sou · GPB377d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Den brittiska industrin har visat ett relativt starkt intresse för ett differentierar friköpspriset på olika teknologier, banded obliga- tion, där de teknologier som behöver störst incitament får högst friköpspris. Förfarandet skulle belägga leverantörerna med en plikt att leverera en specifik mängd el från en viss källa. Differen- tieringen skulle införas för att olika teknologier har kommit olika långt i utvecklingen tills de är kommersiellt bärkraftiga i stor skala. Regeringens argument för att inte införa ett differentierat friköpspris är att regeringen inte vill diktera olika teknikers relativa betydelse Man anser att ett differentierat friköpspris delar upp marknaden. Regeringen säger sig inte vilja plocka ut vinnare eller introducera artificiella snedvridningar på marknaden. Istället väljer man att ge direkta stöd till teknologier som ännu inte är tillräckligt bärkraftiga för att kunna ingå i den nya pliktlagen, såsom havs- baserad vindkraft och energigrödor. Dessutom anser regeringen att ett differentierat friköpspris skulle leda till ett system som inte är tillräckligt flexibelt. Det skulle också kunna uppfattas som ettlång- siktigt löfte från staten för vissa specifika teknologier. Öppning av registrering för intresserade av stöden till havsbaserad vindkraft och energigrödor. April/Order (förslag) om Renewable Obligation läggs fram för parlamentet. Juni/Order ska vara klar. Första perioden med plikt om förnybar el börjar. Slutet av 2001 Föreslaget slutdatum för ansökan om stöd till havsbaserad vindkraft och energigrödor. Mars 2026 Sista perioden med plikt om el från förnybara källor avslutas. New & Renewable Energy for the 21st Century The renewable energy obligation preliminary consultation reports October 2000: Climate change levy – overview: Tel växel: 0044-20 72 15 50 00 News releases: . En av referenserna här är ett dokument från OFGEM och Depart- ment of Trade and Industry – Arrange- ments Programme () – Overview of Program Process, 2001 Publication-Separation of PES Businesses:Review of C112 Licence Obligations Consultation Paper, : har en fri elmarknad, vilket innebär att såväl slutkonsumenter och distributörer som andra aktörer är berätti- gade kunder enligt EU:s elmarknadsdirektiv. Marknaden öppnades i och med en revision av den tyska ellagstiftningen . inleddes en ekologisk-social skatteväxling där skatten på fossila bränslen och el stegvis kommer att höjas medan social- försäkringsavgifterna sänks. Den totala elproduktionen i var nära och bestod till av kärnkraft, brunkol, stenkol, gas och baserades på förnybara källor. Totalt stod de förnybara källorna för knappt . Av dessa utgjorde vattenkraften och biomassa och vindkraft vardera. Totalt producerade de tyska vindkraftverken nästan el vilket motsvarar av den totala elproduk- tionen i landet. är världens största vind- kraftproducent före och . I den kustnära delstaten kom ca. av eltillförseln från vindkraft. målsättning är att öka elproduktionen som baseras på förnybara källor från som gällde . beslutade den tyska regeringen att lagstiftningen om eltillförsel från förnybara energikällor – Stromeinspeisungsgesetz – skulle ersättas av en ny lag om prioritet av förnybara energikällor 51. Den nya lagen trädde i kraft . Såväl den nya som den gamla lagen fastställer stöd till elproduktion baserad på förnybara källor genom fasta tillförsel- priser. Den nya lagen om förnybar energi är ryggraden i den tyska politiken för att främja el från förnybara källor. Ytterligare stöd finns i form av investerings- och räntestöd till olika teknologier, men dessa utgör endast komplement till de fasta tillförseltarifferna. Den gamla lagstiftningen förbättrade förutsättningarna för framför allt vindkraft påtagligt. Vissa bidrag och fördelaktiga bestämmelser för skatteavdrag bidrog också, framför allt i inledningsskedet, till att omkring 4400 MW vindkraft installerades i . Däremot medförde inte lagen tillräckliga