sou · GPB354d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Vi kan se en ökning i andelen utsatta för stöld eller skadegörelse, men att denna, som indikerades av kriminalstatistiken ovan, sker . Utvecklingen av medborgarnas självrapporte- rade utsatthet för stöld eller skadegörelse kan därför sägas validera den utveckling som syns i kriminalstatistiken. Både kriminal- statistiken och offerundersökningarna tyder alltså på en stabil brottslighet . 6 De brott som efterfrågas är stöld eller skadegörelse i ordinarie bostad; på vind, i källare, i garage eller annat förvaringsutrymme; i fritidsbostad; av bild; av något från bilen; av cykel, moped, MC eller delar av dessa; annan stöld, t.ex. på arbetsplatsen, i samband med resor, av båt etc.. SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Personer som tillhör hushåll som utsatts för någon form av stöld eller skadegörelse. 16 74-åringar, 1978 1999 (referenslinje ). När det gäller utsattheten för våld innehåller ULF-undersök- ningarna fyra huvudfrågor om våld av olika allvarlighetsgrad. Den första gäller det allvarligaste våldet och lyder: Har du själv varit utsatt för våld som ledde till sådana skador att det krävde besök hos läkare, tandläkare eller sjuksköterska? Därefter frågas om våld som ledde till synliga märken eller kropps- skada, våld som inte ledde till synliga märken eller kroppsskada samt om man blivit utsatt för hot om våld som var så allvarligt att intervjupersonen blev rädd (Häll 1997:305). Oro för våld mäts genom frågan: Har det hänt att Du avstått från att ge dig ut av oro för att bli överfallen, rånad eller på annat sätt ofredad? (ibid:313). I Figur 4 beskrivs utvecklingen av utsatthet för våld eller hot och oro för våld.7 Den kontinuerliga och kraftiga ökningen av våldsbrottsligheten som antyds av kriminalstatistiken bekräftas inte av offerundersökningarna. Vad som istället framträder är två 7 Våld eller hot inberäknar alla som antingen svarar att de utsatts för våld som lett till skador som krävt någon form av läkarvård eller som fått synliga skador eller som inte fått synliga skador eller som utsatts för hot om våld som var så allvarligt att man blev rädd. Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 perioder där utsattheten ligger på något skilda nivåer. Åren 1978 1989 ligger den totala utsattheten mellan och perioden 1999 kring . Våld som resulterat i kroppsskada ligger på och kring . Andelen utsatta för så allvarligt våld att man uppsökt någon form av sjukvård är mer eller mindre stabil kring en procent 1999. En förhållandevis stor andel av de rapporterade våldshändelserna utgörs av hot om våld. Utvecklingen skiljer sig här något från de övriga våldshän- delserna såtillvida att ökningen inträffar tidigare. ändras nivån från . Därefter har ingen påtaglig ökning inträffat. Beträffande oro för våld så har det även här skett en nivåökning . I genomsnitt ligger nivån ett par procentenheter högre än . Det sker dock ingen ökning . För befolkningen i stort går det alltså inte att utifrån offerundersökningarna påvisa någon ökning av vare sig utsattheten eller oron för våld under 1990-talet.8 8 Dödsorsaksstatistik är ytterligare en källa som ofta utnyttjas för att beskriva vålds- utvecklingen. Dess fördel är dels ett minimalt mörkertal, det vill säga i princip alla händelser kommer till polisens kännedom, dels att det är en indikator på det mer allvarliga våld som förekommer bland utsatta grupper. Dödsorsaksstatistiken visar att det dödliga våldet inte ökat i (Rying 2000). SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Avstått från att gå ut på grund av oro för att utsättas för våld, utsatthet för våld eller hot, hot om våld, våld som lett till synlig kroppsskada respektive våld som lett till sjukvårdsbesök. 16 74-åringar, 1978 1999 (referenslinje ). 