sou · GPB383 · 2002-01-01 00:00:00 — Företagshypotek upplåts genom överlämnande, i detta fall av företagshypoteksbrevet, 1 kap. 3 § lagen (1984:649) om företagshypotek. Upplåtelse av i andra hand sker på samma sätt som när det gäller fast egendom. Motsvarigheter finns vidare till bestämmelserna om panträttens in- nebörd, tillägg och blockbildning. En skillnad är att företagshypotek – enligt motsvarigheten till 6 kap. 3 § JB – ger rätt till betalning inte bara när en myndighet fördelar medel vid exekution utan även vid konkurs och det är en annan än en myndighet som fördelar medel, 2 kap. 5 § la- gen om företagshypotek (jfr dock om fastigheter NJA 1991 s. 383). När det gäller företagsinteckningars verkan efter exekution kan nämnas att motsatt princip gäller jämfört med fastighetsinteckningar. Huvudprincipen är att inteckningen blir utan verkan i den utsträckning belopp har utfallit på företagshypoteksbrevets belopp. förslag i Nya förmånsrättsregler (SOU 1999:1) innebär inga förändringar i fråga om hur upplåtelse i sig skall göras. Men förslaget innebär däremot en skillnad i fråga om vad som upplåts. Det som upplåts är en allmän förmånsrätt och inte som tidigare en hypoteksrätt. Eftersom företagsinteckning enligt förslaget skall vara en allmän förmånsrätt förändras rätten till betalning. Allmän förmånsrätt gäller ju endast vid konkurs. Vår bedömning: Någon ändring i bestämmelserna om panträtt be- hövs inte på grund av att inteckning skall kunna meddelas i utländsk valuta. 8.2.1Upplåtelse av panträtt m.m. I våra direktiv uppmärksammas särskilt frågan om inteckning i utländsk valuta kräver ändringar i de panträttsliga bestämmelserna. Vi får i upp- drag att analysera detta. De nuvarande panträttsliga reglerna i JB och motsvarigheterna i la- gen om företagshypotek innebär inget hinder mot att fordringen gäller i utländsk valuta. Sådana fordringar förekommer också . Som angavs i avsnitt 4.1 är en metod för att minska valutarisken därvid att ta ut en inteckning på ett högre belopp än fordringen. Våra överväganden i avsnitt 6.2.1 mynnade ut i att fastighetsägaren eller – när man talar om företagsinteckningar – näringsidkaren skall va- ra den som bestämmer valutan på inteckningen. Som där utvecklades bygger det svenska inteckningssystemet på att inteckningen är friståen- de från fordringen. Exempelvis behöver ingen fordran finnas för att fastighetsägaren skall ha rätt att ta ut en inteckning. Införandet av en möjlighet att inteckna i utländsk valuta innebär därför enligt vår bedömning i panträttsligt hänseende strängt taget inget nytt. Att fordrings- och inteckningsvalutan stämmer överens är enligt gällande rätt möjligt så länge valutan är den svenska. Därutöver kan inträffa att valutorna inte stämmer överens på det sättet att inteckning- en är i svenska kronor medan fordringen är i någon annan valuta. Möj- ligheten att inteckna i utländsk valuta innebär att man kan få en över- ensstämmelse mellan intecknings- och fordringsvalutan även när dessa är en annan än den svenska och en bristande överensstämmelse även när fordringen är i svenska kronor. Vi kan därför inte se att något skäl finns att ändra reglerna om upp- låtelse av förstahands- eller andrahandspanträtt för att inteckning i ut- ländsk valuta blir möjlig. Fordringsbeloppets valuta spelar nämligen ingen roll. Och såvitt vi kan se gäller detta även när man ser till mer speciella förfaranden, t.ex. förtida pantförskrivning och sakrättsligt skydd genom denuntiation i förstahandsförfaranden (jfr t.ex. SOU 1998:80 s. 124 f.). Det sagda gäller på motsvarande sätt för företagsin- teckningar. Något särskilt bör dock sägas om blockbildning respektive koppling. Blockbildning regleras, som tidigare nämndes, i 6 kap. 3 § andra styck- et JB. Syftet med bestämmelserna kan sägas vara att förhindra mani- pulationer som påverkar ägarhypoteketets storlek eller läget för olika andrahandspanthavare (jfr prop. 1970:20 del A s. 399 f., 1971:179 s. 46 och 1983/84:128 s. 58). De är tillämpliga