sou · GPB313 · 2002-01-01 00:00:00 — Det finns federal och delstatlig lagstiftning om tillgänglighet och de flesta lärosäten, såväl del- statliga som privata har särskilda policies och handlingsprogram. at (UC ) Vid UC fick 1998/99 sammanlagt 908 funktionshindrade studenter av sammanlagt cirka 31 000 stöd från . Bland dem fanns drygt 300 med inlärningsproblem, framför allt dyslexi, STUDENTER MED FUNKTIONSHINDER I HÖGSKOLAN 89 med psykiska funktionshinder; förhållandevis få hörselskadade och synskadade återfanns i gruppen. UC har fastställt en omfattande policy om rättigheter för funktionshindrade studenter. På grundval av denna har utarbetat ett program för dessa studenter () och skapat en särskild administrativ enhet som driver frågorna. Varje funktionshindrad student som skall följa en viss kurs uppsöker enheten och diskuterar med en av dess specialister vilka särskilda anpassningar som han/hon kan behöva. Specialisten kontaktar den kursansvarige och beskriver de särskilda anpassningar som behövs. Läraren är därefter skyldig att vidta dessa åtgärder (utan att ge avkall på utbildningens kvalitet). Även studentens skyldigheter är reglerade på liknande sätt. Lärarna får information och stöd för olika insatser, dels mer allmänt genom skriftligt material, dels genom kontakter med den centrala enheten. Både studenter med fysiska och psykiska funktionshinder omfattas av programmet. Ett särskilt centrum är ansvarigt för teknisk assistans. Den hjälp som ges liknar den som svenska studenter kan få tillgång till: teckenspråkstolkning, anteckningshjälp, förlängd examinationstid, assistenthjälp, talböcker, olika slag av mjukvaror för datorer. Dessutom förekommer särskilda seminarier och poänggivande kurser för studenter (och även lärare) som handlar om inlärningsstilar och metoder och strategier för lärande. Många av delarna i detta program har kunnat realiseras genom ett särskilt federalt anslag. En betydligt mindre andel studerande med funktionshinder återfinns i högskolan i jämförelse med gymnasieskolan. Pedagogiska insatser görs inom flera områden vid universitet och högskolor. Det gäller pedagogisk-administrativa åtgärder såsom jämkning av kursplaner, valmöjligheter när det gäller olika slag av kurser, förlängd tid för tentamina, tillgång till andra examinationsformer än övriga studenter, bättre datortillgänglighet. Vidare erbjuds utökat stöd från lärare genom extra undervisning, och från andra genom anteckningshjälp. Det rör sig också om läromedelsutveckling, framför allt av pedagogiskt datorstöd. Regeringens budgetproposition framhåller att den ICT- stödda distansutbildningen är av särskild betydelse för denna STUDENTER MED FUNKTIONSHINDER I HÖGSKOLAN För detta behöver sannolikt ytterligare åtgärder vidtas. Trots insatser kvarstår vissa brister vad gäller såväl tillgänglighet som stöd till funktionshindrade studenter vid svenska universitet och högskolor. Resurserna är ofta inte samordnade, utan mycket arbete krävs av den funktionshindrade och hans/hennes omgivning för att skapa en praktiskt och ekonomiskt acceptabel studiesituation. Vissa, framför allt psykiskt funktionshindrade, får ännu inte alls tillgång till det stöd de behöver. Flera typer av åtgärder förekommer endast vid enstaka lärosäten, och som framgår av olika undersökningar fungerar de inte alltid tillfredsställande. I ovannämnda proposition fastslås att lärosätena bör se över sina definitioner så att de stämmer överens med . Det kanske allra största behovet av insatser gäller information, som måste nå potentiella studenter så tidigt att de kan planera sina studier och sitt boende och få tillgång till det praktiska stöd som de behöver. Information behövs både initialt och under studiernas gång. Information till lärarna om effekter av olika funktionshinder och dessas inverkan på den enskilde studentens studie- förutsättningar är lika väsentlig. Formerna för sådan information kan utarbetas i samverkan med de funktionshindrades olika organisationer. Det är också viktigt att lärosätet på ett tidigt stadium får information om att en sökande är funktionshindrad, för att åtgärder skall kunna vidtas. Detta kan enklast och naturligast ske genom direktkontakt mellan den ansökande studenten och lärosätet. Den psykosociala miljön spelar en stor roll. Den pedagogiska situation som vi på olika ställen i denna utredning pläderar för utgår från lärande som en kommunikativ process. Den innebär att studenter måste arbeta tillsammans med lärare och med andra studenter för att utveckla kunskap. Funktionshindrade studenter måste ges goda möjligheter att medverka i denna process. En förutsättning för detta är att den fysiska miljön är tillgänglig. Brister finns fortfarande