sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — Vad gäller åsikter och attityder till det fria handredskapsfisket ser merparten av lokalbefolkningen genomförandet av reformen som konfiskering av privat mark. För lokalbefolkningen har refor- men inneburit många irritationsmoment där det respektlösa fisk- andet samt bristande hänsyn till bofasta skärgårdsbor är två exempel. Medan skärgårdsföreningarna vill avskaffa det fria fisket, innehar kommuner en positiv inställning till reformen. Analyserna av olika aktörers påverkan av det fria fisket visar att yrkesfiskare är den grupp där konkreta effekter är synliga genom förstörda fiskeredskap, förlorad inkomst och störning av repro- duktion då fiske sker även . Personer som bedriver fisketurism och inte äger eget fiskevatten har mött stark kritik från vattenägarna. Övrig bofast lokalbefolkning som inte bedriver fiske och inte äger fiskevatten har påverkats minst av reformen om fritt handredskapsfiske. Vidare visar resultat att fritt fiske förekommer mest i områden där någon form av turismaktivitet bedrivs. I dessa områden är kon- flikten som störst. Såväl inhemska som utländska grupper nyttjar Individer, samhälle, fiske och hållbar utveckling det fria fisket och tyskar anges vara den utländska grupp som nytt- jar det fria fisket flitigast. När det gäller en utveckling av turism, och då fisketurism som alternativ sysselsättning och inkomstkälla, är skärgårdsborna posi- tiva till idén förutsatt att inriktningen är rekreation med skärgårds- anknytning så att det tillför det lokala något. En utveckling av fisketurism med nuvarande lagstiftning är man däremot negativ till. Fiskevårdsområden samt fiskekort kopplat till dessa är från deras sida en förutsättning för att fisketurism ska kunna drivas. Hälften av de intervjuade kommunerna vill satsa på fisketurism medan de övriga anser att fiskebestånden är för dåliga för en sådan satsning. Intervjuer med läkare visar att det går att rekommendera fiske- rekreation vid sjukskrivningar. En utveckling av fisketurism i form av rekreation skulle därmed kunna utgöra en alternativ sysselsätt- ning i skärgården . Analysresultat visar även att de flesta av aktörerna ser positivt på den i miljö- och hushållningsprogrammet föreslagna för- valtningsmodellen. Skärgårdsborna tror att ett återgående av beslutanderätten över fiskeresursen skulle leda till ett lokalt ökat engagemang för fiskevård. Åsikter avseende förvaltningsmodellen går dock isär mellan några kommuner och skärgårdsföreningar i olika län. På grund av konflikterna som det fria handredskapsfisket med- fört har den sociala kulturen i skärgården förändrats. Många skär- gårdsbor är positiva till samarbete och att engagemang för områ- dets framtid finns visar sig i skärgårdsföreningarnas ökande med- lemsantal. Slutsatserna i arbetet är att en ändring av reformen om det fria handredskapsfisket kan bidra till att sysselsättning och befolkning kan bibehållas i skärgården. Bättre förutsättningar för de som äger fiskevatten och som livnär sig på fiske skulle gynna utvecklingen. En lösning där en kompromiss uppnås mellan berörda aktörer är troligtvis det mest fördelaktiga. Konflikten kan på så vis tonas ner varvid tid och kraft istället kan läggas på att utveckla skärgården. Då förutsättningarna för kustområden är olika längs med Öster- sjökusten kan olika varianter av förvaltningsmodellen förekomma. Endast tillvägagångssättet för att utarbeta denna kan vara gemen- Individer, samhälle, fiske och hållbar utveckling För skärgårdsborna är det psykologiskt viktigt att någonting görs åt den rådande situationen. Detta för att återfå framtidstron samt en känsla av att stat och andra instanser i praktiken vill ha en levande skärgård. 12Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet Utredningen har bl.a. med hjälp av länsstyrelsernas fiskeexperter sökt kartlägga förekomsten av konflikter kring fisket i det enskilda vattnet. 