sou · GPB310d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Vi förbjuder utan undantag adoptionssökande som inte uppfyller kinesiska moralnormer och beteenderegler att komma till för att adoptera barn. Detta är ett exempel på hur känslig frågan om homosexualitet och adoption är. Internationella adoptioner kommer inte generellt att stoppas om tillåter homosexuella att prövas som adop- tivföräldrar, men många ursprungsländer kan känna sig provoce- rade och djupt oroade. Adoptionsmöjligheterna för svenska adop- tanter riskerar därmed att försvåras. När det gäller styvbarnsadoption föreslår utredningen att en registrerad partner skall kunna adoptera den andre partnerns adopterade barn. Argumentet som ges är att det skulle vara djupt orättvist mot ett adopterat barn att beröva honom eller henne möj- ligheten att på detta sätt få sitt rättsliga skydd stärkt. Jag delar inte kommitténs uppfattning. Så länge svensk lag tillå- ter ensamstående att adoptera godkänner samhället den familje- formen som tillräckligt trygg för ett barn att växa upp i. Dessutom handlar det återigen om ursprungsländernas förtro- ende för svensk adoptionsverksamhet, då inget av de nuvarande länderna som samarbetar med tillåter homosexuella att adoptera. Om tillåter styvbarnsadoption av internationellt adopterade är risken stor att ursprungsländer känner sig lurande, Reservationer och särskilda yttranden då de uttryckligen sagt att de inte godkänner homosexuella som adoptanter. Missbrukas förtroendet som ursprungsländerna visar , riskeras framtida internationella adoptioner. I och är det tillåtet för homosexuella med styvbarnsadoption, men där har man beslutat att det inte skall gälla internationellt adopterade. Till stor det handlar detta om respekt för ursprungsländerna. Den konvention som har störst betydelse när det gäller inter- nationella adoptioner är om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Konventionen syftar bland annat till att verka för att de adoptioner som genom- förs är etiskt godtagbara. är ett av de länder som arbetat mycket med konventio- nen och tillträdde den . har i vissa delar anpassat sin lagstiftning om internatio- nella adoptioner till konventionens regler. Det innebär att interna- adoptioner i princip skall gå genom svenska auktoriserade adoptionsorganisationer. Det gäller även adoptioner från länder som inte tillträtt konventionen. hade 40 länder anslutit sig till Haagkonven- tionen. utgår ifrån FNs Barnkonvention och bygger på principen om barnets bästa. Tanken är att ett system med samarbete kring internationella adoptioner skall införas mellan de stater som ansluter sig till konventionen. Detta skall förhindra handel med barn. Konventionen skall också garantera att de adop- tioner som genomförs enligt konventionens bestämmelser erkänns i alla konventionsländer. I samband med arbetet med konventionen restes frågan om vilka personer som skulle kunna komma i fråga som blivande adoptiv- föräldrar inom ramen för konventionen. Diskussionen ledde till att konventionen endast skulle omfatta äkta par bestående av man och kvinna (spouses) eller ensamstående (a person). Frågan aktua- liserades igen i den diplomat-konferens som slutligen antog kon- ventionen. Ett förtydligande krävdes av bland annat och för att det skulle stå klart att konventionen endast omfattar heterosexuella par. Reservationer och särskilda yttranden Trots finns det, enligt kommittén, inte något formellt hinder för en lagändring i som innebär att homo- sexuella par kan prövas som adoptivföräldrar även vid internationell adoption. Det blir dock en adoption som inte omfattas av konventionen. Jag anser att detta trots allt är ett problem, inte juridiskt, men etiskt, som kommittén inte tagit på allvar. Att kringgå en konven- tion som bygger på barnets bästa och som verkar för att de adoptioner som genomförs är juridiskt och etiskt godtagbara, är häpnadsväckande. europeiska konvention om adoption av barn, som tar sikte på konventionsstaternas interna