sou · GPB348d4 · 2002-01-01 00:00:00 — /--- /Det som har hänt i vårt land, att vi har fått in många invandrare, de kommer hit som små, de går i svenska skolor, så påskyndar man processer, och jag ser det tydligt hos mina ungar, för dem är det inte ett dugg märkvärdigt det här med invandrare /---/ Och det innebär att det som är oförmåga eller ovilja, det tror jag kommer att suddas ut, efter hand då nya generationer växer upp. På min fråga om invandrarnamn på partiernas listor kunde få den konsekvensen att somliga avstod från att rösta på det partiet svarar de flesta jakande, som de betonar att den risken måste man ta. En folkpartist menar att de rösterna ska vi inte bry oss om, därför att vi inte behöver sådana röster som inte ställer upp för vår ideologi och en ung vänsterpartist sammanfattar saken med att det skulle vara ett enormt bakslag för hela Många säger också att effekten likaväl skulle kunna vara det motsatta, det vill säga att de namnen skulle locka nya väljare. De aktiva och engagerade skulle kunna beskrivas som politikens trotjänare.36 Trots att antalet politiskt aktiva medlemmar minskar, fungerar det politiska systemet eftersom de aktiva är tillräckligt många för att hålla i gång systemet. Utan dessa parti- aktivister skulle partierna bokstavligen och att upphöra att existera. Enligt en uppskattning finns det cirka 100 000 med- borgare som är fritidspolitiker eller som är verksamma i exempelvis lokala utvecklingsgrupper, byalag, intressegrupper eller framtidsgrupper. Antalet förtroendevalda i kommunerna är cirka 44 500 enligt uppgift från och Landstingsförbundet.37 För denna studie har tjugo partiaktiva personer intervjuats. Mitt intryck av den offentliga debatten är att den ofta sätter fokus på dem som väljer att inte engagera sig i politiken. Lika fruktbart är det att rikta uppmärksamheten mot dem som har tagit steget in i politiken, både nybörjare och de som varit aktiva länge, vilket görs i denna studie. Det är fråga om personer som inte motsvarar den gängse bilden av partipolitiskt passiva och oengagerade med- borgare. I detta kapitel redovisas de intervjuades egna personliga berät- telser om sitt engagemang i politiken. Genom att lyssna på dem kan man få svar på hur ett politiskt engagemang kan uppstå. Vilka är de faktorer som leder till det politiska engagemanget? Var det någon avgörande händelse eller var det en naturlig och självklar fortsättning på de diskussioner som fördes i föräldrahemmet? Var det en slump? Eller någonting annat? Finns det några generella svar och mönster? I ljuset av de partiaktivas eget engagemang är det också lämpligt att ta upp hur de resonerar kring varför personer med utländsk bakgrund deltar i det politiska livet i allt mindre omfattning. Också de resonemang som kom upp under hearingen med 36Gidlund & 1999, s. 109. 37Svenska 2000a, s. 8. företrädare för partierna på central nivå redovisas här. Varför röstar inte alla? Varför söker sig allt färre till de politiska partierna? Varför väljer människor passiviteten framför aktiviteten? Eller handlar det om en medveten protest? Finns orsakerna i det omgivande samhället eller hos de enskilda individerna? I svaren på dessa frågor finns fältet för fortsatt arbete med etnisk mångfald i de politiska församlingarna. 4.1Därför är jag med! Det finns goda skäl att anta att vistelsetiden i har betydelse för politiskt engagemang. Att komma till ett nytt land betyder i regel att man måste lära sig ett nytt språk och hur samhället fungerar. Man måste skaffa sig ett arbete eller söka sig till någon form av utbildning. Det är mycket som måste ordnas innan man är någorlunda installerad och etablerad. Per Adman och Per Strömblad har i sin forskning funnit att de senast anlända tycks vara de minst aktiva vad gäller olika former av politiskt engage- mang, till exempel röstning, partiaktiviteter, manifestationer och politisk tilltro. De som bott längst tid befinner sig mycket nära de inföddas nivå vad gäller engagemang.38 De mest aktiva, enligt Admans