sou · GPB37d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Många läns- styrelser har anpassat sin organisation efter dessa nya förhållanden, vilket fått till följd att organisationen ser lite olika ut över landet. Det finns ett visst etablerat samarbete mellan länens bostadsfunk- tioner och i många län finns handläggare med formell byggnads- teknisk kompetens. Ifråga om bidragshantering finns en lång erfa- renhet och man arbetar i samverkan med . togs ett ADB-system fram för och länsstyrelsernas bidrags- administration, inklusive utbetalning. Länsstyrelserna skall även bedriva tillsyn över kommunernas till- synsverksamhet. Det fanns tidigare inget större behov av bygg- nadstekniskt utbildade personer för den tillsynen. Kommunernas arbete var detaljreglerat och fungerade bra. Länsstyrelserna ägnade sig istället mer åt övergripande planering. Efter förändringar i fanns således ingen egentlig administration uppbyggd som kunde utöva tillsynsarbete över kommunernas verksamhet. är länsstyrelsernas tekniska kompetens oklar, vilket bl.a. speglas i tillsynsverksamheten. Kompetensen på länsstyrelserna skulle behöva breddas med bl.a. kunskap om problem i inomhusmiljön. Regeringen har i ett regleringsbrev till bett verket in- hämta uppgifter från länsstyrelserna över deras tillsynsverksamhet inom byggandet och ventilationsområdet i kommunerna. skall kommentera och rapportera till . Till samma datum skall i samverkan med undersöka vilka resurser kommu- nerna har för bygglov respektive tillsyn och kontroll inom byggan- det. Möjligheten att inrätta en inomhusmiljöfond utreds närmare. Det finns en rad kriterier som bör beaktas vid bidragshanteringen till åtgärder i inomhusmiljö. Vi går igenom några av dessa viktiga kriterier i avsnitt 4.6.3 och vi menar att det är lätt att komma fram till att bedömningen bör präglas av en helhetssyn. Det finns emellertid, enligt vår uppfattning, så många frågetecken att vi ser det som en omöjlighet att lämna förslag om hur en samlad hantering skulle kunna se ut organisatoriskt. Vare sig direktiven till utredningen eller den tid som stått till vårt förfogade har gett ut- rymme för att hitta ett sådant förslag till en samlad hantering av det samhälleliga stödet. Vilka inomhusmiljöproblem som kommer att stå i fokus vet vi inte. kommer att upphöra med den konstruktion den har . Vi föreslår därför att möjligheten av att införa en inomhus- miljöfond därför bör utredas närmare. Det är också viktigt att se om fonden kan knytas till forskning kring inomhusmiljö och till myndigheter som , , , SSI m.fl. 4.6.3 Kriterier för bedömning av åtgärder Åtgärder skall leda till en sund boendemiljö Det är viktigt för individen att förfarandet vid bidragsgivningen är enkel och enhetlig. Det är än viktigare att åtgärderna som görs verkligen leder till en god och sund boendemiljö. Radon är ett av flera inomhusmiljöproblem. Vårt uppdrag är att komma med förslag till åtgärder för att komma till rätta med just radonproblemet, men vi menar att det svårligen går att bortse från kopplingar till andra inomhusmiljöproblem. Vi vill därför visa på ett synsätt som bör gälla såväl vid bedömningar av åtgärder mot radon som vid bedömningar av åtgärder mot andra inomhusmiljö- problem. En helhetssyn på inomhusmiljön för optimal effekt Gör man åtgärder mot en viss typ av inomhusmiljöproblem kan man i värsta fall underlätta tillkomsten av andra. Det är av stort in- tresse för alla att åtgärderna är väl övervägda och satta i ett sam- manhang. I de flesta fall fordras stor kunskap och erfarenhet av hur faktorer som påverkar innemiljön samverkar och förstärker var- andra såväl positivt som negativt. Problemen är sammansatta och komplexa. Åtgärder mot höga radonhalter kan, om de inte är noga övervägda, ge upphov till andra problem som t.ex. fukt- och mögel. Ofta samverkar problemen med varandra. Allergier och annan överkänslighet ökar – inte minst hos barn och ungdomar. Cirka 400 000–500 000 svenskar upplever sig så besvärade av