sou · GPB32d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Den specifika elanvändningen hos nya vitvaror skiljer sig mycket åt. Exempelvis använder den mest energislukande frysen dubbelt så mycket el som den mest energisnåla. För att informera konsumen- terna om hur mycket energi olika vitvaror använder är de indelade i klasser efter specifik elanvändning. A-klassen har de lägsta åt- gångstalen och klassen G de högsta. –1998 var andelen sålda A-klassade vitvaror relativt liten. Högst andel A-klas- sade vitvaror såldes av kombinerad kyl/sval, där andelen uppgick till . För flera apparattyper var dock andelen nära noll. När det gäller frysboxar såldes flest av de F-klassade. Vidare antogs att användningen av TV, video och datorer m.m. endast skulle påverka hushållens elanvändning marginellt, då dessa typer av apparater har lågt effektbehov och används under kortare stunder. Stock- och användningstiderna underskattades i beräk- ningarna av den framtida hushållselanvändningen. Komponenter i brunvaror har blivit effektivare, men har utvecklingen gått mot kraftfullare apparater. Dessutom har fler apparater standby-funktion och därmed använder de el . Hushålls- apparater som står i vänteläge bedöms använda mellan 300–700 kWh , vilket motsvarar ungefär 5–av den totala hushållselan- vändningen i ett småhus.30 Metoden att beräkna elanvändningen utifrån specifika åtgångstal och täckningsgrader tar inte hänsyn till att nya typer av apparater kommer att användas i hemmen. Vid beräkningar för kortare tids- perioder har inte detta så stor betydelse, men när potentialer be- räknas för en 15–period kan den tekniska utvecklingen få stor inverkan på energianvändningen. Pris- och inkomstkänsligheten för elanvändning av apparater har också betydelse för utvecklingen av användningen över tiden. Un- dersökningar som gjorts i visar på en elasticitet nära noll (m.fl., 1998) dvs. priset har i det närmaste ingen inverkan på apparaternas elanvändning. Inkomstelasticiteten är relativt låg på kort sikt men högre på lång sikt. Att den långsiktiga inkomstelasti- citeten är högre beror på att investeringar i större hus etc. slår ige- nom på . Resultaten understryker svårigheten med att skala upp minskade åtgångstal och omvandla dessa till en minskad användning . Emellertid finns också en svag mättnadseffekt som visar sig genom att på att den långsiktiga inkomstelasticiteten ändå sjunker över tiden. Den undersökning som gjorts för visar också i andra avseenden på liknande resultat som dem STEM redovisar. Samtliga apparater har blivit mer energisnåla över åren, och för dem som funnits på marknaden har den totala elanvändningen sjunkit trots att antalet apparater ökat kraftigt. Den totala elan- vändningen av apparater har dock inte minskat på grund av att nya apparater kommit in på marknaden i allt större omfattning. Framförallt har antalet diskmaskiner och torktumlare ökat . I Perspektiv på energi ansågs belysning vara det område där det fanns störst möjligheter att minska elanvändningen. Genom att använda effektivare ljuskällor och att planera och reglera belys- ningen bättre bedömdes det vara tekniskt möjligt att minska åt- gångstalen med . uppskattades i de olika prognoserna till 22,4–15,. Den fak- tiska användningen visade sig bli . Elanvändningsdelegationens expertgrupp för fastighetsförvaltning gjorde bedömningen att det fanns besparingsmöjligheter på rörande elanvändningen för drift i lokaler års nivå. Men förutsåg en ökning av driftelanvändningen på 5–, till 1995. Med en fortsatt hög tillväxt av servicesektorn bedömdes användningen av driftel bli , dvs. en ökning med . Med en måttlig tillväxt skulle användningen bli och om tillväxtakten i ekonomin blev låg och kraftiga hushållningsåt- gärder genomfördes kunde driftelanvändningen bli . Det var inom belysnings- och kyl/frysområdet som de stora besparingarna skulle uppkomma. Användningen av driftel ökade kraftigt , men har varit ca . ökade användningen av driftel med . I Perspektiv på Energi beräknades