12.1Konflikter mellan allmänhetens fiske och fiskerättsägarna Med anledning av att utredningens uppdrag utgår från en reform som påverkade förhållandet mellan allmänheten och fiskerätts- ägarna redovisas konflikterna mellan dessa parter mer utförligt än i övrigt kända konflikter mellan andra grupper. Avgörande för om konflikter mellan dessa parter uppstår är frifiskets omfattning i det enskilda vattnet. I områden med en mer omfattande frifiskerätt är engagemanget från fiskerättsägaren av mindre om- fattning än i områden där allmänhetens fiske varit mer begränsat. I de områden som omfattades av 1985-års reform är irritationen störst. Följande grunder för konflikter har påträffats: 1.Konflikter mellan ägare/arrendator och allmänheten kring till- gången till attraktiva fiskeplatser. Konflikten är påtaglig främst på de kustområden där det strandnära fisket med nät är omfattande. På goda fiskeplatser sätts ofta nät som hindrar handredskapsfiske. Förhållande mellan fiskande är reglerat i fiskelagen genom att man får fiska i den ordning man kommit till platsen. Fiskerättsägaren har i detta sammanhang ingen särställning. Konflikten orsakas av att handredskapsfiskaren får svårt att komma åt att fiska eller att nätfiskarens redskap skadas av fiskedrag. Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet SOU 2001:82 Konflikter då allmänheten överträder skyddsområdet för de fasta redskapen eller då skyddsområdet för fasta redskap nyttjats i syfte att utestänga allmänheten. Handredskaps- fiske inom skyddsområdet sker för att de fasta redskapen finns på attraktiva platser eller för att redskapets ledarm nyttjas för att leda fisken in i nätet. Risk finns för skador på redskapet och fisk på grund av insnärjda fiskedrag. 3.Konflikter uppstår då allmänheten fiskar med andra redskap eller efter andra arter än vad som gällande lagstiftning medger, olovligt fiske. Det främsta är trollingfiske på områden som omfattas av det fria fisket, men även fiske av ostron på kan vara en konfliktgrund. Denna förseelse är av naturliga skäl vanligare inom områden med de största inskränkningarna i allmänhetens fiske. 4.Konflikter mellan ägare/arrendator och allmänheten kring fångstuttaget av fisk. Utredningen har inte kunnat finna någon mätbar effekt på bestånden kopplat till det fiske som släpptes fritt i samband med det fria handredskapsfisket. Det enda påtagliga exemplet på handredskapsfiskets omfattning är att av de märkta, återfångade och inrapporterade gull- spångslaxarna i –1996 fångades av handredskapsfiskare (exklusive trolling). Avsaknaden av fångst medför konflikter mellan olika kategorier av fiskande men även inom kategorierna. Sportfisket har en etisk regel att inte ta med sig mer fisk hem än vad som kan förbrukas inom det egna hushållet. Denna regel efterföljs dock inte av alla sportfiskare. 5.Vad beträffar fångstuttagen från frifisket med rörliga redskap i (exkl. yrkesfisket) var effekten på bestånden påtaglig. Den då genomförda redskapsbegräns- ningen för allmänheten innebar dock en dramatisk minskning av fisketrycket från allmänheten, som konkurrensen mellan fritidsfiskare och yrkesfiskare nära nog upphörde. All- mänhetens fiske med mängdfångade redskap utgör fortfarande ett påtagligt fisketryck i det kustnära området. Svårigheten att kontrollera redskapsbegränsningarna bidrar till detta. På vissa kuststräckor märks redskapen dessutom falskt föresvävande att fisket sker med stöd av enskild rätt. Möjligheten att kon- trollera riktigheten i detta är begränsad, vilket bidrar till att effekten av redskapsbegränsningarna minskar. Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet fångande redskapens fångster styrs av de föreskrifter som upprättar för vård av de olika fiskbestånden. 6.Konflikter på grund av ofrivilliga skador på redskap orsakade av sport- och fritidsfiskare förekommer i samtliga vatten, men ien mycket liten omfattning. är skador i stället orsakade av vandalism då en konventionell sportfiskeutrust- ning inte är stark nog att dra sönder annat än kanske maskor i ett nät. Skadegörelse av mängdfångande redskap är ett problem som uppträder där det förekommer olika former av konflikter. 