tillgodosedda (se t.ex. SOU 1999:21; , Michailakis & Söder 2000). har det uppmärksammats att även de som har beviljats stöd enligt LSS/har haft svårigheter att få in- satserna att komma till stånd, eftersom det är relativt vanligt att kommunerna inte verkställer fattade beslut eller domslut. Detta har kritiserats från många håll, inte minst från handikapprörelsen, och har länsstyrelserna fått rätt att vitesförelägga kom- muner som inte verkställer domstolarnas beslut (Justitiedeparte- mentet, Ds 2000:53). En viktig fråga i sammanhanget som i viss mån kommer att belysas i detta kapitel är vilken betydelse individens förmåga att strida för sin rätt har för möjligheten att få del av de offentliga hjälpinsatserna. Kan sådant som kön, klassposition, utbildning och 7 Det sammanlagda antalet insatser var cirka 100 000; samma person kan således få flera olika insatser. Assistans, hjälp och omsorg etnisk bakgrund ha betydelse för om en person får hjälp i form av hemtjänst eller personlig assistent? Har resursstarka grupper klarat sig bättre när de offentliga insatserna omorganise- rades och stramades åt ? Vi vet från tidigare studier att anhörigas omsorgsinsatser för äldre personer som bor hemma är mer omfattande än de insatser som den offentliga hjälpapparaten bidrar med. Enligt olika uppskatt- ningar svarar familjen och andra närstående för två till mer hjälp än och hemsjukvårdens insatser (; Szebehely 1998; se även 2001). Enligt flera studier har anhörigas omsorgsinsatser för de äldre ökat , som den kommunala hjälpen har minskat (Szebehely 1999a och b; 2000). Det finns mycket stora skillnader i hjälpmönster mellan gifta äldre och äldre som lever ensamma. Den andra maken är den i särklass vanligaste hjälpgivaren bland gifta äldre, medan ensam- boende äldre betydligt oftare än gifta får såväl hemtjänst som hjälp av anhöriga utanför hushållet. Eftersom det finns fler äldre kvinnor än män som lever ensamma finns det också tydliga könsskillnader i omsorgsmönster: av männen är gifta fram till tidpunkten för sin död och får oftast den hjälp de behöver av hustrun, medan endast var fjärde kvinna är gift till livets slut. Gamla kvinnor får därför betydligt oftare än gamla män hjälp från , men också från andra anhöriga än make/maka. Medan det inte fanns några könsskillnader i hjälpmönster bland ensamboende äldre, var det vanligare med såväl hemhjälp som hjälp från vuxna barn och andra närstående bland de gifta äldre, där det var kvinnan som var den hjälpbehövande. Därmed stod gifta äldre kvinnor mer ensamma om sitt vårdansvar än män i samma situation (Szebehely 1998). Jämfört med forskningen om äldre människors hjälpmönster finns det mindre kunskap om hur yngre funktionshindrade per- soners hjälpbehov blir mötta. Av SCB:s rapport om levnadsför- hållanden bland funktionshindrade (SCB 1992a) framgår att det finns vissa skillnader i hjälpmönster mellan yngre och äldre. Hem- tjänstens insatser är vanligare bland de äldre, medan hjälp från den andra maken eller andra hushållsmedlemmar är vanligare bland de Assistans, hjälp och omsorg Om dessa skillnader är en följd av att det är vanligare att äldre lever ensamma framgår inte, men har sannolikt betydelse. studie av unga förtidspensionärer (1992) visar att anhöriga inom och utom det egna hushållet är de i särklass vanligaste hjälpgivarna i denna grupp. betonar att spelar en blygsam roll i unga hjälpbehövande förtidspensionärers vardag; bara en tiondel fick hemhjälp (detta var före assistansreformen), medan fick hjälp av anhöriga. anser att den ringa omfattningen av kommunala insatser är bekymmersam: Anhörigas massiva hjälp- och omvårdnadsinsatser utan större offentligt bistånd hör till de allvarligaste problemen som vår undersökning vittnar om (1992:12). 