sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — Även om också högskolorna kan vara med och anordna kvalificerad yrkesutbildning är det enligt regeringen viktigt att utbildningarna presenteras för de studerande på ett sådant sätt att någon sammanblandning inte sker. Regeringen skriver vidare att högskolans medverkan inom den kvalificerade yrkesutbildningen innebär en första positiv högskolekontakt för de studerande som avdramatiserar tanken på en fortsättning av studierna inom hög- skolan. Redan under försöksverksamheten har av de stude- rande fortsatt sina studier på högskolan. Det är därför viktigt att Högskoleutbildning i förhållande till annan eftergymnasial utbildning högskolans medverkan i den kvalificerade yrkesutbildningen inte minskar. Delbetänkandet har remissbehandlats av Utbildningsdeparte- mentet. Många remissinstanser hade synpunkter på relationen yr- keshögskoleutbildning – KY. Flera högskolor påtalar att alla aspekter på relationen mellan yrkeshögskoleutbildning och KY inte tydliggjordes tillräckligt väl i delbetänkandet. Det gäller enligt flera högskolor att tydliggöra skillnaderna mellan dessa två utbild- ningsformer och vilket samhällsbehov de var och en för sig ska till- godose. Några remissinstanser påtalar vidare att målgrupperna för de båda utbildningarna är relativt lika och att detta är problema- tiskt, inte minst avseende förutsättningarna att rekrytera studenter. Andra remissinstanser anser att man inte bör betona skillnaderna mellan yrkeshögskoleutbildning och KY. , och Byggindustrier framför att högskolan kan fylla en annan funktion än KY genom sin lärar- kårs kritiska massa och dess erfarenhet av yrkesliv. Högskolan kan också tillföra berörda områden nya rön och ny teknik då utbild- ningarna bygger på högskolans verksamhet som är forskningsan- knuten. menar att utredningen på ett bra sätt fångar den spänning som finns mellan samhällets efterfrågan på praktiskt orienterad, kunnig arbetskraft, ämnesföreträdarnas ten- dens att vilja förlänga och teoretisera utbildningarna samt studen- ternas önskemål om att kunna läsa vidare. Flera högskolor påtalade särskilt vikten av en fortsatt nära sam- verkan mellan högskolan och KY. Inom ramen för utredningen har en särskild hearing anordnats i syfte att ytterligare belysa denna fråga. De synpunkter på relatio- nen mellan högskolans yrkesutbildningar och KY som framkommit i remissvar och vid höstens hearing visar på en mångfald av åsikts- riktningar. Det gäller särskilt frågorna om utbildningarnas olika roller, liksom dess likheter och olikheter. Några av deltagarna vid hearingen påtalade att det ständigt sker positionsförskjutningar i utbildningsvärlden. Ett synsätt kan vara att se upprinnelsen till KY och kortare yrkeshögskoleutbildningar från olika sfärer. KY växer fram ur direkta behov och önskemål från arbetslivet medan yrkes- högskoleutbildningarna initieras från högskolan enligt högskolans uppgift att bidra till en förnyelse av arbetsmarknaden. Utbildningslandskapet kommer kontinuerligt att förändras och det är enligt min mening inte särskilt meningsfullt att definiera Högskoleutbildning i förhållande till annan eftergymnasial utbildning kvalitetsskillnader mellan utbildningar baserat på hur de finansieras och beställs. Avgörande är istället i vilken miljö och med vilken lä- rarkompetens utbildningarna genomförs. I de fall högskolans lärare ansvarar för och i huvudsak genomför de ingående momenten i ut- bildningens kurser är det fråga om en högskoleutbildning. Om hela eller väsentliga delar av en KY-utbildning genomförs på detta sätt så är även den en högskoleutbildning. I de fall högskolans lärare inte medverkar i planering och genomförande av kurser så blir det per definition något annat än högskoleutbildning. Vissa KY-utbild- ningar rör sig redan så mycket mot högskolan att de är på väg att bli högskoleutbildningar. Kanske finns också exempel på det mot- satta förhållandet, att tidigare högskolekurser tas över av andra ut- bildningsanordnare och därmed blir en annan