sou · GPB330 · 2002-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en utredare för att utreda om det finns anledning att för hela eller någon del av sjötrafiken införa en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt. Utredaren skulle också analysera vissa lagtekniska frågor med anknytning till sjöfylleribrottet samt ta ställning till om den utvidgning av straffansvaret för drograttfylleri som trädde i kraft bör inverka på utformningen av bestämmelsen om sjöfylleri. Till särskild utredare förordnades hovrättslagmannen . Per , chefsåklagaren , hovrättsassessorn , hovrättsfiskalen och polisinspektören har såsom experter deltagit i utredningen. Sekreterare åt utredningen har varit numera rådmannen . Utredningen, som påbörjade sitt arbete , har antagit namnet (Ju 1999:15). Utredningen får härmed överlämna sitt betänkande Sjöfylleri. Uppdraget är härmed slutfört. Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) ....................... Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om Förslag till lag om ändring i lagen (1982:395) om Kust- bevakningens medverkan vid polisiär övervakning....................... 4Förslag till förordning om ändring i förordningen (1983:124) om medverkan vid polisiär 1.1.1 Behovet av en översyn...................................................... 1.1.2 Kostnadsberäkningar och andra konsekvens- 1.3Regleringen av nykterhet till sjöss – något om 1.4Gällande bestämmelser om ansvar för onykterhet till 1.4.1Något om bakgrunden till införandet av en promillegräns för grovt sjöfylleri ........................ 1.4.2Något om bakgrunden till varför en promillegräns för enkelt sjöfylleri inte föreslogs ....................... Gärningsmannabegreppet i 20 kap. 4 § sjölagen (1994:1009) ........................................................ Svensk straffrättslig jurisdiktion....................................... 2Tidigare överväganden av frågan om att införa gräns- värden beträffande alkoholkoncentrationen för sjö- Argumenten för och emot ett gränsvärde m.m. ............................. Kommittéer och utredningar.......................................................... 2.3.6 Väg- och sjöfyllerikommittén .............................. Brottsförebyggande rådets utvärdering ............................ 4 § trafikbrottslagen (1951:649) .................................................... 3.1.1 Rattfylleri – första stycket ................................................ 3.1.2 S.k. drograttfylleri – andra stycket ................................... 3.1.3 S.k. kliniskt rattfylleri – tredje stycket ............................. 3.1.4 Undantagen i fjärde och femte styckena........................... 4 a § lagen trafikbrottslagen (1951:649) ....................................... 3.3.1 Lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov................ 3.3.2 föreskrifter och allmänna Principer för kriminalisering ........................................................ Vad innebär kriminalisering? Tio rättsstatliga principer.................................................. En nordisk utblick........................................................................ Lov om sikkerhed til søs................................................. Fast promillegräns?......................................................... 5.2.2 422 § andra stycket straffeloven ..................................... Fritids- og småbåtsloven................................................. En internationell utblick .............................................................. 6.2.1 EG-rättens betydelse på sjöfartens område..................... Några statistiska uppgifter .......................................................... Antal svenskregistrerade fartyg ................................................... 7.2.2 Olyckor med dödlig utgång ............................................ Brott mot 20 kap. 4 och 5 §§ sjölagen (1994:1009) .................... De olika aktörerna....................................................................... Uppgifter och organisation ............................................. Resurser och personal ..................................................... 8.3.3 Sjöpolisens inställning till dagens situation Resurser och personal ..................................................... 8.4.2 medverkan vid polisiär Olika vattenområden – en indelning ........................................... Det fria havet ............................................................................... 9.4.1 Allmän farled och allmän hamn...................................... Utbildning och behörigheter för sjöpersonal .............................. Den svenska regleringen................................................. Överväganden och förslag........................................................... Behovet av lagstiftning................................................................ Betydelsen av fartygs olika karaktär och egenskaper.................. Betydelsen av farvattnens olika karaktär..................................... 11.4Betydelsen av de skilda besättningskategoriernas Sammanfattning och förslag........................................................ Övervakning och kontroll............................................................ 11.7.1 Rutinmässiga alkoholutandningsprov - behovet 11.7.2 Vilka skall erhålla befogenhet att genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss? 11.8Information om gällande nykterhetsregler på sjöfartens Övriga frågor................... ............................................................ Konsekvenser av utredningens förslag ........................................ 12.2Förslagens betydelse för brottsligheten och det brotts- 12.3Förslagens betydelse för sysselsättning och service i olika delar av landet.............................................................................. Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) .................. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning............. 13.4Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1983:124) om medverkan vid Bilaga Direktiven (Ju 1999:87)............................................................... den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande United Nations Convention on the of the Sea signed at , , 10 Nytt Juridiskt Arkiv, avd I Nytt Juridiskt Arkiv, avd har haft i uppdrag att utreda om det finns anledning att för hela eller delar av sjötrafiken införa en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt (se bilaga). Enligt direktiven har utredningen också haft i uppdrag att analysera vissa lagtekniska frågor med anknytning till sjöfylleribrottet samt ta ställning till om den utvidgning av straffansvaret för drograttfylleri som trädde i kraft bör inverka på utformningen av bestämmelsen om sjöfylleri. Utredaren skulle också analysera i vad mån möjligheterna att upptäcka och beivra sjöfylleri kan underlättas och, om så är fallet, lämna förslag om på vilket sätt så kan ske. I uppdraget har vidare ingått att analysera om det för vissa kategorier av sjöfarande kan vara motiverat med en strängare syn på nykterheten än den som kommit till uttryck i lagstiftningen, analysera om det behövs särskilda ansvarsfrihetsbestämmelser som är tillämpliga vid onykterhet till sjöss, närmare analysera och belysa de problem som kan göra sig gällande vid tillämpningen av rekvisiten framför ett fartyg och fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss i 20 kap. 4 § sjölagen (1994:109), närmare överväga hur möjligheterna att kontrollera efterlevnaden av en eventuell promillegräns för enkelt sjöfylleri kan underlättas, överväga om skulle kunna hjälpa till vid övervakning av trafiken till sjöss, överväga om polisen eller någon annan, t.ex. kustbevakningstjänste- man, bör ges rätt att rutinmässigt ta alkoholutandningsprov på personer som omfattas av sjölagens bestämmelser om sjöfylleri, dvs. de som framför fartyg och de som i övrigt fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss, beakta vilka tekniska möjligheter som finns att genomföra sållnings- respektive kvantitativa prov till sjöss, studera lagstiftningen och metoder för att upptäcka och beivra sjöfylleri i några jämförbara länder, lämna de förslag till lagändringar och förändringar i andra avseenden som översynen kan ge anledning till samt ge förslag på hur information kan spridas för att säkerställa att syftet med nykterhetsreglerna uppnås och för att öka nykterheten till sjöss. Enligt nu gällande bestämmelser i sjölagen (1994:1009) kan den som framför ett fartyg eller i övrigt på fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel, att det kan antas, att han inte på ett betryggande sätt kan utföra vad som därvid åligger honom, dömas för sjöfylleri till böter eller fängelse (4 §). Är brottet att anse som grovt, kan han i stället dömas för grovt sjöfylleri till fängelse i högst (5 §). Vid bedömande av om brottet är grovt skall bland annat särskilt beaktas om gärningsmannen har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften. Gränsen om för alkohol i blodet eller motsvarande i utandningsluften infördes så sent som som en av de särskilda omständigheter som skall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. De nuvarande bestämmelserna om sjötrafiknykterhetsbrott omfattar inte endast förare av ett fartyg utan även andra som fullgör uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss. Ansvarsbestämmelserna är tillämpliga på alla typer av fartyg. Svensk