sou · GPB325 · 2002-01-01 00:00:00 — En sådan beräkning görs i detta fall först i samband med skattens debitering. I och för sig skulle det kunna anföras skäl för att huvudregeln borde få frångås även i andra fall, såsom då beslutsmyndigheten av utredningen kan se att den skattskyldiges för det fall att uppgiften hade godtagits skulle ha varit mycket mindre än en fjärdedel av den undandragna skatten, t.ex. i kvittningssituationer av det slag som förut har berörts. Kommittén befarar emellertid att systemet i så fall inte skulle kunna hanteras praktiskt och har därför funnit sig böra avstå från att föra denna tanke vidare. Bedömningen av frågan om vid tillämpning av huvudregeln jämkning skall ske till hälften eller en fjärdedel blir av naturliga skäl beroende av styrkan av de skäl som ligger till grund för jämkningen. Om exempelvis jämkning sker i ett sådant i det föregående berört fall då skattevinsten i realiteten inte skulle ha blivit tillnärmelsevis så hög som svarar mot ett skattetillägg uträknat efter vanliga principer, är det givetvis av betydelse att göra en ungefärlig uppskattning av skattevinsten. Utifrån en sådan uppskattning får då avgöras om jämkning skall ske till hälften eller en fjärdedel. Är å andra sidan skälet för jämkning att en oskäligt förflutit, synes i de flesta fall jämkning kunna ske till hälften medan det vid synnerligen anmärkningsvärda dröjsmål kan finnas skäl att jämka till en fjärdedel. Går det inte att göra någon bedömning efter sådana linjer som antytts, synes jämkningen normalt kunna stanna vid hälften, när inte ett särskilt ömmande fall föreligger. Genomförs förslaget kan det enligt kommitténs mening finnas skäl för att överväga att meddela en rekommendation i ämnet. 14.2Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Av skäl som har utvecklats i den allmänna motiveringen (kapitel 11) föreslås paragrafen ändrad på sådant sätt att åtal för vårdslös skatteuppgift eller skatteförseelse aldrig skall få väckas mot den som har påförts skattetillägg för att han har lämnat den oriktiga uppgift som föranlett skattetillägget. Detta hindrar inte att åtal för den ifrågavarande uppgiften väcks mot exempelvis den som medverkat till brottet. Åtalshinder på grund av att någon ålagts skattetillägg föreligger oberoende av om beslutet om tillägg har vunnit laga kraft. Skulle däremot tillägget upphävas bortfaller hindret mot åtal. 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 3 och 13 §§ Förslaget, som har motiverats i avsnitt 7.7, innebär att förevarande paragrafer återställs till den lydelse som de hade närmast före den ändring som gjordes genom SFS 1997:1030. Sist nämnda ändring blir nämligen överflödig med hänsyn till det tillägg till 3 kap. 15 § som föreslås. Förslaget innebär att den enskilde alltid har rätt att på begäran bli befriad från skyldigheten att själv tillhandahålla en handling som visar att han har begått brott eller lämnat en oriktig uppgift som kan leda till skattetillägg. Delvis täcks detta redan av punkt 1 i första stycket. Av sista stycket i paragrafen framgår att motsvarande befrielse skall erhållas när det är fråga om ett föreläggande att lämna uppgifter. Beträffande motiveringen till förslaget hänvisas till avsnitt 7.7. Eftersom bestämmelserna om skattetillägg enligt förslaget samlas i en särskild lag föreslås att innehållet i denna paragraf begränsas till en hänvisning till den särskilda lagen. Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 4 §§ föreslås upphävda. Vissa bestämmelser om skattetillägg kommer emellertid att finnas kvar i förevarande lag. 6 och 8 §§ Bestämmelserna i 6 § första stycket som gäller såväl skattetillägg som förseningsavgifter har enligt förslaget begränsats till att avses förseningsavgifter, eftersom motsvarande befrielsegrunder i fråga om skattetillägg har upptagits i 4 och 5 §§ lagen om skattetillägg. Som en följd av att bestämmelserna i 6 § endast skall omfatta förseningsavgift föreslås andra stycket upphävt. En bestämmelse med motsvarande innehåll återfinns i 5 § 6 lagen om skattetillägg. Att skattetillägg inte skall tas ut när den skattskyldige avlidit framgår av 5 § 7 nämnda lag. 8 § föreslås ändrad som en följd av ändringen av 6 §. Den nya lagen om skattetillägg är tillämplig endast när oriktig uppgift har lämnats efter ikraftträdandet. När en oriktig uppgift eller en skönsuppskattning har ägt rum före ikraftträdandet skall med hänsyn härtill de äldre bestämmelserna i 7 kap. tillämpas. 