inomhus- miljön att de får symtom. Därtill kommer ett stort antal människor som utsätts för radongas. Dessa människor upplever inga besvär av gasen. Radon kan inte förnimmas; den vare sig luktar eller syns. drabbas ändå ett antal människor av lungcancer på grund av radonförekomst inomhus. Gasen är på så vis särskilt försåtlig och radon är en av vår tids stora folkhälsorisker. En inte oväsentlig del av problemen med inomhusmiljön beror inte på byggnadsmaterial och byggnadssätt, utan på hur byggnader- na underhålls och brukas. Teknisk kompetens är mycket viktig i sammanhanget, men en högre kunskapsnivå med tvärvetenskaplig ansats, om vad som skapar dålig inomhusmiljö och vad som kan göras för att förbättra den, är eftersträvansvärd, rent av nödvändig, om några bestående förbättringar skall kunna uppnås. Forskning på inomhusmiljöområdet utgör en viktig grund för utveckling mot en god inomhusmiljö. Om bidrag skall utgå för åtgärder mot olika inomhusmiljöpro- blem bör en maximal effekt av genomförda åtgärder eftersträvas. En helhetssyn som överskrider gränsen olika problem skulle kunna vara ett sätt att på bästa sätt ta till vara insatserna. Hur kan en samsyn åstadkommas ? Ett sätt att åstadkomma en samlad hantering och en samsyn vore att slå samman dagens bidragssystem till en inom- husmiljöfond. Denna fond skulle kunna ha till uppgift att lämna stöd till investeringar i befintlig bebyggelse som förbättrar inom- husmiljön. Fonden för fukt och mögelskadade hus (vanligen benämnd små- husskadenämnden) leds av en styrelse med såväl teknisk som juri- disk kompetens. Det finns ett väl upparbetat kontaktnät över landet, bestående av de konsulter nämnden anlitar. Dessa kallas regelbundet till gemensamma överläggningar för kunskapsutbyte och diskussion. Kansliet fungerar som en länk mellan fastighets- ägare, konsulter och entreprenörer och man menar att denna roll säkerställer likabehandling, myndighetsinsyn och ger möjlighet till erfarenhetsinsamling och erfarenhetsutbyte. har stor erfarenhet av att åtgärda fukt- och mögelproblem. Där- emot finns ingen erfarenhet av radonåtgärder. Den skulle därför behöva tillföras radonkunskap vid en sådan sammanslagning. Detta torde inte innebära en särskilt svår uppgift mot bakgrund av den breda byggnadstekniska kompetens som redan finns. Den upp- arbetade kompetens som finns hos småhusskadenämnden, skulle efter en viss kompetensökning på radonområdet, säkerställa att be- ständiga och övergripande insatser gjordes på inomhusmiljöområ- det. En helhetssyn skulle kunna prägla bedömningar av ärenden. Gemensamt stödsystem och samverkande åtgärder lämnas stöd för fukt- och mögelskadade småhus genom små- husskadefonden samt stöd för att åtgärda radon i bostäder. förfogar över ett anslag om . Det finns också ett särskilt anslag som avser bidrag till åtgärder mot radon i egnahem om . Sammantaget finns alltså i de två anslagen anslagna . Genom att slå samman anslagen skulle suboptimering dvs. att effekten inte blir den optimalt bästa, kunna undvikas vid bidragsgivningen. Risken för att sinsemellan motverkande åtgärder vidtas skulle minska. På samma sätt skulle samordningseffekter underlättas. Vilka inomhusmiljöproblem som kommer att stå i fokus vet vi inte. Vi kan emellertid vara säkra på att problema- tiken som sådan kommer att kvarstå. Dagens och morgondagens frågor fordrar en samlad hantering av och en samsyn på problemen. Bedömningen skall vara enhetlig vid bidragshanteringen De brister vid bidragsgivningen som vi tidigare pekat ut innebär att personer som ansöker om bidrag riskerar att behandlas olika. Åt- gärderna kan bedömas olika beroende av hur just den kommun den bidragssökande bor i bedömer åtgärderna. Detta är naturligtvis inte tillfredsställande. Oavsett var man bor i skall förutsätt- ningarna för att få bidrag vara lika. De föreslagna åtgärderna skall bedömas på ett enhetligt och kompetent sätt. Den enskilde individens intressen skall stå i centrum. Genom att flytta bedöm- ningen av