och Strömblads forskning, är i hög grad personer som invandrat från västvärlden. har studerat deltagande i kommunalvalet och riksdagsvalet i i . När det gäller deltagande i kommunalvalet konstaterar han att bland de variabler som har testats är det bara ålder som har visat sig ha direkt betydelse för deltagande bland invandrare. Äldre röstar i större utsträckning än yngre. Två variabler har direkt betydelse för deltagande i riksdagsvalet, nämligen vistelselängd och ålder. Invandrare som har bott längre i röstar i högre uträckning än de som har bott . Äldre röstar flitigare än yngre.39 För de tio förtroendevalda med utländsk bakgrund som ingår i denna undersökning tog det olika mellan det att de kom till och till dess att de blev partipolitiskt aktiva. Fyra av dem engagerade sig i partipolitiken relativt fort efter ankomsten 38Adman & Strömblad 2000, s. 23. 39Hosseini-Kaladjahi 2001 s. 12. Den yngste, som är , sökte sig till politiken efter att ha varit i endast . Som 16-åring gick han med i Ung vänster. En annan, också han relativt ung, blev medlem i Moderata samlingspartiet efter två i och åtog han sig sitt första förtroendeuppdrag. En tredje, en kvinna, som var fackligt aktiv i sitt gamla hemland till dess att hon tvingades lämna det efter en militärkupp, engagerade sig i solidaritetsarbete för de politiska fångarna i det gamla hemlandet omgående efter att ha lämnat flyktingförläggningen. i blev hon partipolitiskt aktiv i Socialdemokraterna. Slutligen den fjärde, en man, bestämde sig för att bli medlem i efter ankomsten till . För fyra andra tog det betydligt . Den första av dessa, en man, blev uppmuntrad av en politiskt aktiv person att bli parti- medlem i Socialdemokraterna. Då hade han bott i . Den andra är en kvinna som alltid uppmuntrat sina barns politiska engagemang. Till slut blev hon själv medlem i , delvis därför att hennes äldsta barn tyckte att det nu var moderns tur. Hon hade vid det laget bott i . Den tredje är en man som alltid har varit samhällsintresserad. I sitt hemland var han medlem i ett politiskt parti. Han var partipolitiskt engagerad också i direkt efter ankomsten. Han lämnade dock det partipolitiska engagemanget eftersom han upp- levde sina svenskkunskaper som alltför bristfälliga för att fullt ut kunna ta del i politiken. Drygt var han med och startade ett lokalt parti i sin hemkommun inför valet . beslutade han gå med i de gröna. Den fjärde är en kvinna som i beslutade sig för ett partipolitiskt engagemang i Moderata samlingspartiet. I kategorin personer med utländsk bakgrund finns även två som är födda i , men som har en utrikes född förälder. De är personer som i dagligt tal brukar kallas för andra generationens invandrare. Den ene av dem, en man, var endast då han gick med i ett ungdomsförbund. Den andra, en kvinna, var omkring då hon genom ett fackligt engagemang kom in i politiken. Av de tio etniska svenskar som ingår i undersökningen var sju då de aktivt började delta i politiken. Två av dem var . Av dem med utländsk bakgrund var fyra eller yngre när de tog steget in i politiken. Hur väcktes engagemanget? Jag bad politikerna berätta hur och i vilket sammanhang deras intresse för politiken väcktes. Föga överraskande berättar många att de alltid har varit samhällsintresserade och att det politiska engagemanget är en naturlig följd av detta. Samhälls- intresse kan nog ses som en självklarhet och en förutsättning för det politiska engagemanget. Flera av de intervjuade berättar att deras engagemang väcktes i tonåren. För några började det hela mer som ett sätt att träffa andra ungdomar i ett socialt sammanhang. En centerpartist med svensk bakgrund berättar hur han kom i kontakt med Svenska landsbygdens ungdom (motsvarar CUF ) eftersom de var de enda som, då han var ung, ordnade olika former av aktiviteter som tävlingar, sport och dans på landsbygden. Oavsett föräldrarnas politiska tillhörighet var det på dessa tillställningar ortens ungdomar träffades. Det var ett sätt att umgås, berättar han. Men