sou · GPB365 · 2002-01-01 00:00:00 — Det uppfattades inte vara 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 51 önskvärt att majoritetsförhållandena alltid såg likadana ut på riksnivå och nivå. Konsekvensen av ett sådant synsätt var att gynna de existerande rikspartierna, på nya partiers bekostnad, vilket inte ansågs var ett mål att sträva efter (SOU 1965-54:112). kommuner vars politik kunde ses självständigt ansågs vara viktigt. Minoritetens syn på hur DQVYDUVXWNUlYDQGHW idealt sett borde se ut i en demokrati utgår ifrån att ansvarsutkrävandet bör följa den reella makten och utkrävas på rätt politisk nivå. Tankegången framgår tydligt i denna textpassage om länspolitiken: Väljaren bör få en verklig chans att direkt kunna utkräva ansvar av sina representanter och partierna i länet för vad man gjort under den gångna valperioden liksom uttala sitt förtroende eller misstroende inför de planer partierna har för framtiden. Detta förutsätter en valhandling vid kommunala val som påverkas av en bedömning av den kommunala styrelsen (SOU 1965-54: 119). Ansvar för den politik som förs på länsnivå ska alltså idealt sett utkrävas på denna politiska nivå. Det ansågs inte alls vara önskvärt att väljaren tog ställning till rikspolitik och kommunalpolitik i ett enda sammanhang. Istället var det upp till väljaren själv att besluta på vilken grund denne röstade på ett parti i riksdagsvalet eller kommunvalen. Det behov en väljare har att utifrån sina kommunala synpunkter påverka beslut på riksplanet har han ändå utomordentliga möjligheter till. För det första sker det på det bästa sätt som demokratin känner till, i val till (SOU 1965-54:112). Ansvarsutkrävandet sätts före ett annat värde, nämligen ett högt valdeltagande. Dessutom länkas ansvarsutkrävandet till den kommunala självstyrelsen och legitimiteten i den förda politiken. Minoriteten i utredningen ansåg att förutsättningen för att öka kommunernas uppgifter och stärka den kommunala självstyrelsen var att väljarnas möjligheter till ansvarsutkrävande ökade. En fungerande demokrati förutsätter ett aktivt ansvarsutkrävande oavsett beslutsnivå (SOU 1965-54:119). Hur betraktade minoriteten konsekvenserna av skilda valdagar för Ovan såg vi att de var villiga att acceptera ett något lägre YDOGHOWDJDQGH förutsatt att utsikterna för ansvarsutkrävandet på uppfattades det inte finnas ´DQOHGQLQJ DWW EHIDUD HWW Vn OnJW YDOGHOWDJDQGH > SURFHQW OlJUH lQ ULNVGDJVYDOHW@ L IULVWnHQGH NRPPXQYDO (SOU 1965 -54: 116-117). Uppfattningen om konsekvensen av valordningen på UHODWLRQHQ PHOODQ VWDW RFK NRPPXQ var att införandet av en gemensam valdag riskerade att skada den kommunala demokratin. 52 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ bakom en sådan reform var att riksintresset och de kommunala intressena alltid sammanfaller. En sådan intention tog reservanterna i starkt avstånd ifrån: Motsatsförhållandet [mellan stat och kommun] är det pris som man ur riksintressenas synpunkt måste vara villig att betala för att kunna utnyttja även de kommunala instansernas och kommunalpolitikernas initiativ och framåtanda. Utan en stor sektor där denna ambition kan få utlopp finns allvarlig risk för att hela det kommunalpolitiska arbetet och därmed den kommunala demokratin kommer att lida väsentlig skada / / Mot denna bakgrund är utredningsmajoritetens försök till något som förefaller som identifikation av - och riksintressena en oriktig beskrivning av verkligheten (SOU 1965 - 54: 110-111). Här skymtar en uppfattning där ett starkt samband mellan rikspolitik och kommunalpolitik uppfattas som negativt, som något som skadar den kommunala demokratin. Ett alltför starkt beroende mellan valen är därför till skada för målet om en stark självstyrelse och en stark demokrati. Minoritetens bedömning av valordningens konsekvenser för DQVYDUVXWNUlYDQGHW var att skilda valdagar förbättrade de kommunala Skilda valdagar var därmed en av förutsättningarna för ett verkligt ansvarsutkrävande (SOU 1965-54:116,117). Faran var att en gemensam valdag ´VNXOOH NXQQD OHGD WLOO DWW GHW EOHY VYnUW HOOHU RP|MOLJW DWW HIIHNWLYW XWNUlYD DQVYDU I|U GHQ ORNDOD SROLWLNHQ DY GH NRPPXQDOD I|UWURHQGHPlQQHQ´ (SOU 1967-26:110). fattade snarare rikspolitiken som beroende av kommunalpolitiken, både som en rekryteringsbas för rikspolitikerna och som grunden för kampanjarbetet på såväl riksnivå som nivå (SOU 1965- 54:117). De framhöll att , NRPPXQDOYDOHQ KDU GHW YLVDW VLJ YDUD QnJRW OlWWDUH DWW In IULYLOOLJD YDODUEHWDUH lQ L ULNVYDOHQ $QOHGQLQJHQ lU DY DOOW DWW G|PD DWW Vn PnQJD IOHU SHUVRQHU lU GLUHNW EHU|UGD DY XWJnQJHQ DY NRPPXQDOYDOHQ´ (SOU 1965-54:114). Kommunalpolitiken är basen i det politiska systemet. Konsekvensen av skilda valdagar är därför att det blir svårare att bedriva rikspolitisk kampanj (SOU 1967-26:111). Sammanfattningsvis kan argumenten för gemensam respektive skild valdag sammanfattas som i figur 3.3. Huvudskillnaden mellan argumenten är kortfattat följande. Minoriteten ansåg att högt valdeltagande vara ett demokratiskt värde bland flera, medan majoriteten ansåg att ett högt valdeltagande hade ett demokratiskt egenvärde. Denna skillnad återspeglas i de båda sidornas syn på konsekvenserna av skilda valdagar. Enligt minoriteten behövde skilda valdagar inte leda till mycket lägre valdeltagande i kommunalvalen. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 53 Majoriteten pekade på internationella erfarenheter för att belägga att valdeltagandet skulle minska drastiskt. Relationen mellan stat och kommun uppfattas också olika av de båda sidorna. De framhåller visserligen båda den kommunala självstyrelsen som ett viktigt värde, men har diametralt olika uppfattning om vad detta värde innebär. Dessutom har de olika syn på vad ett valsamband/gemensam valdag betyder för den kommunala demokratin. Minoriteten anser att ett valsamband riskerar inskränka den kommunala självstyrelsen och försvaga den kommunala demokratin. Majoriteten anser tvärtom att ett valsamband kan tjäna som en garanti för den kommunala självstyrelsen. Ansvarsutkrävandet uppfattas som särskilt centralt av minoriteten. anser båda sidorna att ansvarsutkrävandet bör ske på rätt nivå. De har bara olika uppfattningar om vad som är rätt nivå. Eftersom majoriteten anser att kommunalpolitiken är helt beroende av rikspolitiken så måste rikspolitiken beaktas vid alla val om det ska bli ett sant ansvarsutkrävande. Minoriteten anser att formellt ansvar bör följa reellt ansvar och anser att kommunalpolitiker ska ansvara för kommunalpolitiken och rikspolitikerna för rikspolitiken. Vad gäller konsekvensen av gemensam valdag eller andra former för valsamband, anser majoriteten att detta stärker ansvarsutkrävandet, medan minoriteten anser att det försvagar det. 54 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ )LJXU Argument i debatten kring den partiella författningsreformen ,167,787,21(// /g61,1* *g5 6NLOGD YDOGDJDU RFK PRW