regler, syftar till att utjämna olik- heterna mellan staternas adoptionslagstiftning och tillgodose barnets bästa genom gemensamma principer och gemensam praxis. Även den konventionen säger att adoption ska göras av gifta par eller ensamstående. Kommittén har föreslagit att ska säga upp den konven- tionen. Jag stöder inte det förslaget. Jag anser att syftet med konventionen är aktuellt. Adoptionsverksamhet som utgår ifrån barnets bästa och strävar efter gemensamma principer är tidlöst. är en viktig konvention som bör hålla fast vid. Sammanfattningsvis handlar det om vilka signaler sänder till ursprungsländerna. Jag anser att kommitténs förslag är flera steg tillbaka i strävan efter korrekta och etiska adoptioner samt ett internationellt sam- förstånd inom adoptionsområdet. Det är inte acceptabelt att medverkar till en sådan utveckling. I svensk lag står det att barnets bästa skall vara det allra vikti- gaste vid adoption. Detta riskerar att ifrågasättas inte bara i , utan även i andra länder, när utredningen lägger fram ett förslag Reservationer och särskilda yttranden som inte har ett enhälligt stöd från ledamöter och experter. Det blir särskilt märkligt allra helst som experter med kunskaper om och erfarenheter av barns utveckling, adopterade och internationella adoptioner tvärt om menar att förslaget som läggs fram strider mot det som man anser vara barnets bästa och som återfinns i så väl som i och . Angående insemination för lesbiska par Jag instämmer inte i utredningens förslag om möjlighet till insemi- nation för lesbiska par. Anledningen är att tiden inte räckt till för att utreda frågan till- räckligt seriöst och noggrant. Enligt direktiven (Dir 1999:5) skall utredningen först ta ställning till om homosexuella skall ges rätten att prövas som adoptivföräldrar och kunna utses till särskilt förordnade vårdnadshavare. Finner utredningen att homosexuella har rätt till detta skall kommittén därefter överväga om lesbiska par bör ges tillgång till assisterad befruktning. Detta gjordes, men då det var nödvändigt att ägna mycket arbete åt frågor som rör adoption, blev tiden alltför knapp för att sedan hinna utreda villkor och konsekvenser av en eventuell lagändring som tillåter insemination för lesbiska par. Det har inte funnits tillräckligt med tid för att på ett tillfredstäl- lande sätt värdera och diskutera litteratur och forskningsresultat samt konsekvenserna av lagändringarna. Dessutom har inga slutsatser dragits ur barnens perspektiv. Den mycket betydelsefulla frågan om barns rätt till kunskap om och kontakt med sitt ursprung har heller inte behandlats så som vore önskvärt. Jag delar kommitténs uppfattning att frågor om insemination bör utredas närmare. Utifrån barnperspektivet finns det flera oklarheter redan i nuva- rande lagstiftning, inte minst när det gäller den viktiga frågan om barns rätt till sitt biologiska ursprung. Rapporten barnen veta? Barn som fötts efter givarinsemi- nation (2000:6) visar att en stor del av dessa barn, som växt upp i heterosexuella familjer, riskerar att inte få känne- dom om sitt ursprung av sina föräldrar. Vidare fastslås i rapporten Reservationer och särskilda yttranden att med nya medicinska metoder, framförallt genetiska, kommer det sannolika att bli allt viktare för föräldrar att informera sina barn om det biologiska ursprunget. En större öppenhet kring insemination och ursprung är därför nödvändig. Jag anser att det är viktigt att inhämta kunskap och erfarenhet om hur föräldrar berättar om inseminationen och det biologiska ursprunget och hur deras barn hanterar det. Jag menar att det inte kan vara förenligt med (det ofödda) barnets bästa att påskynda en utvidgning av möjligheten till assi- sterad befruktning innan frågor om det juridiska, biologiska och sociala föräldraskapet för dessa barn har utretts på ett tillfredsstäl- lande sätt. Utifrån detta anser jag därför att kommitténs förslag inte borde ha framlagts nu och jag tar inte ställning i denna mycket komplice- rade fråga. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande från , expert I anknytning till experten i kommittén sär- skilda yttrande vill jag för min del anföra följande. Kommittén har inte tillräckligt beaktat ursprungsländernas negativa inställning till att lämna barn för adoption till homosexu- ella. Kommittén har också underskattat riskerna för att förslagen, och därmed kommitténs hållning till ursprungsländernas syn, kan åstadkomma en allvarlig bräcka i det ömsesidiga förtroende, som omsorgsfullt byggts upp mellan som mot- tagarland och ursprungsländerna. Kommittén har vidare underskattat riskerna för att adoptions- verksamheten som helhet tar skada, om kommitténs förslag genomförs beträffande gemensam adoption och styvbarnsadoption av parternas adopterade barn. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av Per , expert Kommitténs förslag är grundade på en felaktig slutsats av den forskning som redovisas. Slutsatsen formuleras så här i en av sina versioner: De studier som gjorts om barn med homosexuella för- äldrar – både i utlandet och i – visar att barnens könsut- veckling, psykologiska och sociala utveckling inte skiljer sig från andra barns. (första meningen under Överväganden i avsnitt 13.4.2). Jag anser att slutsatserna i stället bör vara, för det första, att stu- dierna visar att det finns viktiga skillnader, och för det andra, att bristen på kunskap i en del avseenden är så stor att det inte går att dra några säkra slutsatser om skillnader. Kommittén bortser ifrån ett väsentligt resultat av den redovisade forskningen när den hävdar att inga skillnader existerar, nämligen att en del barn med homosexuella föräldrar är oroliga för att bli illa omtyckta och sedda som avvikande av kamrater och andra, om för- äldrarnas homosexualitet skulle bli känd. Kommittén är medveten om denna svårighet i barnens relationer och borde därför inte ha dragit sin slutsats. Det finns dessutom en risk för att forskningen ger en alltför positiv bild av verkligheten och underskattar barnens oro, eftersom det i allmänhet är föräldrarna som har anmält barnen till studierna och barn med problem därför kan vara underrepre- senterade. Det finns alltså barn till homosexuella som lever med en otrygg- het i sina relationer till andra. Det måste tas på allvar. Otryggheten kan inte enkelt kompenseras av att föräldrarna är kärleksfulla och har en god relation till barnet. Otryggheten blir naturligtvis inte heller mindre av att det senare kanske visar sig att farhågorna har varit överdrivna. I vissa avseenden är kunskaperna om barn med homosexuella föräldrar så begränsad att det inte går att dra några säkra slutsatser om hur deras situation och utveckling skiljer sig från andra barns. Det gäller inte minst de barn som tillbringar hela sin uppväxt i en homosexuell familj och inte – som flertalet barn i de redovisade studierna – lever sin första tid i en familj med både en mamma och en pappa. Detta är en viktig skillnad, eftersom vi vet att har en livsformande betydelse i människors liv. Kommittén diskuterar detta närmare när det gäller barnens könsutveckling, det vill säga deras föreställningar om kön, köns- identitet, könsrollsbeteende, sexuella inriktning och liknande Reservationer och särskilda yttranden (avsnitt 13.2.3). Kommittén konstaterar att det bara finns enstaka, begränsade studier och gör i stället ett antagande om att könsut- vecklingen hos barn som från födelsen växer upp med homosexu- ella föräldrar inte signifikant skiljer sig från andra barns. Argu- mentet för antagandet är att barns könsutveckling inte bara bestäms av samspelet med föräldrarna utan också av samspelet med andra. Det må vara, men vi saknar ändå kunskap om vilken relativ bety- delse olika förhållanden har och hur utvecklingen faktiskt gestaltar sig för barn som från början eller mycket tidigt växer upp i en homosexuell familj. Antaganden kan inte ersätta forskning och observation av verkligheten. Så länge forskningen är näst intill obefintlig är den enda möjliga slutsatsen, att vi saknar kunskap på området. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av , expert Enligt utredningen skall lesbiska par som registrerat partnerskap eller lever i ett samboförhållande ges möjlighet att få assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. Jag delar inte utredningens uppfatt- ning. Den nuvarande verksamheten med givarinsemination bör inte utvidgas, utan barnets rätt till sitt genetiska ursprung m.m. bör först ses över i ett vidare sammanhang. I artikel 7 punkt 1 i behandlas barnets rätt att så långt möjligt få vetskap om sina föräldrar. Enligt Lag (1984:1140) om insemination har ett barn som tillkommit genom givarinsemination rätt att få uppgift om den genetiske faderns identitet via sjukhusets journal. antecknas i folkbokföringen den gifte eller sammanboende mannen som barnets genetiske fader. Den nuvarande lagstiftningen för heterosexuella par har sin utgångspunkt i att skydda de vuxnas intressen eftersom den tillåter att medvetet oriktiga uppgifter registreras i folkbokföringen. Detta får inte bara konsekvenser för barnets rätt till sitt ursprung utan även för medicinsk forskning och släktforskning. En förutsättning för att ett barn skall kunna tillgodogöra sig den lagstadgade rättigheten att få vetskap om sitt ursprung, blir alltså att föräldrarna informerar barnet om hur det tillkommit eftersom uppgifterna i folkbokföringen vilseleder. En färsk studie av (SoS 2000:6) visar att av föräldrarna till barn som tillkommit via givarinsemi- nation sedan ovan nämnda lag infördes, har berättat för barnen hur de tillkommit. Utifrån ett barnperspektiv anser jag därför att verk- samheten inte bör utvidgas utan att barnets rätt till sitt genetiska ursprung m.m. först ses över i ett vidare sammanhang. Jag är väl med- veten om att utredningen inte haft mandat att göra detta. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande från , expert Jag har deltagit i kommitténs arbete som expert. Jag har delvis kommit till andra slutsatser än majoriteten av ledamöterna i kom- mittén och vill därför bilägga mina synpunkter för att göra dem mera tillgängliga för remissinstanserna i deras arbete med det digra material kommitténs betänkande utgör. Min utgångspunkt är barnpsykologens. I mitt dagliga arbete upple- ver jag ofta barns underläge i förhållande till vuxna i vårt samhälle. Barn är beroende av vuxna och särskilt sina föräldrar intill utsatt- het. Jag har haft rollen att ta reda på vad barn känner och tänker som utredare i konflikter kring vårdnad och umgänge, övergrepp mot barn och ställningstagande till omhändertagande. Barnets bästa är ett begrepp som använts flitigt i kommitténs arbete. Det är ett komplicerat begrepp. För mig hör barnets bästa till det som kunde verka enkelt och självklart en gång, men som efter många års erfarenhet av arbete med barn och familjer framstår som ett både viktigare och svårare ställningstagande. I de konflikter vi vuxna drar in barn i är barnets bästa – i bemärkelsen det barnet skulle föredra – inte sällan ett icke valbart alternativ. Min utgångspunkt är således barnets perspektiv så långt jag för- mår. Där jag uppfattar en motsättning mellan vuxnas önskemål eller rättigheter och barns bästa har jag försökt resonera kring kon- sekvenserna för barn. Det finns en skillnad i tänkande mellan den kunskap och erfarenhet jag representerar och det juridiska tänkan- det. Utifrån ett strikt juridiskt tänkande finns det i kommitténs uppdrag endast en part – homosexuella par som önskar bli föräldrar – och man har att ta ställning i en rättighetsfråga där dessa jämförs med heterosexuella barnlösa par. Barnen blir utifrån detta synsätt i någon bemärkelse objekt, de vuxna subjekt. Hela frågan får en annan komplexitet om även barnen betraktas som subjekt. Jag har själv försökt omfatta denna komplexa tolkning av kom- mitténs uppdrag – det är inte lätt, men utifrån ett barnpsykologiskt perspektiv, nödvändigt. Med fokus på kommitténs uppdrag om homosexuellas