användningen av öka med om det inte infördes några styrmedel. Det har funnits ett program för energieffektivisering , men trots detta har användningen ökat mer än vad den beräknades göra utan att sats- ningar genomfördes. Enligt uppgifter i STIL-undersökningen utgjorde el- användningen för belysning fortfarande av användningen av driftel i lokaler. Potentialen var beräknad för , men någon nedgång hade således inte skett efter be- dömningen i Perspektiv på Energi. Expertgruppen för fastighetsförvaltning gjorde en mer träffsäker bedömning. Enligt statistikuppgifter från El-, gas- och fjärrvär- meförsörjningen ökade elanvändningen från 14 till mellan åren 1985–1995. Det ligger inom ramen för den bedömning som gjordes av gruppen. Förklaringarna till att besparingspotentialerna överskattades i Perspektiv på energi kan vara flera. Tjänsteproduktionens tillväxt kan ha underskattats liksom tillväxtens effekt på energianvänd- ningen. Likaså kan tillväxttakten i ytor ha underskattats. Dessutom genomfördes inte några lönsamhetsberäkningar. Det kan ha varit olönsamt att genomföra de åtgärder som ligger bakom potentialbe- dömningarna. Expertgruppen som utredning behandlande hushåll och småhus ansåg det vara rimligt att uppnå en minskning av energian- vändningen för varmvatten . Den totala effekten på elan- vändningen beräknades bli , då 500 000 småhus med elekt- risk varmvattenberedare skulle kunna sänka sin elanvändning för varmvatten från i genomsnitt 5 till 4 MWh/år. Besparingen skulle uppnås genom beteendemässiga förändringar, men även med hjälp av vatten- och energibesparande teknik. Informationsinsatser skulle leda till att konsumenterna ändrade sitt beteende. Det är inte möjligt att följa upp vad som har hänt med energian- vändningen för varmvatten, då det inte går att dela upp hur mycket av energianvändningen i en fastighet som används för uppvärmning respektive för varmvatten utan att särskilda mätningar genomförs. I de eluppvärmda fastigheterna är det än mer otydligt, eftersom elan- vändning utgörs av tre poster: hushållsel och el för uppvärmning och varmvatten. I Perspektiv på energi genomförs inledningsvis beräkningar av lönsamheten för att genomföra olika åtgärder som syftar till att sänka användningen av energi för uppvärmning. Kalkylerna visar att det inte är lönsamt att isolera, byta fönster och installera frånlufts- värmepump m.m. förrän energipriserna är /kWh förutom i befintliga flerbostadshus, där det kan vara lönsamt att genomföra åtgärder vid lägre prisnivåer. I rapporten ges sedan en rad exempel på effekter av åtgärder som redan hade vidtagits i fastighetsbeståndet av några stora fastighets- bolag. Exemplen visade att det var möjligt att sänka energianvänd- ningen med till låga kostnader med relativt enkla åtgärder, såsom injustering av värmesystemet. Bedömningarna av framtida behov av nettotillförsel redovisas i tabell 6.13. Författarna hävdade att de hade gjort relativt försiktiga antaganden om hushållningsåtgärder , jäm- fört med den tekniska och ekonomiska potentialerna. Totalt behov av energitillförsel netto för rumsvärme och varmvatten, TWh/år. 1998 (faktiskt utfall) Vilka slutsatser kan dras? Det är svårt att uttala sig med säkerhet om förändringarna i fråga om energihushållning i bostads- och servicesektorn . Det finns ingen statistik som beskriver beståndet, var- ken då eller , när det gäller vilka fönster som är installerade, tjockleken på isolering, förekomsten av reglersystem m.m. Detta behövs för att en korrekt utvärdering ska kunna genomföras. I den historiska beskrivningen av energianvändningen i bostads- och servicesektorn visas hur den specifika energianvändningen brutto för uppvärmning och varmvatten har utvecklats i småhus, flerbostadshus och lokaler. Det framgår att den specifika använd- ningen inte har minskat . Detta är ett ganska grovt mått, men det ger en indikering på utvecklingen. Det har inte skett någon effektivisering av den storleksordning som förutspåddes i Perspektiv på energi. I