YDOWHNQLVNW *HPHQVDP YDOGDJ RFK I|U YDOWHNQLVNW Högt valdeltagande är inte ett mål i sig. Det viktiga är att det ligger på en acceptabel nivå och att de som röstar vet vad de faktiskt röstar på. Konstgjord andning på de lokala och regionala valen är ej önskvärt. är ett viktigt värde i svensk demokrati Viktigt med en vital demokrati Ansvar bör ske på rätt nivå i det politiska systemet, dvs kommunalpolitiker, landstingspolitiker och riksdagspolitiker bör ställas till svars för den politik de faktiskt har fört. Formellt ansvar bör följa reellt ansvar. Skilda valdagar ger inte automatiskt ett lägre valdeltagande Med glesa val riskerar partierna att tappa sin kompetens vad gäller valkampanj och blir därför sämre på att mobilisera väljarna Skilda valdagar ger en vitalisering av den kommunala demokratin Vid separata regionala och lokala val får vi kommunala väljare och kommunala valkampanjer, vilket underlättar ansvarsutkrävandet. Med skilda valdagar går det att kombinera längre mandatperiod med krav på ansvarsutkrävande ofta Högt valdeltagande har ett demokratiskt egenvärde. Därför är lågt valdeltagande ett tecken på demokratisk ohälsa. är ett viktigt värde i svensk demokrati Kommunala särintressen bör motverkas. Samma partier bör vara företrädda i , landsting och kommunalfullmäktige. Lokala partier bör motverkas. Den kommunala politiken bör bestämmas utifrån allmänideologiska synpunkter Rikspolitik och kommunpolitik bör ses i ett helhetsperspektiv och bör vara nära sammanlänkade Ett kommunalt samband bör bibehållas även efter tvåkammarsystemets avskaffande Ansvarsutkrävandet bör ske för alla politiska eftersom det finns ett sakpolitiskt kommunalt samband. bör hållas ofta i en demokrati Gemensam valdag ger högt valdeltagande Gemensam valdag kräver treårig mandatperiod, eftersom partiernas aktivitet annars riskerar att ta skada Vid gemensam valdag betraktar väljarna alla valen i ett helhetsperspektiv (och tenderar att rösta lika i de olika valen). Gemensam valdag främjar den kommunala självstyrelsen genom att stärka den frivilliga länken mellan stat och kommun. Även vid skilda valdagar hamnar kommunpolitiken i skymundan för rikspolitiken i valkampanjerna Möjligheterna att påverka de kommunala valrörelsernas innehåll genom valordningen är mycket begränsade Det finns en risk för att man vid gemensam valdag får en dominans för rikspolitiska frågor i den kommunala valrörelsen, men det får man även vid skilda valdagar. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 55 'HQ Q\D JHPHQVDPPD YDOGDJHQ NULWLVHUDV RFK XWUHGV Sn Q\WW Valdagens placering har sedan den partiella författningsreformen i det närmaste oavbrutet utretts och debatterats i . 7 Under hela denna debatt har två huvudlinjer kunnat urskiljas i synen på valdagens placering. På den ena sidan återfinns socialdemokraterna och som förespråkar bibehållandet av den gemensamma valdagen. På den andra sidan återfinns de borgerliga partierna och som förespråkar skilda valdagar. Vilken av dessa sidor som haft majoritet i har varierat. Socialdemokraterna och var i minoritet i grundlagskommittén i början av 1980- talet och befinner sig också i minoritet. Däremot utgjorde de majoriteten i folkstyrelsekommittén (SOU 1987:6). Den variant av skilda valdagar som huvudsakligen varit alternativet till den gemensamma valdagen är att återgå till den ordning som gällde . Det skulle innebära att kommunalval hålls och riksdagsval . Endast undantagsvis har varianter med