incitament för en storskalig introduktion av el från andra förnybara källor såsom solceller och biomassa. Enligt den gamla lagen var de fasta tarifferna för el från förny- bara källor kopplade till marknadspriset för elen. När priserna på el sjönk kraftigt till följd av avregleringen av elmarknaden ökade osäkerheten vid investeringsbedömningar av anläggningar för förnybar el och hämmade utvecklingen av nyinstallationer. En av anledningarna till att den nya lagen infördes är att den gröna elpro- duktionen skulle få ett förstärkt stöd för att ytterligare kapacitet ska installeras. Detta erhålls nu genom att de fasta tillförsel- 51 Act on Granting priority to Renewable Energy Sources (Renewable Energy Sources Act) . tarifferna är kopplade till produktionskostnaderna istället för som tidigare till marknadspriset. En annan anledning till att ändra lagstiftningen var att regeringen ville ta bort det tidigare taket på , vid vilket elleverantörer som var skyldiga att köpa in el från förnybara källor till ett fast pris, kunde föra över kostnaderna för ytterligare inköp av förnybar el på uppströms liggande företag i distributionskedjan. Man ville också införa ett sätt att fördela kostnaderna för inköpen av den förnybara elen på aktörer i hela landet istället för att låta kostnaderna drabba aktörer i de regioner som hade bäst förutsättningar för vissa former av grön elproduktion. Med den nya lagstiftningen infördes stöd även för produktions- teknologier såsom geotermisk el, och elproduktion baserad på gruvgas. Dessutom ska de ändrade tillförseltarifferna i den nya lagen ge större ekonomiska möjligheter till förnybara energiformer som under den tidigare lagstiftningen inte expanderade i tillräcklig omfattning. Den nya lagen reglerar prioriteringen av el till nätet från förnybara källor och fastställer kompensation för småskalig vattenkraft, vind- kraft, solel, geotermisk el, elproduktion baserad på gas från deponi- anläggningar, avloppsreningsverk och gruvdrift samt biomassa inom ekonomiska zon. Detta innebär att vindkraftverk i havet utanför territorialgränsen inkluderas i stödsystemet. Lagen garanterar kompensation till investerare av nya anläggningar . Det tyska parlamentet godkände ett förslag till förordning om reglering av biomassa till elproduktion. I den definieras biomassa och organiskt material från växter och djur inkluderas i benämningen. Däremot kan inte material som är kontaminerat med något hälso- eller miljöfarligt ämne definieras som biomassa. Avfall ingår inte i benämningen förutom om avfallet härstammar från växt eller djurriket. Elproduktionsteknologier som inte ingår i stödsystemet är vattenkraftsanläggningar med en kapacitet över 5 MW, anlägg- ningar som använder gas från deponier eller avloppsreningsverk över 5 MW samt biomassebaserade anläggningar med en installerad effekt över 20 MW. Anläggningar som till ägs av eller någon av de tyska förbundsstaterna ska inte heller berättigas till stöd enligt lagen. En gräns för solcellsanläggningar på 5 MW är införd för att värna om öppna områden. Om inte solcellsanläggningen är inbyggd i redan befintliga ytstrukturer som t.ex. tak, fasader och bullerskydd, är den övre gränsen för anläggningar 100 kWP. Minimikompensationen ska utgå till nya produktionsanlägg- ningar från och med det år då de tas i drift. Detta gäller samtliga produktionsteknologier förutom vattenkraftsanläggning- ar, eftersom ofta inte är tillräcklig för denna teknologi. För installationer som togs i drift innan den nya lagen trädde i kraft ska anses som startår. DE KVOTPLIKTIGA OCH KOSTNADSFÖRDELNINGS- MEKANISMEN. Det är den närmaste nätoperatören som är skyldig att köpa in den el från förnybara källor som produceras i dess närområde samt kompensera producenten enligt fastlagda tariffer. Kostnaderna för denna kompensation kan sedan överföras i flera steg på olika aktörer på elmarknaden. Den närmaste nätoperatören som är skyldig att betala elproducenterna enligt en fastlagd tariff blir kompenserad