rätt att adoptera barn och lesbiska pars rätt till insemination inom svensk sjukvård har jag valt att sammanfatta mina synpunkter kring tre huvudrubriker: homosexuella som föräldrar, situationer som inne- Reservationer och särskilda yttranden fattar homosexuella föräldrars biologiska barn och homosexuella pars möjligheter att adoptera barn som inte är ena partens biolo- giska barn. Homosexuella som föräldrar. Det finns ingenting i det material kommittén har tagit del av som tyder på att homosexuella skulle vara sämre som föräldrar än hete- rosexuella. Barnen i de homosexuella familjer som ingått i kom- mitténs egna undersökningar mår generellt bra. Barnen i de homo- sexuella familjerna har ett relativt stort nätverk av vuxna som de har förtroende för. Dock är det ett viktigt observandum att de äldre barnens beskrivningar innehåller vissa erfarenheter av att det varit svårt med öppenhet kring sina familjer. Även i den yngre gruppen redovisas en viss social reservation och återhållsamhet gentemot omgivningen. Det är också så, att barnen i den gruppen utifrån resultatet på testet Family Relations har en ambivalent relation till sin mamma i högre utsträckning än jämnåriga barn i normeringsgruppen. Samma skillnad i motsatt riktning gäller för andelen barn som ger uttryck för en okomplicerat positiv relation till mamma. Det är alltså betydligt vanligare bland barn i allmänhet att man har en okomplicerat positiv relation till sin mamma än bland de 20 barnen i undersökningsgruppen. Arton av de 20 barnen har lesbiska mödrar och 3 har homosexuella fäder. Den forskning som redovisas i litteraturstudien har brister i urval och många rapporter är ganska lika i sin frågeställning, endast en longitudinell studie redovisas. De allra flesta studierna rör les- biska mödrar och kontrollgruppen är då oftast heterosexuella ensamstående mödrar. Kunskapen om hur det är att växa upp i en homosexuell familj med två vuxna jämfört med att växa upp i en heterosexuell familj med två vuxna är oerhört begränsad. Det vi vet är att homosexuella mödrars barn och ensamstående heterosexuella mödrars barn mår lika bra. De allra flesta barnen i alla studier är biologiska barn som tillkommit i ett tidigare heterosexuellt förhål- lande. Det finns inte i det som framkommit något belägg för att barn i homosexuella familjer inte får tillräcklig kärlek och god omvårdnad på liknande sätt som de barn som växer upp med heterosexuella föräldrar som materialet således är mycket begränsat och Reservationer och särskilda yttranden vår okunskap fortfarande mycket stor. Vi vet till exempel mycket lite om hur det är att växa upp från början i en homosexuell familj och ännu mindre om hur det är att växa upp som icke-biologiskt barn i en homosexuell familj. Genom öppenhet kring sin sexuella läggning underlättar föräl- dern barnets identitetsprocess och barnets möte med omgivningen från dagis och framåt. Inom barnpsykiatrin finns stor erfarenhet kring familjehemligheter av olika slag och den belastning de utgör för barnen i en familj. I svaren på enkäten till homosexuella föräld- rar noterar jag att många inte är öppna inför omgivningen när det gäller familjens särskilda situation. har kommittén munt- ligt fått information som tyder på att homosexuella par som från början skaffar barn tillsammans är mer öppna inför omgivningen än de familjer där barnen kommit till i ett tidigare heterosexuellt förhållande. Biologiskt föräldraskap i homosexuella familjer Den absoluta majoriteten barn som finns med både i den forskning som redovisats, bland de barn som framträtt vid hearingen om homosexuella familjer i , antingen genom egna berättel- ser eller föräldrarnas, och i de undersökningar kommittén tagit ini- tiativ till är biologiska barn till en eller två homosexuella föräldrar. De flesta har kontakt med båda sina biologiska föräldrar. Endast enstaka barn i varje studie är ett adopterat barn utan kontakt med någon biologisk förälder. Barn som lever med sina biologiska föräldrar har en