form av eftergymna- sial utbildning. En viktig fråga för såväl studenternas rättsäkerhet som arbetslivets förutsättningar att ta tillvara den olika kompetens som utbildningarna ger, är att presentera och informera på ett kor- rekt sätt om utbildningar och kurser har högskolestatus eller inte. 5Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning I mitt uppdrag ingår att utreda vilket behov av en kortare yrkesut- bildning inom högskolan som kan finnas på den svenska arbets- marknaden. Utgångspunkten för nya utbildningar ska enligt utred- ningens direktiv vara att de ska svara mot ett bestående behov på arbetsmarknaden – såväl inom näringslivet som inom offentlig sektor. För denna del av uppdraget har jag bland annat gått igenom de senaste större prognoser som gjorts av behov av framtida arbets- kraft, huvudsakligen av () och Sta- tistiska Centralbyrån (SCB). Jag har också träffat representanter för arbetsmarknadens parter och olika branschorganisationer samt anordnat en hearing med företrädare för arbetsmarknadens parter i syfte att få en bredare belysning av frågan. Jag har också tagit del av de remissvar som olika instanser presenterat med anledning av mitt delbetänkande En ny yrkeshögskoleutbildning (SOU 2001:40). Det finns vissa problem med de flesta arbetsmarknadsprognoser. Ett problem är naturligtvis att förutsäga framtida konjunktur- svängningar. Ett annat problem, som är särskilt aktuellt för denna utredning, är att de flesta prognoser inte tar hänsyn till den utveck- ling som olika sektorer genomgår och vilka krav på exempelvis till- skapandet av nya yrken eller yrkesutbildningar som en sådan ut- veckling ställer. Enligt mitt förslag om hur en yrkeshögskoleutbildning bör ut- formas, vilket närmare framgår av kommande kapitel, ska besluten om olika inriktningar av utbildningen fattas lokalt på respektive högskola, i samarbete med representanter för regionala avnämare och övriga intressenter. Det bör också finnas en nationell samord- ning som kan belysa de utbildningsbehov som finns på nationell Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning Denna del i utredningen ska därför ses som ett underlag för högskolorna och arbetslivet i deras fortsatta diskussioner om in- rättande av yrkeshögskoleutbildningar. 5.2Svensk arbetsmarknad i siffror 5.2.1Störst del av arbetskraften arbetar inom privata sektorn De flesta arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden arbetar inom den privata sektorn. Enligt SCB:s siffror arbetade av anställda i åldern 16–inom privat sektor 1999. Här finns dock en klar uppdelning på kön. av de som arbetar inom sektor är kvinnor. Motsvarande siffra för den privata sektorn är . Inom statlig sektor är könsfördelningen något jämnare, kvinnor och män. Figur: Anställda i åldern 16–efter sektor 1999. 0 500000 1000000 1500000 2000000 2500000 Källa: På tal om kvinnor och män. Lathund om jämställdhet, SCB 2000. Antal arbetstagare fördelat på olika branscher, visar att industrin sysselsätter . Det som SCB klassificerar som bil- och partihandel samt kommunikation sysselsätter av arbetskraf- ten. Nästan lika stor andel, arbetar inom finansiell verksam- het, liksom barn- och äldreomsorg samt social omsorg. Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning Tabell: Sysselsatta uppdelat på näringsgren, . Hundratal samt procent. Total (100-tal) Jordbruk, skogsbruk, jakt Utvinning, tillverkning, Handel, transport, Utbildning, forskning och 5.3Störst andel högskoleutbildade inom offentlig sektor 1999 hade av befolkning i åldern 25–en efter- gymnasial utbildning enligt SCB. En högre andel kvinnor () har eftergymnasial utbildning än män (). Enligt SCB:s pro- gnoser kommer av befolkningen i åldern 16–att ha en högskoleutbildning. Andelen anställda med högskoleutbildning fördelar sig relativt ojämnt mellan olika branscher. SCB har gjort beräkningar av hur stor andel anställda med högskoleutbildning som finns inom en rad olika branscher. Störst andel anställda med högre utbildning finns inom branscher som till