sou · GPB365 · 2002-01-01 00:00:00 — I tabell 7.4 redogörs för sambandet mellan inställningen till skilda valdagar (här mätt med en skala från 1= mycket dåligt förslag till 5= mycket bra förslag) och uppfattningen om ett antal olika samhällsföreteelser. Positiva korrelationer innebär att vara missnöjd och att vara för skilda valdagar hör ihop, och vice versa. 7DEHOO Samband mellan inställning till skilda valdagar (skala 1-5) och uppfattningar om olika samhällsföreteelser (korrelationskoefficienter Pearsons U) korrelation (r) Missnöje med demokrati och styrelse missnöje med demokratin i EU+Sverige+egna kommunen (index 3 mycket nöjd–12 inte alls nöjd) missnöje med egna kommunens ekonomi (1 mycket god– 5 mycket dålig) missnöje med hur egna kommunstyrelsen sköter sitt arbete (1 mycket bra– 5 mycket dåligt) Påståenden (skala 1 instämmer helt – 4 helt motsatt åsikt) nationella debatten för stort genomslag i kommunvalen väljarnas kunskap om kommunpolitik dålig riksdag/regering lägger sig i kommunens verksamhet för mycket väljarna bryr sig bara om rikspolitik, inte kommunpolitik massmedierna bevakar inte kommunpolitiken tillfredsställande kommunstorlek (3-delad: liten, mellan, stor) politiskt block (2 värden: 0= s+v, 1= c+fp+ kd+ m) vänster-högerposition (1klart till vänster–5 klart till höger) Kommentar: Korrelationer med asterisker är statistiskt säkerställda: * indikerar 95 procents signifikansnivå, ** 99-procentsnivån. På det hela taget har emellertid frågan om skilda valdagar inget tydligt samband med hur nöjd man är med demokratin, vare sig i kommunen, i eller i EU. Inte heller spelar det någon roll vad man anser om den egna kommunens ekonomi eller styrelse. Sambanden mellan dessa typer av missnöje och åsikt om skilda valdagar går visserligen i rätt riktning, men de är mycket svaga och osäkra. Av de specifika påståendena om demokratin visade sig två av dem ge tydligt utslag i åsikterna om skilda valdagar. De som anser att den nationella politiska debatten får för stort genomslag i kommunvalrörelserna är avgjort mer 168 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU benägna än övriga att vara positiva till att skilja valdagarna åt. Detta är ju också ett av de viktiga argumenten som framförts för skilda valdagar i den allmänna debatten. Uppfattningen att riksdag och regering alltför mycket lägger sig i kommunens verksamhet är också klart och entydigt positivt korrelerat med stöd för skilda valdagar. Resultatet bekräftar att skilda valdagar åsiktsmässigt hör samman med den mer övergripande debatten om den kommunala självstyrelsens roll och omfattning. En annan faktor som kan påverka inställningen till skilda valdagar är vilken typ av kommun man bor i. Mindre kommuner med små partiorganisationer och stora geografiska avstånd kan eventuellt uppleva att det är svårare att mobilisera medborgare både som väljare och som valarbetare. Här visar analyserna dock inte på några nämnvärda skillnader. Skillnaderna mellan större och mindre kommuner är små och osystematiska. I tabell 7.4 anges också som jämförelsepunkt samband mellan politisk tillhörighet och skilda valdagar. Korrelationen mellan blocktillhörighet (socialdemokrater/vänsterpartister respektive borgerliga) och åsikt är stark och statistiskt signifikant (r= .40), även om sambandet är svagare om också läggs till vänsterblocket. Även den egna placeringen på en ideologisk vänster- högerskala visar ett klart samband med åsikt om skilda valdagar (r= .21). 2OLND I|UlQGULQJDU DY YDOGDJHQ Så här långt är det de valansvarigas allmänna inställning till förslaget om att skilja kommun- och riksdagsval åt som kartlagts. I undersökningen fick svarspersonerna också ta ställning till några mer preciserade förslag angående valdagarnas placering. Här har vi tagit fasta på några frågor som varit aktuella i debatten. En fråga som aktualiseras om vi skiljer valdagarna åt är hur de skall placeras i förhållande till varandra. Ett vanligt förslag är att kommunval och riksdagsval alternerar med mellanrum, vilket torde passa valperioderna väl och ger jämna tidsperioder mellan valtillfällena. Detta anses av förespråkarna gynna valdeltagande och intresse. Väljarna får med relativt korta mellanrum delta i de allmänna valen, och ges då tillfälle att upparbeta och upprätthålla den demokratiska röstningsnormen. En annan fråga i samband med de skilda valdagarna är om kommunvalen skall hållas vid en och samma tidpunkt över hela landet, eller om något system där valdagarna sprids ut i tiden skall tillämpas. 