i detta hänseende. STUDENTER MED FUNKTIONSHINDER I HÖGSKOLAN och högskola skall i sin handlingsplan redovisa hur och när identifierade brister beträffande pedagogiskt stöd och tillgänglighet för personer med funktionshinder skall kunna avhjälpas. I handlingsplanerna bör också ingå åtgärder för att utveckla lärosätets kompetens när det gäller bemötande av studenter med funktionshinder. Studenter med funktionshinder bör också erbjudas en personlig plan. En organisation där det övergripande ansvaret för handikappfrågor vilar på en handläggare direkt under rektor bör skapas. Institutionerna måste därutöver ha det direkta ansvaret för de individuella studenterna. Vidtagna åtgärder bör redovisas i lärosätenas årsredovisningar. Gymnasieskolan har ansvar för att via sina studievägledare på ett tidigt stadium uppmana och hjälpa sina elever att kontakta det lärosäte där de vill fortsätta sina studier för att få information om vilket stöd som finns. Gymnasiernas studievägledare har en nyckelroll för att elever med funktionshinder skall finna vägar till högre utbildning. Lärosätet måste få god tid för planering och förberedelser av olika slag. Man bör därför undersöka möjligheten av att lärosätena får tidigt besked från VHS om att personer med funktionshinder ansökt Informationen om olika stödinsatser till studenter med funktionshinder som påbörjat sina högskolestudier behöver förstärkas. Lika viktig är informationen till institutioner och enskilda lärare om deras ansvar. Produktion av särskilt anpassat pedagogiskt material måste utvecklas. Här är informations- och kommunikationstekniken Vi föreslår en översyn, som också STUDENTER MED FUNKTIONSHINDER I HÖGSKOLAN uppmärksammar problemen med copyright vid överföring av material till nya medier. Den fysiska tillgängligheten kan ofta vara avgörande för om en person skall kunna påbörja högskolestudier eller ej. Det är därför viktigt att alla lokaler som studenten vistas i är grundtillgängliga. Detta är dock oftast inte tillräckligt, eftersom varje enskild student med funktionshinder behöver olika individuella anpassningar. och högskola bör liksom avsätta av sitt takbelopp för olika insatser för studenter med funktionshinder. Ytterligare resurser kommer att behövas om fler skall kunna delta i undervisning och fullfölja sina studier. Vi föreslår därför att det särskilda anslaget från regeringen räknas upp i takt med att antalet studenter med funktionshinder i högskolan ökar. 7Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen – distansutbildning och flexibelt lärande – elektroniska universitet 7.1Informations- och kommunikationsteknik i samhället och i utbildningen – grundläggande förutsättningar11 För sedan förde en diskussion om datoranvändning i den högre utbildningen, med en fokusering på datorn som verktyg i det dagliga arbetet och för lärandet. förs diskussionen i termer av informationsteknik (IT) eller informations- och kommunikationsteknik (ICT). Den grundläggande tekniken – datorer och annan utrustning – har helt andra prestanda, vilket möjliggjort mer avancerade tillämpningar för ordbehandling, beräkningar och bildbehandling, även för den vanlige användaren. Detta har varit en i stort sett kontinuerlig utveckling . Gränssnittet människa – maskin har förenklats och användarvänligheten blivit väsentligen bättre. De fönster- och ikonbaserade gränssnitt som infördes är nu standard. Utvecklingen av kommunikationsteknik – som går hand i hand med ovan nämnda utveckling – är en viktig faktor. De möjligheter till kommunikationstjänster som etablerades genom Internet och som tog ett kvalitativt språng med etablerandet av World (WWW) 1994 har haft mycket stora – för att inte säga omvälvande – konsekvenser. Om persondatorn innebar en revolution som redskap för individen, är modern nätteknik en revolution inte bara för individen utan för samhället som helhet och dess institutioner. Med ord är WWW ett nytt medium (2000), som har genomgripande konsekvenser för arbete, lärande, undervisning och utbildning. 11 Större delen av detta inledande avsnitt har skrivits av . Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet I detta perspektiv kan man göra några mer konkreta iakttagelser. För det första är det viktigt att konstatera att den infrastruktur för kommunikation som kvantitativt och kvalitativt utvecklats ger helt nya förutsättningar för olika typer av kommunikativa tjänster. I sker nu en snabb utbyggnad av infrastrukturen för både fast och mobil kommunikation i syfte att erhålla en i det närmaste komplett För utvecklingen av datakommunikation inom den högre utbildningen har det svenska universitetsdatanätet SUNET spelat en mycket viktig roll. Från att ursprungligen ha varit ett forskningsnät har SUNET etablerats som ett driftnät med hög kapacitet och tillgänglighet, vilket samtliga universitet och högskolor kan utnyttja på lika villkor. Statsmakterna har också satsat resurser på att expandera SUNET genom att anknyta länsbibliotek och museer. SUNET – och därmed universitetsvärlden – har varit en föregångare i när det gäller att bygga och driva nät av hög kvalitet och legat långt före det övriga samhället. Till infrastrukturen kan också räknas tillgång till datorer i arbetsliv, i hemmen och i skolan. Antalet datorer i hem och på arbetsplatser har ökat starkt. Det har skapats helt nya förutsättningar för nätbaserad kommunikation De allra flesta har tillgång till en dator i skolan, på arbetsplatsen och/eller i hemmet. Det finns fortfarande vissa skillnader i tillgång till datorer mellan olika befolkningsgrupper men skillnaderna är förvånansvärt små. Regeringens proposition 1999/2000:86 visar följande: Andelen personer i åldern 15 – med tillgång till dator har ökat från våren 1998. Bland befolkningen hade drygt hälften tillgång till dator i hushållet 1998. Nästan tre av fyra sysselsatta hade tillgång till dator på sin arbetsplats, medan av alla studerande hade tillgång till dator på sin skola. Härav följer också att tillgången ökar med sjunkande ålder. Ungdomar mellan är de som har högst tillgång både när det gäller dator och Internet. Tillgången till Internet generellt var 1998, medan den bland ungdomarna var . Det är viktigt att notera att tillgången till datorer har samband inte bara med ålder utan även med utbildningsbakgrund. Andelen med erfarenhet av Internet är mer än dubbelt så hög bland personer med eftergymnasial utbildning som bland personer med Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet Det finns också ett klart positivt samband mellan inkomst och tillgången på dator och Internet. Av personer med inkomster över 240 000 hade tillgång till datorer 1998 medan motsvarande siffra för dem med en inkomst mellan 80 000 och 160 000 var . Skillnader i dator- och Internetanvändning finns även mellan olika regioner. De större städerna redovisar en något större användning än glesbygden, framför allt i norr (datoranvändning i gentemot 63 i norra glesbygdsområdet). Aktuella siffror från Mediabarometern (en nationellt representativ frågeundersökning vid av- seende ca 2 800 slumpmässigt valda personer i åldersintervallet 9- genomförd under 28 slumpmässigt valda dagar över ) visar liknande tendenser. En ökning redovisas för innehav av persondatorer i hemmet till av befolkningen. Personer har betydligt lägre tillgång än kringliggande åldersgrupper, (gentemot 80 för gruppen 15 – för gruppen 25 – 34). Detta kan eventuellt visa på ett problem för yngre studenter. I det högre utbildningsväsendet har mängden datorer ökat kraftigt. Lärare och studenter har antingen egna datorer eller har tillgång till dem både hemma och vid lärosätet. Varje student har i regel en e-postadress. Det har skapats möjligheter att koppla upp en egen dator i särskilda utrymmen på högskolan. Bredbands- uppkopplingar i studentbostäderna är nu vanliga. Studenter och lärare kan söka i bibliotekens databaser via sin egen dator. För det andra har funktionalitet hos verktyg utvecklats påtagligt och nya tjänster etablerats. Basverktyg för ord- och textbehandling, databaser, kalkylering, presentation, bildbehandling, visualisering och simulering kan nu vara var mans egendom. Nättjänster som elektronisk post, WWW, chat och videokonferens har etablerats med standardverktyg. Verktyg och tjänster för att utforma och distribuera nätbaserad utbildning är allmänt tillgängliga, liksom verktyg för samarbete och lärande i grupp. Dessa verktyg och tjänster ger nya möjligheter att skapa alternativa och virtuella pedagogiska rum. En tredje faktor är att ett antal basverktyg och bastjänster kommersialiserats. Grundläggande Internettjänster kan erhållas av ett antal leverantörer. På utbildningens område erbjuds inte bara verktyg och bastjänster på kommersiell basis. En omfattande och global marknad har etablerats för nätbaserad undervisning och Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet utbildning, eller E-learning, en marknad med många nya aktörer som konkurrerar med de etablerade, inte minst med universitet och högskolor. En fjärde och nära relaterad faktor är att den nya tekniken och de nya tjänsterna växer ihop med och förändrar traditionella media som television, tidningar, böcker och musikmedia. Med moderna informations- och kommunikationsteknik formas nya media, vilka mer regelmässigt är hybrider av gammalt och nytt. I denna utveckling har tekniken blivit tillgänglig för det stora flertalet. Både inom arbetslivet