med tiden väcktes hans intresse även för politiken. Han har varit partipolitiskt aktiv. Han förklarar sitt fortsatta engagemang så här: Det blir som en del av ens liv. Det är klart att man kan fundera på det också. Men jag tycker att det för mig har varit en självklarhet, så att säga. Jag kan inte se att jag kan koppla av och strunta i det. Jag är tveksam att det skulle gå, även om man ibland är evinnerligt trött på det, men det är en del av ens liv. /---/ Man kommer in i ett system där du vill fortsätta och påverka. En man med utländsk bakgrund, men som är född i , berät- tar hur han och hans kompisar , då han var , var sysslolösa. En äldre kamrat kom på en idé: I: Du var ung, bara , när du gick med i ungdoms- förbund... F: Ja, och det berodde att vi var ett gäng ungdomar som inte hade något att göra. Så det var en lite äldre kille som sade att då går vi med i , och bildar en styrelse. Då kan man hyra lokaler, idrottsanläggningar och lite sådant, och så kan man få bidrag. /---/ Och var det inte politiken. I: Det var inte politiken... Men varför blev det sedan ? F: Ja. När jag var 16 så började jag fundera på det här när jag hade varit på kurser och de talade om vad stod för /---/ Vi kom in, de var ordförande och vice ordförande, jag kom in som en kassör, jag är ganska bra på att hålla koll på ekonomin. Det dröjde inte mer än innan jag var ordförande. Vi var 15 medlemmar. var vi över 100 medlemmar i olika sektioner. Vi hade vårt kontor här så vi gjorde ordning hela källarvåningen och hade ungdomscafé och hela köret. Vi hade sektioner, några höll på med teater, några var flitiga att skriva insändare, och det var mycket i tidningar /---/ Jag höll på med det här. Jag menar, vi var kanske 300 medlemmar i hela , varav 110 i . Det blev väldigt stort. /---/ Sedan kom jag in som ersättare i kommunfullmäktige och i olika styrelser. I: Men om det nu hade varit så att dina kompisar och du inte hade kommit på att så här ska ni gå tillväga för att få något roligt att göra, tror du att du skulle finnas med i politiken? F: /Lång tystnad/ Nej, det tror jag inte. I: Så det var omständigheterna? F: Ja, för jag kom in den vägen och dörrar öppnades hit och dit, så jag tror inte, jag hade gjort annat. Andra, vars intresse också väcktes i tonåren, berättar hur deras politiska uppfattningar grundades som en reaktion på andra ungdomars politiska ställningstagande. En politiker med svensk bakgrund berättar hur tidsandan i slutet på 1960- och var mycket politisk. I gymnasiet där han gick fanns enligt hans beskrivning tokvänster med alla tänkbara bokstavs- kombinationer. I staden fanns också en del extrema högergrupper. Hans beslut att bilda en i skolan var en reaktion på dessa vänster- och högergrupper. Engagemanget i hans fall hänger starkt samman med hans intresse för internationella frågor. I regerade diktatorn och i pågick kriget. genomfördes militärkupper i flera latin- amerikanska länder. Han ansåg att kunde göra mycket genom bland annat biståndsfrågor och solidaritetsarbete. En annan person, också han med svensk bakgrund, berättar hur det under hans gymnasietid diskuterades mycket politik i skolan. Där fanns en stor grupp ungmoderater som han retade upp sig på. visste han att han inte var socialist. Han kände sig mer hemma i den politiska mitten. Därför föll sig libe- ralerna naturligt för hans del. Han visste var han politiskt hörde hemma, men valde att inte gå med i partiet eller i dess ungdoms- förbund. Först efter gick han med i partiet eftersom han kände att han ville arbeta mer aktivt för partiet. Då var han . Det var de stora, internationella frågorna som attraherade den man som ovan berättade varför han bildade en i skolan. De stora frågorna skymtar fram även när en ung kvinna med svensk bakgrund berättar om hur hon blev engagerad . Mitt engagemang för samhället, det var en annan typ av engagemang när jag var yngre, det är först nu -97 ungefär som jag har engagerat mig kommunalpolitiskt på det viset jag gör . När man engagerar sig i MUF