när flera pantbrev har över- lämnats som pant för en fordran och de till pantbreven hörande inteck- ningarna har samma företrädesrätt eller gäller efter varand- ra. Då skall pantbrevens belopp slås samman och tillägget beräknas på det sammanlagda beloppet. Följande exempel visar blockbildningens funktion. En borgenär har som säkerhet för en fordran på två pantbrev som gäller i fö- reträdesordning efter varandra. Varje pantbrev är på . I exemplet kan antas att tillägget kan uppgå till . Med blockbildningsregeln slås pantbrevens belopp samman. De räcker då för att täcka borgenärens fordran och fastighetsägaren får en utdel- ning på ett ägarhypotek om (100 000 + 100 000 - 150 000). Utan blockregeln skulle borgenären kunna bevaka sin fordran ur pant- breven i tur och ordning. Tillägg skulle då utgå på det första pantbrevet med . Återstående del av fordringen, dvs. , skulle tas ur det andra pantbrevet. Ur detta skulle fastighetsägaren kunna tillgo- dogöra sig ett ägarhypotek på (100 000 - 35 000). Motsvarande blockbildningsbestämmelser finns för företagshypo- tek, 2 kap. 5 § lagen om företagshypotek. Nämnas bör att sådana be- stämmelser finns också för skeppshypotek, 3 kap. 4 § sjölagen. Regler- na i sjölagen torde inte utesluta att blocket består av två pantbrev i oli- ka valutor. Det blir dock antagligen inte så vanligt eftersom borgenären då har fått nöja sig med åtminstone ett pantbrev eller företagshypoteks- brev i fel valuta. Vi kan dock inte se att själva blockbildningen kompliceras av det faktum att två olika valutor förekommer, på annat sätt än att en omräk- ning får ske av den utländska valutan. Koppling är ett inom i vart fall fastighetspanträtten någorlunda utbrett begrepp. Det aktualiseras när en borgenär som inte får pantbrev med bästa rätt vill förbättra sin säkerhet. Denne kan då vilja ta i anspråk eventuella ägarhypotek på framförvarande pantbrev. Det sker genom att fastighetsägaren gör en andrahandspantsättning av ett eller flera Koppling är alltså en särskild form av andra- handspantsättning. Termen koppling förefaller inte direkt användas beträffande före- tagshypotek. Motsvarande form av upplåtelse av företagshypotek i and- ra hand är emellertid fullt möjlig. Detta är också uppmärksammat i lit- teraturen, bl.a. av det skälet att en borgenär genom koppling kan undvi- ka att tryckas tillbaka efter en uppryckning på samma sätt som kunde ha skett om andrahandsupplåtelsen inte hade gjorts. (Se t.ex. , , Om företagshypotek, 1995, s. 54 f. och 144.) När man tillåter inteckning i utländsk valuta inträder den föränd- ringen att den som önskar genomföra en koppling kan ställas inför att det bland framförvarande inteckningar finns en eller flera i utländsk valuta. Eftersom valutorna, enligt vårt förslag, inte är fixerade gente- mot varandra när kopplingen görs uppstår en särskild valutarisk. Det är i och för sig så att bakomvarande borgenärer alltid löper en valutarisk när en framförvarande inteckning är i en annan valuta än den egna in- teckningen. Valutaväxlingarna innebär att bakomvarande inteckningar åker hiss upp eller ned när det gäller vid vilket belopp, sett i den egna valutan, som den egna inteckningen ger rätt till betalning. Men i det här fallet har valutaväxlingar också betydelse för hur stor den egna säker- heten är i förhållande till fordringen. Andrahandspantsättningen gäller ju i en inteckning i en annan valuta än – som det här är tänkt – den eg- na inteckningen och fordringen. Som vi ser det är detta emellertid endast ett faktum som man kan konstatera. Det kan inte gärna komma ifråga att ändra valutan på den framförvarande inteckningen mot den aktuelle förstahandspanthavarens vilja av hänsyn till den som vill genomföra en koppling. Däremot kan det ju i praktiken bli så att den framförvarande inteckningens valuta får en betydelse för i vilka valutor förmånliga lån kan fås osv. I övrigt kan vi inte se några effekter av inteckning i utländsk valuta vilka bör särskilt uppmärksammas. Det exekutiva