sou · GPB348d5 · 2002-01-01 00:00:00 — Ung Vänster har också svårt att komma in på skolorna som är den viktigaste rekryteringsbasen för förbundet. På vissa skolor välkomnas man, men på de flesta är man inte väl- kommen mer än i valtider. De skolor man ändå får besöka utgör den främsta rekryteringsbasen för förbundet. det har ökat med hjälp av de framgångar som haft i val och opinion. har ett bra samarbete med partiet. söker Ung Vänster kontakt med eleverna utanför skolorna även om man inte får komma in. Man rekryterar en del nya medlemmar med hjälp av flygblad som ibland kan vara rätt provokativa. En del ungdomar söker kontakt via förbundets hem- sida. Skolan är för dålig på att träna eleverna i demokrati, tyckte . Elevråden måste få vara med och bestämma även i viktiga frågor. Ungdomar som inte får något reellt inflytande upptäcker snabbt att det finns roligare saker att göra än att ägna sig åt låtsas- demokrati, menade . De unga får i regel inte lära sig i skolan att arbeta demokratiskt. Ungdomar behöver få engagera sig i vardagsfrågor som berör dem, till exempel driften av en fritidsgård. Om de inte får engagera sig i sådant innan de hamnar i kommunalpolitiken finns en risk att de snabbt tröttas ut av sina förtroendeuppdrag och känner sig lurade. satt själv med i kommunfullmäktige i då skandalerna där uppdagades. Först kändes uppdraget roligt men också förvirrande. blev det mer och mer jobbigt och tidsödande utan några större möjligheter till inflytande gentemot det dominerande socialdemokratiska partiet. Ung Vänster har gett ut en skrift, Röda boken, fylld med infor- mation till medlemmarna om hur det går till att arbeta demokra- tiskt. Den ger svar på allt som de nyvalda kan tänkas undra över, från hur man räknar fullmäktigemandat till hur en votering om en kontraproposition ska gå till. De fyraåriga mandatperioderna är ett bekymmer för att få unga att ta förtroendeuppdrag, tyckte . Många studerar och byter hemort. Hon ansåg också att de som tar kommunala uppdrag helst inte ska få sitta längre än två perioder för att fler ska få chan- sen. Efter valet har det inte varit svårt för de unga vänster- partisterna att få uppdrag i kommuner och landsting. Tvärtom så gjorde valframgången att väldigt många ungdomar fick förtroende- poster. Ung Vänsters medlemstal har och legat på ungefär 12 500. Det är framför allt missnöje med vissa sakfrågor som får ungdomar att ansluta sig. Det finns ett stort politiskt intresse bland dagens unga, och de ungdomsförbund som har de tydligaste och rakaste budskapen engagerar flest, menar . Medan de unga engagerade tidigare ägnade sig mer åt att studera ideologi så handlar det numera mer om vardagsfrågor. Många medlemmar är med i någon enfrågerörelse, men upplevde inte dessa som hot eller konkurrenter. Det finns bland de unga ett stort feministiskt engagemang som partiet hakat på genom att ordna kurser i jämställdhet och självförsvar. En anledning till att inte fler unga röstar, trodde , är den bild av demokratin som ges i media, skola och av föräldrar. Det framställs ofta som att politiken har förlorat makten och kan påverka. Därför är det viktigt att visa motsatsen och att politik inte bara är parlamentariskt arbete. Mycket av det som Ung Vänster gör är för övrigt utomparlamentariska aktiviteter. Alla ungdomsförbunden framhåller att ungdomar har ett stort intresse för samhällsfrågor. Det största intresset tycks finnas för globala och mycket lokala frågor. För de frågor som hanteras på nivå är intresset däremot inte särskilt stort. Därtill finns en skepsis mot hur den politiska debatten fungerar , särskilt som den återspeglas i massmedia och i skolan. Det är för lite ideologi och för mycket ekonomi och teknikaliteter. Några ungdomsförbund tror att någon form av frivillig demokratipraktik skulle kunna vara värdefull, andra tror inte det. Alla ungdomsförbunden framhåller att de har svårt att komma in på skolorna. De blir visserligen inbjudna före valet, men då blir det en tuppfäktning i aulan och