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 169 Förslag med den senare innebörden har framkastats i den norska debatten om rikspolitikens dominans över de lokala frågorna i kommun- och fylketingsval. De som i förespråkar inte bara VNLOGD utan även VSULGGD valdagar framhåller att om vi slipper en enda stor och samtidig valrörelse i hela landet kommer riksmedier och rikspolitiker inte att kunna kolonisera den lokala politiken (se t ex NOU 2001:3). I enkäten till de kommunala valansvariga har vi tagit fasta på två sådana förslag att sprida valdagarna. Det första är att införa ett system där val hålls i en fjärdedel av kommuner vid varje valtillfälle. På så sätt hålls kommunval i . Tanken är att låta kommunvalen få en mer lokal prägel, och att de rikspolitiska aktörernas göranden och låtanden inte skall få samma genomslag som om valen hålls vid en och samma tidpunkt. Det andra, måhända mer radikala förslaget, är att ge kommunerna frihet att själva utlysa val oavsett när andra kommuner håller val. tar vi också upp frågan om DOOD val skall ha en egen valdag. har vi uppehållit oss vid frågan om kommunvalen och riksdagsvalen. Region- eller landstingsvalen har inte diskuterats separat. Särskilt intressant är det att ta reda på vilken inställning förespråkarna för skilda valdagar har. Vill man skilja på två nivåer där landstingsvalen exempelvis hålls tillsammans med (primär- )kommunvalen, eller vill man ha ett system där alla tre nivåerna skiljs åt? har ju Europaparlamentsvalen en egen valdag, vilket skulle göra att väljarna med detta maximala förslag för skilda valdagar skulle få fyra olika tidpunkter att lägga sina röster. 170 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 7DEHOO Åsikter om olika förslag kring valdagarnas placering (procent). %HKnOOD GHQ JHPHQVDPPD YDOGDJHQ RFK DQRUGQD VDPWLGLJD ULNV RFK NRPPXQYDO GHQ WUHGMH V|QGDJHQ L VHSWHPEHU YDUW IMlUGH nU )O\WWD NRPPXQYDOHQ WLOO HQ WLGSXQNW VRP OLJJHU PLWW HPHOODQ GH RUGLQDULH ULNVGDJVYDOHQ YDO NRPPXQYDO ODQGVWLQJV UHJLRQYDO RFK ULNVGDJVYDO YLG ROLND WLGSXQNWHU ,QI|UD HWW UXOODQGH V\VWHP PHG NRPPXQYDO L HQ IMlUGHGHO DY 6YHULJHV NRPPXQHU YDUMH nU /nWD YDUMH NRPPXQ VMlOY EHVWlPPD QlU NRPPXQYDOHQ VNDOO KnOODV Kommentar: * balansmåttet avser andelen mycket + ganska bra förslag subtraherat med andelen mycket + ganska dåligt förslag. Alla inkluderar utöver de redovisade åsikterna också gruppen som inte givit uttryck för någon bestämd åsikt. Tabell 7.5 visar ett tydligt mönster vad beträffar de olika föreslagna förändringarna av valdagarna. Valansvariga som stöder tanken på skilda valdagar föredrar ett system där kommunvalen skiljs från riksdagsvalen, och där de förra hålls gemensamt i hela som ligger mitt emellan de ordinarie valen till . Att utöver detta också skilja ut landstingsvalen, så att vi får WUH olika valtillfällen (fyra om vi även räknar Europaparlamentsvalen), är däremot inget populärt förslag. Bland de som stöder tanken på skilda valdagar i allmänhet är det som anser att förslaget om olika valdagar för DOOD politiska församlingar är bra. En klar majoritet även av anhängarna till skilda valdagar avvisar i stället förslaget. 