åtgärder från kommunerna till länsstyrelserna skulle sannolikheten för en enhetlig bedömning bli större, då läns- styrelserna är betydligt färre till antalet. Möjligen skulle sanno- likheten till likabehandling bli ännu större om samtliga prövningar gjordes av en och samma myndighet. Prövningen skulle på så vis komma att göras centralt vilket kan upplevas som en nackdel, men den blir å andra sidan enhetlig. För inomhusmiljön skulle en cen- tral, kompetent bedömning av helheten vara till gagn. måste en person först vända sig till kommunen för att få de föreslagna åtgärderna godkända, därefter kan han ansöka om bidrag hos . Det är viktigt att underlätta för enskilda vid bidragsgivning. Man skall inte behöva vända sig till flera myndigheter i samma ärende. Det skulle förenkla ytterligare om man kunde vända sig till ett och samma ställe när man har problem med inomhusmiljön, oberoende av vilken typ av problem med inomhusmiljön det är frågan om. hanteras fukt- och mögelproblem av den så kallade småhusskadenämnden, radon- åtgärder av och kommunen. Många känner till att småhusskadenämnden hanterar fukt- och mögelproblem. I andra sammanhang när det gäller bostadsstöd har man erfarenhet av att vända sig till länsstyrelserna. Det verkar som att många människor föredrar att vända sig till en myndighet med lokal förankring. 4.6.4Länsstyrelserna granskar föreslagna åtgärder tar över prövningen av föreslagna åtgärder. Vi föreslår att länsstyrelserna prövar ansökningar om radonbidrag, vari en bedömning av åtgärdernas nödvändighet skall ingå. Vi har övervägt att föreslå andra ordningar, men stannat vid att länsstyrel- serna skall hantera prövningen av radonbidrag även fortsättnings- vis. Granskningen av åtgärder kommer då att ske i 21 länsstyrelser i stället för som i 289 kommuner. Möjligheten till enhetlig be- dömning ökar därmed. Där finns dessutom ett utbyggt och fun- gerande system att hantera bidragsansökningar som skulle kunna möta det ökade antalet ansökningar. Den personal som finns på bostadsenheterna är väl förtrogen med bidragshantering, förord- ningar m.m. Det faktum att människor är vana att vända sig till länsstyrelserna i bostadsärenden kombinerat med mångas önskan att ha kontakt med myndigheter med lokal förankring, talar ytter- ligare till länsstyrelsernas fördel. Vi känner en viss tvekan inför länsstyrelsernas kompetens att bedöma åtgärder från ett brett inomhusmiljöperspektiv. En samordnad bedömning är önskvärd. Likaså är kunskaper om det komplexa problematik som kännetecknar problem i inomhus- miljön, önskvärd. Vi menar emellertid att det är svårt att lämna ett förslag som innebär samordnad bedömning (se 4.6.3). Liksom tidigare skall bidrag lämnas för åtgärder som länsstyrel- sen, tidigare kommunen, finner nödvändiga. Huset skall efter åt- gärder skall uppfylla de krav som i fråga om radonhalten i inom- husluften som med stöd av kan ställas vid om- byggnad (/m3 luft enligt Byggregler). Även de föreslagna bidragssystemen för flerbostadshus, för- skolor etc. och dricksvatten skall hanteras av länsstyrelserna. Kravet på att skall finna åtgärderna nödvändiga skall även omfatta bidragssystemen för åtgärder i flerbostadshus och lokaler för förskolor etc. Bidraget betalas slutligen ut av , förutsatt att ansökan beviljats. Vi föreslår ingen annan ordning. verksamhet kan lämpligen följas upp och utvärde- ras exempelvis av . har, i egenskap av medlemsland i EU, skyldighet att anmäla föreslagna stöd till Europeiska gemenskapens kommission. Kom- missionen granskar alla stödprogram som förekommer i respektive medlemsstat (artikel 88, i dess lydelse enligt Ams- terdamfördraget). Om kommissionen finner att ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden, i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna, kan den besluta att medlemsstaten skall upphäva stödet eller ändra stödåtgärderna. Ett stöd som ges av en medlemsstat är ett betrakta som oförenligt med bestämmelserna om det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion (artikel 87.1). Hur förhåller det sig då med de bidragssystem som utredningen föreslår? Är bidrag för åtgärder mot radon i småhus, i hushålls- vatten och i hyres- och bostadsrättshus förenliga med artikel 87? Stöd som riktas direkt till enskilda utan koppling till någon eko- nomisk verksamhet omfattas inte av artikeln. Bidragssystemen för åtgärder mot radon i egnahem och radon i dricksvatten påverkas därför inte. Bidrag som ges till bostadsföretag och fastighetsägare kan däremot omfattas. Om ett stöd utgör en ekonomisk fördel för mottagarna och om det kan påverka handeln mellan medlemsstaterna är det oförenligt med den gemensamma marknaden. Vissa typer av stöd kan emellertid undantas och betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden (artikel 87.3c). En förutsättning är att stödet underlättar för utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner. Det får heller inte påverka handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Förutsättningarna i artikel 87.3c kan anses vara uppfyllda om stödet bidrar till folkhälsa, skyddet av arbetstagares hälsa och säkerhet eller miljön. Detta visar bl.a. det beslut kommissionen fattade i ett ärende angående stöd för åtgärder för att förbättra inomhusmiljön (K[2000] 2239 slutlig). I beslutet konstateras att ett stöd kan anses förenligt med den gemensamma marknaden, enligt artikel 87.3c i EG fördraget, under vissa förutsättningar. Bland annat menar man att en åtgärd som kommer att främja utvecklingen av folkhälsan i linje med gemen- skapens politik kan vara en sådan förutsättning. Det föreslagna stödet skall dock underlätta utvecklingen av vissa näringsverksam- heter utan att påverka handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Man Kommissionen stöder sig bl. a. på artikel 152 som anger att gemenskapens insatser skall komplettera den nationella politiken. De skall inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos männi- skor och undanröja faror för människors hälsa. Mot denna bakgrund har man antagit ett flertal handlingsplaner och resolutioner på folkhälsoområdet. Dessa visar att gemenskapen prioriterar förebyggande av sjukdomar och i första hand sjukdomar som är relaterade till utemiljön eller inomhusmiljön. Därtill framgår det av artikel 174 att gemenskapens miljöpolitik skall bidra till att skydda människors hälsa. Utredningen menar därför att förslaget om att införa ett bidragssystem för åtgärder mot radon i hyres- och bostadsrättshus borde vara förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3c i EG fördraget. Stödet måste dock anmälas till kommissionen i enlighet med det förfarande som följer av artikel 88. En miljökvalitetsnorm för radon fastställs av regeringen (5.1) Miljökvalitetsnormen skall gälla till skydd för människors hälsa gällande radon i inomhusluft i bostäder (även i de så kallade sär- skilda boendeformerna) och förskolor, skolor och fritidshem. Miljökvalitetsnormen skall gälla hela landet. Gränsvärde (5.2) Gränsvärde för högsta godtagbara nivå för radonhaltens års- medelvärde i luft inomhus i småhus, flerbostadshus (även i de så kallade särskilda boendeformerna) samt i lokaler för förskolor, skolor och fritidshem skall vara /m3 luft. Tidpunkter (5.3) Gränsvärde för högsta tillåtna radonhalt i småhus får inte över- skridas efter . Gränsvärde för högsta tillåtna radonhalt i flerbostadshus (även i de så kallade särskilda boendeformerna) får inte överskridas efter . Gränsvärde för högsta tillåtna radonhalt i lokaler för förskolor, skolor och fritidshem får inte överskridas efter . Kontroll och tillsyn (5.4) Fastighetsägare skall genomföra radonmätningar i inomhusluft i småhus, flerbostadshus samt i lokaler för förskolor, skolor samt fritidshem. Kommunerna har tillsynsansvar för att kontrollera att uppfylles inom kommunen. Om miljökvalitetsnormen överskrids finns bestämmelser i om tillsyn, m.m. Skyldighet för mäklare att informera om resultat av radonmät- ning vid försäljning