så pratar man ofta om ideologiska frågor, stora riksfrågor. Kommunalpolitik är inte kul, utan man pratar om de stora, ideologiska frågorna./---/ I MUF är man intresserad av försvar, skola, alltså stora ideologiska , och lagstiftning och så vidare. En ung man som kom till började söka sig till politiska organisationer. gick han med i Ung vänster. I början var jag anarkist, jag var en riktig äkta anarkist. Men medan tiden gick märkte jag att som anarkist kan man aldrig påverka någon- ting. Och det var ju det. Jag ville påverka de beslut som var avsedda även för mig och andra. Så att -93 eller -94 gick jag med i Ung vänster här i /---/ Jag vill påverka de beslut som berör mig och berör det som jag tycker är rätt och fel. Tidsandan har redan berörts och den tas också upp i fler intervjuer. En man berättar med inlevelse om hur hans världs- bild blev starkt ifrågasatt när han kom i kontakt med den politise- rade tidsandan. Han träffade människor som representerade helt andra värderingar och uppfattningar än han själv. F: Jag var då, tidigare, och jag hade min bild av världen. Det stämde inte alls med de nya vindar som blåste . Jag konfronterades väldigt starkt, världsbilden var ifrågasatt. Det var en utmaning. Jag hade en väldigt reaktionär bild och syn på världs- tillståndet. Och jag blev på något sätt inträngd i ett hörn. Jag blev ifrågasatt. Jag kom i ideliga diskussioner och bråk med mina kamrater när jag hamnade på folkhögskola. Jag kunde aldrig föreställa mig att det fanns någon annan världsbild, det hade jag aldrig reflekterat över. I: Hur var din världsbild? F: Det var att amerikaner, svenskar och européer var utsedda av för- synen på något sätt att härska över världen och vi var högre stående än alla andra /---/ de andra var mindre värda. Rättvisa och så vidare i världen, mellan människor och mellan länder, det hade aldrig före- svävat mig, det var inget som var eftersträvansvärt. Den starkes rätt att härska och styra. En väldigt reaktionär syn på saker och ting /---/ Jag var hätsk och diskussionslysten, så jag utmanade ödet på något sätt. Helt plötsligt förstod jag att jag måste läsa. Så jag satte mig att läsa i två, . /---/ Sedan förändrades min syn på allting radikalt. , successivt, så hamnade jag i det andra lägret. Genom omfattande studier kom han fram till att han hörde hemma hos vänstern. Ingen av de andra intervjuade nämner att de skulle ha studerat politisk litteratur , som den senast citerade personen. Men flera berättar att de dels genom studier av de olika partiernas dokument, som partiprogram eller idéprogram, dels genom funderingar och överväganden kommit fram till det beslut som sedan ledde till ett medlemskap i det aktuella partiet. Det politiska intresset och ställningstagandet väcks i interaktion med andra människor. Det egna ställningstagandet klarnar och kan leda till ett avståndstagande från omgivningens åsikter, men det kan också göra att man radikalt omprövar sitt gamla tankesätt och går över till den andra sidan. Att omgivningen ofta har en avgörande betydelse framskymtar i flera intervjuer. Flera av de intervjuade tar steget in i politiken efter att någon politiskt engagerad person uppmuntrat dem. En man med utländsk bakgrund kom genom sitt ordförandeskap i en förening i kontakt med en person som sedan fick en stor betydelse för hans politiska karriär: F: Det är så att jag är också engagerad i föreningen, Afrikanska före- ningen i . Jag är ordförande där. Genom ABF hade vi en cirkel. Det var [ett namn] som är socialdemokrat, han är pensionerad, men är jätteaktiv fortfarande, mycket god människa, jättetrevlig. Han var kursledare. Och han frågade mig om jag var med i Social- demokraterna. Jag sade att jag inte var det. Då sade han att han ska se till att jag blir medlem. I: Så han uppmuntrade dig? F: Ja. I: Tror du att du hade tagit det här steget utan hans uppmuntran? F: Jag hade inte tänkt på det. Men ändå, faktiskt, jag har alltid varit socialdemokrat. Jag har röstat på Socialdemokraterna. Men att