14.4Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) 5 och 12 §§ Med hänsyn till den ändring som kommittén föreslår i 3 kap. 13 § bör i enlighet med vad som angetts i den allmänna motiveringen förevarande paragrafer återställas till den lydelse som de hade närmast före den ändring som gjordes genom SFS 1997:1028. Förslaget, som har motiverats i avsnitt 7.7, innebär att den enskilde alltid har rätt att på begäran bli befriad från skyldigheten att själv tillhandahålla en handling som visar att han har begått brott eller lämnat en oriktig uppgift som kan leda till skattetillägg. Delvis täcks detta redan av punkt 1 i första stycket. Av sista stycket i paragrafen framgår att motsvarande befrielse skall erhållas när det är fråga om ett föreläggande att lämna uppgifter. Eftersom bestämmelserna om skattetillägg enligt förslaget samlas i en särskild lag föreslås att innehållet i denna paragraf begränsas till en hänvisning till den särskilda lagen. Av samma skäl föreslås 2 – 4 §§ i kapitlet upphävda. Vissa bestämmelser om skattetillägg kommer emellertid att finnas kvar i kapitlet (8 – 12 §§). 6 och 7 §§ Se förslaget till ändring i 7 kap. 6 och 8 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Motsvarande bestämmelse återfinns i 5 § 7 lagen om skattetillägg varför första stycket skall upphävas. Hur skattetillägg skall beräknas när olika procentsatser blir tillämpliga föreslås i 10 § lagen (2001:000) om skattetillägg. Andra till fjärde styckena i paragrafen skall som en följd härav upphävas. Förslaget har motiverats i avsnitt 7.8.2. Den nya lagen om skattetillägg är tillämplig endast när oriktig uppgift har lämnats efter ikraftträdandet. Har den oriktiga uppgiften lämnats , skall därför äldre bestämmelser i 5 kap. tillämpas. Detsamma gäller när skönstaxering har ägt rum före ikraftträdandet. Övriga lagändringar saknar anknytning till lämnandet av en oriktig uppgift och avses bli tillämpliga vid ikraftträdandet. 14.5Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 1, 7 och 8 §§ Se förslaget till ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Ändringen föranleds av att bestämmelserna om skattetillägg föreslås samlade i lagen om skattetillägg. I den allmänna motiveringen (avsnitt 7.9) har kommittén förutsatt att den skattskyldige, om han erhåller avslag på en begäran hos skattemyndigheten om anstånd, likväl skall ha ett automatiskt anstånd med betalningen av skattetillägget fram till dess att avslagsbeslutet vinner laga kraft eller fastställs av domstol. Huvudskälet är att säkerställa att den svenska ordningen uppfyller de krav som kan ställas enligt . Med hänsyn till att ändringsprocenten i mål om skattetillägg är förhållandevis hög i ledet länsrätt - kammarrätt har kommittén stannat för att anståndet skall gälla fram till ett beslut om avslag av länsrätt har vunnit laga kraft eller fastställts av kammarrätt. I enlighet härmed innebär det föreslagna nya andra stycket att om skattemyndigheten avslår en ansökan om anstånd med att inbetala skattetillägget i fall då den skattskyldige begärt omprövning av eller överklagat beslutet härom, den skattskyldige likväl skall ha anstånd med inbetalningen av skattetillägget till dess att avslagsbeslutet vinner laga kraft. Överklagas avslagsbeslutet gäller anståndet till dess att länsrätten eller, om även dennas beslut överklagas, kammarrätten prövat frågan. Några ändringar i materiella bestämmelserna om förutsättningarna