Perspektiv på energi hävdades, med tanke på problemen att förutsäga de framtida energipriserna, att det var bättre att anpassa bebyggelsen till ett för högt energipris än ett för lågt. De förluster som skulle uppkomma om fastighetsägaren vidtagit åtgärder och priset på energi förblev lågt eller sjönk, skulle vara mindre än om fastighetsägaren avstått från att vidta effektiviseringsåtgärder och priset steg. Detta är inte givet och dessutom finns alltid möjlighe- ten kvar att vidta åtgärder senare, när priset stiger. I beräkningarna av potentialer utgick man delvis i från hur mycket som hade effektiviserats i samband med att bostadsbolag hade vidtagit åtgärder. Det är troligt att åtgärder först genomfördes i de fastigheter där besparingspotentialerna ansågs vara störst och att effekterna av samma typ av åtgärder inte är lika stora i det reste- rande beståndet. Det framgår inte heller om, och i så fall hur, man har beaktat att det hade vidtagits åtgärder i många fastigheter . Nybyggnationen underskattades kraftigt för flerbostadshus och lokaler. hade den uppvärmda ytan ökat mer än dub- belt så mycket som förutspåddes i prognosen för . För små- husen däremot verkar bedömningen av yttillväxten mer rimlig. Det finns stora problem med att försöka följa upp den faktiska utvecklingen av energieffektivisering över tiden. Konsumenters och företags krav och preferenser förändras och produkter utvecklas. Det är svårt att avgöra om det skett någon effektivisering om t.ex. hushållen förändrar sina preferenser så att de föredrar en högre in- omhustemperatur som de tilläggsisolerar fastigheten. Fastigheter, anläggningar och apparater har lång livslängd. Van- ligtvis ersätts de först när de är utslitna. Det leder till att det tar mycket innan åtgärder får full genomslagskraft. Det finns en tendens att överskatta utbytestakten för bl.a. vitvaror och upp- värmningssystem, liksom även den takt i vilken man kommer att byta fönster och tilläggsisolera tak och fasader. Detta bidrar till un- derskattning av den tid det tar för ny teknik att spridas. En annan faktor som kan förklara varför det tar för ny teknik att öka sin marknadsandel är att konsumenterna inte väljer de mest effektiva produkterna. Det finns flera tänkbara förklaringar till detta beteende. Det kan finnas en allmän skepsis mot nya produkter och tekni- ker och farhågor för att de kan vara behäftade med s.k. barnsjuk- domar och buggar. Konsumenterna kan också sakna information om hur mycket energi produkterna använder. Detta kan bero på att energikostnaderna för merparten av de svenska hushållen utgör en relativt liten del av deras totala utgifter, vilket inte motiverar ett aktivt informationssökande. Dessutom kan informationen vara svår att finna eller svår att förstå. Det tar tid att söka information och konsumenten kan värdera andra aktiviteter högre. I samband med beräkningar av potentialer brukar även lönsam- hetsberäkningar för att genomföra olika åtgärder presenteras. Valet av kalkylränta kan vara avgörande för om en åtgärd är lönsam eller inte. Företag och privatpersoner kräver ofta en högre avkastning på investeringar än den ränta som används i samhällsekonomiska kal- kyler. Framför allt kan kostnaderna för ingrepp i fastigheter variera mycket beroende på fastighetens utformning och förutsättningar. Hur höga kostnaderna blir när fastighetsägaren utför arbetet beror på hur den egna arbetstiden värderas. I en samhällsekonomisk kal- kyl ingår all tid som en kostnad, utom i den hypotetiska situatio- nen där det inte finns något annat att använda tiden till. Hur uppgifter om priser och kostnader som används i lönsam- hetskalkyler har tagits fram framgår ofta inte. Det finns exempel på åtgärder där det i efterhand framkommit att kostnaderna under- skattats. Ett exempel är underlaget för att ett stöd för konvertering av eluppvärmda fastigheter till fjärrvärme infördes . Ansök- ningarna om stöd visade att kostnaderna för att konvertera fastig- heterna var högre än beräknat. Intresset blev därmed inte så stort som beräknat och pengarna räckte inte heller till det antal fastig- heter som förutsattes i potentialberäkningarna. Det finns flera faktorer än de faktiska investerings- och drift- kostnaderna som bör vägas in i en kalkyl. Det kan dock vara svårt att sätta ett värde på ett flertal av dessa. Hur värderas t.ex. bekväm- lighet och komfort? Detta faktum gör att potentialbedömningarna får ett normativt inslag. Mest utmärkande för energianvändningens utveckling i un- der den senaste har varit övergången från olje- till elanvändning. 