vara så engagerad som , det är tack vare honom. Annars hade man andra uppdrag. Det var bra att han uppmuntrade mig /---/ I mitt hemland var min familj politiskt aktiv och engagerad, vi var socialdemokrater. Uppmuntran kan komma även från nära håll, från den egna familjen. Några säger att det inte talades politik i deras föräldra- Andra i sin tur beskriver hur det fördes livliga diskussioner i hemmet. Det är ingen som direkt kopplar sitt eget politiska engagemang till föräldrahemmet och föräldrarna, även om några anser sig vara påverkade av föräldrarna. En kvinna med utländsk bakgrund beskriver hur hon själv alltid varit samhällsintresserad och hur hennes barn i sin tur har delat intresset med henne: Jag har alltid varit otroligt engagerad. Det började egentligen på det här sättet att jag kände ett par folkpartister. Det var mina barn som började vilja göra något när de kom in i tonåren. Eftersom jag är samhällsintresserad så sade jag att gå till ett politiskt parti och gå till , som det hette då, så att de kunde träffa likasinnade. Det har varit en bra skola för dem. Jag har två döttrar och båda blev ordförande i ungdomsförbundet på sina dar. Och så var det faktiskt min äldsta dotter som värvade mig till /skratt/ Kom med du också!, sade hon, och så tänkte jag att jag kan gå med. En man som gick med i beslutade sig först för att bli mer aktiv. Då var han en bit . Även i hans fall spelade omgivningen en avgörande roll: F: I den lokalavdelningen där jag bor och där jag nu är ordförande nu så hade min företrädare kontakt med mig, kontaktade mig och det började med att de frågade om jag skulle kunna tänka mig att ställa upp som ett namn i kyrkofullmäktigevalet, och då sade jag som många andra att ja visst, det är väl okej, men sätt mitt namn långt ned så att jag inte hamnar på valbar plats, och så så var jag uppe på plats ett som gruppledare i den här skaran, och fick jag frågan om jag kunde sitta i en stadsdelsnämnd, och så har det rullat på och det jag inte trodde att jag var intresserad av, tycker jag är det roligaste. I: Så det var en person som uppmuntrade dig att gå med i politiken? F: Ja, det kan man säga, för hade hon inte ställt den frågan så hade jag inte över huvud taget reflekterat över det, utan jag hade gått och gnyltat på samma sätt som många andra svenskar, att det är väl ingen idé att satsa politiskt eller det kan väl jag inte göra. Och så tror man att det handlar om att ställa sig i kommunfullmäktigetalarstol, men politik är allt jag gör, allt jag lever med, människor jag möter, samtal hemma på våran gata, och det tycker jag är roligt /---/ i mitt fall var det avgörande att den personen frågade mig. En man med utländsk bakgrund berättar hur han genom direkt uppmuntran blev intresserad av politik. Möjligen hade hans engagemang kommit ändå, men man kan likväl hävda att omgivningen spelat en viktig roll även för honom. F: Det var så att jag var inneboende hos en familj som var krist- demokrater. Och från den sidan fick jag lite information om partier och politiken. Först hade jag inget intresse för politik alls. Inte så stort. Men sedan började jag bli intresserad. Sedan fick jag mitt första uppdrag, det var i tekniska nämnden, eftersom min grundutbildning är en teknisk utbildning. Och jag tyckte att det var mycket fint och intressant, man lär sig mycket I: Men om du inte hade bott hos den där familjen, tror du att du hade varit med i politiken ? F: Ja. För att jag vet att man måste engagera sig om man vill ha någonting, eller om vill förändra någonting, man kan inte bara säga att jag har det och jag vill ha det, man måste engagera sig. I: Så engagemanget hade kommit ändå? F: Det kan hända. Det är möjligt. Jag var intresserad. Och de [familjen han bodde hos] diskuterade, träffade folk och pratade /---/ särskilt om det som händer i kommunen, och jag tycker mycket om den här kommunen, jag blev intresserad och inspirerad av att följa det här. Och jag fick möjligheten att delta i den här processen och det är bra. Som i