domstol är – med några undantag – behörig att döma i de fall brottet begåtts på svenskt sjöterritorium. Promillegräns för enkelt sjöfylleri Utvecklingen av trafiken till sjöss i vårt land har varit utomordentligt snabb , och i många avseenden har trafiken mer och mer kommit att likna trafiken på våra vägar. Antalet fritidsbåtar har ökat kraftigt och båtarna har också blivit större och snabbare . Trafiken i våra farleder har blivit tätare. Båtlivet ställer därför högre krav än tidigare på reaktionssnabbhet, gott omdöme och andra för säkerheten viktiga egenskaper. För utredningen är det en naturlig utgångspunkt att alkohol och sjötrafik inte hör ihop och att lagstiftningen bör förmedla detta pedagogiska budskap på ett tydligt sätt. Det torde råda bred enighet om att alkohol i samband med trafik utgör en riskfaktor när det gäller olyckor och att denna risk ökar med stigande alkoholkoncentration. Det förekommer dödsolyckor till sjöss där alkohol funnits med i bilden. I t.ex. fördubblades antalet misstänkta fall av grovt sjöfylleri i förhållande innan. På många håll görs stora utbildningsinsatser när det gäller nykterhetsfrågor till sjöss, och mellan några av sjöfartens större organisationer har ingåtts rekommendationer om promillegränser. Utredningen ser mycket positivt på dessa initiativ men anser att åtgärderna inte är tillräckliga för att komma tillrätta med onykterhet till sjöss. En promillereglering motiveras av att den erbjuder påtagliga processuella fördelar i förhållande till regler som kräver en bedömning av påverkansgradens betydelse för att bemästra en uppgift i det enskilda fallet. En sådan reglering minskar bevisproblemen och förbättrar möjligheterna att bedriva en mer intensiv och effektiv övervakning av nykterheten i trafiken. Särskilda bestämmelser om promillegränser finns redan på andra trafikområden. Utredningen föreslår att man inför en promillegräns för enkelt sjöfylleri. En sådan gräns bör avse alla slags fartyg men däremot inte alla slags vatten. Utredningen föreslår att promillegränsen begränsas till de vatten där likheterna med vägtrafiken är mer påtagliga och faremomentet mer uttalat, dvs. kanal, sluss, allmän farled och allmän hamn. Den föreslagna promilleregeln föreslås avse endast den som framför fartyget. Utredningen har stannat för att promillegränsen bör bestämmas till samma nivå som gäller i väg- och spårtrafiken, dvs. i blodet respektive per liter i utandningsluften. Utredningen anser att utvidgningen av straffansvaret på vägtrafikens område, s.k. nollgräns för narkotika, har varit i kraft alldeles för att utredningen skall kunna göra en bedömning av om samma eller liknande regler bör införas till sjöss. Utredningen har därför inte lämnat något förslag i denna del. Reglerna föreslås träda i kraft . Rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss När nu utredningen föreslår en promillegräns för enkelt sjöfylleri på samma nivå som för andra trafikområden framstår det närmast som självklart att också föreslå att man inför en möjlighet att genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss. Denna möjlighet begränsas till samma vattenområden som gäller för den föreslagna promillegränsen, dvs. kanal, sluss, allmän farled och allmän hamn. Med hänsyn till bl.a. reglerna i havsrättskonventionen undantas utländska fartyg i svenskt territorialhav från den föreslagna regleringen. Utredningen föreslår att befogenheten att genomföra rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss skall tillkomma inte bara polisman utan även kustbevakningstjänsteman. Sådan tjänsteman föreslås också få rätt att genomföra alkoholutandningsprov på den som är skäligen misstänkt för brott som avses i 20 kap. 4 och 5 §§ sjölagen (1994:1009). Spridande av information om gällande nykterhetsregler Utredningen anser att , enskilda båtorganisationer samt sjöfartens arbetsgivarorganisationer och fackförbund är lämpliga budbärare av information om gällande nykterhetsregler på sjöfartens område. Utredningen anser vidare att det är av stor vikt för reglernas genomslagskraft att dessa sammanslutningar fortsätter det arbete som bedrivs. Det är enligt utredningens uppfattning angeläget att de frågor om obligatorisk ansvarsförsäkring samt obligatoriskt fritidsbåtregister som väckts inom blir föremål för ytterligare utredning. En reglering av dessa frågor skulle enligt utredningens bedömning sannolikt ytterligare kunna bidra till att säkerställa att syftet med nykterhetsreglerna till sjöss uppnås. Utredningens förslag kommer inte att innebära några nämnvärda kostnadsökningar för statens vidkommande. uppkommer till följd av förslaget är kostnader för de alkohol- utandningsinstrument som måste införskaffa. Enligt tillgängliga uppgifter är emellertid dessa