förfarandet 89 9 Det exekutiva förfarandet I förevarande avsnitt överväger vi vilka ändringar som möjligheten att inteckna i utländsk valuta bör medföra i de exekutionsrättsliga reglerna. När kan exekutiv försäljning ske? Exekutiv försäljning av fast egendom kan komma till stånd efter utmät- ning. Men sådan försäljning kan också komma till stånd vid konkurs. Konkursförvaltaren har nämligen möjlighet att begära att kronofogde- myndigheten säljer fastigheten, 8 kap. 6 § konkurslagen (1987:672). Samma regler gäller därvid i tillämpliga delar som vid försäljning av utmätt egendom, 8 kap. 1 § UB. I sammanhanget bör nämnas att utmätning kan begäras inte bara av fastigheten. Utmätning av ett helt eller delvis obelånat pantbrev, s.k. pantbrevsutmätning, kan också ske. Det hänger samman med före- komsten av ägarhypotek. Huvudregeln för utmätt fast egendom är att den skall säljas på offentlig auktion, 12 kap. 1 § UB. Inför försäljningen skall fastigheten beskrivas och värderas. Inför en exekutiv auktion skall tid och plats för auktionen bestäm- mas. Auktionen skall kungöras . Kända sakägare skall under- rättas. Fastigheten skall visas. Auktionen skall föregås av ett bevak- ningssammanträde. Detta syftar till att fastställa vilka fordringar och övriga anspråk som skall beaktas och vilka villkor som i övrigt skall gälla för auktionen. Bevakningssammanträdet avslutas med att en sakägarförteckning upprättas. I sakägarförteckningen skall tas upp fordringar och rättighe- ter i enlighet med närmare bestämmelser i 12 kap. 25–30 §§ UB. 90 Det exekutiva förfarandet I sakägarförteckningen skall anges skyddsbeloppet, 12 kap. 29 § första stycket 1 UB. Detta belopp bestämmer i sin tur lägsta budet. Om inte de inblandade medger annat, är en förutsättning för försäljningen att köpeskilling och andra influtna medel täcker de fordringar som har bättre rätt än sökandens fordran och förrättningskostnaderna. Detta krav kallas täckningsprincipen. Lägsta budet överensstämmer med skyddsbeloppet, om det endast är köpeskillingen som skall fördelas. Men ibland finns även andra medel att tillgå, t.ex. avkastning. Då avvi- ker lägsta budet från skyddsbeloppet, jfr 12 kap. 29 § första stycket 1 och 3 samt 32 § UB. Om ett bud godtas, är köparen skyldig att betala handpenning. Res- terande del av köpeskillingen skall betalas senast vid fördelningssam- manträdet. Detta tillfälle betraktas som tillträdesdag. Som framgår av namnet innebär fördelningssammanträde att köpeskillingen fördelas enligt sakägarförteckningen. Man inväntar sedan att auktionen skall vinna laga kraft. När auktio- nen har gjort det, utfärdar kronofogdemyndigheten köpebrev. har ett alternativ till försäljning på auktion. Den fasta egendomen kan säljas under hand, om det är mer ändamåls- enligt. I praktiken sker 10–av de exekutiva försäljningarna på detta sätt. Även vid sådan försäljning skall en sakägarförteckning upprättas, 12 kap. 58 § UB. Skyddsbelopp och lägsta bud skall fastställas. Betalningen kan delas upp i en handpenning och en slutbetalning. I så fall skall slutbetalning göras senast efter det att köpe- handling har upprättats, 12 kap. 58 § fjärde stycket UB. Fördelnings- sammanträde kan hållas men är inte obligatoriskt, 13 kap. 3 § UB. Exekutiv försäljning vid konkurs Som tidigare nämnts kan fast egendom säljas exekutivt enligt även i samband med konkurs. Konkursförvaltaren kan begära detta. Dessutom kan egendomen komma att säljas exekutivt under kon- kurs i anledning av utmätning, se 3 kap. 7 § konkurslagen. har också nämnts att vid exekutiv försäljning under kon- kurs gäller i huvudsak samma regler som vid exekutiv försäljning efter utmätning. Exempelvis skall sakägarförteckning upprättas och ett skyddsbelopp räknas fram. De skillnader som finns, t.ex. vissa avvikel- Det exekutiva förfarandet 91 ser vid beräkning av skyddsbeloppet, har ingen betydelse i förevarande sammanhang. Annan försäljning vid konkurs Men fast egendom får alltså vid konkurs säljas även på annat sätt än exekutivt. Detta