inga samtal med eleverna. Man har heller inte resurser att nå ut till alla skolor . Dessutom leder de fyraåriga mandatperioderna till att var fjärde årskull i gymnasiet helt missar dessa besök. Ungdomsförbunden får ibland sätta upp bokbord på skolorna, men inte ens det. Man vill också in i undervisningen för att kunna föra samtal med elever. De flesta lärare anser sig inte ha tid för detta, eller att det är olämpligt att ge ungdomsförbunden en sådan roll. Man säger ibland att om ett ungdomsförbund ska komma in, så måste alla få göra det, och då tar det för mycket tid och blir för svårt att organisera. Ofta när ungdomsförbunden deltar i debatter inför valen får de höra den kritiska synpunkten: Jaså, nu passar det att komma, när ni vill ha våra röster. Varför kommer ni inte mellan valen? Det är jobbigt att höra när det är precis det man vill, men inte får. När det gäller skoldemokrati går synen isär mellan ungdoms- förbunden. SSU och Ung Vänster talar om att skolan bör ge praktisk demokratiträning och att det bland annat kan ske genom att elevrådens roll stärks. Även KDU framhåller vikten av att skolan är fostrande och har inflytande över vardagen. MUF och LUF tycker att elevråden främst berör de redan engagerade och att den viktigaste skoldemokratiska reformen är att få välja skola. 5 Ungdomar som förtroendevalda De flesta ungdomsförbunden tycker att fler ungdomar bör in på förtroendeuppdrag. Ungdomarnas deltagande har ett egenvärde eftersom de har viktiga erfarenheter. Det är endast MUF som inte framhåller detta. Alla ungdomsförbunden uppger att de fyraåriga mandatperioderna är ett problem. För unga människor är och det är svårt att överblicka vad som kommer att hända. Därför är det svårt att binda sig för så . Det är vanligt att unga flyttar för att studera eller arbeta på annan ort, men även om de bor kvar kan mycket förändras under loppet av . Detta kan leda till att ungdomar inte vill åta sig ett förtroendeuppdrag. En annan konsekvens kan vara att partiet avstår från att nominera en ung person som man gärna vill nominera, därför att man inte litar på att den kommer att stanna kvar som förtroendevald under hela mandatperioden. När det gäller möjligheten att släppa fram ungdomar går bilden något isär. För de ungdomsförbund vilkas partier har gått framåt har det varit betydligt lättare att få in ungdomar på förtroende- uppdrag. För de förbund vilkas partier har gått bakåt har det där- emot varit svårt, ibland mycket svårt, att få in ungdomar på förtroendeuppdrag. Dessa ungdomsförbund trycker därför på att de äldre bör släppa ifrån sig platser till yngre, helst frivilligt. Med något undantag framfördes dock ingen direkt kritik mot ungdoms- kandidaternas placering på valsedlarna. Även när det gäller hur unga människor klarar uppdragen är bilden skiftande. Ungdomsförbunden tog upp flera exempel på när det har fungerat dåligt, men det är klart att det även finns många exempel på när det fungerat bra. Uppenbart är dock att många unga inte är komfortabla i rollen som förtroendevalda. Man upplever det som att man inte har särskilt mycket att säga till om, att möteskulturen är stel och att tjänstemännen har ett mycket stort inflytande. Uppdraget känns då både tråkigt och meningslöst. De unga förtroendevalda har i varierande grad fått stöd från äldre partimedlemmar och från ungdomsförbundet. Ett sådant stöd tycks vara mycket värdefullt. Däremot är förtroendevalda från andra partier sällan särskilt stödjande, utan utnyttjar gärna sitt överläge på grund av längre erfarenhet. Ung Vänster framhöll att man bör ha arbetat med vardagsfrågor innan man kommer in i kommunalpolitiken, annars är risken stor att man tröttas ut. Med vardagsfrågor menade man till exempel driften av en fritidsgård. De ungdomar som klarar uppdragen bra och som lyckas i de politiska rummen riskerar däremot att få alldeles för många uppdrag, när partiet entusiastiskt vill satsa på en sådan lovande kandidat. 