av stamnätsoperatören 52 uppströms. Stamnäts- operatörerna som utgör ett begränsat antal stora aktörer över hela , med överblick över andra företag i samma bransch, har till uppgift att utifrån en lagstadgad fördelnings- mekanism, sprida kostnaderna för den gröna elproduktionen mellan sig. De rättvist fördelade kostnaderna ska sedan föras över på samtliga elleverantörer i republiken, vilka producerar och levererar el på konventionellt sätt. Nedan beskrivs proceduren mer i detalj. Offentliga nätoperatören som geografiskt ligger närmast producenten av den gröna elen är enligt lagen skyldig att köpa den el som produceras om tekniska förutsättningar finns för nät- operatören, samt mata in elen på nätet. Ofta driver de närmaste nätföretagen lokala nät, men det kan i vissa fall också bli fråga om högspänningsnät om exempelvis producenten av förnybar el driver en stor vindkraftspark. Om anslutning medför att nätoperatören 52 Översatt från engelskans transmission grid operator. I finns sju företag som opererar på stamnätsnivå. Vi använder systemoperatör som synonym. måste öka nätkapaciteten är denne skyldig att utföra detta. El från förnybara källor har prioriterat tillträde till nätet framför konventionell el. Kompensation till elproducenterna ska utgå enligt fastlagda tariffer, se nedan. De (oftast) lokala nätoperatörerna ska i sin tur bli kompenserade för kostnaderna för den gröna elen genom betalning från de upp- ströms liggande stamnätsoperatörerna, enligt samma tariffer. Stamnätsoperatörerna är skyldiga att registrera mängden el som köps och den kompensation som utbetalas till nätoperatörerna. De har också till uppgift att fördela kostnaderna för kompensationen mellan de olika systemoperatörerna över hela . ska således en beräkning göras över hur mycket energi som totalt har köpts och den procentuella andel som detta representerar relativt den totala mängden el som levererats till slutkonsumenter. Stamnätsoperatörer som har köpt en större mängd el från förnybara källor än genomsnittet är berättigade att sälja denna och kompenseras för de överskridande kostnaderna av andra systemoperatörer, tills alla operatörer har köpt en mängd energi som är lika med genomsnittet. Efter utjämningen ska varje stamnätsoperatör alltså bära kostnaderna för samma procentuella andel el från förnybara källor, relativt till det totala mängden el som matas in på nätet av operatören i fråga. Anledningen till att fördelningsuppgiften läggs på stamnäts- företagen är att de utgör en liten grupp med ett begränsat antal aktörer vilka lätt kan utföra transaktioner som associeras med utjämningsproceduren. De kan också lätt övervaka varandra. Detta förfarande anses vara önskvärt av regeringen eftersom den tidigare lagstiftningen resulterade i att vissa regioner tvingades köpa in förnybar el vars värde låg långt över det nationella medelvärdet. Efter det att stamnätsföretagen delat upp inköpen av den förny- bara elen mellan sig ska de distribuera den köpta elen jämnt mellan de elleverantörer 53 som agerar inom operatörernas försäljnings- område. Elleverantörerna är i sin tur skyldiga att betala kompensa- tion för den gröna elen. Inköpskravet gäller inte om över hälften av leverantörernas leveranser genereras från förnybara källor. Den andel förnybar el som elleverantören är skyldig att köpa in ska relateras till elleverantörens totala leveranser samt fördelas på så sätt att alla elleverantörer ska köpa in en lika stor andel. 