7.Konflikter på grund av olika former av störningar från en fri- tidsfiskande allmänhet. Störningarna är ofta ej knutna till fisket som sådant utan till annan påverkan från de fiskande som t.ex. ett ökat antal besökande som vistas i skärgården, nedskräpning och ökat slitage på naturen. 8.Konflikter som grundar sig på att fiskerättsägaren inte accepterar att enskilda näringsidkare tjänar pengar på det fria handredskapsfisket. Det faktum att utländska medborgare fiskar gratis är en liknande konfliktorsak. 9.En grund för ökad konfliktbenägenhet är att ersättningen för det intrång som reformen om det fria handredskapsfisket medförde inte upplevdes täcka den skada den enskilde ägaren orsakades. Det råder en utbredd uppfattning om att en fiske- rättsägare ej längre kan styra över fisket på sitt vatten och därmed ej har anledning ta ansvar för fiskevården. 10.Överträdelser av den otydliga och svårutmärkta gränsen mellan enskilt och allmänt vatten är en källa till konflikter. 11.Konflikter finns framförallt där kräftfiske olovligen sker på enskilt vatten samt att fiske på allmänt vatten möjliggjorts via utplanteringar på det enskilda vattnet. Detta orsakas av att gränsen mellan enskilt och allmänt vatten är svår att märka ut och kontrollera. Problemet har funnits länge men aktualiserats isamband med introduktionen av signalkräftor. Reglerna för kräftfisket på allmänt vatten är avgörande för omfattningen av konflikten. Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet SOU 2001:82 Fria fiskets ung. Konflikter som rapporterats** Allt fiske är fritt förutom Ostronfisket sker i viss ut- ostronfisket som är förbehållet ej bedrivs kommersiellt är konflikterna kring detta begrän- Allt fiske förutom fisket med Begränsade konflikter på grund fasta redskap är fritt. av den omfattande frifiskerätten. 1 och 2. Ingår i fria handredskaps- Begränsade konflikter på grund av den begränsade enskilda nätredskap, långrev (enbart på 1, 2 och 3. djup> 20 m runt ) och tobisnot är fritt. Ingår i fria handredskaps- Omfattande konflikter mellan i Långrevsfiske* på djup huvudsak nyttjare av det fria > 20 m samt fångst av sill och fisket och fiskerättsägare och kust (norr om skarpsill med skötar, sillnät Vid kusten i Öster- Ingår i fria handredskaps- Omfattande konflikter mellan i Långrevsfiske* på djup huvudsak nyttjare av det fria > 20 m samt fångst av sill och fisket och fiskerättsägare och skarpsill med skötar* och sillnät 1/10 – 31/3. Ingår i fria handredskaps- Omfattande konflikter mellan i huvudsak nyttjare av det fria fisket och fiskerättsägare och fångst av sill och skarpsill med skötar och sillnät. Allt fiske med rörliga redskap, Begränsade konflikter på grund förutom fisket efter lax som är av den omfattande frifiskerätten. begränsat till långrev* på djup 1, 2 och 3. SOU 2001:82 Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet Fria fiskets ung. Konflikter som rapporterats** Ingår i fria handredskaps- med handredskap på enskilt nät utanför öppen strand på 1, 2 och 3 djup > för fångst av i mindre omfattning. siklöja och nors och för yrkesfiskare med tillstånd även ålrev med dött agn. Ingår i fria handredskaps- Begränsade p.g.a. relativt stor frifiskerätt och allmänt vatten. inklusive trollingfiske, drag Kräftfiske och trolling dock och agnnot utanför öppen Ingår i fria handredskaps- Inget fritt kräftfiske. redskap* inom vissa olovligt fiske förekommer. redskap >1 km från land. Konflikter kring kräftfisket kan Ingår i fria handredskaps- fria nätfisket efter sik före- i nät > 300 m från land. Fångst av lake i hängryssja. *Inom vissa geografiskt begränsade områden av det enskilda fisket. **Siffrorna hänvisar till textavsnittet ovan om Konflikter. 