kan ske om förvaltaren anser en sådan försäljning för- delaktigare än exekutiv försäljning, 8 kap. 6 § första stycket UB. För- säljningen kan då ske som underhandsförsäljning eller på ordinär auk- tion i förvaltarens regi (Welamson, , Konkurs, 9 uppl., 1997, s. 127). Har en fordran i konkurs särskild förmånsrätt i viss egendom men förslår egendomen inte till att infria fordringen, behandlas återstoden av denna som en fordran utan förmånsrätt, 18 § andra stycket förmåns- rättslagen. Beroende på hur stor en fordran är, har kronofogdemyndigheten två möjligheter när det förekommer företagshypotek. Om t.ex. fordran är förhållandevis obetydlig i förhållande till rörelseegendomens värde, kan en begränsad utmätning göras. Alternativet är total utmätning. För försäljningen gäller reglerna om exekutiv försäljning av lös egendom. Det innebär vissa skillnader jämfört med försäljning av fast egendom. Även här gäller dock huvudregeln att försäljningen skall ske på offentlig auktion. En borgenär vars fordran är förenad med företagshypotek har, nor- malt, rätt till betalning ur egendomen, om han anmäler sin fordran , 8 kap. 13 § UB. Sakägarförteckning skall inte upprättas. Mot- svarigheter till skyddsbelopp och täckningsprincipen finns inte heller. I stället gäller att inrop inte får godtas, om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås, 9 kap. 4 § UB. Dessutom är ett villkor för försäljning att panthavare som har bättre rätt eller lika rätt som sö- kanden får full betalning för sin fordran eller att dessa medger att för- säljning ändå sker. Sökanden har alltså ingen vetorätt. Men denne kan i och för sig återkalla sin ansökan. I sammanhanget bör nämnas att en fö- retagsinteckning och det därtill kopplade företagshypoteksbrevet har kvar sin verkan, i de fall de inte täcks av köpeskillingen, 3 kap. 5 och 6 §§ lagen om företagshypotek. 92 Det exekutiva förfarandet Fördelningssammanträde behöver bara hållas när det är oklart hur influtna medel skall fördelas, 13 kap. 4 § första stycket UB. I andra fall görs en fördelning om flera borgenärer finns. Om endast en borgenär finns, kan beslut om utbetalning fattas utan fördelning. Efter fördelning sker utbetalning. I vissa fall, när fördelningen är osäker o.d., kan säker- het behövas ställas. Liksom beträffande fast egendom är underhandsförsäljning ett al- ternativ. Därvid bör sökanden, gäldenären och andra kända sakägare ges tillfälle att yttra sig över försäljningssättet, om det finns anledning till detta och då även över villkoren, bl.a. den lägsta köpeskillingen, 9 kap. 8 § UB och 9 kap. 13 § UF. Annan försäljning vid konkurs Vid konkurs är huvudregeln att lös egendom skall säljas på auktion, 8 kap. 7 § första stycket konkurslagen. Det är möjligt att sälja egendo- men på annat sätt. Vissa begränsningar finns dock när det förekommer någon borgenär som har särskild förmånsrätt – t.ex. företagshypotek – i egendomen, 8 kap. 7 § andra stycket konkurslagen. Konkursförvaltaren kan inte, som beträffande fast egendom, begära exekutiv försäljning. föreslog, som nämnts i flera tidigare samman- hang, att företagsinteckning skall utgöra en allmän förmånsrätt (SOU 1999:1). Därmed blir reglerna i UB över huvud taget inte aktuella. Vårt förslag: Vid exekutiv försäljning av fast egendom skall krono- fogdemyndigheten, vid upprättande av sakägarförteckning, räkna om pantbrev i utländsk valuta till svenska kronor. Ett påslag skall dess- utom göras . Vid fördelningen skall en slutlig om- räkning göras. skall därvid inte kunna tas upp till ett hög- re belopp i svenska kronor än det som har angetts i sakägarförteck- ningen. Företagshypoteksbrev i utländsk valuta skall först vid fördelning- en omräknas till svenska kronor. Samma principer för fastställande av kursen skall tillämpas som vid omräkning av fordringar i utländsk valuta. Det exekutiva förfarandet 93 Det kan konstateras att några särskilda exekutionsrättsliga bestämmel- ser som tar sikte på just möjligheten att inteckna skepp i utländsk