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 171 Lika litet stöd finner förslagen som går ut på att de gemensamma kommunvalen avskaffas, det vill säga att valen hålls i olika kommuner. Vare sig det rullande alternativet eller det helt fria systemet där kommunerna bestämmer valdag får gehör hos gruppen valansvariga i partierna. Spridda valdagar är således inget som vinner anklang hos de lokala partiaktiva. )|UKnOODQGH WLOO DQGUD GHPRNUDWLI|UVODJ Förslaget om skilda valdagar bör ses i ett större sammanhang, inom vilket debatteras ett antal olika förslag med syfte att stärka demokratin i olika avseenden. Många demokratiförslag som diskuteras har bäring på konstitutionella förändringar. Inte minst handlar det om den kommunala nivåns organisering och olika sätt att säkra ett större folkligt inflytande över de kommunala angelägenheterna. Svarspersonerna fick i enkäten ta ställning till 15 olika förslag som förekommer i debatten om hur demokratin, särskilt den lokala, kan utvecklas. Med undantag av det mest populära förslaget att öka kommunernas självstyre är förslagen av tämligen konkret art. De förekommer alla i samhällsdebatten och flertalet har också ställts till medborgarna inom ramen för (1999). Nedan redovisas medelvärdena för de olika förslagen, på en skala 1 (mycket bra förslag) till 5 (mycket dåligt förslag). Således innebär ett lågt värde ett populärt förslag och vice versa (tabell 7.6). Till en början kan vi konstatera att de valansvariga inte placerade förslaget om skilda valdagar bland de allra mest populära förslagen, men väl på en femteplats av de femton åtgärder som fanns listade i enkäten. Vi ska dock observera att svarspersonerna har fått ge sitt omdöme om varje förslag för sig – de har inte tvingats bedöma dem i relation till varandra. Genom korrelationsanalys kan vi emellertid konstatera att attityderna till de skilda valdagarna hör samman med vad man tycker om flera av de andra förslaget. Det starkaste sambandet finns mellan skilda valdagar-åsikt och attityd till förslaget att införa val (r=.34). Vårvalsfrågan är den andra av enkätens två frågor som direkt tar upp valdagarnas placering. Dessutom hänger åsikter i frågan tämligen intimt samman med vad man tycker om möjligheten till nyval på nivå, samt ett stärkt kommunalt självstyre. Det rör sig i samtliga fall om positiva samband, det vill säga att positiv inställning till det ena förslaget följs av positiva också till de andra, och vice versa. Sammantaget kan de här sambanden tolkas som att det hos många föreligger en allmän vilja att förändra de demokratiska 172 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU De som är förespråkare för ett av förslagen tenderar att vara positiv till förändring på fler områden. 7DEHOO Åsikter om olika förslag om demokratin, rangordnade från mest till minst populärt (medelvärden, 1. öka kommunernas självstyre 2. göra det möjligt att ha nyval i en kommun 3. anordna fler kommunala folkomröstningar 4. ge alla väljare förslagrätt till kommunfullmäktige DQRUGQD NRPPXQ RFK ULNVGDJVYDO YLG VNLOGD WLGSXQNWHU 6. anordna fler nationella folkomröstningar 7. införa direktval av kommunstyrelsens ordförande 8. införa direktvalda kommundelsnämnder 10. minska antalet riksdagsledamöter 11. sänka rösträttsåldern till 16 år minska antalet folkvalda kommunpolitiker sänka rösträttsåldern till , men bara i kommunvalen 14. minska mandatperiodernas längd från 4 till 3 år 15. alltid överlåta beslut i viktiga frågor till experter En faktoranalys kan sammanfatta sambanden mellan åsikter om de olika förslagen. Faktoranalysen syftar till att blottlägga latenta mönster i enkätsvaren och identifiera olika åsiktsdimensioner som svarspersonerna kan antas vägledas av i sina uppfattningar i de aktuella frågorna. I tabell 7.7 anges de starkaste underliggande dimensionerna i sambanden mellan de olika förslagen ovan. 