rullande valdagar på nivå förespråkats (Prot. 1999/2000- 12:91, , kd). Argumenten för respektive ordning har på båda sidor varit relativt stabila , och skiljer sig inte heller drastiskt från de argument som fördes fram i . Det som framför allt skiljer sig åt är verklighetsuppfattningarna och hur man ser på det kommunala sambandet. Det värde som förespråkarna för gemensam valdag primärt lyfter fram är precis som tidigare det höga YDOGHOWDJDQGHW. liknande denna har återkommit regelbundet i debatten: För oss [majoriteten i utredningen] är ett högt valdeltagande ett demokratiskt egenvärde. Det krävs enligt vår uppfattning mycket starka skäl om man skall överge ett valsystem som uppmuntrar till ett deltagande i kommunala val som är det kanske högsta i världen (SOU 1987-6: 106).8 Ett högt valdeltagande har enligt detta synsätt ett egenvärde och det är därför centralt att valsystemet bidrar till att uppfylla detta värde. I senare debatt kopplas värdet av högt valdeltagande till ett annat överordnat mål, det demokratiska systemets legitimitet. 7 Här analyseras argumentationen i betänkande , samt den debatt som föregick tillsättandet av författningsutredningen De texter som analyseras här är SOU 1987:6, 1999/2000 KU2, Prot. 1999/2000-12. 8 Se även Prot. 1999/2000-12:79, , s. 56 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ är att ett ´ / nJW YDOGHOWDJDQGH L NRPPXQDOYDOHQ ULVNHUDU DWW PLQVND GH YDOGDV OHJLWLPLWHW´.9 Den gemensamma valdagens förespråkare pekar inte ut något tydligt värde vad gäller UHODWLRQHQ PHOODQ VWDW och kommun. de hur detta förhållande ser ut. De anser att kommunalpolitik och rikspolitik hör ihop i en helhet, att det finns ett tydligt kommunalt samband. Endast underförstått framgår det att det också uppfattas som önskvärt att så förblir. Kommunalpolitik och rikspolitik bör ses i ett sammanhang varför val bör ske . Man skriver till exempel att ´ ' HW VWDUND VDPEDQGHW PHOODQ ULNVSROLWLN RFK NRPPXQDOSROLWLN PRWLYHUDU RFNVn DWW SDUWLHUQD OlJJHU IUDP VLQD SURJUDP Sn ROLND QLYnHU´ (SOU 1987-6:107). och en vital demokrati anses kunna uppnås som ett starkt kommunalt samband bibehålls. Den kommunala demokratin är viktig, men den bör inte betraktas som åtskild från demokratin på riksnivå. Det är nämligen möjligt att vara: för självstyrelse - inte en absolut sådan, eftersom landet då inte kan styras, men en relativt stor självstyrelse - men kan medvetenheten om att politiken på lokal-, regional-, och riksnivå faktiskt har ett samband ha ett pedagogiskt värde för medborgarna (Prot. 1999/2000-12: 116, , v). En relativt långtgående självstyrelse är alltså enligt detta perspektiv väl förenligt med gemensam valdag. Majoriteten i folkstyrelsekommittén nämnde inte ordet ansvarsutkrävande explicit, men framhöll ändå att det var centralt att medborgarna röstade rationellt. Detta eftersom ´ ( Q JUXQGOlJJDQGH SULQFLS I|U GHPRNUDWLVND YDO lU DWW YlOMDUQD VNDOO U|VWD L HQOLJKHW PHG HWW UDWLRQHOOW JUXQGDW EHVOXW L IUnJRU VRP YDOHQ JlOOHU´ (SOU 1987-6: Här dyker alltså ett värde upp som i tidigare debatt varit centralt främst hos kritikerna till ett valtekniskt samband och gemensam valdag. Det var inte bara viktigt DWW medborgarna röstade utan också att de visste YDG de röstade på. Ansvarsutkrävande som mål är här tydligt. En tät frekvens i ansvarsutkrävandet ansågs inte vara lika viktigt, så länge det fanns ett utbrett politiskt deltagande i politik i vid mening (SOU 1987-6:108). Men i jämförelse med förespråkarna för skilda valdagar uppfattades det rationella valet på ett annat sätt. Ett rationellt ansvarsutkrävande förutsatte en helhetssyn på politiken: 1999/2000-12:80, gnusson, s. Se även Prot. 1999/2000- 12:110,113, , v. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 57 Man säger att man ska fördjupa och bredda demokratin med en reform som ger skilda valdagar. Det gäller om det fördjupar och breddar demokratin om vi fragmentiserar den politiska debatten ytterligare och ger människorna en minskad förmåga till överskådlighet och sammanhang i det politiska skeendet (Prot. 1999/2000-12: 110, , v). Här uttrycks en tydlig skepsis mot att skilda valdagar går att förena med tillräcklig information om politiken. Däremot framstår det som ett viktigt värde att medborgarna har en överblick över det politiska skeendet. Först då är ett verkligt ansvarsutkrävande möjligt. I sina resonemang om konsekvenserna av olika placering av valdagen var den gemensamma valdagens försvarare tydliga. Uppfattningen var att gemensam valdag ´ELGUDJLW WLOO HWW |NDW YDOGHOWDJDQGH L GH NRPPXQDOD YDOHQ´ (SOU 1987-6: 105).10 Följaktligen skulle skilda valdagar innebära att valdeltagandet i de kommunala valen sjönk (Prot. 1999/2000-12: 81, , s). Hänvisningar gjordes bland annat till och det låga valdeltagandet i kommunalvalen där. En viss motsägelse kan skönjas i argumentationen då förespråkarna för gemensam valdag i ett annat sammanhang yttrar följande: Människors valdeltagande i valen avgörs inte av olika mer eller mindre valtekniska frågor. Nej, det är politiken i sig, partiernas program och visioner, som avgör engagemanget (Prot. 1999/2000-12: 81, , s). Här hävdas att det inte är valdagens placering i sig som påverkar valdeltagandets nivå. Detta sägs som man hävdar att den gemensamma valdagen lyfter valdeltagandet i de kommunala valen. Analysen av vad i den gemensamma valdagen som lyfter valdeltagandet på nivå skiftar, men en uppfattning är att det har att göra med att den ger en helhetssyn på politiken. Uppfattningen är att ´>8@WDQ GHQQD I|UVWnHOVH >I|U VDPPDQKDQJHQ L SROLWLNHQ@ Yl[HU RFNVn VDQQROLNW OLNJLOWLJKHWHQ I|U GH SROLWLVND IUnJRUQD RFK GlUPHG InU YL HWW PLQVNDW YDOGHOWDJDQGH (Prot. 1999/2000-12: 110, , Den allvarligaste konsekvensen av skilda valdagar och ett lågt valdeltagande anses istället vara att det leder till ´PLQVNDG OHJLWLPLWHW I|U GH YDOGD LQVWDQVHUQD´ (Prot. 1999/2000-12:113, , v). Uppfattningarna om gemensam valdags konsekvenser för UHODWLRQHQ PHOODQ VWDW RFK NRPPXQ samt för det demokratiska DQVYDUVXWNUlYDQGHW är nära knutna till varandra i argumentationen. Viktigast är här uppfattningen att det sakliga kommunala sambandet är fortsatt starkt och kommer att vara det oberoende av hur valdagen placeras. 10 Se även SOU 1987-6:104, 107, reservation i 1999/2000:KU2, Prot 1999/2000-12:79, , s. 58 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ Förespråkarna av gemensam valdag vänder sig mot den syn som en del borgerliga partier för fram, nämligen att sambandet mellan rikspolitik och kommunalpolitik har försvagats kraftigt: Det tycker kanske inte kommunalkamrerna eller kommunalkassörerna som tar emot avsevärda belopp som är inkasserade av staten eller genom lagstiftning här i . Där kan man väl säga att det kommunala sambandet är starkt (Prot. 1999/2000-12:88, , s). Dessutom framhålls det att även kommunpolitiker har detta synsätt då de ofta klagar på att rikspolitiken är ett hinder för