6.4Hjälpmönster bland personer med funktionshinder I det följande ska vi genomföra en analys av hjälpmönstren bland funktionshindrade personer vid slutet av 1980- respektive 1990- talet. För att möjliggöra denna jämförelse är dock ett antal av- gränsningar nödvändiga. Det gäller både vilka grupper av funk- tionshindrade som kan studeras, och vilka hjälpbehov som vi kan uttala oss om. I SCB:s ULF-undersökningar ställs frågor om intervjupersoner- na själva kan klara ett antal praktiska vardagliga sysslor: det gäller dels fyra husliga sysslor – städning, matinköp, tvätt och matlag- ning; dels personligt omvårdande sysslor som att bada/duscha eller att komma i och ur sängen. I undersökningen ställs också följd- frågor om vem som hjälper den som har behov av hjälp – får man hjälp från make/maka eller annan person som man bor tillsammans med, från andra anhöriga/vänner/grannar, från kommunens hem- tjänst/hemsjukvård eller får man hjälp på annat sätt, t.ex. genom att köpa privat hjälp. Åren 1996–99 finns också svarsalternativet personlig assistent. Våra möjligheter till analyser begränsas av att frågorna om hjälpbehov och hjälpgivare inte ställs till alla intervjuade. De aktuella frågorna om behov av hjälp ställs nämligen endast till dem som har svarat att de har rörelsehinder eller nedsatt syn, eller som har uppgivit att deras sjukdom/handikapp medför att de behöver hjälp för att klara sitt dagliga liv (för frågans formulering se den första noten i detta kapitel). Frågorna om vem som hjälper ställs Assistans, hjälp och omsorg därefter till dem som har uppgivit att de behöver hjälp med minst en av fyra praktiska uppgifter (städning, inköp, tvätt och matlag- ning). Vi kan därför inte uttala oss om behov av praktisk hjälp i hela befolkningen, och inte heller bland de olika grupper av funktionshindrade som vi har diskuterat tidigare i rapporten. Ana- lysen avser här en mer begränsad grupp av funktionshindrade per- soner, se definitionerna nedan som i samlad form återger de avgränsningar vi gör i detta kapitel. 6.4.1Definitioner i detta kapitel Funktionshindrad (i detta kapitel): Har rörelsehinder eller ned- satt syn eller har långvarig sjukdom/funktionshinder som med- för att man behöver hjälp för att klara sitt dagliga liv med exempelvis matlagning, hygien, göra ärenden på posten. Hemmaboende: bor inte i någon form av särskilt boende (exempelvis sjukhem, eller gruppbostad). Flerpersonshushåll: bor tillsammans med en eller flera andra personer, t.ex. make/maka, sambo, syskon, föräldrar eller barn (även ensamstående med minderåriga barn räknas hit). Ensamhushåll: ensamboende, dvs. bor utan någon annan per- son i hushållet. Behöver praktisk hjälp: behöver hjälp med minst en av följande sysslor: städning, inköp, tvätt eller matlagning. hjälp: Får hjälp av hemtjänst, hemsjukvård eller personlig assistent (här omfattas all hjälp som beviljas enligt socialtjänstlagen eller LSS/, oavsett om insatsen utförs i offentlig eller privat regi). Hjälp av hushållsmedlem: Får hjälp av make/maka eller annan person som bor i samma hushåll som den hjälpbehövande. Hjälp av anhörig/vän: hjälp av anhörig, vän eller granne som inte bor i samma hushåll som den hjälpbehövande. Informell hjälp: Får hjälp av hushållsmedlem och/eller an- hörig/vän som bor utanför den hjälpbehövandes eget hushåll. Privat/annan hjälp: Får privat köpt hjälp eller hjälp på annat sätt. Assistans, hjälp och omsorg 6.4.2Behov av praktisk hjälp bland funktionshindrade Av de funktionshindrade hemmaboende personer som får frågor om man behöver hjälp (se avgränsning ovan) uppger cirka två tredjedelar att de behöver hjälp med minst en av de fyra husliga uppgifter som det frågas efter, se Tabell 6.2.8 Behov av hjälp med städning, matinköp, tvätt resp. matlagning bland hemmaboende funktionshindrade personer. 