1998 hade exempelvis industrins oljeanvändning re- ducerats till mindre än en tredjedel av nivå, medan elan- vändningen ökat med . Liknande tendenser återfinns i bostads- och tjänstesektorerna. Undantaget är transportsektorn, där energitillförseln fortfarande domineras av petroleumprodukter. Oljeanvändningen har där utvecklats i takt med sektorns totala energiförbrukning, som i sin tur ökat betydligt mer än förbrukningen i andra delar av ekonomin. Övergången från olja till el, i kombination med omfördelningen inom elproduktionen mot ökad andel kärnkraft, gör det svårt att mäta och beskriva utvecklingen av den totala energianvändningen på ett entydigt sätt. Båda förändringarna innebär att verkningsgra- den i tillförselledet sänks (omvandlingsförlusterna ökar). Räknad exklusive kärnkraftens omvandlingsförluster har energiförbruk- ningen i varit i stort sett oförändrad – efter en viss nedgång under periodens första del har förbruk- ningen vänt uppåt . Om energiförbrukningen i stället räknas inklusive kärnkraftens omvandlingsförluster, noteras en ökning . Utredningens beräkningar av specifik energianvändning och energiproduktivitet i olika sektorer har gjorts utifrån () verkningsgrad i elproduktionen. Den så beräknade energi- användningen har ställts i relation till sektorns produktionsvolym (produktionsvärde i fasta priser). Beräkningarna visar att industrins specifika energianvändning har minskat med en tredjedel . Det kan också uttryckas som att energiproduktiviteten i industrin har stigit eller med . Det finns markanta skillnader mellan branscher. Så noteras exempelvis en betydligt snabbare produkti- vitetshöjning för järn- och stålindustrin, där förändringar i pro- duktsammansättningen mot större andel specialstål bidragit till att höja såväl energi- som materialproduktiviteten. Också verkstadsin- dustrin uppvisar relativt snabbt stigande energiproduktivitet, me- dan ökningen i massa- och pappersindustrin är mer blygsam (). Den klart svagaste produktivitetsutvecklingen för energi noteras i transportsektorn, inklusive hushål- lens egna produktion av transporter. Ingen nämnvärd sänkning av den specifika energiförbrukningen (räknad per person- eller gods- kilometer) har åstadkommits, vare sig för väg- eller järnvägstrans- porter. Lastbilstransporterna uppvisar en viss höjning av energi- produktiviteten under periodens senare del, men utvecklingen för personbilstransporter har gått i motsatt riktning. Utvecklingen un- der har inneburit att transporternas andel av den totala energianvändningen i – och givetvis i än högre grad deras andel av oljeförbrukning och koldioxidutsläpp – har ökat i mycket snabb takt. Undre har flera bedömningar presenterats som visat på stora potentiella energibesparingar. En gemensam ut- gångspunkt har varit att undersöka möjligheter att effektivisera energianvändningen med hjälp av ny teknik. Dessa potentialbe- dömningar eller scenarier har utgjort underlag för utformning av energipolitiken, och det är därför av stort intresse att granska de metoder och statstikunderlag som använts. Några centrala slutsat- ser av genomgången i detta kapitel är följande: Bristande statistikunderlag: Såväl för att kunna beräkna potentialer som för att kunna följa upp och utvärdera dem be- hövs tillgång till detaljerade uppgifter. Inom bostads- och ser- vicesektorn finns det inte statistik på en sådan de- taljnivå. Underlaget för potentialberäkningarna har därför tyd- liga