6 De politiska ungdomsförbundens rekrytering De politiska ungdomsförbunden tycks alla ha minskat ganska kraf- tigt . För några förbund har det dock vänt , men inget förbund har någon brant uppåtpekande kurva. Det bör också noteras att genomströmningen är stor, och om en tredjedel lämnar förbundet måste förstås nyrekryteringen vara minst lika stor för att nettot ska hållas. Ungdomsförbundens rekrytering är främst inriktad mot skolorna, och då särskilt mot gymnasieelever. Svårigheten att komma in på skolorna begränsar rekryteringen, men när man väl får komma in brukar det ha positiva effekter på rekryteringen. Vid sidan av detta har man en ganska stor rekrytering via Inter- net. Många anmäler sig på förbundens hemsidor och oftast är det inte bara ett hugskott, utan de vill verkligen vara med när inbjudan och inbetalningskort sedan kommer. MUF har även använt sig av rekrytering via telefon; man har helt enkelt ringt direkt till unga människor. Det man värvar nya medlemmar på är en blandning av ideologi och sakfrågor. Detta kan framstå som något motsägelsefullt, men kan kanske förklaras med att ställningstagandet i en sakfråga är baserat på ett – mer eller mindre uttalat – ideologiskt ställnings- tagande eller åtminstone förhållningssätt. Flera ungdomsförbund accepterar också ett mer flexibelt engagemang bland medlemmarna. Man behöver inte vara en full- fjädrad ambassadör för ungdomsförbundet utan kan få ägna sig åt de sakfrågor man är intresserad av. Hos vissa ungdomsförbund leder detta även till att man tänker i nya organisationsformer, till exempel att organisation på geografiska grunder kompletteras med organisation i nätverksform kring sakfrågor. Flera ungdomsförbund framhåller att sociala aktiviteter, som till exempel danser och fester, är vanliga som rekryterings- instrument. Detta har ersatts av Internet. Över huvud taget tycks ungdomsförbundens verksamhet blivit mer politisk och mindre social, vilket en del beklagar. Det finns ingen självklar succession från ungdomsförbudet till partiet. Det är klart att många går vidare till partiet, men många väljer att inte göra det. Ungdomsförbunden ser inte som sin upp- gift att rekrytera folk till partiet. Däremot är det självklart att parti- erna rekryterar i ungdomsförbunden. bunden intresserade av att behålla medlemmar och vill inte att de duktigaste alltför snabbt sugs upp av partierna. 7Politiska ungdomsförbund och andra ungdomsrörelser De flesta ungdomsförbund ser inget problem i att ungdomar är engagerade i enfrågerörelser. Det finns ingen motsättning mellan ett sådant engagemang och ett engagemang i ungdomsförbundet. Tvärtom förekommer ett samarbete. Den konkur- rens som finns med andra organisationer handlar förstås om ung- domarnas tid. SSU och MUF är inte lika uttalat obekymrade av detta, men pekar inte heller på några större bekymmer. De flesta ungdomsförbund är överlag skeptiska till ungdomsråd. Man framhåller att syftet ibland är oklart och att de kan bli demo- kratiska alibin utan verkligt inflytande, men medger att ungdoms- råden på en del håll fungerar bra. SSU framhåller det som proble- matiskt att ungdomsråd ibland tar resurser, betydelse och infly- tande från ungdomsförbunden. MUF och LUF tror inte att ungdomsråden ökar det politiska intresset utan mest är till för de redan frälsta. Överlag är man mer positiv till ungdomsparlament, men där brukar ju också de politiska ungdomsförbunden medverka. Det låga valdeltagandet förklaras främst med att politikens former inte fångar upp ungdomars intresse för samhällsfrågor. Det är för lite ideologi, för lite skillnader mellan alternativen och en debatt som inte upplevs som saklig. Det finns också en bild av att politi- ken har förlorat makten. Politiken är inte längre viktig för att påverka det som är angeläget för individen. Marknaden har vuxit på politikens bekostnad, och det är genom agerande på marknaden som man bäst kan påverka det som gäller både en själv och samhällsutvecklingen. MUF framhåller också det olämpliga i att bara uppmana folk att gå och rösta. Det viktiga är att