många andra berättelser nämns också här flera orsaker. Flera menar att det är medborgarnas skyldighet att ta sitt ansvar för det gemensamma. Man vill engagera sig för den kommun som man bor i. En kvinna med utländsk bakgrund, som bott i , resonerar på följande sätt om sitt ställningstagande att gå med i Moderata samlingspartiet: Jag ville inte bara gnälla. Jag ville ta reda på vad som är sant och vad som inte är det /---/ Det är min livserfarenhet, jag är född flykting i ett flyktingläger. Frihet är viktigt. Jag är en vanlig människa som började intressera mig för vad som händer. En av politikerna har kommit till som flykting. Hon var fackligt men inte politiskt aktiv i sitt hemland. Hennes fackliga engagemang tvingade henne på flykt. Hon engagerade sig i solidaritetsarbete för politiska fångar i hemlandet omgående sedan hon anlänt till . Hon gick med i facket. blev hon arbetsplatsombud och kontaktombud på sin arbetsplats. Den ena ledde till andra berättar hon: Det följde naturligt, jag kände många på LO-sektionen och inom partiet, det blev mycket naturligt att jag blev medlem i partiet. Sam- tidigt som jag fick mina fackliga uppdrag fick jag också mina politiska uppdrag. Jag var offentliganställd, jag märkte att det var viktigt att engagera sig politiskt också, eftersom det var viktigt att påverka arbetsgivaren, och enda sättet var att bli aktiv. I intervjuerna finns flera exempel på hur ett fackligt engagemang kan leda till ett partipolitiskt engagemang. Genom facket kommer man i kontakt med politiker på olika sätt. Genom att som facklig representant förhandla med politiska företrädare upptäcker man att det är på den politiska arenan som besluten fattas. En kvinna som är född i , men som har en utrikes född förälder, beskriver sin väg in i politiken på följande sätt: Det var som många andras, tror jag, att man blir förbannad. Det är ofta så, det märker man när man pratar med människor, att man blir arg eller upprörd över någonting, så vill man påverka, och så får man höra att det är politiska beslut, och då börjar man undersöka var fattas de besluten, varför är vi inte representerade där eftersom det är vår verksamhet eller så här, och då börjar man ju söka upp. Mitt engagemang är väl inte klassiskt, att jag har gått med i SSU, utan jag började på den fackliga banan, genom just arbetsplatser, jobbade inom sjukvården och tyckte att man från arbetsgivarens sida hade lite konstiga svar och konstiga förklaringar på till exempel då man tillsatte personal och så där. /---/ Jag gick till facket, och var förbannad på att man gjorde omorganisation på den avdelning som jag jobbade på, och jag sade: Vem har frågat oss, det är vi som jobbar, hur kan ni företräda oss? och så hade vi en jättekonflikt där, vilket slutade med, eller började egentligen med att de sade men kan inte du vara vårt ombud, och det tog jag på mig direkt, för att någon måste ju företräda oss, för det kan uppenbarligen ni inte göra / ---/ Och när man arbetar fackligt och driver frågor så landar man någonstans när någon sade att det är politikerna som bestämmer, och då sade jag att då vill träffa dem, vi ringde till dem, , när allt stod på kaos, verkligen, på avdelningen, då ringde jag först chefen som var ledig , och sade att hon skulle sätta sig i bilen och komma in, och sedan ringde jag politiker, och sade att ni får se till att komma hit, jag vill visa hur det fungerar, på något vis så fick jag då mitt möte med politikerna där, det var ett steg mot att Aha, det är där man ska påverka, det är de som bestämmer! DÅ måste jag vara med där. I en intervju kan man utläsa en stark fascination över det svenska demokratiska systemet och dess möjligheter. Intervjun är gjord med en relativt ung man med utländsk bakgrund som i blev medlem i Moderata samlingspartiet och efter ytterligare två blev tillfrågad att ta ett politiskt uppdrag. Här berättar han om sina tankar: Jag älskar mitt hemland, men vi har inte den här demokratiska processen. Du kan inte ändra saker och ting lätt.