kostnader marginella och ryms – enligt företrädare för – inom gällande budgetramar. The Drunkenness at Sea Commission has been instructed to investigate whether there are reasons for introducing for the whole or parts of a pro mille limit for drunkenness at sea which is not substantial (see ). According to the guidelines, the commission has also been instructed to analyse certain technical legal issues relating to drunkenness at sea offences and to take a position on whether the expansion of criminal liability for driving under the influence of narcotic substances that came into force on 1 1999 should also affect the formulation of the provision on drunkenness at sea. The commission should also examine to what extent the possibilities of detecting and punishing drunkenness at sea can be facilitated and, if this is the case, to make recommendations as to how this can be done. The assignment furthermore includes: analysing whether a stricter view of being under the influence of alcohol than that at present expressed in legislation is justified for certain categories of seafarers, analysing whether special provisions on release from liability are required, which are applicable in the case of being under the influence of alcohol at sea, analysing in more detail and shedding light on the problems that can occur in the application of the prerequisite being in charge of a ship and carrying out a task of considerable importance for safety at sea in Chapter 20, section 4, of the Code (1994:109), considering in more detail how the possibilities for checking compliance with any pro mille limit for drunkenness at sea which is not substantial can be facilitated, considering whether the Coastguard Authority can assist in monitoring , considering whether the or any other authority, e.g. coastguard officials, should be given the right to take routine alcohol breath tests for persons who are subject to the provisions of the Code on drunkenness at sea, i.e. those who are in charge of a ship and those who otherwise fulfil a task of considerable importance for safety at sea, checking the technical opportunities that exist for carrying out screening or quantitative tests at sea, studying legislation and methods for detecting and punishing drunkenness at sea in some comparable countries, making recommendations on amendments to the law and other changes that the review can give rise to, and making recommendations on how information can be disseminated to ensure that the purpose of the provisions on being under the influence of alcohol are achieved to increase sobriety at sea. According to the present provisions in the Swedish Code (1994:1009), a person who is in charge of a or is otherwise carrying out a task of considerable importance for safety at sea on a ship and is then so affected by alcoholic beverages or some other substance, that it can be assumed that he cannot carry out what is incumbent on him in a satisfactory way, shall be sentenced for drunkenness at sea to a fine or imprisonment for at most six months (section 4). If the offence is considered to be grave, he can instead be sentenced for grave drunkenness at sea to imprisonment for at most two years (section 5). In the assessment of whether the crime is grave, special consideration shall be given inter alia to whether the offender has had a concentration of alcohol which amounts to at least 1.0 pro mille in his blood or 0.50 milligrams per litre in the breath. The limit of 1.0 pro mille for alcohol in the blood or the equivalent in the breath was introduced as late as 1999 as one of the special circumstances to be taken into account if the crime is grave. The present provisions on drunkenness at sea offences apply not only to those in charge of ships but also to others who carry out tasks of considerable importance for safety at sea. The provisions on criminal liability are applicable to all types of . Swedish courts are – with a few exceptions - competent to judge in the cases where the crime has been committed on Swedish territorial waters. The recommendations of the commission Pro mille limit for being under the influence of alcohol at sea The development of traffic has been exceptionally fast in recent years and in many respects it now increasingly resembles traffic on our roads. The number of leisure craft has increased greatly and have also become larger and faster than before. Traffic on our waterways has become more intensive. Boating therefore makes higher demands than previously for swift reactions, good judgment and other important characteristics. It is a natural starting point for the commission that alcohol and are not compatible and that legislation should communicate this educational message