53 Översättning från engelskans utility. Elleverantörerna som här avses kan också vara producenter av såväl el från förnybara källor som av fossil el. tionen som ska utgå beräknas som medelvärdet på kompensationen per kWh som betalas av samtliga nätoperatörer två kvartal tidigare. Elleverantörerna betalar alltså inte enligt den fastlagda tarifflistan utan betalar ett medelvärde för kostnaderna för alla olika teknologier av förnybar el. Elleverantörerna har möjlighet att föra över kostnaderna för den dyrare gröna elproduktionen på sina kunder genom höjda priser på sina totala elleveranser 54 eller att minska sina marginaler. Enligt regeringen beräknas kostnaderna för elen öka med mellan 0,01 och 0,02 DEM/kWh (0,45–0,/kWh)till följd av den nya lagen om el från förnybara källor. De fasta tillförseltarifferna är enligt den nya lagstiftningen knutna till produktionskostnaderna för elproduktion som baseras på för- nybara källor. Lagen stipulerar en minimikompensation till sådan produktion. De viktigaste faktorerna som ligger bakom de fasta kompensa- tionsnivåerna är investeringskostnaderna, driftskostnaderna, mät- kostnader och kostnader för kapital för speciella typer av installa- tioner relaterat till deras livslängd samt till marknadsavkastningen på sysselsatt kapital. Ansvaret för att övervaka och föreslå förändringar i kompensa- tionen ligger på Ekonomi- och teknologidepartementet i samråd med Departementet för miljö, naturskydd och kärnkraftssäkerhet samt Departementet för livsmedel, jord- och skogsbruk. För att ge utrymme åt teknologiska framsteg och förväntade kostnadsreduktioner kommer kompensationsnivåerna att minska genom en nominell sänkning . Denna kommer att uppgå till för biomassa, för vindkraft och för solcellsanläggningar. Däremot kommer vattenkraftsanläggningar, deponi- och gruvgas samt gas från avloppsreningsverk endast att få en sänkning av kompensationsnivåerna genom inflationsökningen, eftersom dessa installationers potential för kostnadssänkningar 54 El som köpts upp till de fastlagda kompensationsnivåerna får inte säljas som el från förnybara källor till priser som ligger under medelvärdet för kompensationsnivåerna. Med andra ord ska elen inkludera de högre kostnaderna för grön produktion likaväl som kostnaderna för annat såsom nätavgifter, licenceavgifter, miljöskatt och moms. Anledningen till denna regel är att inte de stora leverantörsbolagen, som fortfarande har en dominerande ställning på marknaden och köper upp den största delen av den gröna elen, ska kunna dumpa priserna på denna el. anses vara uttömd. Geotermiska installationer kommer inte att vara föremål för någon sänkning då det kommer att dröja innan sådana system tas i drift. Vattenkraft <500 kW samt el baserad på gas från deponier, gruvor och avloppsreningsverk Kompensation ska utgå om minst 0,15 DEM/kWh (/kWh). Om kraftanläggningen har en installerad effekt över 500 kW utgår 0,15 DEM/kWh (/kWh) som ersättning för den energi som motsvaras av effekten upp till 500 kW. Kapaciteten ska beräknas som det årliga medelvärdet av den effektiva kapaciteten. För resterande elproduktion ges ett bidrag om 0,13 DEM/kWh (/kWh). 1.Minst 0,20 DEM/kWh (/kWh) om installationen har en kapacitet upp till 500 kW. 2.Minst 0,18 DEM/kWh (/kWh) för installerad effekt upp till 5 MW. 3.Minst 0,17 DEM/kWh (/kWh)för installerad effekt över 5 MW. 1.Minst 0,175 DEM/kWh (/kWh) för anläggningar med en kapacitet upp till 20 MW 2.Minst 0,14 DEM/kWh (/kWh) om installerad effekt är över 20 MW. Den tidigare lagstiftningen med fasta tariffer tog inte hänsyn till var i landet vindkraften byggdes. I den nya lagstiftningen däremot ges högre bidrag till vindkraftsanläggningar som installeras i områden med sämre vindförhållanden. Meningen är att undvika utbetalningar av kompensation som är högre än vad som krävs för att driva vissa anläggningar kostnadseffektivt samt att ge incita- ment till installation av vindkraftsanläggningar i de inre delarna av landet. Kompensationen till vindkraftsgenerering ska vara minst 0,175 DEM/kWh (/kWh) av , från det datum då anläggningen startas. För de resterande 15 bidragsåren betalas 0,121 DEM/kWh ut (/kWh). Dessa bidrag kommer framför allt att gälla kustnära anläggningar med de bästa vindför- hållandena. För anläggningar som är lokaliserade i områden med sämre vindförhållanden kan den högre kompensationsnivån emel- lertid förlängas upp till och med . Perioden under vilken den högre kompensationsnivån kommer att betalas ut beräknas genom en jämförelse med en referensin- stallation. Installationen