man röstar för någonting man tror på. Annars blir röstandet bara en rit som med tiden kommer att upplevas som alltmer meningslös. I diskussionen gjordes ingen åtskillnad mellan röstning i kommunalvalen och i riksdagsvalet. Alla ungdomsförbunden anser att det är viktigt att ungdomarnas valdeltagande ökar. När det gäller konkreta åtgärder tycks det viktiga vara att förändra såväl innehållet i som formerna för politi- ken, så att de bättre överensstämmer med ungdomarnas samhälls- engagemang. De flesta ungdomsförbund tryckte på behovet av mer mellanvalspolitik, alltså mer politisk diskussion bland männi- skorna mer än . Man vill inte bara ha tuppfäktningen i aulan utan samtal om samhället däremellan. De flesta framhöll därför att skilda valdagar vore ett steg i rätt riktning. Andra förslag som framfördes var medborgerlig motionsrätt, sänkt rösträttsålder och fler ungdomar på valsedlarna. Vi passade på att fråga ungdomsförbunden hur många medlemmar de har. Svaren redovisas i nedanstående tabell. Det bör dock noteras att den stora genomströmningen innebär att siffrorna svänger en hel del. Medlemsantal i respektive ungdomsförbund, år 20001 1 Uppgifterna om antalet medlemmar lämnades muntligt av ungdomsförbundens represen- tanter vid hearingen, med reservation för att uppgifterna inte var helt aktuella. Ungdomsråd socialisation och revolution på samma gång På uppdrag av har rapporten domsråd socialisation och revolution på samma gång? Rapporten består av två delar. I del 1 redogör vi för tidigare känd forskning om ungdomsråd för att därigenom placera ungdomsråden i en historisk kontext. Sammanställningen visar att ungdomsrådens nuvarande utform- ning kan härledas från såväl FN:s världsungdomsår som från en kampanj för att stoppa utflyttningen i svenska glesbygds- kommuner. Gemensamt för dessa båda initiativ är fokuseringen på ungas inflytande. Ungdomsråden har, i sin nuvarande utformning, utvecklats . Det ursprungliga syftet var att främja ungas inflytande. Detta har utvecklats till att även innefatta ett demokratiperspektiv. Ungdomsråden ska således både medverka till att ungdomar får större inflytande och till att lösa sådana problem som vår demokrati står inför i form av sjunkande valdeltagande och svag partianknytning. I del 2 presenteras en intervjustudie som genomförts i fyra kom- muner: , , och . I rapportens presentation av kommunerna har hänsyn tagits till deras arbete med unga människor, där ungdomsrådet endast utgör en del av sats- ningarna. Redan i denna första fas av studien framkom att ung- domsrådet lagts ned i en av kommunerna. I respektive kommun har förtroendevalda, tjänstemän och ungdomar intervjuats. Kommitté- direktivens övergripande frågeställningar om hur ungdomsråden bidrar till att öka ungdomars kunskap, delaktighet och inflytande i den kommunala demokratin har konkretiserats till flera frågeområden. Resultatet pekar på det paradoxala med ungdomsråd, där ungdomarna å ena sidan ska socialiseras till vårt politiska system och å andra sidan uppmuntras att stå utanför partipolitik genom att pröva en alternativ metod för att påverka. Studien visar att den tjänsteman som står närmast ungdomsrådet har stor betydelse, vilket också framkommit i tidigare forskning. Tjänstemännens roll är dels att stödja ungdomarna och ansvara för kontinuiteten i ungdomsrådet, dels att vara kontaktlänk mellan ungdomar och politiker. Vi fann även att ungdomsrådets syfte måste vara klart och tydligt uttalat för att alla inblandade aktörer ska ha möjlighet agera utifrån det. Diffusa målsättningar skapar frustrationer som kan bidra till att unga förlorar förtroendet för ungdomsrådet och dess möjligheter till inflytande. Om syftet är att socialisera unga in i vårt politiska system, måste vuxna lära ut former och språk som gör det möjligt för unga att delta i och påverka den kommunala demokratin. Om syftet är att utveckla den lokala demokratin måste vuxna vara beredda på att ta vara på det nytänkande som uppstår genom ungas engagemang i