clearly. There is probably broad agreement that alcohol is a risk factor in traffic for accidents and that this risk increases with the increasing concentration of alcohol. year, there are fatal accidents on the water where alcohol has been part of the picture. In, for instance, the archipelago, the number of suspected cases of serious drunkenness at sea was twice as high in 1999 than in the previous year. In many places, major educational initiatives were undertaken with regard to issues relating to being under the influence of alcohol at sea and some of the major organisations have agreed recommendations on pro mille limits. The commission views these initiatives very positively although it considers that the measures are not sufficient to deal with being under the influence of alcohol at sea. A pro mille regulation is justified by it offering considerable procedural advantages in relation to rules that require an assessment of the degree of influence to carry out a task in a particular case. A provision of this kind reduces the problem of evidence and improves opportunities to carry out a more intensive and efficient monitoring of being under the influence in traffic. Special provisions on pro mille limits already exist for other areas of traffic. The commission recommends that a pro mille limit be introduced for being under the influence of alcohol at sea. This limit should apply to all kinds of but not to all kinds of waters. The commission recommends that the pro mille limit is restricted to the waters where the similarities with road traffic are most obvious and the element of danger more explicit, i.e. canals, locks, waterways and public harbours. It is proposed that the pro mille rule only apply to those who are in charge of the ship. The commission takes the view that the pro mille limit should be set at the same level that applies to road and rail traffic, i.e. 0.2 pro mille in the blood and per litre in breath. The commission considers that expansion of criminal liability in the areas of road traffic, a so-called zero limit for drugs has been in force for too short a period for the commission to make an assessment of whether the same or similar rules should be introduced at sea. The commission has therefore not made any proposals in this part. It is proposed that the regulations come into force on 1 January 2002. Routine alcohol breath tests at sea Now that the commission is proposing a pro mille limit for being under the influence of alcohol at sea, at the same level as applies to other areas of traffic, it seems almost self-evident to also propose that it be made possible to carry out routine checks at sea. This opportunity is limited to the same areas of water as apply to the proposed pro mille limit i.e. canals, locks, waterways, and public harbours. Taking into consideration inter alia the rules in the United Nations Convention on the of the Sea, foreign ships in Swedish territorial waters are exempted from the proposed regulation. The commission proposes that the authority to carry out routine alcohol breath tests at sea shall not only be given to but also to coastguard officials. It is also proposed that these officials should have the right to carry out tests on those who are reasonably suspected of offences referred to in Chapter 20, sections 4 and 5 of the Swedish Code (1994:1009). Dispersion of information on applicable regulations on being under the influence of alcohol The commission considers that the , private boating organisations, and the employers organisations and trade unions, are suitable channels for communicating information on the applicable regulations on being under the influence of alcohol in the field of . The commission further considers that it is very important for the impact of the provisions that these organisations continue the work that is already taking place today. In the view of the commission, it is important that the issues on compulsory liability insurance and compulsory leisure craft register that have been initiated in the Government Office be further investigated without delay. A regulation of these issues would in the view of the commission probably further contribute to ensuring that the purpose of the rules on sobriety at sea was achieved. The proposals of the commission do not entail any significant increases in costs for the state. The costs that arise as a result of the proposal are the costs for the alcohol breath test instruments that the Coastguard authority must acquire. However, according to available information, these costs are marginal and can be met – according to the representatives of the Coastguards – within the existing budget limits. 1Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009)