baseras på P-V kurvan (powerwind speed curve) för referensanläggningen, vilken bestäms utifrån de tekniska föreskrifterna för vindenergi som publiceras av av vindenergi, FGW, 55 eller enligt en definition av MEASNET 56. För havsbaserade vindkraftsanläggningar ska minimiperioden vara . Kompensationsreglerna innebär att vindkraftsanläggningar igenomsnitt över den 20-åriga bidragstiden kommer att erhålla följande priser för elproduktion: -Vid mycket bra geografiska lägen: 0,135 DEM/kWh (/kWh) -Lägen med medelgoda vindförutsättningar: 0,164 DEM/kWh (/kWh) -Inre delarna av landet: 0,173 DEM/kWh (/kWh). Kompensation till solcellsanläggningar ska vara minst 0,99 DEM/kWh (4,/kWh). Tillsammans med 100 000-taksprogrammet för solcellsanlägg- ningar, se nedan, anses solceller vara en attraktiv lösning för privata investerare, även om kompensationen inte kommer att ge vinst . Nivån på kompensationen har påverkats 56Power performance Measurement Procedure definierad av Network of . av priserna som ges till solcellsanläggningar i det spanska stöd- systemet. Skyldigheten att betala kompensation för ytterligare solcells- anläggningar upphör, när den sammanlagda mängden anläggningar uppnått en installerad kapacitet av totalt 350 MWP. En övergång från kompensationen införs i och med att skyldigheten att betala kompensation inte upphör förrän året efter att den totala kapaciteten nått den uppsatta maximala nivån. Att just 350 MWP valts som tak är ett resultat av att programmet för 100 000 tak-programmet har 300 MWP som mål och till detta har adderats den kapacitet som är installerad. KOMPLETTERANDE STÖD TILL EL FRÅN FÖRNYBARA KÄLLOR Utöver lagen om förnybar energi har olika former av investerings- och räntestöd till vissa elproduktionsteknologier. Dessa ska ses som komplement till de fasta priserna som, enligt det tyska , är den absolut avgörande åtgärden för att främja produktion av grön el. Solcellsprogrammet 100 000 Dächer-Solarstrom-Programm syftar till att stimulera serieproduktion av solcellsanläggningar och där- med minska produktionskostnaderna. Programmet löper till slutet av och utgörs av investeringsstöd till nyin- stallation och utbyggnad av solcellsanläggningar med en installerad toppeffekt om ca. Stödet ges i form av lån med subventionerad och fast ränta under en löptid av . Räntan fastställs i början av tioårsperioden och beräknas utifrån gällande ränta på kapitalmarknaden. betyder det att räntan ligger på ca. Lån kan beviljas på upp till 12 825 /kWp () upp till en installerad effekt av 5 kWp. Om invester- ingen överstiger 5 kWp halveras lånebeloppet för den ytterligare installerade effekten. Stödet är avsett för privatpersoner och små och medelstora företag. Det är tillåtet att kombinera investeringsstödet med andra stöd, såvida de sammanlagda bidragen inte överstiger den totala investeringskostnaden. För företag gäller att investeringsstödet får omfatta högst av investeringskostnaden. De olika delstaterna har i vissa fall särskilda stödprogram. Bidrag och investeringsstöd till el från förnybara källor Stöd till småskalig vattenkraft, biogasanläggningar, nätverksan- slutna solcells-anläggningar i skolor och biomassebaserad kraft- värme ingår i ett stödprogram som gäller förnybar energi generellt. av stödet, som uppgick till 200 miljoner () gick till solvärmeanläggningar. Målet för programmet är att sänka produktionskostnaderna för energi- teknologier som baseras på förnybar energi så att dessa blir ekonomiskt mer attraktiva. Bidragens storlek revideras och kan alltså komma att minskas då teknologiernas konkurrenskraft ökar på marknaden. Programmet startade och pågår fram . Nedan redovisas endast de regler som gäller för elproduktion från förnybara källor. Lån på av investeringskostnaden kan medges. Lånen löper med en fast ränta under men är inte subventionerade. Stödet får, till skillnad från solcellspro- grammet, inte kombineras med andra investerings- eller rörelse- bidrag. Elproduktionsanläggningar ges