5.4Välfärdsproblem och utsatthet och oro för brott Den genomgång som gjorts av den svenska brottsutvecklingen ovan antyder att karaktäriseras av en mer eller mindre stabil brottsnivå. Värt att påpeka är dock att detta inte betyder att vissa enskilda brottstyper inte kan ha haft en annorlunda utveckling. Det finns självfallet exempel på brott som ökat , men andra har minskat. Utifrån ett välfärds- perspektiv är det relevant att studera ett annat förhållande, näm- ligen hur olika samhällsgrupper skiljer sig åt vad gäller utsatt- hetsnivåer och utveckling. En utgångspunkt för vår analys av utsatthet och oro för brott är att de inte bör ses som isolerade från andra former av välfärds- problem. I de fall där det skett en polarisering mellan gynnande och missgynnade grupper i samhället kan även ökade skillnader i utsatthet för brott antas. Vi har i denna analys begränsat oss till fokus på ekonomiska problem och utsatthet för brott. Ekonomin har en central roll som indikator på levnadsnivå och välfärd. Tidigare studier har visat att problem inom olika välfärdsområden tydligt hänger samman och att ekonomiska resurser intar en central Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Personer med ekonomiska svårigheter tenderar att i be- tydligt större utsträckning än övriga även ha andra välfärdsproblem (1984:370). Frågan om hur ekonomiska svårig- heter och välfärdsproblem är kopplade till utsatthet för brott studeras i detta avsnitt dels genom att jämföra de grupper i sam- hället som man vet har haft en negativ utveckling i välfärds- hänseende med övriga, dels genom att jämföra dem som har ekonomiska problem eller låga inkomster med övriga. Hur skiljer sig grupperna åt med avseende på utsatthet och oro för brott? Har skillnaderna mellan grupperna ökat? 5.4.11990-talets förlorare och de övriga Kommittén Välfärdsbokslut har i tidigare arbeten urskiljt tre be- folkningsgrupper med en sämre välfärdsutveckling än andra 1998 (SOU 2000:3:267). Det handlar om ensam- stående föräldrar (främst mammor) med barn (se också Gähler i denna volym), ungdomar (16 ) (se i denna volym) samt utrikes födda (se i denna volym). I det följande skall utsattheten för dessa grupper redovisas och jämföras med övriga medborgares. För den närmare analysen av utsatthet har vi begränsat oss till tre indikatorer: N våld eller hot som inträffat i bostad, nöjeslokal eller på offentlig plats,9 N stöld eller skadegörelse i anslutning till bostad eller av cykel och bil, N oro för våldsbrott. 9 Man skulle kunna argumentera för att exkludera hoten eftersom det är en mer subjektiv kategori vilket skulle kunna ge en felaktig bild av våldsutvecklingen vid ökad känslighet för våld. Som visades ovan har dock hoten en likartad utveckling som övriga våldshändelser (Figur 4). SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Det yrkesrelaterade våldet har exkluderats eftersom det är en kvalitativ skillnad på våld eller hot som inträffar på arbetsplatser och i övriga situationer. Poliser, väktare och vårdpersonal är de grupper som är särskilt utsatta för våld eller hot i samband med yrkesutövning (SCB 1995:58f). är de medvetna om att de kan utsättas för hot eller våld i samband med sin yrkesutövning. I huvuddelen av de våldshändelser som inträffat under tjänsteut- övning anger den intervjuade att händelsen inte polisanmälts då våld kan förekomma som en del i arbetet (SCB 1995:90ff; för en vidare diskussion se 1997). Det yrkesrelaterade våldet, och särskilt hoten, är därför svårtolkat som indikator på ofärd eller social utsatthet.10 När det gäller stöldindikatorn har vi begränsat oss till frågorna som avser stöld eller skadegörelse i bostad, från källare, förråd, garage eller annat utrymme i anslutning till bosta- den, stöld av cykel samt stöld av eller från bil. Vi har alltså exkluderat stöld från fritidshus och kategorin annat som bland annat täcker in stölder vid resor utomlands, en form av utsatthet som bara den som har tillgång till dessa resurser kan drabbas