självklar till- hörighet och möjlighet till identifikation. De lever relativt riskfritt också om de exempelvis i tonåren gör rejäla avstamp med mycket konflikter i förhållande till föräldrarna de formar sin egen identitet. När det finns en tillräckligt god grund i föräldraska- pet kan barn ifrågasätta mycket hos sina föräldrar av sin utveckling, och gör det också, utan att grunden påverkas av detta. Barn till homosexuella föräldrar beskrivs ha en egen komma- ut process, deras identitetsprocess innefattar en problematisering av familjens situation. Denna process kan troligen av inom ramen för barns naturliga uppror och ifrågasättande om det finns en öppenhet i familjen. I familjer med dolda familjehemligheter finns en risk att barnen skuldbelägger sig själva och genom detta Reservationer och särskilda yttranden får svårt att hitta en positiv egen identitet och behålla en god relation till sina föräldrar. För barn som lever i homosexuella familjer är det viktigt att deras sorts familj blir erkänd som en av många möjliga familjer. En viktig del av varje barns självkänsla är att känna att man duger som man är – för barnet som lever i en familj som inte erkänns, inte duger i någon bemärkelse i samhällets bedömning kan frågan om att duga fortplantas till att gälla dem själva som produkt av denna familj. Barn har rätt till sitt ursprung, rätt att om möjligt veta vilka dess föräldrar är. I har ett barn som tillkommit genom insemi- nation i vuxen ålder möjlighet att få veta vem den biologiska fadern är. Så är inte fallet vid insemination i många andra länder. Om insemination tillåts för lesbiska kvinnor i får förhoppnings- vis fler barn tillgång till information om sitt ursprung. leder möjligheten till insemination kanske till att färre barn i homosexuella familjer får tillgång till kända och delaktiga fäder. Utlandsadopterade barn i homosexuella familjer. Kommittén har fått mycket information om adopterades särskilda situation. Vi vet att de utgör en riskgrupp när det gäller neuro- psykiatriska svårigheter t.ex. förmåga till abstrakt språk, koncent- ration och uppmärksamhet. Vi vet att konflikterna i tonåren ibland blir oerhört kraftiga mellan barn och föräldrar i adoptivfamiljer. Vi vet att frågorna om vem jag är och var jag hör hemma innebär en svårare process för den adopterade och att bearbetningen av dessa frågor pågår långt upp i vuxen ålder för många. Det saknas nästan helt kunskap om adopterade som växer upp med homosexuella föräldrar. Precis som för alla barn är det för det adopterade barnet avgö- rande att äga kunskapen om sitt ursprung, att adoptivföräldrarna på ett öppet sätt hjälper barnet till en identitet, också utifrån barnets annorlunda utseende och kulturella bakgrund. Även för utåt sett välfungerande adopterade barn innebär detta en särskild inre process, en nödvändig problematisering som skiljer dem från andra barn. Att växa upp i en homosexuell familj är att tillhöra en minoritet och det innebär att man inte har det riktigt som andra. För det adopterade barnet blir det ett dubbelt annorlundaskap. Reservationer och särskilda yttranden processer – ursprunget och familjens särskilda situation. Vi vet mycket litet om vad det innebär. Trots att inställningen till homosexuella har förbättrats så anser en majoritet i den av FSI genomförda enkäten att homosexuella inte bör få laglig rätt att prövas som adoptivföräldrar. Detta innebär ur barnperspektivet att homosexuella familjer med adopterade barn fortfarande kommer att betraktas som annor- lunda. Det är viktigt att ändra denna inställning genom aktivt opinionsarbete. Det är också viktigt att barn inte blir verktyg för att ändra attityder. Jag har ovan redovisat mina reflexioner kring det material som på olika sätt presenterats för kommittén. Jag förordar att kommittén föreslår en lagändring när det gäller styvbarnsadoption av ena partens biologiska barn. Det innebär ett ökat rättsskydd för de barn som växer upp med en biologisk föräl- der i en homosexuell familj.