ungdomsrådets alternativa form. Om syftet är både att socialisera unga och att låta dem revoltera måste vuxna också vara beredda på den paradox detta innebär. Det är de vuxnas ansvar att bestämma varför man ska ha ett ungdomsråd och sedan ge det en för alla tydlig inriktning. Ungdomsråd, ungdomsparlament, ungdomsfullmäktige, mötes- platser och politisk dialog är nyckelord som har använts flitigt inom planering och organisation. In- flytandefrågor har ingått som en prioriterad del i den svenska ungdomspolitiken . Mot bakgrund av det stora intresset för ungdomsråd och att området är för- hållandevis outforskat har givit Demokratiinstitutet1 i uppdrag att närmare undersöka ungdoms- rådens betydelse. Det huvudsakliga syftet med vårt uppdrag är att undersöka ungdomsrådens betydelse för den lokala demokratin. De över- gripande frågeställningarna har varit: Bidrar ungdomsråden till att öka ungdomars kunskap om den kommunala demokratin? 1 Rapporten har framställts av pol.lic. i samarbete med och . Bidrar ungdomsråden till att öka ungdomars delaktighet i den kommunala demokratin? Bidrar ungdomsråden till att öka ungdomars inflytande i den kommunala demokratin? Vi har valt att dela upp rapporten i två delar. I den första delen beskriver vi ungdomsråd i ett ungdomspolitiskt historiskt sammanhang. Därefter refereras tidigare utvärderingar, kartläggningar och studier om ungdomsråd. Del 1 beskriver i sin helhet de olika dimensioner och den komplexa omgivning som ungdomsråden verkar i. I del 2 redovisar vi resultaten från den studie som vi genomfört inom vårt uppdrag. Studien har genomförts i fyra svenska kom- muner . Del två avslutas med en sammanfattande analys, De paradoxala ungdomsråden. Rapporten har framställts i samarbete med vid . 2 En ungdomspolitik föds FN:s världsungdomsår 1985 hade tre teman: delaktighet, utveck- ling och fred. Av dessa valde att betona begreppet delaktighet. En orsak till denna profilering var dåvarande Statens ungdomsråds , som presenterades 1981. I den var en av de mer framträdande teserna att ungdomstiden i det moderna samhället kan liknas vid ett tomrum mellan barndom och vuxenliv. Utredningen pekar på ungdomen som då man är överflödig. Ungdomar tilldelas inte några uppgifter och tränas därmed heller inte i att ta ansvar. Utredningen fick stor genom- slagskraft och väckte omfattande diskussioner inom främst föreningslivet och den offentliga sektorn. Diskussionen kring ungas brist på delaktighet och själva begreppet delaktighet återkom i en rad olika utredningar och rapporter om ungdom. tillsattes den statliga utredningen som fick till uppgift att utreda hur ungdomars delaktighet och inflytande skulle kunna förbättras. tänkande Ungdom och makt (SOU 1991:12) konstaterar att ung- domar i haft större kunskaper om samhället och haft bättre materiella förutsättningar för att delta i samhällspolitiken och att utöva makt. Men, menade , det betyder inte att unga är villiga att göra det i de former och på de villkor som gäller i dagens samhälle. I betänkandet framhålls två faktorer som hinder för en utveckling av ungdomars delaktighet och inflytande. Den ena gäller olika samhällssektorers misslyckande att utveckla former för att ta tillvara ungdomars engagemang och åsikter. En rad hinder finns i de olika regler, principer och traditioner som styr verksamheterna. Den andra faktorn är klasskillnader som kommer av olika uppväxtvillkor. Ungas uppväxtvillkor genererar olika förutsättningar och möjligheter att vara delaktiga och utöva inflytande. Social tillhörighet, ålder och kön förstärker och samverkar, i både negativ och positiv riktning, möjligheterna till delaktighet och inflytande i samhället. gav, i sitt betänkande, en rad förslag för att stärka ungdomars ställning inom olika arenor. remissbehandlades betänkandet Ungdom och makt. Av remisssvaren framgick att frågan om ungdomars delaktighet var komplex och borde hanteras därefter. En kombination av olika lösningar förespråkades. Bland annat föreslogs upprättandet av en