av. Bil- och cykelstöld har en nära koppling till bostaden och därtill är tillgången här mer utbredd. Som oroliga för våldsbrott har de intervjupersoner klassificerats som under senaste tolv månaderna avstått från att ge sig ut av oro för att bli överfallen, rånad eller på annat sätt ofredad. Frågan gäller alltså inte endast om man är rädd eller orolig i allmänhet utan personen skall också ha handlat på ett visst sätt på grund av just denna oro. till hela perioden har av befolkningen (16 ) utsatts för våld eller hot som inte skett i samband med yrkesutövning. har utsatts för stöld eller skadegörelse enligt definitionen ovan och har avhållit sig från att gå ut på grund av oro att utsättas för våld. I Figur 5a-c redovisas andelen utsatta för de tre grupperna med sämre välfärdsutveckling och övriga, dvs. de som varken är unga, ensamstående föräldrar eller utrikes födda. Figur 5a visar att nivå- 10 Andelen utsatta för yrkesrelaterat våld eller hot ligger 1999 mellan 1,5 . Det sker en viss ökning . Denna kan i huvudsak tillskrivas kvinnorna. Riskgrupperna för att drabbas av yrkesrelaterat våld eller hot är andra än för övrigt våld (Häll 1997). Något som även framgår av att det inte finns någon överlappning mellan yrkesrelaterat och andra former av våld eller hot. Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 skillnaden i utsatthet för våld eller hot mellan de olika grupperna är mycket stor. De utrikes födda är den grupp som mest liknar den övriga befolkningen beträffande både nivå och utveckling. Ung- domar och ensamstående föräldrar framstår som särskilt drabbade (se också Häll 1997). är andelen utsatta för våld eller hot mer än fyra gånger högre än i den övriga befolkningen. Vidare finns en viktig skillnad vad gäller utvecklingen. Gruppen övriga har haft en stabil utsatthetsnivå kring medan ungdomar och ensamstående föräldrar uppvisar en högre nivå än vid 1980-talets slutår.11 För de unga sker ökningen och därefter inträffar en återgång till de nivåer som rådde (se även Estrada 2001).12 Figur 5b visar att andelen utsatta för stöld i de tre grupperna med sämre välfärdsutveckling ligger på en klart högre nivå än övriga. Vi ser att det handlar om höga nivåer för speciellt ungdomar och ensamstående föräldrar där ungefär en tredjedel tillhör ett hushåll som har utsatts för stöld eller skadegörelse . Nivåerna ligger generellt något högre vid periodens slut än vid dess början. går det dock inte att identifiera en entydig ökning för någon av grupperna. Slutligen visar Figur 5c andelen som avstått från att gå ut på grund av oro för våldsbrott. Denna graf skiljer sig från de två graferna över utsatthet. Det finns när det gäller oro för brott inte lika markanta nivåskillnader. Vidare är relationen mellan grupperna här en annan. De utrikes födda är den grupp som uppvisar den högsta nivån (se även 1998) och ungdomar den lägsta. till hela perioden är det av de utrikes födda och av ungdomarna som är oroliga för vålds- brott. Gruppen övriga är alltså inte här den minst utsatta. Att ungdomar utrycker minst oro, trots sin höga utsatthet, är ett åter- kommande resultat i såväl svenska som internationella offerunder- sökningar (se t.ex. Mawby & Walklate 1994; SCB 1995).13 Noter- bart är dock att de unga är den enda grupp som kan sägas uppvisa en ökning av oron (se även 2000:120f). 11För ensamstående föräldrar är andelen utsatta åren 1988 1993 och 13,4 pro- cent 1994 1999 (p 0,05). För unga är motsvarande andelar (p 0,01) 12Självrapportundersökningar där frågor ställs till skolungdomar (åk 9) åren 1995 1999 bekräftar att ungdomars utsatthet för våld legat tämligen stabilt under andra halvan av 1990- talet (BRÅ 2000a). 