och inom den privata sfären kommer många individer i kontakt med nya digitala verktyg och tjänster. Dessa blir alltmer en självklar och naturlig del i vardagen, och individer etablerar en mer vanemässig användning. I en sådan process utvecklas grundläggande färdigheter, men också en grund- läggande förtrogenhet – såväl individuell som social – med den nya tekniken. Datorkunskap, som var en viktig fråga för 1980-talets ut- redningar om att införa datorer i det allmänna skolväsendet, kan nästan tas för given. Förutsättningarna för att använda informations- och kommunikationsteknik i högre utbildning är således i flera avseenden helt annorlunda än , med en mycket större betydelse för samhället som helhet. Kraftfullare teknik, en utbyggd nätinfrastruktur för kommunikation, mer funktionella och lättanvända verktyg, allmänt tillgängliga nättjänster och högre ICT-kompetens hos individer och i organisationer. Teknikutvecklingen i sig bidrar naturligtvis till att skapa ett starkt tryck på att använda ICT i och för utbildning, på samma sätt som ICT används i andra sammanhang. ICT blir en självklarhet, även i utbildning. Det är dock viktigt att notera att generella trender som globalisering, diversifiering, massifiering och kommersialisering av utbildning – där modern teknik i och för sig är en förutsättning – är mer fundamentala drivkrafter för en förändring av former för att organisera utbildning samt för undervisning och lärande. Dessa förändringar och den moderna tekniken är i stor utsträckning varandras förutsättningar. Den högre utbildningen ställs inför ett antal krav mot bakgrund av den mer generella samhällsutvecklingen. Ehrmann (1996) talar om krav på tillgänglighet (fler studenter, nya grupper av studenter och studenter utanför traditionella universitetsorter), kvalitet (samhällsrelevanta och goda kunskaper och färdigheter) och Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet Ytterligare ett krav är att utbildning snabbare anpassas till omvärldens behov. I klassiska termer är distansutbildning i grunden lika mycket en fråga om att organisera utbildning så att studerande kan medverka oberoende av avstånd och rum, som en fråga om att distribuera utbildning. Distansutbildning har alltmer kommit att ersättas av termer som open and distance learning (), eller bara flexible learning. Detta är ett uttryck för en generell perspektivförändring från en fokusering på utbildning och undervisning till en fokusering på studenten och hennes lärande. Enligt Collis och Moonen (i tryck) innebär begreppet det flexibla lärandet en inriktning på individen och individens behov och kravet på att utbildning och undervisning anpassas till studenternas olika förutsättningar i många dimensioner. Det kan handla om studiesituation, bostadsort och tid, men också om social och kulturell bakgrund, genus, studievanor, lärandestilar och intellektuella förmågor och färdigheter. Det flexibla lärandet innesluter således möjligheter till lärande på distans (eller distansutbildning) och är en fråga för alla utbildningsinstitutioner (vilket inte utesluter förekomsten av renodlad distansutbildning). Collis och Moonen visar också empiriskt hur en sådan modell kan utformas och implementeras, en modell där ICT är en förutsättning. ICT har en fundamental betydelse för hur distansutbildning och campusbaserad utbildning kan mötas, och ICT är också en förutsättning för modern distansutbildning. Det finns därför anledning att behandla distansutbildning som flexibelt lärande i detta kapitel. Begreppet det flexibla lärandet sätter också fokus på pedagogiska frågor och på hur samspelet mellan lärande och teknik ser ut. Utvärderingen av ICT-satsningar (Hög- skoleverket 2000c, se nedan) tecknar en bild, grundad på Kosch- mann (1996), av utvecklingen av samspelet mellan lärande och teknik . Bilden visar hur två paradigm- skiften ägt rum. En första fas talet och det tidiga bygger på en behavouristisk tradition med betoning på datorstödd undervisning (computer assisted instruction, ); datorn sågs huvudsakligen som ett effektivt hjälpmedel i programmerad undervisning. Denna fas följdes av en inriktning mot (), som ledde till försök baserade på kognitiv teori att bidra till att den studerande utvecklar mentala representationer och begreppsramar som stämmer med en Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet vetenskaplig begreppslig tradition (2000c, sid. 28). har vi nått en tredje fas och ICT har en utvecklat en delvis annorlunda roll. Tyngdpunkten är på datorn som resurs och verktyg för problemlösning och annat intellektuellt arbete, ofta i samspel med andra studenter och med lärare. Man talar om en inriktning mot Computer Supported Collaborative Learning (CSCL), som just går ut på att skapa miljöer för lärande som bygger på användningen av informationstekniska resurser (sid. 29). Tyngdpunkten är inte längre på individen utan används som ett stöd i grupprocesser. Det senaste skiftet har satt fokus på sociala mänskliga processer snarare än på individer eller individer i grupp. Detta tredje stadium stämmer väl överens med Collis och Moonens syn på det flexibla lärandet. Det Koschmann talar om som olika idémässiga och ideologiska paradigm är inte en beskrivning av generellt existerande praktiker. I praxis lever olika typer av användning kvar sida vid sida. Det är inte heller så att modern teknik garanterar en användning som svarar mot Koschmanns tredje fas. Exempelvis är en stor andel av existerande web-baserade kurser traditionell förmedlingsunder- visning i ny förpackning (jfr. 2000) och byggda på principer för datorstödd undervisning. Ett antal studier pekar på att synen på pedagogik och lärande – bl.a. i förhållande till tekniken – är avgörande för hur den används. I en intressant studie visar (2000) att några faktorer i kombination är viktiga för den pedagogiska användningen av ICT: 1.infrastruktur, inklusive tillgång till och placering av datorer och support, 3.lärarnas pedagogiska ansats. Den pedagogiska ansats som på ett entydigt sätt samvarierar med hur och hur mycket datorn används för pedagogiska syften karaktäriserar som konstruktivistisk. Elevens aktiva utforskande och arbete, enskilt eller i samverkan med andra elever, sätts här i förgrunden. Undersökningen är inte gjord på högskolenivå, men mönstret återfinns även där (Collis & Moonen, i tryck, Larose et al. 1999, Proulx & 1997). Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet 7.2ICT i den högre utbildningen I detta avsnitt rekapitulerar vi huvuddragen i Högskole- utredningens behandling av frågan om pedagogisk användning av ICT eller datorer. Vi redovisar också en empirisk studie vi gjort av användning av ICT vid svenska universitet och högskolor och en utvärdering av satsningar på ICT-projekt. De huvudformer av datoranvändning som redovisas i betänkande gäller dels datorn som stöd för lärandet dels datorn som verktyg för t.ex. ordbehandling och beräkning samt kommunikation. Situationen beträffande organisationen för datorverksamheten i högskolan såsom den beskrivs i betänkandet ger en splittrad bild. Inte många lärosäten hade någon datorpolicy, utan användningen var huvudsakligen en fråga för den enskilde läraren. Lärarnas engagemang varierade kraftigt och studenternas hade dålig tillgång till datorkraft genom nät eller egna persondatorer. Mot bakgrund av utvecklingen av datorstöd i den högre utbildningen i bl.a. såg utredningen det som nöd- vändigt att genomföra en kraftfull satsning på datorer och föreslog följande: datorerna bör vara ett reguljärt inslag i högskoleutbildningen. Studenterna bör få tillgång till datorer och datornät, utveckling av datorstöd borde bli pedagogiskt meriterande i likhet med annan pedagogisk utvecklingsverksamhet, personalutbildningen för lärare bör omfatta datoranvändning och Högskolans grundutbildningsråd borde få särskilda medel för att bygga upp ämnesbaserade utvecklingscentra efter brittiskt Dessa förslag har i stort sett blivit verklighet med undantag av det sista. Några utvecklingscentra skapades aldrig, men en majoritet av beviljade projekt har rört datoranvändning i grundutbildningen. Utveckling av datorstöd kan numera sägas vara minst lika meriterande som annan pedagogisk verksamhet. Förhållandevis stora summor satsas på detta både centralt och lokalt. Informations- och kommunikationstekniken i högskoleutbildningen - distansutbildning och flexibelt lärande - elektroniska universitet Lärosätenas uppfattning om utvecklingen beträffande ICT sedan Svaren på den enkät som utredningen tillställt lärosätena illustrerar de förändringar som håller på att ske, men som kanske ännu inte fått fullt genomslag vid alla universitet och högskolor. Utveck- lingen av informations- och kommunikationstekniken framställs som den mest avgörande skillnaden när det gäller förutsättningarna för högskolepedagogiken. Lärosätena framhåller i korthet följande: användningen av datorer i utbildningen har framför allt bidragit till en förskjutning av tonvikten från lärarperspektiv till studentperspektiv. Problemorienterat lärande och action learning underlättas genom att studenterna har bättre tillgång till information, bättre möjligheter till kommunikation med medstuderande, bättre tillfälle att bearbeta material. Detta har också bidragit till att studenterna får ta ett mer aktivt ansvar för att finna och bearbeta information och att lärarens roll som handledare har accentuerats,