dem att bedriva den politik de vill i kommunerna. I kommunalpolitiken är det vanligt att höra ´I|UHWUlGDUH I|U ROLND SDUWLHU RFK LQWH PLQVW PnQJD IUnQ PLWW HJHW SDUWL XWWU\FND VLJ VRP Vn DWW SROLWLNHQ L NRPPXQHUQD VNXOOH \FNHW ElWWUH RP GHUDV SROLWLN Sn ULNVSODQHW KDGH InWW JHQRPVODJ´ (Prot. 1999/2000-12:109, , v). Alltså är det kommunala samband fortsatt starkt och kommer så förbli även om skilda valdagar skulle införas. Valdagens placering är alltså ej betydelsefull för att uppnå målet självstyrelse. Föreställningen att den gemensamma valdagen hindrar utvecklingen av den kommunala demokratin vände man sig också emot. Den kommunala demokratin har stärkts efter den gemensamma valdagens införande, vilket bevisar att en sådan ordning inte utgör ett hinder (SOU 1987-6:104, 105). Istället ansåg man att ´ 8 WYHFNOLQJHQ DY GHQ NRPPXQDOD GHPRNUDWLQ lU L I|UVWD KDQG UHVXOWDWHW DY NRPPXQUHIRUPHQ RFK GHQ |NDGH EHW\GHOVH VRP NRPPXQHUQD InWW JHQRP ROLND VWDWOLJD nWJlUGHU´ (SOU 1987-6:104). Åsikten att den kommunala demokratiska debatten helt dominerades av rikspolitiska frågor framställdes som felsyn, som en seglivad myt. Den kommunala debatten är i realiteten mycket livaktig (Prot. 1999/2000-12:94, , s). Dessutom uppfattades den kommunala demokratins livaktighet inte endast bero på valrörelser och valdeltagandet. Uppfattningen var att ´ ' HQ OHYDQGH YLWDOD GHPRNUDWLQ NUlYHU VW|UUH DNWLYLWHW IUnQ PnQJD PlQQLVNRU lQ YDG HQEDUW VMlOYD YDOKDQGOLQJHQ LQQHElU´ (Prot 1999/2000-12:81, , s). kommunala demokratin kunde därför förväntas fortsätta utveckla sin vitalitet även om den gemensamma valdagen behölls (SOU 1987- 6:107). Kopplingen mellan det faktiska kommunala sambandet och DQVYDUVXWNUlYDQGHW var fortsatt stark i den moderna debatten. rikspolitik och kommunalpolitik är nära sammanlänkade innebär gemensam valdag en möjlighet för väljaren att se politiken i ett sammanhang och därmed se det faktiska kommunala sambandet. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 59 Sambandet stärker medborgarens möjlighet till ansvarsutkrävande och inte tvärtom: Det handlar om att stärka den enskilda människans position i valproceduren så att hon har en medvetenhet om de samband som finns i samhället// Men det är ändå så att denna överskådlighet, detta sammanhang mellan politikens internationella, nationella, regionala och lokala nivå är en realitet (Prot. 1999/2000-12: 114, , v). Ett ansvarsutkrävande som inte bygger på denna insikt riskerar att missa målet. Trots likheterna med 60-talsdebatten finns det här även en viktig skillnad. Den gemensamma valdagens förespråkare tar inte längre för givet att väljarnas insikt om det kommunala sambandet faktiskt leder till att de röstar lika i samtliga val. Istället vänder de på argumentet och framhåller den gemensamma valdagen som en möjlighet för väljaren att vid ett enda tillfälle jämföra politiken på de olika politiska beslutnivåerna. På detta sätt ges ´GHQ HQVNLOGH YlOMDUHQ P|MOLJKHW DWW YLG HQ RFK VDPPD WLGSXQNW VMlOY DYJ|UD RP KDQ HOOHU KRQ YLOO KnOOD LVlU HOOHU NRSSOD LKRS VLQD VWlOOQLQJVWDJDQGHQ L GH ROLND YDOHQ´ SOU Övriga argument om ansvarsutkrävande handlar om förutsättningarna för kommunala valrörelser med olika placeringar av valdagen. Den gemensamma valdagen utgör enligt dess förespråkare inte något hinder för livaktiga kommunala valkampanjer. Under den gemensamma valdagen har de kommunala valkampanjerna förbättrats, vilket ger väljarna bättre information (Prot. 