stor del bedrivs inom ramen för den of- fentliga sektorn, nämligen hälso- och sjukvård (), utbildning Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning () samt forskning och utveckling () 2. Även inom barnomsorg och offentlig förvaltning har en stor andel av de an- ställda en högskoleutbildning (44 respektive ). Ett undantag är dock äldre- och handikappomsorg, där andelen med högskoleut- bildning är . Den bransch med högst andel högskoleutbildade som till över- vägande del finns inom den privata sektorn, är enligt SCB datakon- sulter och dataservicebyråer, där av de anställda har någon form av högskoleutbildning. Av samtliga branscher inom den pri- vata sektorn har annars som högst av de anställda högskole- utbildning (andra företagstjänster). Inom industrisektorn finns de flesta högskoleutbildade inom kemisk industri (). Industri för el- och optikprodukter har högskoleutbildade anställda och grafisk industri . Inom flera industrigrenar är andelen högskoleutbildade dock relativt låg. Andelen anställda med högskoleutbildning inom exempelvis träva- ruindustri är . Parti- och agenturhandel är en bransch med många arbetstagare, där andelen högskoleutbildade är lägre än hos arbetsmarknaden generellt. av de anställda har högskoleutbildning. Inom de- taljhandeln är siffran enligt SCB . Tabell: Förvärvsarbetande 16–efter bransch och utbildning . Andel högskoleutbildade, % Handel med & service av motorfordon 2 Även viss privat verksamhet är mycket forsknings- och utvecklingsintensiv, varför denna siffra inte entydigt kan härröras till offentlig sektor. SOU 2001:107 Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning Förlag och grafisk industri Energi- vatten- och avfallshantering Övrig vård och omsorg Industri för el- och optikprodukter Banker och andra kreditinstitut Rekreation, kultur och sport Källa: SCB Trender och prognoser ´98. Kommentar till ovanstående tabell: Då högskolan inte omfattar all eftergymnasial utbildning, har SCB utgått från bestämmelserna om Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning vilka utbildningar som berättigar till studiemedel. I denna kategori ingår exempelvis folkhögskolornas fritidsledarutbildning och ut- bildning med kommersiell inriktning. Vidare ingår brandförsvars- utbildning, polisutbildning och militär utbildning. Enligt Svenskt Näringslivs 3, som genomförs , anställer företagen i allt högre utsträckning personer med högre utbildning. Enligt hade av de nyanställda i industriföretagen en eftergymnasial ut- bildning. Detta kan jämföras med att knappt en fjärdedel av det totala antalet anställda i företagen hade eftergymnasial utbildning, enligt Svenskt Näringslivs siffror. Tendensen mot en förskjutning av efterfrågan mot högre utbildning är enligt lika tydlig inom tjänsteföretagen. av de nyanställda inom denna bransch hade 1999 en högskoleutbildning, medan en- dast av de anställda totalt hade en högskoleutbildning. Tabell: nyanställda med högskoleutbildning, uppdelat på olika branscher. Källa: Ny kunskap, nya världar. 3 är en enkätundersökning som genomförts . Enkäten vänder sig till cirka 300 företag som är medlemmar i (tidigare ), varav hälften svarade vid . En enkät med motsvarande frågor gick ut även till 300 tjänsteföretag, varav drygt 60 svarade. Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning Det finns ett stort intresse av att följa utvecklingen av arbetsmark- naden ur flera olika perspektiv. Som en följd härav finns det också en mängd aktörer som sammanställer prognoser för utvecklingen av den framtida arbetsmarknaden. Vid de flesta prognoser används olika tillvägagångssätt och de visar inte sällan på olika resultat. En blick i äldre litteratur visar också att det är mycket svårt att förut- säga utvecklingen på arbetsmarknaden ur ett längre perspektiv. Detta beror naturligtvis på att det är ett komplext område där en mängd olika faktorer som inte är möjliga att förutsäga, spelar in. finns ett stort behov av att känna till utvecklingen på ar- betsmarknaden, inte minst i