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 173 7DEHOO Faktoranalys av sambanden mellan åsikter om olika demokratiförslag (faktorladdningar [Pearsons r], andel förklarad ). Elitdemokratiska dimensionen (f1) Alltid överlåta viktiga beslut till experter Deltagardimensionen (f2) Anordna fler nationella folkomröstningar Anordna fler kommunala folkomröstningar Minska mandatperiodernas längd till 3 år Valdagsdimensionen (f3) Anordna kommun- och riksdagsval vid olika Göra det möjligt att ha nyval i en kommun Sänka rösträttsåldern till 16 år Sänka rösträttsåldern till , kommunvalen Ge alla väljare förslagsrätt till Införa direktval av kommunstyrelsens ordf. )|UNODUDG YDULDQV U Kommentar: Faktoranalysen är en varimaxroterad principalkomponentanalys med korrelationerna mellan förslagen från tabell 7.6 som ingångsvärden. Antalet dimensioner har bestämts med kriterium (Eigenvalue=1). Korrelationer över 0.50 anges i fet stil. I analysen framträder tre dimensioner. En underliggande dimension kan kallas HOLWGHPRNUDWLVN I . Den uttrycker synen på hur mycket makt folkvalda representanter skall ha. Här finns en klar tendens att vilja minska politikernas makt till förmån för mer expertstyre, vilket illustreras av det starka sambandet mellan denna dimension och förslagen att minska antalet folkvalda och att överlåta mer makt till 174 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU En GHOWDJDUGLPHQVLRQ (f2) kan också urskiljas, vilken visar på åsiktsvariationen kring det direkta folkliga inflytandet över politiken. Denna dimension har starka faktorladdningar på förslagen att ordna fler folkomröstningar och att minska mandatperiodernas längd, det vill säga att ordna allmänna val oftare. En tredje dimension – mindre tydlig än de båda övriga – kan sägas ha med YDOGDJDUQDV SODFHULQJ att göra (f3): här laddar frågan om skilda valdagar och frågan om vårval högt. Åsikterna om skilda valdagar är endast svagt positivt korrelerade med de direktdemokratiskt inriktade förslagen om fler folkomröstningar nationellt och lokalt. Inte heller förslaget om att minska mandatperioderna, vilket liksom folkomröstningarna ger medborgarna fler valtillfällen, kan kopplas till vad man tycker om skilda valdagar. Förslaget om skilda valdagar ger också fler val, men vi kan alltså inte hos valansvariga finna åsiktsmässig koppling till de förslag som ökar antalet tillfällen för medborgarna att lägga sina röster. Undantaget är det positiva sambandet med uppfattning om nyval i kommunerna. Den är liksom frågorna om kortare mandatperioder och skilda valdagar en fråga som handlar om att öppna möjligheter för fler valtillfällen. Inte heller finns någon klar indikation på att skilda valdagar som förslag hör till den elitdemokratiska dimensionen. Det finns positiva men svaga och osäkra samband mellan inställning till skilda valdagar och till att minska antalet förtroendevalda politiker i riksdag och kommun (r=.18 respektive r=.15). Däremot är korrelationen lika med noll med förslaget om expertstyre. Sammantaget visar analysen att åsikter i frågan om skilda valdagar inte på något entydigt sätt är kopplad till andra åsikter om åtgärdsförslag för att förändra eller utveckla den lokala demokratin. De många positiva sambandsmåtten kan dock tolkas som att det finns en allmän förändringsdimension i de valansvarigas åsikter. Om man uppskattar ett förslag tenderar man vara positiv till flertalet av dem, och vice versa. I övrigt går det inte att tolka resultaten som att frågan om skilda valdagar ingår i ett mera systematiskt mönster av exempelvis mer direktdemokratiskt eller elitdemokratiskt relaterade förändringar. 6NlO I|U RFK HPRW DWW VNLOMD YDOGDJDUQD Som framgått tidigare i denna volym har historien kring gemensamma respektive skilda valdagar i mångt och mycket varit historien om att avväga två värden: det medborgerliga intresset för och deltagandet i de politiska valen å den ena sidan och sammanhanget mellan politikens olika nivåer å den andra (se , kapitel 2 i denna antologi). 