för att erhålla anstånd föreslås inte. Det innebär att en framställning om anstånd alltid skall bifallas om det kan antas att den skattskyldige kommer att få befrielse helt eller delvis från skattetillägget (första stycket punkt 1). Anstånd kan emellertid också beviljas om den skattskyldige begärt omprövning av eller överklagat ett tilläggsbeslut och det är tveksamt om den skattskyldige kommer att bli skyldig att betala tillägget eller det skulle medföra betydande skadeverkningar för den skattskyldige eller annars framstå som oskäligt att han nödgas att betala skatten (punkterna 2 och 3). Dessa regler gäller oförändrade men inverkar inte på det automatiska anstånd som den skattskyldige har rätt till enligt förslaget. Oberoende av om det bedöms föreligga skäl av nu aktuellt slag har den skattskyldige således rätt till anstånd till dess att skattemyndighetens avslagsbeslut vinner laga kraft och, om det överklagas, till dess länsrätten eller, om även dennas beslut överklagas, kammarrätten fattat beslut i frågan. Även beslut att inte meddela prövningstillstånd inbegrips. Om kammarrätten avslår ett överklagande eller beslutar att inte meddela prövningstillstånd upphör det automatiska anståndet att gälla. För tydlighetens skull har föreskrivits att en erinran om vad som sålunda gäller skall tas in i avslagsbeslutet. Denna föreskrift tar sikte även på beslut av länsrätt i överklagade anståndsärenden. Av sista meningen i stycket framgår att de nya reglerna gäller bara första gången som anstånd söks. Enligt det nya tredje stycket är bestämmelserna om ställande av säkerhet inte tillämpliga i fråga om skattetillägg. Söks anstånd endast beträffande skattetillägg får således säkerhet inte krävas. Avser framställningen om anstånd såväl skattetillägget som själva skatten skall den säkerhet som i förekommande fall krävs endast motsvara skattebeloppet (jämte eventuella dröjsmålsavgifter o.dyl.) Ändringen i punkten 6 föranleds av att 15 kap. 7 § i fortsättningen föreslås endast omfatta förseningsavgifter. särreglering för de berörda skattetilläggsfallen föreslås inte införas i lagen om skattetillägg eller i annan lagstiftning. Krav på prövningstillstånd i kammarrätt för dessa beslut kommer således inte att finnas i fortsättningen. Förslaget som har motiverats i avsnitt 7.7, innebär att första styckets tredje mening tas bort. I den meningen föreskrivs att den deklarationsskyldige inte vid vite får föreläggas enligt 14 kap. 3 § att medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Meningen blir obehövlig, eftersom det föreslagna nya andra stycket i 3 kap. 13 § taxeringslagen innebär att den skattskyldige alltid på begäran skall befrias från att tillhandahålla en handling eller lämna en uppgift som visar att han har begått brott eller lämnat en oriktig uppgift som kan leda till skattetillägg. Denna bestämmelse är på grund av hänvisning i 14 kap. 5 § tillämplig även inom skattebetalningslagens område. Se ikraftträdandebestämmelsen till förslaget till lag om ändring i taxeringslagen. 14.6Förslaget till lag om ändring i tullagen (2000:1281) I överensstämmelse med vad som har förordats i den allmänna motiveringen föreslås att tulltillägg när det gäller mervärdesskatt som får dras av vid redovisning av skatt skall tas ut med lägre procentsats än , enligt förslaget . Detta gäller dock endast under förutsättning att avdragsrätten uppkommit eller kan antas uppkomma tidigare än från det att den oriktiga uppgiften lämnats. I andra fall skall huvudregeln i första stycket tillämpas, vilket innebär att tulltillägg skall tas ut efte r . Som anförts i avsnitt 9.6.5 skall en uppgift som en gäldenär har lämnat till ledning för fastställande av tull aldrig anses vara oriktig, om den ensam eller i förening med de uppgifter som i övrigt lämnats i deklarationen eller i kontrollmaterial som bifogats denna har utgjort tillräckligt underlag för ett riktigt beskattningsbeslut. Detta gäller endast under