utbildningshänseende. Den enskilda individen som står inför val av utbildning behöver få information om inom vilka yrken det finns störst möjlighet att få ett arbete. Utbildningsanordnare behöver veta om det finns behov av att minska ner på eller utöka olika utbildningar. Det finns i samhället en övertygelse om att det är det kun- skapsintensiva näringslivet som i hög grad genererar välstånd och sysselsättning. Denna sektor är i behov av välutbildad arbetskraft. Därmed finns det ur tillväxthänseende ett samhällsintresse av att det finns gott om välutbildade individer. Vidare råder en relativ samstämmighet om att kompetenskraven i samhället förändras. Utifrån övertygelsen att det är de kunskapsintensiva delarna i näringslivet som är centrala för landets välstånd, liksom det stora behovet av ny kompetens i arbetslivet, ställs olika krav på utbild- ningssystemet. Detta förväntas inte minst att producera utbildning med sådan inriktning och i sådan utsträckning att det blir god till- gång till välutbildade så att företagen har lätt att rekrytera kvalifice- rad arbetskraft. De prognoser över tillgång och efterfrågan på olika yrkesgrupper som görs, utformas ofta efter önskemålet att tillgången på utbil- dade ska vara i balans med antalet efterfrågade på arbetsmarknaden. Orsakerna till att utfallet inte alltid stämmer med prognoserna är enligt den uppföljning som SCB gjort, bland annat att de ofta med- vetet bortser från de konjunkturella avvikelserna som är svåra att förutsäga. Det ligger också felkällor i de normativa antaganden om samhällsekonomisk balans som ligger som bas för beräkningarna. Traditionella prognoser behöver därför ofta kompletteras, inte Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning minst för att fånga in nya yrkesgrupper eller utveckling av nya ni- scher av arbetsmarknaden. Det är också viktigt att poängtera att arbetsmarknaden behöver påfyllnad av utbildade individer oavsett om det finns en bristsitua- tion inom något yrke eller ej. Faktorer som naturliga avgångar, pensionering, att människor byter arbete etc., gör att det finns en kontinuerlig efterfrågan inom de flesta yrken. De myndigheter som har ett särskilt ansvar att göra sådana pro- gnoser är främst () och (). Prognoser görs också av företrädare för såväl arbetsgivare som arbetstagarorganisationer. 5.5Högskoleverket om tillgång och efterfrågan på arbetsmarknaden 5.5.1En problematisering av prognosinstrumentet uppdrog regeringen åt att göra en sammanfattning och en analys över samtligt då tillgängligt material i fråga om tillgång och efterfrågan på högskoleutbildade på arbets- marknaden. Uppdraget redovisades i två rapporter . Delrapporten Den högre utbildningen och arbetsmarknadens be- hov (Arbetsrapport nr 3) presenterades och slutrap- porten Högskoleutbildade – tillgång och efterfrågan (Arbetsrap- port nr 9) presenterades . konstaterar att prognoser av den framtida ar- betsmarknaden utgör ett viktigt planeringsunderlag vid dimensio- neringen av den högre utbildningen. Verket menar dock att pro- gnoser ofta är mycket osäkra och svåra att göra. De menar att man inom såväl utbildningsstatistiken som arbetsmarknadsstatistiken saknar redskap för att få grepp om arbetsmarknadens kontinuerliga omstrukturering och utveckling. Faktorer som enligt komplicerar möjligheten att prognostisera framtida efterfrågan på arbetskraft är bland annat internationaliseringen av såväl utbildningssystemet som arbets- marknaden, förändringen i branscher och förändring av yrkes- strukturer. konstaterar att de olika prognoser som presen- teras av olika aktörer ofta uppvisar skillnader i resultat. Enligt ver- ket bör man också observera att de olika organisationerna har olika Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning syften med sina prognoser. För exempelvis olika företrädare för arbetsgivarorganisationer kan det vara positivt att det finns ett överskott av utbildade eftersom detta medför ett större utbud av arbetskraft. För organisationer som företräder olika professioner kan intresset