brister. Avsaknad av kostnadsuppskattningar: Framtida åtgärdskostna- der är, inom exempelvis bostadssektorn, mycket beroende på fastighetens utformning och förutsättningar. I samhällsekono- miska kalkyler bör kostnader för information, administration, uppföljning och kontroll ingå. Det kan vara svårt att sätta ett värde på denna typ av kostnader. Avstår man från att göra det, bör förekomsten av kostnaderna i alla fall omnämnas. Avsaknad av känslighetsanalyser för centrala parametrar: Potentialbedömningar, såväl som prognoser, är betingade av de antagna förutsättningarna. De bör därför åtföljas av en analys av vilka effekter som kan tänkas uppstå till följd av t.ex. föränd- rade energipriser. Uppföljning och utvärdering: Som tidigare nämnts finns det ofta inte tillgänglig statistik på den detaljnivå som krävs för att kunna följa upp och utvärdera bedömningarna. Ett krav på framtidsbedömningar som ska bilda underlag för politikens utformning, är att metoden skall vara transparent och att det skall vara möjligt att följa upp och utvärdera utfallet. En utgångspunkt för de historiska bedömningarna har varit att an- vändningen av energi alltid kan effektiviseras. Att detta inte sker spontant kan ha olika orsaker. Det kan vara privatekonomiskt olönsamt, aktörerna kan sakna information om vilka möjligheter som finns eller att de enskilda preferenserna inte sammanfaller med de samhälleliga. Det är tydligt att det finns möjligheter att öka energins samhäl- leliga produktivitet. Miljöpåverkan och brist på konkurrens är två uppenbara motiv för åtgärder. Valet av åtgärder måste dock styras av en avvägning mellan kostnader och intäkter. Den problemsyn som har lett fram till begrepp som faktor 4 och faktor 10 är att resurshushållnings- och miljöproblem med fördel kan analyseras från inputsidan, dvs. utifrån den mängd naturre- surser som förs in i det ekonomiska kretsloppet. Som framgått av den tidigare diskussionen, i del 1 av betänkandet, är emellertid många av de viktigaste miljöproblemen i hög grad bestämda av hur olika slags restprodukter från produktion och konsumtion återförs till och sprids i naturmiljön. Det är därför nödvändigt att också mer direkt studera omfattning och fördelning av olika slags läckage eller utsläpp, liksom återanvändning och deposition av restpro- dukter. Detta kapitel handlar om hur utsläppen i av olika slags miljöpåverkande ämnen har utvecklats i ett historiskt perspektiv. Den viktigaste källan till översiktlig information på detta område är SCB:s miljöräkenskaper. Sådana räkenskaper finns emellertid till- gängliga endast för perioden –1997. För den perioden kan man belysa utsläppen av ett antal olika ämnen, i kvantitetstermer, och deras samband med skilda produktionsaktiviteter i ekonomin. En sådan redovisning skall ges i avsnitt 7.2. skall emel- lertid utvecklingen av en kategori emissioner, nämligen koldioxid, beskrivas i ett betydligt längre historiskt perspektiv, perioden –1995. Det görs, i det närmast följande avsnittet, med hjälp av historiska nationalräkenskaper och statistik över bränsleanvänd- ningen i . 7.1Bränsleanvändning och koldioxidutsläpp i ett långt historiskt perspektiv När resurshushållnings- och miljöfrågorna betraktas i ett historiskt perspektiv, framstår bränsleförsörjningen – vid sidan av försörj- ningen med vatten och livsmedel – som central. mycket länge varit ett allvarligt miljöproblem, och är det fortfa- rande i många länder. Under det senaste århundradet har problemet med bränsleförsörjning emellertid i huvudsak lösts genom ut- nyttjande av fossila bränslen – först stenkol och senare framförallt olja. Användningen av petroleumprodukter har också möjliggjort transportsektorns utomordentligt snabba tillväxt. Användningen av fossila bränslen har aktualiserat nya hushåll- ningsproblem. Det handlar då bara i ganska begränsad utsträckning om uttömningsproblem, trots att det här är lagerresurser som ut- nyttjas. Huvudproblemen gäller i stället inverkan på miljö och kli- mat av de utsläpp