12.2Konflikter mellan olika kategorier fiskande Konflikter mellan olika kategorier fiskande förekommer i motsats till konflikterna mellan fiskerättsägarna och den fiskande allmän- heten i högre grad i områden där frifiskerätten är omfattande. Anledningen till detta torde vara att alla kategorier fiskande kan bedriva många olika typer av fiske i dessa områden. Med anledning av att konkurrensen om områdena med bra fiske i många fall är hård uppstår ofta konflikter mellan olika kategorier fiskande i dessa områden. Denna konflikt har i fiskelagen lösts genom Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet principen först till kvarn får först mala. Regeln gynnar dock de passiva redskapen på bekostnad av de aktiva. Ett nät kan upprätthålla en plats medan en handredskaps- fiskare eller trålare enbart gör det då fiskaren är på platsen och fiskar aktivt. Konkurrens finns även om resursen, men detta leder mer sällan till konflikter ute på fiskevattnen. Istället driver de olika intresseorganisationerna sina frågor mot politiker och myndig- heter. Det mest omdiskuterade ämnet är laxen som enligt sport- fiskeorganisationerna och i viss mån även av fiskerättsägarnas organisationer huvudsakligen borde nyttjas genom sportfiske. Enligt dem skulle ett sådant resursutnyttjande medföra en avsevärt större nytta för än att den fiskas av yrkesfisket i havet. Yrkesfiskarena å sin sida för fram att sport- och fritidsfiskarnas uttag av laxfisk (laxen har ej särredovisats i denna undersökning) enligt undersökningen Fiske 2000 är mycket större än yrkesfiskarnas. Ett annat exempel är den nu pågående debatten kring orsaken till de vikande bestånden av flera fiskslag i havet framför allt torsk. Sportfiskarna kräver med anledning av detta drastiska minskningar av yrkesfiskets fångster. Följande konflikter är mer eller mindre uppenbara inom det svenska fisket: Fritidsfisket och yrkesfisket konkurrerar såväl inom som mellan kategorierna om samma fiskeplatser. Fisket med nät, hummertinor och ålryssjor är de fiskemetoder där konflikterna är störst. Överträdelser av redskapsbegränsningarna innebär också lokalt en konkurrens om resursen. Konflikter mellan sportfisket och fritidsfisket med nät. Det strandnära nätfisket hindrar handredskapsfisket och kan i viss mån konkurrera om resursen. Sportfisket och yrkesfisket. Konflikter om goda fiskeplatser ute till havs och i de frivatten, fiskegrund för pilkfiskare och drivgarn för trollingfiskare. Yrkesfisket kritise- ras dessutom för en alltför hård beskattning av bestånden. Lokala och besökande fiskare är en grund till konflikter inom och mellan alla kategorier fiskande. Konflikter kring fisket i det enskilda vattnet Det storskaliga rörliga fisket och det småskaliga lokala fisket har olika förutsättningar i sitt fiske vilket leder till konflikter om resursernas utnyttjande. Inom sportfisket förekommer olika kategorier sportfiskare som har olika uppfattning om fiskemetoder och fångstuttag. Detta kan leda till konflikter i områden där särskilt storväxta fiskexemplar finns. Konflikter mellan fiskerättsägare, som i vissa fall även är yrkesfiskare, och myndigheter där fiskerättsägarna anser att de regleringar som beslutats är orättvisa och inkräktar på deras äganderätt. Kombination av ovan där den missnöjde både är yrkesfiskare och fiskerättsägare. Konflikter mellan yrkesfiskare och myndigheter där yrkes- fiskarna anser att de regleringar som beslutats främst vad gäller lax och siklöja, är orättvisa och hindrar dem i deras yrkesut- övning. 13Erfarenheter av fiskevårdsområden (FVO) Genom kontakter med bl.a. länsstyrelsernas fiskeexperter m.fl. har utredningen fått fram följande erfarenheter och bedömningar av fiskevårdsområdenas betydelse för fisket och fiskevården. Lagen om fiskevårdsområden har, enligt vad utredningen erfar, i sin tillämpning fungerat väl. Syftet med bildandet bedöms vara väl uppfyllt och fiskevårdsföreningarna förvaltar vattenområ- dena på ett ändamålsenligt sätt. Det förenklade förfarandet som genomfördes bedöms ha varit en viktig åtgärd för att på- skynda bildandet av fiskevårdsområden. Införandet av det fria fisket har också haft en viss påverkan på bildandet i insjövattnen. De få konflikter som uppstått inom fiskevårdsområdes- föreningarna