vara det motsatta: en bristsituation kan medföra bättre förhandlingsläge vad gäller lön och anställningsvillkor. har i sin rapport Den högre utbildningen och arbetsmarknadens behov, gått igenom de arbetsmarknadsprognoser som då var mest aktuella 4. Bedömningarna om framtida brist, över- skott eller balans på lång sikt () sammanfaller enligt verket någorlunda vad gäller riktning i drygt hälften av yrkena. För övriga yrken finns det stora skillnader i vilka bedömningar som görs. De yrken där det råder samstämmighet, gäller oftast sådana där brist förväntas, exempelvis gymnasielärare, sjuksköterskor, yr- keslärare och psykologer. Trots samstämmighet i riktningen kan det dock siffermässigt skilja mycket mellan prognoserna. Utgångspunkterna för prognoserna redovisas sällan. Högskole- verket menar att när vissa aktörer talar om behov eller efterfrågan är det ofta mer korrekt att tala om önskvärda förutsättningar för att uppnå vissa mål, att ett visst antal civilingenjörer skulle under- lätta för exportindustrin, att ett visst antal sjuksköterskor skulle höja kvaliteten i vården, etc. Verket menar att vid användning av prognoser som planeringsinstrument, bör man ta hänsyn till de un- derliggande antaganden som ligger till grund för prognoserna. Det är också viktigt att poängtera att den verklighet som prognoserna ska beskriva, sällan låter sig beskrivas. 5.5.2Utvecklingen i högskolan speglas sällan i prognoserna Enligt är det ett problem att flertalet prognoser över antal utbildade fokuserar på olika yrkesexamina – det vill säga utbildningar som regleras genom en formell examen – eller tidigare utbildningslinjer (ekonom, journalist). I den svenska högskolan väljer allt fler studenter istället att fritt kombinera kurser efter eget intresse eller efter de program som högskolorna erbjuder och 4 Dessa var: AMS: Framtidens jobb – välja yrke in , Ura 1998:6, : Vården – en framtidsbransch, 1998, SCB: Trender och prognoser 98, 1999, : Utbildningsbehovet av lärare i yrkesämnen, rapport nr 143, Lärare i samt i praktisk-estetiska ämnen i gymnasieskolan, rapport nr 151, Förskollärare och fritids- pedagoger, rapport nr 158 samt : Personal och kompetens i förändring, 1999. Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning som ger en generell examen med inriktning mot kandidat eller magister. En generell examen kan mycket väl utgöra ett alternativ till reglerade yrkesexamina eller motsvara de äldre utbildnings- linjerna. Även inom det tekniska området som traditionellt domineras av en stor andel yrkesexamina, utgör de generella examina en allt större andel. /00 utfärdades över 1 100 generella exa- mina inom det tekniska området, vilket kan jämföras med cirka 6 000 civilingenjörs- och högskoleingenjörsexamina. En fokusering på statistik som enbart visar yrkesexamina kan därför, enligt Hög- skoleverket, leda till en underskattning av antalet utbildade inom olika områden. pekar också på det faktum att många som stude- rar i högskolan inte tar någon examen. Antalet uttagna examensbe- vis var /00 drygt 39 000. Enligt de beräkningar som gjort på verkets uppdrag, lämnar av studenterna högskolan utan examen. Siffrorna är dock mycket osäkra. De förändringar som sker inom såväl branscher som yrken är svåra att fånga upp i den traditionella statistiken. Detta gäller även nya utbildningar eller förändringar i utbildningar som svarar mot såväl studenternas intresse, arbetsmarknadens behov och som också visar på högskolans roll i förändringen av arbetsmarknad, samhälle och näringsliv. Detta sammantaget ansåg peka på behovet av kompletterande beskrivningar av utvecklingen av såväl utbildnings- utbud som arbetsmarknad genom komplement till de prognoser som görs. 5.6.1Framtidens jobb – att välja yrke in () gör regelbundna uppföljningar av företagens rekryteringsbehov. 