13Tibys (1999) undersökning av hatbrott mot homosexuella visar dock att detta förhållande inte gäller i alla grupper. SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 personer födda utomlands är andelen som avstått från att gå ut stabil under i princip hela perioden. De ensamstående föräldrarnas oro ligger något lägre och visar inte heller någon ökande tendens, snarare tvärtom. Andelen oroliga i den övriga befolkningen ligger stabilt kring . Befolkningen har 1999 rapporterat en mer eller mindre stabil utsatthet för brott. har förändringar skett för ett par av de grupper som identifierats som 1990-talets förlorare. Ensamstående föräldrar uppvisar en ökad utsatthet för våld eller hot . För ungdomar finns en tendens till ökad oro och utsatthet för våld eller hot. Hypotesen om en ojämlik utveckling av utsatthet för brott synes därför ha viss relevans och då främst för våld eller hot. I nästa avsnitt undersöker vi närmare hur inkomst och ekonomiska problem är kopplat till utsatthet och oro för brott. Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Utsatthet för våld eller hot som ej inträffat i samband med yrkesutövning, stöld eller skadegörelse, respektive oro för våld. Ungdomar (16 ), ensamstående föräldrar, utrikes födda samt övriga (25 ). Utsatthet för våld eller hot Utsatthet för stöld eller skadegörelse SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 5.4.2Ekonomiska svårigheter och utsatthet för brott Indikatorer på ekonomiska svårigheter eller problem har skapats utifrån de direkta frågor om ekonomiska förhållanden som ingår i SCB:s intervjuundersökningar. En sådan fråga rör om man haft svårigheter att klara de löpande utgifterna för mat, hyra, räkningar m.m. En annan indikator på ekonomiska problem är att sakna kontantmarginal. Denna fråga är ställd på följande sätt: Om Du skulle hamna i en oförutsedd situation, där Du måste skaffa fram , skulle Du klara av det?14 Utöver dessa intervjufrågor finns även registeruppgifter om inkomster och bidrag. Som indikator på ekonomiska problem har vi här valt att använda uppgiften om hushållet under intervjuåret uppburit socialbidrag. Problemens förekomst kan ses som en indi- kator på dess svårighetsgrad, dvs. ju mindre vanligt desto allvar- ligare problem. till andelar i befolkningen är då socialbidrag det svåraste problemet, följt av svårigheter med att klara de löpande utgifterna.15 Figur 6a-c visar utsatthet för våld eller hot som inte är arbets- platsrelaterat, stöld eller skadegörelse samt oro för våldsbrott bland 14Beloppet avser undersökning och har successivt räknats upp. 15Över hela perioden (ULF-data 1988 1998) är det som hör till hushåll som uppburit socialbidrag (denna andel är något lägre än i populationen, se 2001:120), som haft svårigheter med att klara de löpande utgifterna och som saknar kontantmarginal. överlappande; det är av intervjupersonerna som har åtminstone ett utav dem. Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 dem med respektive utan denna typ av ekonomiska problem.16 Nivåskillnaderna är mycket stora beträffande utsattheten för våld och varierar efter problemens svårighetsgrad (Figur 6a). Över hela perioden är det av dem som hör till socialbidragshushåll, av dem som haft svårigheter att klara de löpande utgifterna och av dem som saknar kontantmarginal som varit utsatta för våld eller hot. Motsvarande andel bland övriga, dvs. de som inte har något av dessa problem, är . Ser man till utvecklingen så är den övergripande bilden att det inte skett några entydiga förändringar. För våld eller hot respektive oro för våld gäller att andelen utsatta bland dem med ekonomiska problem är något större i slutet än i början av perioden. Denna ökning sker dock redan vid ingången till 1990- talet, därefter är nivåerna relativt stabila. De som saknar ekonomiska problem har däremot legat på i stort sett samma nivå . Ekonomiska problem och utsatthet för våld eller hot som ej inträffat i samband med yrkesutövning, stöld eller skade- görelse respektive oro för våld. 16 84-åringar, 1988 1998. Utsatthet för våld eller hot 16 Graferna går endast eftersom frågan om