statlig generell ungdomspolitik som utgångspunkt för styrning av olika sektorers myndigheter. Vidare föreslogs ett målrelaterat system för bidrag till ungdoms- organisationer i kombination med stöd för metodutveckling av nya verksamhetsformer på lokal nivå inom olika samhällsområden. drevs ska leva! för att vända den nedåtgående utvecklingen i landets gles- och landsbygd till en livskraftig bygd. Vid summeringen av kampanjen framkom att ungdomar varit delaktiga i mycket liten utsträckning, varför (då Glesbygdsdelegationen) tillsammans med startade projektet på landet. Projektet startade i två etapper . Regeringspropositionen Ungdomspolitik (1993/94:135) innehöll förslag på riktlinjer för en ny ungdomspolitik. Efter regerings- skiftet 1994 tillsattes en parlamentarisk utredning, Ungdoms- politiska kommittén, med uppgift att formulera konkreta mål för ungdomspolitiken samt metoder för styrning, uppföljning och utvärdering av målens genomförande (dir. 1995:154). Utredningen skulle även föreslå insatser för att öka ungdomars inflytande på olika nivåer i samhället och för att underlätta ungdomars inträde på arbets- och bostadsmarknaderna. De föreslagna målen redovisades i slutbetänkandet Politik för unga (SOU 1997:71). överlämnades regeringspropositionen På ungdomars villkor – Ung- domspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro (1998/99:115). antogs en nationell ungdomspolitik i . Tre övergripande mål för den nationella ungdomspolitiken angavs i stället för tidigare riktlinjer: Ungdomar ska ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv. Ungdomar ska ha verklig möjlighet till inflytande och del- aktighet. Ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänk- ande ska tas till vara som en resurs. 3 Rapporterna avlöser varandra Den nu antagna ungdomspolitiken grundar sig på en del av de förslag som ett antal utredningar och arbeten givit: Ung- domspolitiska kommitténs del- och slutbetänkande (Unga och arbete SOU 1997:40 och Politik för unga, SOU 1997:71), Ung- domsstyrelsens rapport till delmål för ungdomspolitiken (dnr 11-716/97), Bevakad övergång – Åldersgränser för unga upp till (SOU 1996:111), Civil- departementets arbetsgrupp Ungdomsfrågor i EU – Förslag till svensk strategi (Ds 1996:31) och slutligen resultatet av fyra ungdomsting som hölls vid olika tillfällen och olika platser i landet av och med ungdomar. Ett antal arbeten tar särskilt upp unga medborgares förut- sättningar att utöva inflytande. Här kan nämnas delbetänkande Inflytande på riktigt – Om elevers rätt till inflytande, delaktighet och ansvar (SOU 1996:22) och upp- drag 1996 att göra en översyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till bestämmelserna i . fick en arbetsgrupp regeringens uppdrag att se över studenternas inflytande inom högskolan, Studentinflytande (Ds 1998:52). gav ut rapporten är också medborgare. Rapporten är ett svar på regeringens uppdrag att tillsammans med , , Ungdoms- styrelsen och utreda hur barn och ungdomars inflytande i den fysiska samhällsplaneringen kan förverkligas. presenterades också Ungdomarnas demokratikommissions utred- ning Det finns bättre sätt att föryngra politiken. Ungdomarnas demokratikommission ger 113 konkreta förslag till hur man kan föryngra politiken, och utredningen var ute på remiss fram till . Ett flertal rapporter om demokratins hälsa och brister generellt har getts ut , vilka har bidragit till en mångsidig debatt tillsammans med en rad andra företeelser i samhället. kom statliga och makt i (SOU 1990:44). har gett ut årliga rapporter om demokratins ställning i . presenterade På medborgarnas villkor (SOU 1996:162) och senast har Demo- kratiutredningen gjort en genomgripande översikt över den svenska demokratin, En uthållig demokrati! (SOU 2000:1). Denna utredning är unik vad gäller ungdomsperspektiv. Gruppen ung- domar har särskilt behandlats i flera av de rapporter som utred- ningen publicerat. Dessutom tillsattes Ungdomarnas demokrati- kommission som arbetat parallellt med .