som uppkommer vid förbränning av kol och pe- troleumprodukter. En av de mest omdebatterade miljöfrå- gorna rör utsläppen av växthusgaser, främst koldioxid. Många fors- kare, och bl.a. , menar att dessa utsläpp med- verkar till att höja atmosfärens medeltemperatur och därigenom ökar riskerna för ekologiska katastrofer. Då möjligheter saknas att genom reningsåtgärder begränsa utsläppen av koldioxid, framstår minskad användning av fossila bränslen som den enda lösningen på detta globala miljöproblem. Det finns visserligen möjlighet att avskilja koldioxidutsläpp från fasta anläggningar för att därefter pumpa ner det i berggrunden, t.ex. i gamla oljefyndigheter. Då vi här talar om möjligheter är det således delvis en kostnadsfråga. En undersökning av hur användningen av fossila bränslen och utsläppen av koldioxid i utvecklats har genom- förts för utredningens räkning vid Ekonomisk-historiska institu- tionen, . Undersökningen baseras till stor del på s.k. historiska nationalräkenskaper. En kort sammanfattning av re- sultaten skall ges i detta avsnitt.1 Undersökningsmetoden består huvudsakligen i att kombinera in- put-outputdata från historiska nationalräkenskaper med data be- träffande bränsleförbrukning och därpå baserade skattningar av koldioxidutsläpp. Den ursprungliga undersökningen omfattar . Den har kompletterats med data för , hämtade från SCB:s input-output och energistatistik. 1 För en vidare analys, se , (2000). Nationalräkenskaper för har beräknats , och de första input-outputberäkningarna avser 1957. organise- rades den makroekonomiska statistiken på ett mindre systematiskt sätt. I efterhand har emellertid historiska nationalräkenskaper (HNR), baserade på olika typer av statistiska källor, konstruerats för en betydligt , fr.o.m. 1860-talet. Det material som utnyttjas här är (1967) beräkningar för perioden – 1955, men med deflatorer för fastprisberäkningarna hämtade från andra källor. Uppgifterna om bränsleförbrukning baseras bl.a. företagsräkning. En huvuduppgift har varit att dekomponera förändringarna i bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp, dvs. särskilja de faktorer som förklarar den totala förändringen. HNR-materialet ger möj- lighet att: 1.Dela upp utsläppen i på sådana utsläpp som orsakas av svensk slutlig användning och export. 2.Skatta inverkan av svensk import på koldioxidutsläpp utom- lands. 3.Fördela de observerade förändringarna mellan: effekter av allmän ekonomisk tillväxt, effekter av förändringar i produktionens branschfördelning, teknik- och strukturförändringar inom enskilda branscher. Denna dekomponering har genomförts inom Miljöräkenskaperna på SCB på utredningens uppdrag. Också beräkningarna , baserade på moderna nationalräkenskaper, bränsle- och miljö- statistik, har gjorts inom SCB. 7.1.2Koldioxidutsläpp i hela ekonomin Utsläppen av koldioxid från fossilbränsleanvändning i är nu ungefär sju gånger så stora som . Det motsvarar en genom- snittlig ökningstakt om , vilket är ungefär samma ök- ningstakt som för den samlade produktionen av varor och tjänster (BNP). Men som framgår av diagram 7.1 nedan rör det sig långt ifrån om någon jämn ökningstakt för koldioxidutsläppen. Med un- dantag för den markanta nedgången under världskrigen var ök- ningstakten tämligen jämn –1960 – totalt en fyrdubbling eller en ökning i genomsnitt. inträffade emellertid en dramatisk ökning av tillväxttak- ten för oljeförbrukning och koldioxidutsläpp. ökade ut- släppen , vilket motsvarar en ökningstakt på . Huvudorsaken torde ha varit privatbilismens snabba expan- sion. Därefter, följde en snabb nedgång i samband med oljeersättning i industri- bostads- och tjänstesektorerna (jämför redovisningen i de föregående avsnitten). synes koldioxidutsläppen ha stabiliserats på en nivå under toppläget 1970 men fortfarande nivå. Koldioxidutsläpp från fossilbränsleanvändning i 1870–1998, tusen ton. Den följande redovisningen inriktas till största delen på jämförelser mellan fyra olika år med ungefär tjugoåriga intervall.