va- luta inte finns. Vi har i och för sig inte några uppgifter om att detta ger några problem i praktiken. Men såvitt vi vet är antalet exekutiva för- säljningar i landet med inteckningar i utländsk valuta i storleksordning- en en . Därför saknas praktiska erfarenheter i stort sett helt. Redan på detta skede kan också konstateras att utländsk rätt inte ger någon ledning i den här aktuella frågan, jfr bilaga 2. Här diskuteras först vid vilken närmare tidpunkt omräkningen till svenska kronor bör göras beträffande fastighetspantbrev. Härefter be- handlar vi samma fråga för företagshypoteksbrev. Slutligen överväger vi efter vilka principer omräkningen bör göras, dvs. vilken kurs krono- fogdemyndigheten bör använda. 9.2.2Tidpunkten för omräkning av pantbrev För en fordran i utländsk valuta gäller att den skall tas upp med det belopp som den beräknas uppgå till på fördelningsdagen. En borgenär som har en fordran i utländskt mynt har rätt att reservationsvis bevaka ett högre belopp än som följer av kursen vid bevakningstillfället. Detta får göras som ett skydd mot kursfluktuationer. Beloppet får i så fall se- dan fixeras på fördelningsdagen. (Se m.fl., Utsökningsbalken, 3 uppl., 1999, s. 558 och , Utsökning & Indrivning, 1996, s. Det finns inga uttryckliga bestämmelser om hur fixeringen av valu- torna skall göras när en inteckning i skepp gäller i utländsk valuta. Som nämndes i avsnitt 5.1.1 anges i kommentaren till UB att det krävs om- räkning till svenskt mynt när pantbrevets belopp är bestämt i utländsk valuta. tillägger att, för att skyddsbelopp skall kunna fastställas, omräkningen måste ske efter den kurs som beräknas gälla på fördel- ningsdagen. Förutsättningarna vid försäljning av fastighet efter utmätning Förfarandet vid försäljning på offentlig auktion innebär i korthet att ett bevakningssammanträde skall hållas. Skyddsbelopp och lägsta budet fastställs. 94 Det exekutiva förfarandet i regel , hålls fördelningssammanträde och medlen fördelas. Som nämndes i avsnitt 9.1.1 sker 10–av försäljningarna under hand. Då krävs inte ett formligt bevakningssammanträde, 12 kap. 57 § UB. Men det skall vara tillförlitligt utrett bl.a. vilka fordringar som belastar fastigheten. Sakägarförteckning skall upprättas, 12 kap. 58 § UB. Därmed finns även här ett behov av att räkna om en inteck- ning i utländsk valuta inför försäljningen. Men tidpunkterna avviker. En underhandsförsäljning inleds i regel med att ett försäljningsuppdrag lämnas till en mäklare. Uppdragstiden är i allmänhet (, Utsökning & Indrivning, 1996, s. 337). Inför detta upprättas ingen formlig sakägarförteckning. Den upprättas i stället i anslutning till att själva försäljningen skall ske. Det gäller även om kronofogdemyndigheten själv ombesörjer under- handsförsäljningen. Efter försäljningen skall influtna medel fördelas. Fördelningssam- manträde kan hållas men är inte obligatoriskt, 13 kap. 4 § UB. Köparen har högst på sig att betala köpeskillingen, 12 kap. 58 § fjärde stycket UB. Betalningen är en förutsättning för fördelning. Med andra ord får man räkna med att det kan ta mellan upprättan- det av sakägarförteckningen och fördelningen. RSV:s erfarenheter är också att tiden mellan försäljning och fördelning här ofta är längre än vid försäljning på offentlig auktion. Sammanfattningsvis innebär det sagda att man i de fortsatta reso- nemangen kan utgå ifrån att tiden mellan upprättande av sakägarför- teckning och fördelning vid offentlig auktion uppgår till runt och vid underhandsförsäljning uppgår till runt . Problematiken vid exekutiv försäljning Den problematik vi har för avsikt att här diskutera kan illustreras med ett exempel. Vi tänker oss att fordran uppgår till och att en inteckning finns på motsvarande belopp. Vid bevakningen är kursen sådan att motsvarar . Borgenä- ren kan då bevaka sin fordran med t.ex. för att gardera sig mot kursförändringar. Om inteckningen också är på , vad skall man då göra med den? Vi anser att det inte är lämpligt att ha en ordning