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 175 Dessa argument hade sin relevans redan vid tiden för demokratins genombrott i . har nya argument tillkommit. Med massmediernas utveckling och förändrade logik har de olika politiska frågornas uppmärksamhet i valrörelser och mellanvalsperioder kommit alltmer i förgrunden. En större medial upptagenhet av partiledare och ett litet antal av partiernas frontfigurer (se t ex 1990; Mazzoleni 1991). Frågan har ställts om det över huvud taget finns någon valrörelse i massmedierna (se kapitel 8, denna antologi). Att de lokala frågorna med nuvarande ordning kommer bort i informationsbruset tas ibland till intäkt för att ge de olika valen var sina valrörelser. I enkätundersökningen gavs de valansvariga möjlighet att med egna ord ange de skäl man ansåg vara de viktigaste för respektive emot att skilja valdagarna åt i riksdags- och kommunvalen. Frågorna var öppna att besvaras oavsett vilken åsikt i sakfrågan de svarande eventuellt uppgivit. Tanken var att de svarande skulle inbjudas till att reflektera även över skäl som eventuellt talar emot den egna ståndpunkten. De allra flesta som uttryckt en åsikt i frågan om valdagarna angav också ett skäl för sin ståndpunkt. Så gjorde av anhängarna till skilda valdagar och av motståndarna. (Av de nio personer som uppgivit att de inte hade någon bestämd åsikt var det endast fyra som uppgav skäl i frågan.) Däremot var benägenheten att ta upp motargument till den egna ståndpunkten olika stor i de två grupperna. Mer än hälften av anhängarna till skilda valdagar nämnde skäl som talar emot förslaget, medan en knapp fjärdedel av motståndarna också tog upp skäl för att skilja valdagarna åt. $QKlQJDUQD till skilda valdagar anger främst ett skäl för sitt ställningstagande: särskilda kommunalval skulle ge de kommunala eller lokala frågorna en större uppmärksamhet än som är fallet. Drygt hälften av samtliga som stöder förslaget om skilda valdagar har själva angivit detta skäl. Lägger man därtill det snarlika argumentet att man med skilda valdagar lättare kan fokusera på rätt frågor i rätt val är vi uppe i nära tre fjärdedelar. De flesta som framträder med den här typen av argument har uppfattningen att de lokalpolitiska frågorna på ett orimligt sätt har hamnat i skymundan för de rikspolitiska frågorna. En tanke som hör samman med detta är att väljarna i ett sådant läge inte kan ta ställning utifrån debatt och argument i de lokala frågorna, utan att kommunvalet hängs på det partival man gör i riksdagsvalet. Skiljs valdagarna åt, föreställer man sig, kan väljarna bättre sätta sig in i de frågor som är aktuella i just deras kommun, som också riksdagsvalet kan renodlas, och väljarna även där kan avge mer avvägda röster. Exempel på skäl av denna karaktär: 176 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU ´ULNVGDJ RFK NRPPXQ NDQ EHG|PDV Sn VLQD HJQD PHULWHU PLQGUH ULVN I|U VOHQWULDQU|VWQLQJ L DOOD YDO´ ´>YL InU@ OlWWDUH >DWW@ IRNXVHUD Sn NRPPXQDOD IUnJRU I|UVYLQQHU HM L PHGLDEUXVHW Att massmediernas roll uppfattas som viktig behöver man inte tvivla på när man tar del av argumenten om lokalfrågornas uppmärksamhet. Många refererar direkt till mediebevakningen: ´NRPPXQSROLWLNHUV J|UDQGHQ RFK OnWDQGHQ VND DYJ|UD NRPPXQYDOHW LQWH SDUWLOHGDUQD ULNVSROLWLNHUQD I|UEMXG ULNVSROLWLNHU YLVD 79 XQGHU NRPPXQYDOHW ´ Några svarspersoner betonar att ansvarsutkrävandet på lokal nivå kan förbättras genom att kommunvalen hålls åtskilda från riksdagsvalen. Mer precist argumenterar man för att det då blir lättare att urskilja politiska skillnader mellan partier och kandidater i kommunen. Om vi lättare kan uppfatta vilka program de lokala kandidaterna går fram med i valet, har vi också en bättre grund för att ställa samma politiker till svars för sitt handlande. En fördel som påpekas är också att valresultatet på ett tydligare sätt kommer att ligga i de lokala partiavdelningarnas händer. Det ska inte gå att rida på en nationell valvind som sveper med sig ett parti till framgång över hela landet, till exempel på grund av en karismatisk ledare. Inte heller skall det lokala partifolket behöva straffas de gånger den nationella valvinden är ogynnsam. Det andra viktiga argumentet som anhängarna själva nämner är att skilda valdagar leder till ett ökat LQWUHVVH RFK HQJDJHPDQJ YLG YDOHQ. Särskilt antas detta gälla deltagandet i kommunvalen. Delvis b ygger detta på antagandet att massmedierna börjar intressera sig mer för kommunpolitiken när de inte har en riksvalrörelse att bevaka ´P|MOLJHQ DWW LQWUHVVHW I|U NRPPXQSROLWLNHQ |NDU DWW PHGLHUQD Sn ULNVQLYn LQWUHVVHUDU VLJ´ Någon enstaka menar att de enskilda kandidaterna på lokal nivå blir mer intressanta för väljarna. Att personvalet kommer att slå igenom mer ser en annan av de tillfrågade som ännu ett argument att skilja 0RWVWnQGDUQD till skilda valdagar uppvisar en större bredd i argumentationen än anhängarna. De viktigaste skälen mot att införa skilda valdagar har med väljarnas deltagande att göra. 