förutsättning att det av de lämnade uppgifterna klart framgår hur tulltaxeringen skall ske och att det således inte finns utrymme för tvekan eller behov av ytterligare utredning i detta avseende. Det föreskrivs dessutom uttryckligen att, om deklarationen har upprättats med databehandlingsteknik, sådant kontrollmaterial vartill hänvisats i deklarationen skall anses ha bifogats denna. Detta gäller oberoende av om kontrollmaterialet infordras inom ramen för en initialkontroll eller först vid efterkontroll. Det nya sista stycket motsvarar nuvarande 4 § första meningen och har flyttats hit av redaktionella skäl. Den förutsättning för tulltillägg som anges i andra meningen av denna paragraf i dess nu gällande lydelse föreslås slopad. I stället har i paragrafen tagits in samma regler som i 4 § lagen om skattetillägg. Här kan därför hänvisas till kommentarerna till den paragrafen. I punkt 2 har dock tagits in en bestämmelse som saknar motsvarighet i 4 § lagen om skattetillägg och som innebär att en oaktsamhet skall betraktas som ursäktlig om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha ett sådant samband med den brådska som gällt för uppgiftslämnandet att gäldenären inte skäligen bör lastas för den. Bestämmelsen skall ses mot bakgrund av de speciella förhållanden som råder på tullområdet och som medför att gäldenären ofta under mycket stark tidspress skall lämna uppgifter om delvis komplicerade förhållanden. Oaktsamheten bör därför kunna betraktas som ursäktlig om det är fråga om en enstaka felaktighet som inträffat när ett stort antal uppgifter har måst lämnats inom en kort tidsfrist och brådskan inte är att tillskriva gäldenärens eget agerande. Punkt 1 motsvarar 5 § 3 lagen som skattetillägg och innebär att tulltillägg inte skall påföras, om faran för ett felaktigt tulltaxeringsbeslut på grund av oriktig uppgift har varit ringa med hänsyn till uppgiftens beskaffenhet eller med hänsyn till det kontrollmaterial som normalt är och i det särskilda fallet även varit tillgängligt för . Med hänsyn till att begreppet kontrollmaterial i tullagen – till skillnad från vad som gäller enligt terminologin på skatteområdet – tar sikte även på material som avlämnas av den tullskyldige själv har uttryckligen angetts att det skall vara fråga om material från annan än gäldenären. Punkten har ett begränsat tillämpningsområde men kan bli tillämplig bl.a. när felet upptäckts till följd av att det automatiska efterlysningsförfarandet inom EG:s transiteringssystem (se avsnitt 9.6.10). Då föreligger i realiteten inte någon fara för oriktig tulltaxering. Punkt 2 tar sikte på det fallet att gäldenären frivilligt har rättat en oriktig uppgift eller anmält ett förhållande som avses i 3 §. Detta innebär ingen ändring av vad som gäller . Enligt punkt 3 tas tulltillägg inte ut om felaktigheten eller underlåtenheten har lagts till grund för allmänt åtal och åtalet inte har lagts ned eller avvisats. Punkten avser att förebygga opåkallad dubbelbestraffning. Punkt 4 avser det fallet att det belopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Detta gäller , varvid belopp betraktas som obetydliga. Kommittén föreslår att beloppsgränsen höjs till för juridiska och för fysiska personer. Enligt punkt 5 skall tulltillägg inte tas ut när det framstår som uppenbart oskäligt. Även detta överensstämmer med dagens reglering. förhåller det sig så på tullområdet – till skillnad från vad som gäller på skatteområdet – att tillägg inte behöver tas ut med fullt belopp. Det har emellertid betraktats som önskvärt med en fastare reglering av förutsättningarna för jämkning. Förslaget innebär att i huvudsak samma regler föreslås som de som har förordats på skatteområdet. Om en beräkning av tulltillägg enligt 2 eller 3 § skulle leda till ett resultat som står i uppenbart missförhållande till den oriktiga uppgiftens art och omständigheterna kring dess lämnande eller gäldenärens för det fall att uppgiften hade godtagits, skall