där någon omräk- ning inför försäljningen inte görs. En sådan ordning skulle innebära att det lägsta budet sattes som summorna av de olika valutorna. Det exekutiva förfarandet 95 vis skulle det lägsta budet kunna vara plus . Själva auktionsförrättningen skulle försvåras med en sådan ordning. Större krav skulle vidare ställas på köparen när det gäller att göra en bedömning av vad han är beredd eller har råd att betala. Konsekvensen skulle också bli att valutarisken flyttades över på köparen. Slutligen skulle det vara nödvändigt att ändra de nuvarande principerna för ut- ländska fordringar så att dessa inte heller räknades om inför försälj- ningen. Vi anser alltså att en omräkning bör göras inför försäljningen. Ser man till den gällande ordningen för inteckning i utländsk valuta i skepp finns endast ett litteraturuttalande. Och det är inte särskilt pre- ciserat. Många frågor lämnas öppna, t.ex. vem som skall göra bedöm- ningen och till hur stort belopp inteckningen kan tas upp. Frågan är emellertid betydelsefull. I fall då fordran är lika stor eller större än inteckningsbeloppet innebär ju – här bortses från tilläggen – det omräknade kapitalbeloppet ett tak för vad panthavaren med för- månsrätt kan få ut. Det är i sin tur avgörande för skyddsbeloppet och lägsta budet, 12 kap. 27 § UB. Vi anser därför att man närmare bör slå fast vad som skall gälla. Därvid är det inte givet att man skall följa samma princip som gäller för fordringar. Att borgenären skall bevaka sin egen fordran är en sak. In- teckningen kan inte sägas ha samma koppling till borgenären som ford- ran. En utgångspunkt för en sådan reglering bör, enligt vår mening, vara att det fastställda beloppet måste utgöra ett maximibelopp vid fördel- ningen. Annars rubbas grundtanken med skyddsbelopp och täcknings- principen. Tanken är ju att medel skall finnas till de skyddade fordring- arna. Grundproblemet är att man här kan skönja två intressen som står mot varandra. Å ena sidan är det principerna enligt dom som innebär att det skall vara lika attraktivt och inte dyrare att in- teckna i utländsk valuta jämfört med inteckning i svensk valuta. Ju längre tidsrymd som förflyter mellan de två omräkningarna, desto stör- re är risken för kursförändringar som kan vara till nackdel för den som har ett pantbrev i utländsk valuta. Å andra sidan är det till nackdel för alla inblandade om lägsta budet måste sättas för högt. Risken ökar då att fastigheten inte blir såld. Man bör också beakta risken att långivare vid lånetillfället kräver en inteckning på ett högre belopp än fordran, om man anser att omräk- ningsreglerna är för oförmånliga. Det ger i så fall fastighetsägaren en viss kostnad i form av högre stämpelskatt, vilket också strider mot tan- 96 Det exekutiva förfarandet ken i dom att kostnaden inte skall vara högre för in- teckningar i utländsk valuta än för inteckningar i inhemsk valuta. Tre huvudalternativ vid exekutiv försäljning Mot bakgrund av det sagda anser vi att man kan diskutera utifrån tre huvudalternativ. I exemplen bortses från tilläggen. De har ingen bety- delse för resonemangen. De tre huvudalternativen är följande. 1.Inteckningen räknas om när sakägarförteckning upprättas och låses slutligt då (det innebär alltså att man går ifrån principen att den slutliga omräkningen skall göras vid fördelningen). 2.Inteckningen räknas om vid upprättandet av sakägarförteckning en- ligt den kurs som gäller . I exemplet innebär det . Vid fördelningen görs den slutliga fastställelsen. Den kan inte resultera i att ett högre belopp än fastställs. Däremot kan ett lägre värde fastställas, om kronan har ökat i värde gentemot den utländska valutan. 3.Inteckningen räknas om när sakägarförteckning upprättas. Därvid skall kronofogdemyndigheten regelmässigt göra ett påslag om t.ex. som en gardering mot kursförändringar. I exemp- let skulle således omräkningen vid upprättande av sakägarförteck- ning resultera i , om man gör ett påslag . Vid fördelningen görs den slutliga fastställelsen.