bidrag om 100 per kW installerad effekt. Maximalt bidrag är 4000 . Bidrag i form av nedsättning av lån kan ges till anläggningar som utvinner biogas från jord- och skogsbruk, fiskerinäring samt livs- medelsproduktion för elproduktion eller kraftvärmeproduktion. Nedskrivningen görs med ett belopp som motsvarar mellan 15 och av investeringskostnaderna och högst 300 000 () per anläggning. Bidrag medges till installation, utbyggnad eller reaktivering av vattenkraftsanläggningar upp till en installerad effekt av 500 kW. Bidraget består av ett engångsbelopp till nyinstallationer om 1500 per kW installerad effekt (/kW). Vid utbyggnad eller reaktivering är bidraget 600 (). Reaktiveringen förut- sätter att anläggningen inte använts under . Nätverkskopplade solcellsanläggningar i skolor med en minsta toppeffekt på 1 kWp per modul kan få bidrag om 6000 (). TYSKA STÖDSYSTEMET ENLIGT EG-RÄTTEN Tvisten mellan och angående tolkningen av möjligheterna för elbolag att föra över kostnaderna för grön el på uppströms liggande företag, fick sin lösning 57. uttalade sig i en preliminär bedöm- ning och menade att de tyska ellagarna för betalning och kompen- sation inte är att betrakta som statsstöd. Inte heller kan det tyska stödsystemet sägas ha samma effekt som kvantitativa handels- hinder enligt artikel 30 i EG-fördraget. Därmed gick EG-dom- stolen emot uttalandet av Generaladvokaten , som året innan meddelade att stödsystemet var att betrakta som ett handelshinder. Nedan ges en översiktlig beskrivning av tvisten. Enligt den tidigare ellagstiftningen i (Stromeinspeis- ungsgesetz) var eldistributörerna skyldiga att köpa in all el från förnybara källor inom det egna upptagningsområdet till ett pris som beslutats av parlamentet. Om den gröna elen utgjorde av bolagets totala elförsäljning, fick denna, från och 57 Judgement of the Court 13 march 2001. Case C-379/98. med 1998, föra över merkostnaden till nästa företag som låg upp- ströms i produktions- och distributionskedjan. utslag gäller ett fall där Electra (upp- strömsföretaget) gått till domstol för att få tillbaka pengar som man betalat ut till företaget som ligger nedströms i distributionskedjan. Schleswag, som ägs av till , har sin verksamhet i norra där förutsätt- ningarna för vindkraftsproduktion är mycket goda. Andelen vind- kraft stod för av Schlewags totala omsättning i elför- säljningen . Denna andel hade ökat till . De extra kostnader som drabbade företaget på grund av ellagstiftningens krav ökade från 5,8 miljoner DEM 1991 till 111,5 miljoner DEM 1998. Endast 38 miljoner DEM av dessa var enligt lagen Schlewags ansvar och resten skulle hänföras till uppströms- företaget . Till saken hör också att Schlewag inte var tillåten att lägga den ökade kostnaden på sina kunder. Electra tog upp ärendet inför författningsdomstolen och hävdade att ersättningen som betalats ut till Schlewag inte var giltig enligt EG-lagstiftningen och skulle betalas tillbaka. Electra menade att ändringen av lagen som gjordes 1998, då gränsen för kompensationsansvar sattes till för företagen nedströms i distributionskedjan, stod i strid med artikel 92 i fördraget om förbud mot statliga stöd. Författningsdomstolen begärde då av ett förhandsbesked för att kunna avgöra tvisten. säger i sin preliminära bedömning att kravet som ställs (ställdes) enligt den tyska lagstiftningen på privata elleveran- törer att köpa el producerad av förnybara källor till ett fast minimi- pris inte innebär någon direkt eller indirekt överföring av statliga medel till producenterna av elen. Därför kan det heller inte anses vara något statligt stöd. Denna slutsats kan, enligt domstolen, heller inte undermineras av det faktum att staten får in lägre skatte- intäkter då elleverantörerna som ställs inför kravet att köpa in den dyrare elen får en lägre vinst som därmed genererar lägre skatt till staten. yttrade sig även angående artikel 30 i Romför- draget som förbjuder alla åtgärder som har samma effekt på import som kvantitativa handelshinder.