sou · GPB377d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Någon prövning av t.ex. ett kraftvärmeverks miljöpåverkan skall däremot inte göras utan i sådana avseenden skall den prövning som skett enligt annan lagstiftning godtas. Närmare bestämmelser om godkännande av produktionsanläggningar för förnybar el samt om vilka typer av biobränsle som berättigar till certifikat meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Utöver de förutsättningar som framgår av föregående paragraf erfordras vissa bestämmelser av mera formell natur om godkän- nande av produktionsanläggningar, t.ex. vilka uppgifter som skall lämnas i ansökan om godkännande. Då det gäller elproduktion genom förbränning av biobränsle krävs närmare bestämmelser om vilka typer av bränsle som berättigar till elcertifikat. Denna fråga är relativt komplicerad och det kan antas att synen på vilka typer av biobränsle som är godkända kommer att förändras över tiden. Sådana bestämmelser bör därför utfärdas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer med stöd av bemyndigandet i denna paragraf. Innehavare av sådan certifikatberättigad produktionsanläggning som inte är direkt ansluten till ett nät som omfattas av koncessionsplikt skall – för att erhålla certifikat – mäta och rapportera mängden produ- cerad el till . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om mätning och rapportering enligt första stycket. Flertalet av de certifikatberättigade producenterna torde vara direkt anslutna till koncessionspliktiga elnät. Föreskrifter för innehavare av nätkoncession att mäta och rapportera överförd el finns i 3 kap. 10 § ellagen (1997:857) och de med stöd av denna lag utfärdade föreskrifterna i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el. har med stöd av den sistnämnda förordningen utfärdat föreskrifter och all- männa råd (NUTFS 1999:2) om mätning, beräkning och rapporte- ring av överförd el. De nu gällande bestämmelserna innebär bland annat att nätägare mäter den el som matas in på nätet och rapporte- rar resultatet av mätningarna dels till den aktuella produktionsan- läggningens innehavare och dels till . Rapporteringen till sker dock i aggregerad form, så att det inte är möjligt att i denna rapportering direkt härleda från vilken av flera produktionsanläggningar inmat- ningen skett. Härtill kommer att rapportering av inmatning från innehavare av små produktionsanläggningar enligt en övergångsbe- stämmelse till 3 kap. 10 § ellagen (1997:857) får ske genom schablonberäkning. Utredningen förutsätter att ändringar i den nämnda förordningen och i föreskrifter genomförs så att rapportering från nätkoncessionären till Affärs- verket av inmatning från certifikatberättigade pro- ducenter sker med angivande av från vilken anläggning inmat- ningen skett. Härigenom kommer att med viss automatik kunna utfärda certifikat för sådan produktion. Den förevarande bestämmelsen är tillämplig på sådana elprodu- center vilka driver anläggningar som inte direkt är anslutna till ett koncessionspliktigt nät utan där producerad el matas in på ett icke- koncessionspliktigt nät. Denna kategori elproducenter torde främst bestå av en litet antal industriföretag vilka har elproduktion för den egna industriella verksamheten och innehavare av små vatten- eller vindkraftsanläggningar som främst drivs för den egna jordbruksrö- relsens eller fastighetens behov. I dessa fall måste producenten själv – för att kunna erhålla certifikat – mäta och rapportera mängden producerad el till ; se dock vad som anförts om möjligheten att träffa avtal om mätning och rapporte- ring med nätkoncessionär i kommentaren till 2 kap. 2 §. Genom bestämmelsens andra stycke ges regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigande att utfärda när- mare bestämmelser om hur mätning och rapportering av el i detta hänseende skall ske. En certifikatberättigad producent har rätt att erhålla ett elcertifikat för varje uppmätt och till rapporterad megawattimme förnybar el som