1988–89 och 1998–99. Andel (%) som uppger behov av hjälp (n = antal intervjuade inom parentes) 16–64 år 65–84 år Behöver hjälp med minst en Städning är den husliga uppgift som flest behöver hjälp med, följt av matinköp och tvätt. Skillnaderna mellan äldre och yngre är måttliga. Förändringarna är också ganska måttliga, men tendensen är entydig: förmågan att klara vissa hemsysslor har förbättrats , särskilt bland äldre funktionshindrade. (Observera dock att vi endast kan uttala oss om den grupp av funktionshindrade som får dessa frågor och inte om samtliga de grupper av funktionshindrade som diskuteras i övriga kapitel.) Särskilt påtagligt är att färre (såväl yngre som äldre) uppger sig behöva hjälp med att tvätta. Bland de äldre funktionshindrade är det också signifikant färre som uppger att de behöver hjälp med att handla mat. När det gäller behov av hjälp med att städa eller laga mat har inga statistiskt säkerställda förändringar skett. 8 Frågorna om personligt omvårdande hjälp (bad/dusch, hjälp upp och ur sängen samt på- /avklädning) ställs endast till dem som har uppgivit att de behöver hjälp med samtliga fyra husliga uppgifter. Detta innebär att vi inte kan uttala oss om hur stor andel av personer med funktionshinder som behöver personligt omvårdande hjälp; endast om hur stor andel av dem som behöver hjälp med alla fyra husliga sysslor som också behöver hjälp att bada/duscha eller andra personligt omvårdande uppgifter. Detta gäller av de yngre och av de äldre (ingen förändring mellan de båda mätpunkterna). Assistans, hjälp och omsorg Vi kan inte utifrån vår studie uttala oss om varför funktions- hindrade personer tenderar att i minskad utsträckning uppge ett minskat behov av hjälp med sådant som att tvätta, samt bland de äldre även med att köpa hem mat. Förbättrad fysisk förmåga, förbättrad hushållsteknik och sänkta anspråksnivåer genom en anpassning till kommunernas mer restriktiva hjälptilldelning har förts fram som tänkbara förklaringar (SCB 2000:178). Funktionshindrade män och kvinnor uppger i ungefär samma utsträckning att de behöver hjälp med minst en av de fyra hem- sysslor som här studeras. Däremot finns det vissa könsskillnader när det gäller vilka av hushållsuppgifterna som är svåra att klara: män uppger oftare att de behöver hjälp med matlagning eller tvätt, medan kvinnor oftare uppger att de behöver hjälp med inköp. Matlagning och tvätt framstår som de uppgifter där den traditio- nella könsarbetsdelningen i hemmet har störst betydelse för om man anser sig behöva hjälp. Skillnaderna mellan män och kvinnor är dock mindre bland de yngre än bland de äldre, och köns- skillnaderna har också minskat något mellan de båda tidpunkter vi studerar – något som antyder att det åtminstone delvis är en generationsfråga. 6.5Vem hjälper den som behöver praktisk hjälp? I det följande ska vi se vad som har hänt med den grupp av funktionshindrade som uppger att de behöver praktisk hjälp.9 Vem hjälper personer med funktionshinder som behöver praktisk hjälp respektive ? 6.5.1Yngre och äldre funktionshindrades hjälpmönster En första jämförelse av yngre och äldre funktionshindrades hjälp- mönster visas i Figur 6.1. 9 Den grupp som vi fortsättningsvis studerar utgörs av dem som enligt Tabell 6.2 har upp- givit att de behöver någon form av praktisk hjälp. Antalet intervjupersoner i dessa grupper var bland de yngre –89 302 personer respektive 231 personer –99; bland de äldre 475 respektive 312. Dessa antal utgör också ungefärliga bastal för Figurerna 6.1–6.6, med smärre variationer beroende på internbortfall på olika frågor. Assistans, hjälp och omsorg Hjälpmönster bland hemmaboende funktionshindrade personer som behöver praktisk hjälp. 16–och 65–. 