införs (5.8). Information och utbildning har inte förmått människor att i tillräcklig omfattning ändra sitt förhållningssätt till radon. Inte heller har människors handlande gått att påverka genom de be- fintliga ekonomiska styrsystemen. Då återstår det att se om det rättsliga systemet tillräckligt styrt handlandet i önskad riktning. Det rättsliga systemet skiljer sig från de tidigare beskrivna styrmedlen genom att det omfattar olika for- mer av maktmedel. Det bestämmer exempelvis vad en enskild person har rätt och inte har rätt att göra, samt vad han är skyldig att göra. Vi presenterar här förslag att införa en miljökvalitetsnorm i syfte att förmå människor att mäta radonhalten i sin bostad och åtgärda den om den är för hög. Parallellt med denna görs en bedömning av hur nu gällande regelverk påverkat benägenheten att mäta radonhalten i framför allt bostäder. Det finns mer att läsa om miljökvalitetsmål, tidigare och nu- varande statliga regelsystem i sammanställningen av regelsystemet i Fakta och lägesrapport om radon, kapitel 15. 5.1En miljökvalitetsnorm för radon i inomhusluft En miljökvalitetsnorm för radon i inomhusluft till skydd för män- niskors hälsa införs i bostäder och lokaler för förskolor, skolor och fritidshem i hela landet. 5.1.1Alla bostäder måste mätas! Radongas kan inte förnimmas på något sätt. Den har ingen lukt, ingen smak och den syns inte. Det går heller inte att bedöma om luften i en byggnad har förhöjda halter eller ej genom att undersöka om den står på så kallad lågrisk-, normalrisk- eller högriskmark. Hos många kommuner finns så kallade Dessa är framtagna för kommunens planering av byggnation och utgör underlag för hur byggnaden skall uppföras mot bakgrund av risken för markradon. Av svaren i den enkät vi skickat ut till kommunerna (se Fakta och lägesrapport om radon kapitel 11) kan man utläsa att radonhalter över gällande rikt- och gränsvärden har mätts upp i byggnader i såväl lågrisk-, normalrisk- som högriskområden. Det finns bara ett sätt att ta reda på radonhalten i luften i en viss byggnad – att mäta! Radon i byggnader kan komma från en eller flera av radon- källorna marken, byggnadsmaterialet och hushållsvattnet. Byggnadsmaterialet och hushållsvattnet kan i de flesta fall enkelt uteslutas som radonkälla utan att någon radonmätning behöver göras. Markens inverkan på radonhalten inomhus går däremot inte att avgöra utan radonmätning. Radonhalten i jordluften är alltid så hög att radonhalten i en byggnad kan bli högre än det värde som utgör gräns för olägenhet för människors hälsa, dvs. Detta även när radonhalten är som lägst. För att radonhalten i byggnaden då skall bli högre än /m3 fordras dock: Att marken under hela eller delar av byggnaden är luftgenom- släpplig. Att tillräcklig mängd jordluft kan läcka in i byggnaden. Att den för transport tillgängliga luftvolymen i marken är till- räckligt stor för att radonhalten i jordluften skall upprätthållas även om delar av denna borttransporteras. Dessa parametrar är svåra att bedöma utan omfattande undersök- ning. Det är betydligt enklare att mäta radonhalten i huset. Alla bostäder och lokaler med markkontakt kan därför ha för- höjda radonhalter. Även bostäder och lokaler högre upp i ett fler- våningshus kan ha förhöjda radonhalter orsakade av markradon. Detta är dock inte så vanligt. 5.1.2Miljökvalitetsnormer – en nyhet för I och med ikraftträdande infördes för del en nyhet på miljörättens område; bestämmelser om miljökvalitetsnormer. Regeringen har i förarbetena till (prop.1997/98:45 del 1, sid. 250) beskrivit hur miljöproblemen ändrat karaktär, hur de blivit alltmer storskaliga och komplexa. Det konstaterades att det finns ett stort antal rikt- och gränsvärden som tagits fram ut- ifrån olika principer. Slutsatsen var att mer samordnade och kost- nadseffektiva lösningar krävdes. Man pekade på att införandet av miljökvalitetsnormer skulle kunna vara ett sätt att åstadkomma detta. Miljökvalitetsnormer skulle också kunna användas för en