producerats i anläggningar som god- känts enligt 2 §. Närmare bestämmelser om sättet för tilldelning av elcertifikat samt beräkning och rapportering av mängden producerad förnybar el genom utnyttjande av biobränsle meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Av bestämmelsens första stycke framgår att rätten till elcertifikat är beroende av att den certifikatberättigade produktionen uppmätts och rapporterats till . Någon särskild ansökan om att erhålla certifikat erfordras således inte utan sedan producenten, efter ansökan härom, blivit certifikatberättigad kommer ett certifikat att utfärdas och tilldelas producenten i efter- hand för varje uppmätt och rapporterad hel megawattimme certifi- katberättigad el. Rapportering av produktion från sådana vattenkraftanläggningar som enligt 2 kap. 1 § punkt åtta är berättigade till certifikat för el som producerats genom att den installerade effekten ökats efter lagens ikraftträdande torde avse anläggningens samlade elproduk- tion. I dessa fall måste särskilt underrätta om hur stor del av produktionen som är certifikatberättigad. Om exempelvis den installerade effekten ökats från åtta till tio megawatt efter lagens ikraftträdande skall utfärda certifikat för en femtedel av den rapporterade produktionen från anläggningen dvs. ett certifikat för fem uppmätta och rapporterade megawattimmar. Då det gäller biobränslebaserad elproduktion – främst kraftvär- meverk och anläggningar för elproduktion genom industriellt mottryck – kan särskilda problem uppkomma då det gäller att avgöra hur stor del av den uppmätta elproduktionen som är certifi- katberättigad. Detta sammanhänger med att det kan vara möjligt att i samma anläggning producera el dels med sådant biobränsle som berättigar till elcertifikat, dels med fossila bränslen eller annat bränsle som inte är certifikatberättigat. Genom bestämmelsens andra stycke bemyndigas regeringen att utfärda eller låta utfärda närmare föreskrifter om hur beräkning och rapportering av mäng- den producerad förnybar el genom utnyttjande av biobränsle skall ske samt även närmare bestämmelser om sättet för tilldelning av elcertifikat i allmänhet. Tilldelning kommer då att ske på mot- svarande sätt som beskrivits i föregående stycke. Regeringen får utfärda föreskrifter om utländska elcertifikats giltighet i . Som framgått av allmänmotiveringen har utredaren funnit att en harmonisering av det svenska elcertifikatsystemet med andra länder som infört eller avser att införa liknande system är av stor vikt. Bestämmelsen avser att underlätta för regeringen att på ett snabbt och enkelt sätt kunna närmare bestämma villkoren för utländska certifikats giltighet i . 3 kap. Kontoföring av och handel med elcertifikat m.m. Kontoföring och utfärdande av elcertifikat Den myndighet regeringen bestämmer skall kontoföra eller låta kon- toföra elcertifikat i ett avstämningsregister (elcertifikatregister). Kontoföringen skall ske med tillämpning av bestämmelserna i 1 kap. 3 §, 4 kap. 1, 17 och 20 §§, 5 kap., 6 kap. 1–4 §§ och 7 §, 7 kap. samt 8 kap. 1 och 2 §§ lagen (1998:1479) om kontoföring av finansi- ella instrument (kontoföringslagen) om annat inte följer av denna lag. Vid tillämpningen av kontoföringslagens bestämmelser skall vad som där stadgas om finansiella instrument som varken utgör aktier eller skuldförbindelser äga tillämpning på elcertifikat och vad som stadgas om centrala värdepappersförvarare äga tillämpning på den myndighet regeringen bestämmer. I paragrafens första stycke stadgas att kontoföring av elcertifikat skall utföras genom den myndighets försorg som regeringen bestämmer med tillämpning av vissa bestämmelser i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument (KFL). KFL reglerar, som framgår av lagens rubrik, kontoföring av finansiella instrument. Med detta begrepp avses enligt 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument fondpapper och annan rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepap- persmarknaden. För att falla under definitionen förutsätts bl.a. att det förekommer handel på värdepappersmarknaden med det aktu- ella instrumentet i relativt betydande omfattning. Detta torde i varje fall inte vara fallet med elcertifikat och dessa utgör därför inte finansiella instrument. Ett flertal bestämmelser i reglerar kontoföring av aktier och skuldförbindelser. Elcertifikat faller inte under någon av dessa kategorier och de särskida bestämmelserna om kontoföring av sådana instrument är därför inte tillämpliga vid kontoföring av elcertifikat. 