svårigheter att klara löpande utgifter inte ställts 1999. Vidare saknar vi tillgång till registeruppgifter om bidrag och inkomster för . SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Utsatthet för stöld eller skadegörelse Utsatthet för stöld eller skadegörelse ger en likartad bild be- träffande nivåskillnader. De med svårast ekonomiska problem är mest utsatta; omkring en tredjedel har drabbats av stöld eller ska- degörelse . Motsvarande andel för dem utan Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 ekonomiska problem är en femtedel.17 Med undantag är nivåerna relativt stabila. Den uppgång som syns 1998 är sannolikt tillfällig (jfr Figur 5b). Vid tolkningen av såväl nivå- som trendmässiga skillnader bör man ha i minnet att indikatorerna på ekonomiska problem i hög grad varierar mellan olika befolkningsgrupper. Till exempel har ensamstående föräldrar och ungdomar avsevärt större problem än befolkningen i övrigt (2000; Gähler i denna volym; 1997:187). Detta är också grupper som har en större utsatthet för brott (se ovan; Häll 1997:310). Det faktum att andelen med ekonomiska problem förändrats problematiserar tolkningen. är det till exem- pel som haft svårigheter med att klara de löpande utgifterna och , när denna andel är som störst, är det (se vidare 2000:78ff). Med denna utveckling följer en ändrad selektion till och sammansättning av gruppen med ekonomiska problem. En effekt av 1990-talets krisår är att grupperna med ekonomiska problem och övriga kommit att likna varandra mer än före krisen (2000:159). Utifrån en sådan utveckling skulle det gå att anta en minskad andel utsatta för brott bland dem med ekonomiska problem eftersom det skett en normalisering av gruppen. Detta förefaller inte ha inträffat. En möjlighet är dock att denna normalisering snarare döljer en ökning av utsattheten bland de mest utsatta grupperna, det vill säga de som redan innan krisåren återfanns bland dem med ekonomiska problem. Inkomst och utsatthet för brott Indikatorerna på ekonomiska problem skiljer enbart ut marginal- grupperna med ekonomiska svårigheter. Med inkomst som indika- tor är det möjligt att även se till ekonomiskt mer gynnade grupper. Ett relativt inkomstmått skiljer sig också genom att storleken på de olika inkomstgrupperna är , till skillnad från grupperna med ekonomiska problem som ju varierar med ekono- miska och strukturella förändringar. 17 Över hela perioden rör det sig om i genomsnitt för den förstnämnda gruppen och för den . SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Inkomstgrupp och utsatthet för våld eller hot som ej inträffat i samband med yrkesutövning, för stöld eller skadegörelse respektive oro för våld. 20 64-åringar, 1988 1998. Utsatthet för våld eller hot Utsatthet för stöld eller skadegörelse Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 Den inkomstvariabel vi använt avser hushållets disponibla inkomst per konsumtionsenhet (enligt ). Analysen är här be- gränsad till personer , här 20 64-åringar. Vi har valt hushållets inkomst istället för individens eftersom denna kan ses som en bättre indikator på ekonomiska resurser. Individens inkomst kan ju vara låg, men för den skull behöver man inte ha små ekonomiska resurser.18 Inkomstvariabeln har kodats om till tre inkomstgrupper: låg-, medel- och höginkomsttagare. Som låg- inkomsttagare har räknats de med lägst inkomster och som höginkomsttagare de med högst inkomster. Alla däremellan har räknats som medelinkomsttagare. Figur 7a-c visar utsatthet för brott och oro för våldsbrott efter inkomstgrupp. För våldsbrott är utfallet det förväntade, låg- inkomsttagare har högst utsatthet och höginkomsttagare lägst. är andelen utsatta bland låginkomsttagarna unge- fär större än bland höginkomsttagarna. Här finns även en tendens till polarisering; skillnaderna mellan grupperna ökar 18 Att kvinnor är underrepresenterade bland höginkomsttagare och