kan oftast härledas till andra grunder än fiskevårds- området som sådant. En konflikt som dock förekommer inom vissa föreningar är att större delägares enskilda rätt kan kränkas genom att föreskrifter för fisket, som fiskevårdsområdes- föreningarna fastställer, försvårar ett nyttjande av fastigheten. Sådana beslut omfördelar fiskerätt och upphävs i allmänhet av om de överklagas, vilket inträffat vid ett antal tillfällen. Ett annat problem som förts fram är att det inom fiskevårdsområdet som sådant inte är lämpligt att bedriva kommersiell verksamhet. Det är främst att föreningarna ej är momsredovisningsskyldiga som påpekats. Lagen om fiskevårdsområden föreskriver hur dessa skall bildas och hur verksamhet skall bedrivas men anger inte hur ekonomin Erfarenheter av fiskevårdsområden (FVO) De flesta fiskevårdsområdesföreningar tycks sköta sin ekonomi helt informellt. Från gäller enligt bokföringslagen bl.a. bokföringsskyldighet för ideella föreningar. Begreppet ideell förening används i detta sammanhang även för samfällighetsföreningar, viltvårdsområdes- och fiskevårdsom- rådesföreningar m fl. Om den ideella föreningen bedriver närings- verksamhet var föreningen bokföringsskyldig även under den gamla bokföringslagen. Bokföringsskyldigheten gäller nu all verk- samhet, både den ideella verksamheten och näringsverksamheten. Att föreningens näringsverksamhet befrias från inkomstskatt saknar betydelse för bokföringsskyldigheten. Fiskevårdsområdet samordnar normalt en brokig ägarbild. Detta innebär i vissa sammanhang att det kan vara besvärligt att enas om regler för fisket inom området och att bedriva en ändamålsenlig fiskevård inom de vatten som föreningen disponerar. Har stats- bidrag utgått skall man också tillse att fiskerätt upplåts till allmän- heten. Verksamheten inom ett fiskevårdsområde kan mycket väl läggas ut på någon extern aktör, exempelvis en sportfiskeklubb, en fiskerättsägare eller en entreprenör. Överlag ser fiskevårdsområ- dena positivt på en sådan lösning även om det kan bli föremål för avundsjuka att någon annan tjänar pengar på att nyttja fiskevattnet. Grundorsaken till att intresset för att driva kommersiell verksam- het inom ett fiskevårdsområde är relativt begränsat är att fiske- kortsintäkterna, efter det att kostnaderna för förvaltningen och fiskevårdsåtgärder täckts, skall delas ut till en relativt stor mängd fiskerättsinnehavare. Detta innebär att inkomsten ofta blir begrän- sad för var och en. Det är huvudskälet till att det hos av fiskevårdsområdesföreningarna inte delas ut några pengar till med- lemmarna. Inkomsterna används i stället till fiskevård eller andra åtgärder av gemensamt intresse. En relativt vanligt förekommande uppfattning är att fiskevårds- områdena är skyldiga att avsätta viss del av inkomsterna till fiske- vård. Något stöd för en sådan uppfattning finns inte i lagen om fiskevårdsområden. Större delägare kan inom fiskevårdsområden ha svårt att få gehör för beslut om utdelning av överskott på fiske- stämmorna. Anledningen är oftast att ett större antal av mindre fiskerättsägare ej är intresserade av utdelning av medel. En utdel- ning kan dock framtvingas genom en särskild skrivning i stadgarna. I stadgarna finns dessutom ofta regler som möjliggör att ett röstetal som grundar sig på delaktighet kan nyttjas vid omröstning i ekonomiska frågor. Av samma skäl har det förekommit före- Erfarenheter av fiskevårdsområden (FVO) skrifterna för fiskets bedrivande har missgynnat större delägare. Exempelvis har beslut fattats om att fiske efter kräftor begränsats i sådan omfattning, vad avser antal redskap och/eller fisketid, att större delägare ej haft möjlighet att utnyttja sin resurs. Sådana beslut har regelmässigt fallit vid en överprövning Vad beträffar upplåtelse av fiske kan en fiskerättsägare enbart motsätta sig att fiskevårdsområdesföreningen upplåter det om inkomsterna från det fiske som skall upplåtas är av väsentlig bety- delse för fiskerättsägarens försörjning. Detta innebär i princip att