1988– 89 och 1998–99 Hjälp av anhörig/vän Hjälp av hushå llsmedlem Privat/annan hjälp Hjälp av anhörig/vän Hjälp av hushå llsmedlem Privat/annan hjälp Anm.: Flera hjälpgivare kan anges, procentsatserna summerar därför inte till 100. Av Figur 6.1 framgår att den vanligaste hjälpgivaren är en hushålls- medlem, dvs. en person som bor tillsammans med den funk- tionshindrade som behöver hjälp. Hushållsmedlem som hjälpgivare är vanligare bland yngre än bland äldre personer, och nämns av av de yngre och av de äldre. Hjälp- givaren inom hushållet är oftast en make eller maka, men kan också vara exempelvis föräldrar eller barn.10 10 Det är endast möjligt att skilja på hjälp från make/maka och andra hushållsmedlemmar vid intervjutillfället –89. Av funktionshindrade personer (16–) som då fick hjälp av någon person inom det egna hushållet fick av de yngre och av de äldre hjälp av make/maka medan av de yngre och av de äldre fick hjälp av Assistans, hjälp och omsorg Av figuren framgår också att det är betydligt vanligare att funk- tionshindrade personer över pensionsåldern (jämfört med yngre) får hjälp: 1998–99 fick av de yngre och av de äldre hjälp från kommunen.11 Hjälp från anhöriga, vänner eller grannar boende utanför den hjälpbehövandes hushåll, nämns av av de yngre och av de äldre. Privat/annan hjälp (dvs. främst privata köpta tjänster men också andra ospecificerade former av hjälp) nämns av av de yngre och av de äldre.12 I likhet med tidigare studier (1994; Szebehely 1998) visar det sig att det är få (en till ) som uppger att de överhuvudtaget inte får hjälp med de uppgifter som det frågas om. De allra flesta som uppger att de behöver hjälp med sådana för vardagslivet väsentliga sysslor som att städa, tvätta, handla hem och tillaga mat får uppenbarligen hjälp – på ett eller annat sätt. Huru- vida de får hjälp på det sätt eller av den hjälpgivare som de skulle önska, är en annan fråga som vi inte kan besvara med hjälp av de uppgifter vi analyserar här. Inte heller har vi möjlighet att belysa om man anser att den hjälp man får är tillräcklig eller ej.13 Av Figur 6.1 framgår också att det har skett vissa förskjutningar av hjälpmönstren . Den största förändringen är att bland de äldre har den kommunala hjälpen minskat från . Därmed kan vi konstatera att när det gäller de äldre så kan inte minskningen av den kommunala (åtminstone inte fullt ut) förklaras av förbättrad hälsa i högre åldrar. Den minskning av den kommunala hjälpen som framgår av Figur 6.1 gäller ju funktionshindrade personer som alla har uppgivit att de är någon annan hushållsmedlem. (Procentsatserna summerar inte till 100 eftersom mer än en hjälpgivare kunde anges.) 11 Personlig assistent är endast ett alternativ för den yngre åldersgruppen, och endast vid den senare tidpunkten. –99, då sammantaget av de yngre funktionshindrade med behov av hjälp hade hjälp, fick hjälp av personlig assistent medan fick hjälp från hemtjänst/hemsjukvård (ett mindre antal hade således både per- sonlig assistent och hjälp från ). 12 Det är endast möjligt att skilja privat ordnad hjälp från annan hjälp vid det senare mättillfället (1998–99). Det visar sig då att av de yngre och av de äldre som uppgivit att de får vad som här har klassificerats som privat/annan hjälp får privat ordnad hjälp. 13 I ULF-undersökningarna ställdes inte frågor om hjälpen är tillräcklig åren 1998–99, men väl 1996–97. Av alla i åldersgruppen 65–som fick hjälp på ett eller annat sätt uppgav att de behövde mer hjälp än de fick. Av dem som fick hjälp var det som ansåg att de behövde mer hjälp än de fick. Detta var framför allt vanligt bland gifta/sammanboende äldre där ansåg att den kom- munala hjälp de fick var otillräcklig jämfört av de ensamstående äldre (SCB 2000:177). Assistans, hjälp och omsorg i behov av mer eller mindre omfattande praktisk hjälp. Hjälp- minskningen har därmed berört (även) hjälpbehövande personer. Vi kan också konstatera att yngre funktionshindrade med behov av praktisk