tulltillägget således få jämkas. Detsamma föreslås gälla, om utan den skattskyldiges förvållande en osedvanligt har förflutit innan tulltillägget bestäms. Till skillnad från vad som föreslagits i 11 § lagen om skattetillägg skall tulltillägget kunna jämkas på annat sätt än till fasta kvotdelar av vad som normalt skulle ha utgått. Jämkningsmöjligheten bör även på tullområdet användas bl.a. för att förebygga att tillägg tas ut med så höga belopp att sanktionen får en konfiskatorisk prägel. Ändringsförslaget innebär att paragrafen har begränsats till att gälla förseningsavgifter. föreskrivs i stycket att vitesföreläggande inte får användas för att tvinga den enskilde att, när det finns anledning anta att han har begått brott, medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Förslaget innebär att det uttryckligen slås fast att den enskilde aldrig är skyldig att själv lämna en uppgift eller tillhandahålla en handling som visar att han har begått brott eller lämnat en oriktig uppgift som kan leda till tulltillägg. En annan ordning skulle sannolikt kunna strid mot . Frågan har behandlats i kapitel 7 av den allmänna motiveringen såvitt avser skattetillägg. De synpunkter som där anges gör sig gällande även i fråga om tulltillägg. 14.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling Förslaget har motiverats i avsnitt 11.1 (se även avsnitt 14.2 i det föregående). Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas för att göra en förutsättningslös över- syn av skattetilläggsinstitutet. Utredaren skall kartlägga och utvärdera tillämpningen av nuvarande regler. Mot bakgrund av resultatet av utvärderingen skall utredaren göra en genomgripande översyn av skattetilläggsinstitutet i syfte att utforma ett sanktionssystem som uppfyller högt ställda krav på effektivitet, förutsebarhet, likformighet och rättssäkerhet. Utredningsuppdraget skall redovisas före utgången av . Det skatteadministrativa sanktionssystemet infördes genom att regler om skatte– och avgiftstillägg samt förseningsavgift infördes i skattelagstiftningen. reformerades reglerna om skattebrottgenom en ny lag, skattebrottslagen (1971:69). De administrativa sanktionerna innebar en för svenskt rättsväsende betydande nyhet. Det judiciella sanktionssystemet ansågs inte ha fungerat tillfredsställande. Den påtagligt bristande överensstämmelsen mellan antalet fall av konstaterade oriktiga uppgifter i deklarationerna och antalet lagförda brott visade klart att påföljderna drabbade ojämnt och slumpvis. Avsikten med det nya regelverket var att skapa ett sanktionssystem på skatteområdet som var effektivare och rättvisare än det tidigare som det öppnade möjligheter till merdifferentierade påföljder. åklagare och allmän domstol kunde begränsas till den allvarligare skattebrottsligheten. Målsättningen med det administrativa sanktionssystemet har i stort sett uppnåtts. Tyngdpunkten i påföljdssystemet ligger numera på det administrativa området. Som exempel kan nämnas att antalet beslut om skattetillägg enligt taxeringslagen (1990:324) var ca 70 000 medan antalet dömda för brott enligt skattebrottslagen uppgick till något hundratal. Bestämmelser om sanktionsavgifter med i princip samma uppbyggnad som i taxeringslagen finns också i skattebetalningslagen (1997:483), lagen (1984:151) om punktskatter och prisreglerings-avgifter, fordonsskattelagen (1988:327), tullagen (1994:1550) och lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen. Skattetillägg enligt taxeringslagen påförs i tre olika situationer, nämligen vid oriktig uppgift i självdeklarationen, vid skönsmässig avvikelse från de deklarerade uppgifterna och vid skönstaxering i avsaknad av deklaration. Skattetillägget i den sist nämnda situationen kan i första hand ses som ett påtryckningsmedel för att förmå den skattskyldige att lämna deklaration. Tillägget undanröjs om en deklaration kommer in till skattemyndigheten . Med oriktig uppgift avses såväl att den skattskyldige