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 177 motståndare anger ett lägre valdeltagande vid separata val som skäl mot förändringen. nämner valtrötthet hos väljarna, utan att uttryckligen tala om konsekvenserna för valdeltagandet. Andra skäl som förs fram är av praktisk och ekonomisk art. Att lokalpolitiken kommer att kräva mer arbete av de aktiva om valrörelserna blir dubbelt så många nämner . En femtedel anför ökade kostnader, både för partierna och för samhället i stort. Till dessa skall fogas de som i allmänna ordalag ser en ökad byråkrati, mer krångel och praktiska problem med en delning av valdagarna. Vad gäller valtröttheten eller det sjunkande valdeltagandet utvecklas sällan argumenten. Flertalet motståndare till att skilja valdagarna nämner bara att de tror att ett lägre valdeltagande blir konsekvensen av att ytterligare ett valtillfälle tillkommer. Några utgår från erfarenheten att det inte heller är självklart att människor engagerar sig i sådan utsträckning att det är naturligt att gå och rösta. Med dubbelt så många val blir det ännu svårare, resonerar man. De flesta förefaller anse att både riks- och kommunvalen förlorar på förändringen, men fler nämner spontant kommunvalen som de största förlorarna. Motsatsen förekommer dock också: ´PlQQLVNDQ lU DY QDWXUHQ ODW L ULNVGDJVYDOHQ EOLU GHW VWRUW PDQIDOO NRPPXQHQ LQWUHVVHUDU PHU´ En kvalifikation till argumentet om valtröttheten som ibland förekommer är att det är avhängigt intensiteten i den kommunala valrörelsen: ´ULVN I|U IOHU VRIIOLJJDUH L NRPPXQYDO VlUVNLOW L NRPPXQHU GlU LQJD KHWD IUnJRU ILQQV´ Ett annat skäl kan ges rubriken det kommunala sambandet. Här samlas skäl som åberopar kopplingen mellan rikspolitik och kommunpolitik i något avseende. Framför allt betonas att väljarna bör ha alla politiska nivåer i åtanke vid valurnan, eftersom lokal politik i stor utsträckning bedrivs på premisser som bestäms nationellt. ´ULNVGDJVSROLWLN RFK NRPPXQSROLWLN K|U LKRS EnGH HNRQRPLVNW RFK LGHRORJLVNW´ 178 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU ´NRPPXQ ODQGVWLQJ ULNVGDJ VND VHV L HWW VDPPDQKDQJ RFK VDPEDQGHQ E|U J|UDV W\GOLJDUH LQWH PLQGUH´ En oro för att partierna kommer att driva politik som är mer DG KRF- orienterad och frikopplad från de större ideologiska sammanhangen kan också skönjas i de svar som tar upp kopplingen mellan de olika politiska nivåerna. ´SDUWLHUQD I|UYDQGODV WLOO ORNDOD LQWUHVVHJUXSSHU LGHRORJLHUQD PLQVNDU L EHW\GHOVH´ Några motargument har med förhållandet mellan de rikspolitiska och lokalpolitiska kampanjerna att göra. Några anser att kommunval vid annat tillfälle än riksdagsval inte leder till den önskade friheten från rikspolitiska inslag i valrörelsen, utan i stället en förstärkning av desamma. ´ULNVSROLWLNHUQD OlJJHU UDEDUEHU Sn GHQ NRPPXQDOD YDOU|UHOVHQ VRP HWW ULNVSROLWLVNW PHOODQYDO VDPWLGLJW VRP PDVVPHGLHUQD WLOOnWHU GHWWD Vn IXQJHUDU GHW L 1RUJH´ Ovanstående tänkande knyter an till vad vi i denna volym kallar EDURPHWHUYDO det vill säga att kommunvalen används som en mätare på hur den nationella regeringen och andra rikspolitiker sköter sig (jfr. kapitel 4). Som svarspersonen mycket riktigt antyder är detta en diskussion som förts inte minst i (NOU 2001:3). Hänvisningar till massmedierna är typiska för de skäl som har bäring på förhållandet mellan riks- och lokalpolitik. Där förespråkarna för skilda valdagar ser en möjlighet att medierna ger bättre bevakning av de specifikt lokala frågorna, anser motståndarna att den