hjälp inte på motsvarande sätt har berörts av minskad hjälp (åtminstone inte så länge vi betraktar hela gruppen, se dock vidare analyser i detta kapitel). Vi finner också att bland de äldre har andelen som uppger att de får privat/annan hjälp (dvs. främst privat köpt hjälp) ökat från , och att andelen som får hjälp av anhöriga/vänner utanför det egna hushållet har ökat från . Bland de yngre, där den kommunala hjälpen inte har minskat, finner vi inga signifikanta förändringar. Eftersom det är möjligt att få hjälp från mer än ett håll (exem- pelvis kan en person få hjälp med städning från sam- tidigt som anhöriga hjälper med tvätt, eller man kan få hjälp med inköp från både anhöriga och ) är förskjutningarna i hjälpmönster inte så lätta att se när varje form av hjälpgivare redovisas separat som i Figur 6.1. I Figur 6.2 visas därför i stället kombinationer av hjälpgivare för yngre respektive äldre funktionshindrade personer som behöver praktisk hjälp. För att inte få alltför komplexa och oöverskådliga framställningar har vi valt att redovisa fem olika kombinationer av hjälpgivare. En första grupp omfattar dem som får informell hjälp (dvs. hjälp från make/maka eller andra närstående inom eller utanför det egna hushållet) utan att få hjälp. En andra grupp består av dem som får både informell och hjälp, medan en tredje grupp får men inte informell hjälp. (I samtliga dessa tre grupper förekommer att man får privat/annan hjälp.) En fjärde grupp består av dem som enbart får privat/annan hjälp, och den femte gruppen består av dem som har uppgivit att de inte får någon hjälp trots att de anser sig behöva. Assistans, hjälp och omsorg Kombinationer av hjälpgivare bland hemmaboende funktionshindrade personer som behöver praktisk hjälp. 16–och 65–. 1988–89 och 1998–99 Av Figur 6.2 framgår att bland de yngre funktionshindrade har det inte skett några nämnvärda förskjutningar av hjälpmönstren. Vid slutet av både fick av de yngre hjälpbehövande funktionshindrade hjälp av hushållsmedlem eller andra anhöriga/vänner utan någon insats från kommunen. Vid båda tidpunkterna fick både och informell hjälp, ungefär lika många fick hjälp men inte informell hjälp, och 2–fick enbart privat/annan hjälp. Bland äldre funktionshindrade har det däremot skett vissa för- skjutningar av hjälpmönstren . Andelen som får informell hjälp utan hjälp från kommunen har ökat från , och andelen som får enbart privat/annan hjälp har ökat från . har andelen som får men inte informell hjälp minskat från , medan andelen Assistans, hjälp och omsorg som får både och informell hjälp är i stort sett oför- ändrad. Den sammantagna bilden är således att för äldre funk- tionshindrade har inneburit förskjutningar av hjälpmönstren i riktning från hjälp mot såväl anhörigas omsorgsinsatser som privat köpt hjälp. Dessa förskjutningar kan betecknas som tendenser till informalisering respektive marknadisering (Szebehely 2000). Motsvarande förskjutningar har inte skett när det gäller yngre funktionshindrade, åtminstone inte när vi ser på hela denna grupp sammantaget. I det följande ska vi se om hjälpmönstren har förskjutits på samma sätt bland olika grupper av funktionshind- rade. 6.5.2Hjälpmönster bland personer som bor ensamma respektive tillsammans med andra Det finns stora skillnader i hjälpmönster mellan ensamboende och personer i flerpersonshushåll, se Figur 6.3 och 6.4.14 14 Vi använder det lite otympliga ordet flerpersonshushåll i stället för sammanboende eftersom den sistnämnda beteckningen oftast (även i denna skrift) avser personer som bor med make/maka/sambo. Flerpersonshushåll är ett något vidare begrepp även om gruppen domineras av sammanboende personer: av de äldre hjälpbehövande funktionshindrade som bor i flerpersonshushåll bor tillsammans med make/maka/sambo. Övriga bor med vuxna barn, syskon eller andra personer. Bland de yngre funktionshindrade som bor i flerpersonshushåll bor tillsammans med make/maka/sambo (med eller utan barn), är ensamstående med barn, bor med föräldrar och bor med någon annan person. Assistans, hjälp och omsorg Hjälpmönster bland hemmaboende funktionshindrade personer med behov av praktisk hjälp. Flerpersonshushåll, 16–och 65–. 