lämnat en oriktig sakuppgift som att han underlåtit att lämna en uppgift som är av betydelse för taxeringen. Skattetillägg enligt taxeringslagen tas ut eller, vad gäller mervärdesskatt, av den undandragna skatten. Tillägget tas i stället ut eller, vad gäller mervärdesskatt, när den oriktiga uppgiften hade kunnat rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för skattemyndigheten och som också varit tillgängligt för myndigheten. Om den oriktiga uppgiften avser periodiseringsfel eller liknande tas skattetillägg ut med 10procent eller, vad gäller mervärdesskatt, av den undandragna skatten. Skulle den oriktiga uppgiften ha medfört sådant underskott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet eller tjänst som kan utnyttjas först vid senare års taxering, skall skattetillägget i stället beräknas på ett underlag som utgör en fjärdedel av den minskning av underskottet som rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört. Skattetillägg skall över huvud taget inte tas ut vid rättelse av en uppenbar felräkning eller misskrivning, vid rättelse av en oriktiguppgift i fråga om inkomst av tjänst eller kapital, om rättelse kunnat göras med ledning av vissa obligatoriska kontrolluppgifter, vid bedömning av ett framställt yrkande eller om den oriktiga uppgiften rättats frivilligt. Den skattskyldige skall helt befrias från skattetillägget om felaktigheten eller underlåtenheten med hänsyn till den skattskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller liknande förhållande eller den oriktiga uppgiftens art eller någon annan särskild omständighet framstår som ursäktlig. Befrielse skall också medges om det är uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Bestämmelserna om befrielse skall beaktas även om yrkande om befrielse inte framställts. Reglerna i skattebetalningslagen, lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter, fordonsskattelagen samt tullagen har i huvudsak motsvarande innehåll som skattetilläggsreglerna i taxeringslagen. Uttagsprocenten i dessa lagar motsvarar vad som enligt taxeringslagen gäller för mervärdesskatten och är således i normalfallet och om den oriktiga uppgiften avser ett periodiseringsfel eller därmed jämställd fråga. En olikhet mellan regelsystemen är att befrielse från tulltillägg, till skillnad från skattetillägg, kan medges även delvis. Genom lagen (1996:598) om kontroll av yrkesmässiga vägtransporter av mineraloljeprodukter, alkohol och tobak har ytterligare en sanktion tillkommit med i huvudsak motsvarande konstruktion som skattetillägget, nämligen transporttillägg. Lagen föreslås i en nyligen avlämnad proposition (prop. 1997/98:100) ersatt av en ny lag, lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter. Även den nya lagen föreslås innehålla regler om transporttillägg. Det finns på skatteområdet också sanktionsavgifter som tas ut med fasta belopp, t.ex. förseningsavgift när deklaration inte lämnas inom föreskriven tid. har ett flertal förändringar genomförts av det skatteadministrativa sanktionssystemet, de flesta i mildrande riktning. På grundval av betänkande Översyn av det skatteadministrativa sanktionssystemet 1 Eftergift och besvär m.m. (SOU1977:6) lades i prop. 1976/77:92 om ändrade regler för skattetillägg enligt taxeringslagen (1956:6 23), m.m. och prop. 1977/78:136 om ändrade regler för skattetillägg m.m. fram förslag till betydande förändringar i regelsystemet. slutbetänkande Översyn av det skatteadministrativa sanktionssystemet 2 Nyansering av skattetillägg m.m. (SOU 1982:54) innehöll förslag om en långt gående nyansering av skattetilläggen. Förslagen ansågs dock innebära ett alltför komplicerat och svårtillämpat regelsystem och kom aldrig att läggas till grund för lagstiftning. Ett par av de frågor som utredningen tagit upp behandlades dock vidare i promemorian Några frågor om skattetillägg m.m. (Ds1991:16) och lades till grund för förslagen i prop. 1991/92:43 Skattetillägg m.m.