1999/2000-12:115, , v). I folkstyrelsekommitténs betänkande framhöll majoriteten att´ 1 lU GHW JlOOHU LQIRUPDWLRQVI|UPHGOLQJHQ ILQQV GHW REHURHQGH DY YDORUGQLQJHQ DQOHGQLQJ DWW WUR Sn HQ \WWHUOLJDUH H[SDQVLRQ´ (SOU 1987-6:107). Slutsatsen var ´DWW I|UXWVlWWQLQJDUQD I|U UDWLRQHOOD SDUWLYDO L NRPPXQIXOOPlNWLJHYDOHQ VWDUNW I|UElWWUDWV XQGHU VHQDUH nU´ (SOU 1987-6:102). Ett annat sätt att argumentera som delvis står i konflikt till att hävda att de kommunala valrörelserna stärks av gemensam valdag är att hävda att de alltid kommer att domineras av rikspolitiska frågor, oavsett hur valdagarna placeras. att skilda valdagar inte med säkerhet skulle leda till att de lokala frågorna kommer mer i fokus. Erfarenhetsmässigt får rikspolitiken nämligen ett stort genomslag i de kommunala valen även om valdagarna är skilda i tiden (reservation i 1999/2000:KU2). 11.Se även Prot. 1999/2000-12: 79 gnusson (s) och Prot. 1999/2000- 12: 114, (). 60 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ Att införa skilda valdagar skulle därmed förbättra villkoren för ansvarsutkrävandet. För att belägga denna uppfattning hänvisar man till hur de kommunala valrörelserna ser ut i länder med skilda valdagar. Även i ett sådant system tar väljarna i stor utsträckning ´VWlOOQLQJ WLOO L GH NRPPXQDOD YDOHQ Sn ULNVSROLWLVND JUXQGHU´ (SOU 1987-6:106).12 Att väljarna tar ställning till kommunalpolitiken delvis på grundval av partiernas politik på riksplan uppfattas inte heller som problematiskt. Som redan framgått innebär det kommunala sambandet att det demokratiska ansvarsutkrävandet bäst sker utifrån en helhetssyn där kommunalpolitik och rikspolitik betraktas i ett sammanhang. Uppfattningen är att ´ ( Q ULNVSROLWLVN YDOU|UHOVH J\QQDU GHW SROLWLVND VDPWDOHW Sn DOOD QLYnHU (Prot. 1999/2000-12: 79, Argumentationen är i detta avseende den samma som . Mot dessa argument för gemensam valdag står den andra sidan, I|UHVSUnNDUQD I|U VNLOG YDOGDJ. Här återfinns de borgerliga partierna samt i senare debatt . Vilka argument har de för sin ståndpunkt? Högt YDOGHOWDJDQGH togs överhuvudtaget inte upp i reservationen till folkstyrelsekommitténs betänkande, vilket tyder på att de borgerliga partierna inte såg detta som ett överordnat värde (reservation i SOU 1987-SOU 1987-6). Men i debatten tas värdet av högt valdeltagande upp till diskussion: Valdeltagandet är ett politiskt och demokratiskt mått. Men det står inte nödvändigtvis över alla andra demokratiska värden. Om väljarna blir engagerade, kunnigare, mer bekanta med de kommunala frågorna och med de kommunala politiska företrädarna är det också en vinst för demokratin. Detta blir extra viktigt i takt med att personinslaget ökar i valen framöver. Med en deltagardemokratisk inställning, där medborgarnas engagemang tillmäts en stor betydelse, går det alltså inte att hävda att valdeltagandet ensamt är avgörande (Prot. 1999/2000- 12:85, , m). Uppfattningen är att valdeltagandet i sig inte står över alla andra demokratiska värden. Dels uppfattar man precis som förespråkarna av skilda valdagar att innehållet eller kvaliteten i deltagandet är minst lika viktigt. Dels betonas vikten av att annat deltagande i den politiska beslutsprocessen stimuleras. Man hänvisar i detta sammanhang till ett deltagardemokratiskt ideal (Prot. 1999/2000-12:88, , m). Valdeltagande uppfattas som ett medel för inflytande och inflytande förutsätter ett medvetet, rationellt val. 12 Se även Prot. 1999/2000-12:110, 115 , v.