1998 gjorde AMS en studie av anta- let kommande pensionsavgångar relaterat till antalet utexamine- rade. Ingen har tidigare gjort någon samlad analys av vilka konse- kvenser pensionsavgångar tillsammans med förändrade anställ- ningsbehov kan få på den svenska arbetsmarknaden, och studien bedöms därför fortfarande som aktuell. Analysen presenteras i rap- Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning porten Framtidens jobb – Välja yrke in (Ura 1998:6). AMS redovisar dels avgångar av åldersskäl, nivån av examinerade enligt dåvarande utbildningsdimensionering vid både högskola och gymnasium (/97), ställd i relation till vilken nivå antalet examinerade borde ligga på. Bedömningen är tänkt att utgöra en vägledning för dimensionering och inriktning inom utbildningssy- stemet fram . AMS konstaterar dock att det är mycket svårt att göra exakta årsvisa beräkningar över behov av examine- rade, bland annat beroende på personalomsättning och konjunk- turella svängningar. AMS bedömningar i rapporten är konjunktur- neutrala. Nedan följer en kort sammanställning av AMS analys. 1997 arbetade var femte yrkesverksam inom industrin enligt AMS, vilket motsvarade omkring cirka 800 000 anställda. Industrin har enligt AMS svarat för större delen av hela BNP-tillväxten i . Enligt AMS uppfattning kommer industrin även att fortsatt sysselsätta en stor del av den svenska arbetsmarknaden. Verksamheten inom industrisektorn in- verkar också på sysselsättningen inom den privata tjänstesektorn. De två branscher som varit mest expansiva inom industrin är en- ligt AMS de kunskapsintensiva delarna, nämligen teleindustrin och läkemedelsindustrin. Även transportindustrin har haft en god ut- veckling. Arbetet utförs allt oftare i så kallade självstyrande grupper, där gruppen har ansvar för såväl produktionsresultat som kvalitet och budget. Organisationerna har blivit allt plattare och detta sam- mantaget har inneburit ökade krav på kompetens och flexibilitet. AMS pekar också på den yrkesglidning som innebär att gränsen mellan yrkesarbetare och tekniker har blivit allt mer otydlig. De nya arbeten som uppstått inom industrin har därför varit förenade med högre kompetenskrav än de arbetstillfäl- len som tidigare fallit bort. Påbyggnadsutbildningar har ofta varit nödvändiga för många arbetslösa industriarbetare för att motsvara företagens rekryteringskrav. För yrkesarbetare krävs ofta en yrkes- utbildning och god kunskap i basämnena (svenska, engelska, ma- tematik) samt goda kunskaper i IT. Andelen högskoleutbildade har också ökat inom industrin. Medelåldern bland industriarbetare har Arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildning höjts och AMS räknar med att pensionsavgångarna kommer att öka . Byggnadssektorn omfattar förutom byggande av hus och lokaler även reparation, ombyggnad och tillbyggnad. Därutöver tillkom- mer anläggningsbranschen, dvs. byggandet av vägar, broar, järnvä- gar m.m. har få sysselsatta inom byggbranschen internatio- nellt sett. Orsaken till detta är den djupa lågkonjunktur som präglat denna näring. –1994 försvann vart tredje an- ställningstillfälle. Rekryteringen har legat på en låg nivå . Byggnadsinvesteringarnas andel av BNP är också lägre i än i andra . AMS menar att detta är en indi- kator på att byggnadsinvesteringarna bör öka kraftigt framöver i . Sysselsättningen inom denna bransch pendlar enligt AMS mellan 210 000 och 220 000 personer. Eftersom AMS räknar med ett ökat rekryteringsbehov i branschen som det sker be- tydande pensionsavgångar, är deras slutsats att bristen på arbets- kraft kommer att öka inom byggsektorn. Den privata tjänstesektorn expanderar och 1997 fanns totalt 1 532 000 personer yrkesverksamma inom denna sektor. Det motsvarar av den totala sysselsättningen i landet. Till sektorn räknar AMS handel, restaurang, hotell, samfärdsel, post, tele, bank, försäkring, uppdragsverksamhet samt övriga privata tjänster (t.ex. reparationsverkstäder, tvätterier, frisörer m.m.). Tjänstesektorns storlek påverkas bland annat av invånarnas inkomster, skatter och efterfrågan på tjänster. AMS gör bedömningen att utvecklingen inom handeln kommer att hänga samman med BNP-tillväxten i ekonomin och räknar med en sysselsättningsökning inom sektorn.