enbart de fiskerättsägare som redan upplåter sitt fiske vid bildandet av fiskevårdsområdet kan motsätta sig upplåtelse av det egna vattnet. Enligt vad utredningen erfar uppfattas lagstiftningen ibland som otydlig när det gäller bildandet av fiskevårdsområden. För att över- huvudtaget pröva ett bildande av ett fiskevårdsområde krävs en utredning för att påvisa vilka som är fiskerättsägare i det aktuella vattnet. För att påbörja en sådan utredning, som kan kosta , krävs i regel någon form av betalningsgaranti från beställaren. Ofta blir det en kommun eller en grupp fiske- rättsägare som ansöker om att bilda fiskevårdsområde, då de enskilda fiskerättsägarna ofta inte är villiga att ta på sig betalnings- ansvaret för utredningen. Ett problem i detta sammanhang är att statsbidraget till bildande av fiskevårdsområde betalas ut först om och när beslutet om bildande vunnit laga kraft. Först efter det att utredning skett om vilka som har fiskerätt i det aktuella området kallas dessa till ett första informationsmöte. Genomförs inte bildandet av fiskevårdsområde får sökanden ändå stå för förrätt- ningskostnaden. För bildandet av ett fiskevårdsområde gäller inget preciserat majoritetskrav. I stället finns ett s.k. opinionsvillkor som innebär att en förutsättning för bildandet är att ägarna av det berörda fisket inte allmänt motsätter sig bildandet. Allmänt motsätter sig bil- dandet ska tolkas som en majoritet, men att man i bedömningen väger in omfattningen av fiskerätten hos dem som motsätter sig samt vilken betydelse fisket har för dem. För att motsätta sig ett bildande krävs också att det föreligger beaktansvärda skäl. Erfarenheter av fiskevårdsområden (FVO) Lagstiftningen har klart underlättat bildandet, men trots detta finns ofta en negativ inställning till bildande av fiskevårdsområden. Hos vissa fiskerättsägare kan finnas en viss skepsis till inblandning från staten och kommunernas sida. Med tanke på att den största kostnaden för bildandet, att utreda fiskerätten, har uppstått före första förrättningsmötet, är intresset för att bildandet av fiske- vårdsområde verkligen fullföljs också stort från det allmännas sida. Nästan undantagslöst försvinner det motstånd som framförts inledningsvis så snart verksamheten kommit igång och miss- tankarna om statlig och inblandning visat sig ogrundad. 13.4Fiskevårdsområdenas betydelse för fiskevården För inlandsvattnen har fiskevårdsområdena haft den effekt som man eftersträvat med lagstiftningen. De ekonomiska medel som finns tillgängliga inom en fiskevårdsområdesförening härrör nästan uteslutande från försäljning av fiskekort till sportfiskare och turis- ter. Flertalet föreningar använder dessa intäkter till olika insatser som syftar till att förbättra fisket inom de vatten föreningen för- valtar. En långsiktig strategi för fiskevårdsarbetet och utvecklingen av fiskevattnet saknas dock i de flesta fiskevårdsområdesföre- ningar. Det är snarare regel än undantag att de åtgärder och insatser som utförs präglas av kortsiktighet och bristande kunskapsunderlag. Ett problem är motståndet mot att satsa egna medel utanför fiskevårdsområdet även om åtgärden skapar ett bättre fiske inom det egna området. Exempel finns på föreningar i nedre delen av ett vattendrag, som ej önskar satsa medel på lekområden i de övre delarna, trots att en sådan åtgärd skulle vara det egna området till gagn. 13.5Det fria fiskets inverkan på bildandet av fiskevårdsområden Bildandet av fiskevårdsområden har efter 1985 ytterligare minskat inom det område som berördes av det fria handredskapsfisket. Även före införandet av det fria handredskapsfisket var intresset svalt trots de förslag om inlösen som framfördes fiske- vattensutredning. Erfarenheter av fiskevårdsområden (FVO) Följande fiskevårdsområden finns inom de områden som berörs av det fria handredskapsfisket: : Ett i norra delen bildat före reformen. Upplåter det fiske som inte ingår i det fria fisket. län: Ca tio, varav ett bildats efter reformens införande. Inget upplåter fiske.