bättre styrning och prioritering av miljöinsatser. Normer utfärdas av regeringen genom föreskrifter om lägsta acceptabla miljökvalitet hos mark, vatten, luft eller miljön i övrigt inom ett visst geografiskt område. Detta område kan begränsas att gälla exempelvis en enstaka sjö eller en del av en kommun men kan också gälla för hela landet. Miljökvaliteten skall uppnås och sedan bi- behållas. En miljökvalitetsnorm kan ange högsta nivå för buller, skakning, ljus, strålning eller annan sådan störning (5 kap. 2 st. 2 § 2). Som exempel anges i förarbetena högsta godtagbara nivå av strålning från radon (prop.1997/98:45, del 2, sid. 44). 5.1.3Fördelar med en miljökvalitetsnorm Genom att införa en miljökvalitetsnorm för radon, som skall ut- göra ett skydd för människors hälsa, lämnar man öppet för hur skall uppnås. Radon finns över allt. Det är när människan uppför byggnader som det kan uppstå ett hälsoproblem. innebär att man med morgondagens kunskaper kan finna andra möjliga vägar att åtgärda problemet än de vi har . Resultatet en hälsosam miljö regleras i – inte hur det skall åstadkommas. Miljökvalitetsnormer innebär möjlighet att på ett flexibelt sätt komma till rätta med nuvarande och framtida miljö- och hälso- problem. Hälsoskyddssektorn lyfts fram i förarbetena (del 1, sid. 265) som ett område där det ligger nära till hands att fastställa miljökvalitets- normer. Man framhåller att hälsoskyddet har stärkts genom in- förandet av miljökvalitetsnormer i . hörde hälsoskyddsfrågor till hälsovårdsområdet. ersattes genom tillkomsten av hälsoskyddslagen av det vidare be- greppet hälsoskydd (del 1, sid. 175). Hälsoskyddslagen upphörde i och med att hälsoskyddsfrågorna infördes i nionde kapitel. karaktäriseras hälsoskyddet därför som en miljö- fråga. En miljökvalitetsnorm skall ange de störningsnivåer en människa kan utsättas för utan fara för olägenheter av betydelse (5 kap. 2 §). Formuleringen innebär att acceptabel störningsnivå är lägre för människor än för naturen. Gränsen för vad naturen kan belastas med anges som störningsnivåer utan fara för påtagliga olägenheter. I kommentarerna anmärks att miljökvalitetsnormer kommer att bli betydelsefulla för bedömningen av vilka störningar som bör kunna anses påverka såväl hälsan som välbefinnandet i sådan utsträckning att åtgärder enligt kan komma ifråga (del 2, sid. 109). I första hand skall miljökvalitetsnormer fastställas när krav på normer uppställs i EG-direktiv (del 1, sid. 251). interna- förpliktelser skall uppfyllas. Det kan därför vara av intresse att ge en kort presentation av miljökvalitetsnormer och EG. har i sin avhandling . En rättvetenskaplig studie i regelteknik för operationalisering av miljömål, , 1999, (Gipperth, L. 1999) gjort en grundlig genomgång av hur miljökvalitetsnormer används i andra länder. Hon har tittat på , och miljökvalitetsnormer i EG-rätten. Jag refererar i det följande till vad hon skrivit om normer och EG. I och med EES-samarbetet och inträdet i EU blev tvunget att bl.a. föreskriva bindande miljökvalitetsnormer. Det finns ett antal direktiv inom EU som föreskriver miljö- kvalitetsnormer för luft, vatten och mark. De flesta av dessa direk- tiv grundas på artiklarna 100 och 235 i . De syftar till att harmonisera nationella lagar och att skydda människors hälsa och miljön. Miljökvalitetsdirektiven är minimidirektiv och de flesta av direktiven tillåter uttryckligen att miljökvalitetsnormerna skärps och i vissa fall även att ytterligare parametrar föreskrivs, förutsatt att sådana skärpningar inte får sådana effekter som strider mot för- dragets grundregler om förtäckta handelshinder m.m. I det första miljöhandlingsprogrammet definierades kvalitets- normer som standards which, with legally binding force, prescribe the levels of pollution or nuisance not to be exceeded in an given environment or part thereof. Miljökvalitetsnormer kan antingen uttryckas i siffror eller be- skrivande. Sättet att mäta de beskrivna miljötillstånden är en del av själva .