1988–89 och 1998–99 Hjälp av anhörig/vän Hjälp av hushå llsmedlem Privat/annan hjälp Hjälp av anhörig/vän Hjälp av hushå llsmedlem Privat/annan hjälp Anm.: Flera hjälpgivare kan anges, procentsatserna summerar därför inte till 100. Assistans, hjälp och omsorg Hjälpmönster bland hemmaboende funktionshindrade personer med behov av praktisk hjälp. Ensamhushåll, 16–och 65–. 1988–89 och 1998–99 Hjälp av anhörig/vän Privat/annan hjälp Hjälp av anhörig/vän Privat/annan hjälp 0 10 20 30 40 50 60 70 80 90 100 Anm.: Flera hjälpgivare kan anges, procentsatserna summerar därför inte till 100. När vi på detta sätt skiljer mellan dem som bor ensamma respektive som bor i flerpersonshushåll försvinner de flesta skillnader mellan yngre och äldre funktionshindrades hjälpmönster. Både bland yngre och äldre är hjälp liksom anhörighjälp och privat/annan hjälp betydligt vanligare bland ensamboende än bland dem som bor tillsammans med någon annan person. Det är också betydligt vanligare att personer som bor ensamma uppger att de inte får hjälp trots behov. Detta gäller särskilt i åldrarna där så pass många som uppger att de står helt utan hjälp. Den kommunala hjälpen har minskat i alla grupper utom bland yngre i flerpersonshushåll (observera dock att andelen med kom- munal hjälp i denna grupp är påtagligt låg – – redan vid Assistans, hjälp och omsorg den första tidpunkten). Värt att notera är också att i och med minskningen av den kommunala hjälpen bland såväl yngre som äldre ensamboende funktionshindrade är det vid slutet av 1990- talet betydligt fler som uppger att de får hjälp från anhöriga än från kommunen. var hemhjälp och anhörighjälp ungefär lika vanligt bland ensamboende (i båda åldersgrupperna). Av Figur 6.5 som visar kombinationer av hjälpgivare framgår att med undantag för yngre personer som bor i flerpersonshushåll är förskjutningarna i hjälpmönster likartade bland yngre och äldre: parallellt med minskningen av andelen som får hjälp har det skett en ökning av andelen som får enbart informell hjälp och (främst bland de ensamboende) av andelen som enbart får privat/annan hjälp. Kombinationerna av hjälpgivare bland yngre funktionshindrade i flerpersonshushåll har i stort sett inte alls förändrats: får enbart informell hjälp, 6– får hjälp – oftast i kombination med informell hjälp – medan cirka en procent får enbart privat/annan hjälp. Assistans, hjälp och omsorg Kombinationer av hjälpgivare bland hemmaboende funktionshindrade personer som behöver praktisk hjälp. Ensam- hushåll och flerpersonshushåll, 16–och 65–. 1988–89 och 1998–99 1988–89 1998–99 1988–89 1998–99 Sammantaget innebär detta att har inneburit en för- skjutning av hjälpmönstren i riktning från hjälp mot anhörigas omsorgsinsatser för alla grupper utom de yngre i fler- personshushåll – den grupp där de allra flesta redan i utgångsläget endast får informell hjälp. Även förskjutningen i riktning från mot privat köpt hjälp har berört samma grupper; sär- skilt de ensamboende i båda åldersgrupperna. Assistans, hjälp och omsorg Tidigare studier har visat att fanns det utbildningsrelaterade skillnader bland äldre personer när det gäller anhörighjälp och privat köpta hjälptjänster. Äldre med kortare utbildning fick oftare än högutbildade hjälp av anhöriga, medan det motsatta mönstret gällde privat köpta tjänster (Szebehely 1999 a och b). Inga jämförelser av hjälpmönstren för äldre med olika utbildningsnivåer har oss veterligen gjorts.