överrepresenterade bland låginkomsttagare är ett exempel härpå men ger även ytterligare ett argument för att basera analysen på hushållets och inte individens inkomst. I annat fall skulle jämförelsen i större utsträckning återspegla de skillnader som finns i mäns och kvinnors utsatthet för brott. Skillnader i utsatthet för brott mellan könen är dock självfallet relevanta och kommer att beskrivas närmare längre fram i kapitlet. SOU 2001:54 Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 För stöld och skadegörelsebrotten respektive oro för våld är skillnaderna mellan inkomstgrupperna betydligt mindre. För stöld finns dock en tendens till ökad ut- satthet för gruppen låginkomsttagare. Man kan också notera att de med lägst inkomster inte ligger på samma höga nivåer vad gäller utsatthet som grupperna med ekonomiska problem (se Figur 6a-c). Detta är också förväntat eftersom att ha låg inkomst inte mäter ekonomisk utsatthet på samma sätt som indikatorerna på ekono- miska problem (se Halleröd 1997). Vi har konstaterat att andelen utsatta för våld är relativt stabil för grupperna med ekonomiska problem, som utsattheten för gruppen låg- inkomsttagare har ökat. En möjlig förklaring, som återknyter till frågan om effekter av gruppernas sammansättning, är att de med ekonomiska problem blivit fler medan gruppen låginkomsttagare andelsmässigt per definition är lika stor . 5.5Riskfaktorer för utsatthet och deras förändring Som påtalats tidigare försvåras tolkningen av utvecklingen och sambandet mellan ekonomiska problem och utsatthet för brott av att gruppernas sammansättning förändrats . Samma reservation gäller till viss del även för inkomst; inkomstgrupperna skiljer sig åt bl.a. med avseende på ålder och denna skillnad har ökat under den studerade perioden.19 För att närmare studera frågan om risker för utsatthet kommer vi därför använda multivariata analyser. Fördelen är att vi då kan kontrollera för gruppernas sammansättning och effekten av andra faktorer av vikt för utsattheten, t.ex. kön, ålder och familjetyp. För analysen av riskfaktorer och deras eventuella förändring har vi använt logistisk regression, vilket är en multivariat regressions- teknik där sannolikheten för att en händelse skall inträffa skattas (1995). Detta innebär att man kan jämföra sannolikheten 19 1990/91 var medelåldern i de tre inkomstgrupperna 37, 40, respektive . 1998/99 var motsvarande åldrar 35, 41 respektive 48. Brottslighet som välfärdsproblem Utsatthet för brott och oro för brott 1988 1999 för utsatthet för brott hos olika grupper. Resultaten redovisas som oddskvoter för de olika riskfaktorerna eller oberoende variabler- na.20 Oddskvoterna anger inte styrkan i de oberoende variablerna utan skillnaden mellan olika kategorier då andra variabler är konstanthållna. Ett odds definieras som kvoten mellan sannolik- heten för att en händelse skall inträffa och sannolikheten för att samma händelse inte skall inträffa. Oddskvoten är kvoten mellan olika gruppers odds, här uttryckt som avvikelser från en referens- kategori. Referenskategorin har värdet ett. En oddskvot större än ett innebär en förhöjd risk för utsatthet och ett värde mindre än ett innebär en lägre risk jämfört med referensgruppen. Oddskvoter är närbesläktade med relativrisker. De senare kan tolkas som pro- centuella skillnader i risk mellan grupper. I texten används stund- tals begreppet risk för att beteckna oddset, och överrisk för att beteckna relationer mellan oddsen i olika grupper (oddskvoter).21 För att kunna jämföra situationen ingång med den har vi skapat två tvärsnitt genom att slå samman årgångarna 1988 1990 samt 1997 1999.22 I tabellerna an- ges om de olika riskfaktorerna, exempelvis ålder, har signifikant betydelse för utsattheten. Vidare anges om skillnaden i risken för utsatthet mellan olika kategorier inom varje riskfaktor, exempelvis mellan ungdomar och medelålders, är signifikant.