1 kap. KFL innehåller allmänna bestämmelser. I 1 kap. 3 § KFL återfinns definitioner av ett antal i lagen använda begrepp. Vissa av dessa, bl.a. främst emittent, finansiellt instrument och skuldförbin- delse, har betydelse för förståelsen av övriga bestämmelser i lagen. Det kan i detta sammanhang påpekas att staten genom även är att anse som emittent av elcertifikat vid tillämpning av KFL. 2 kap. KFL handlar om auktorisation av centrala värdepappers- förvarare och är inte tillämpligt vid kontoföring av elcertifikat. Dessa utgör, som förut nämnts, inte finansiella instrument. 3 kap. KFL innehåller bestämmelser om kontoförande institut och förvaltarregistrering. Något behov av förvaltarregistrering eller någon motsvarighet till kontoförande institut har inte bedömts föreligga vid kontoföring av elcertifikat och kapitlet är därför inte tillämpligt. 4 kap. KFL innehåller bestämmelser om avstämningsregister och avstämningskonton. 4 kap. 1 § anger vad ett avstämningsregister är samt att den cen- trala värdepappersförvararen är personuppgiftsansvarig enligt per- sonuppgiftslagen (1998:204). Vid paragrafens tillämpning på kontoföring av elcertifikat skall med central värdepappersförvarare avses den som med stöd av bestämmelsen utses att sköta konto- föringen och denne blir tillika personuppgiftsansvarig enligt per- sonuppgiftslagen för behandlingen av personuppgifter i elcertifi- katregistret. 2–15 §§ KFL reglerar vilka finansiella instrument som kan kon- toföras enligt lagen samt förfarandet vid kontoföring av redan utgivna aktier m.m. I elcertifikatregistret kommer endast elcerti- fikat att kontoföras. Förevarande bestämmelser är därför ej tillämp- liga på elcertifikat. Enligt 16 § KFL skall varje innehavare av sådana finansiella instrument som registreras enligt KFL ha ett eller flera avstäm- ningskonton om inte instrumenten är förvaltarregistrerade. Bestämmelsen motsvaras av 3 kap. 2 § elcertifikatlagen. I 17 § KFL regleras vad som alltid skall anges på ett avstäm- ningskonto. Bestämmelsen, som skall tillämpas vid kontoföring av elcertifikat kompletteras av 3 kap. 3 § elcertifikatlagen. Enligt 20 § KFL får en central värdepappersförvarare vägra att öppna avstämningskonto för förvärvare av ett sådant finansiellt instrument som kontoförs av värdepappersförvararen endast om det finns grund för det enligt KFL eller annan författning. Bestämmelsen är tillämplig även vid kontoföring av elcertifikat. 5 kap. KFL innehåller bestämmelser om registreringsåtgärder och skall i sin helhet tillämpas vid kontoföring av elcertifikat. Det kan dock påpekas att kontoförande institut, som anförts ovan, inte existerar vid kontoföring av elcertifikat. 6 kap. KFL innehåller de centrala civilrättsliga bestämmelserna om rättsverkan av registrering och skall tillämpas även vid kontofö- ring av elcertifikat. 6 kap. 5 och 6 §§ avser dock skuldförbindelser och eftersom elcertifikat inte utgör denna typ av värdepapper blir dessa paragrafer ej tillämpliga. Genom 6 kap. 7 § möjliggörs pant- sättning av elcertifikat. 7 kap. KFL innehåller bestämmelser om skadestånd och är i sin helhet tillämpligt vid kontoföring av elcertifikat. 8 kap. 1 och 2 §§ KFL behandlar frågor om rätt till insyn och tystnadsplikt och skall tillämpas vid kontoföring av elcertifikat. Eftersom särskilda bestämmelser om tillsyn och överklagande finns i elcertifikatlagen skall bestämmelserna i 9 och 10 kap. KFL ej tillämpas och inte heller 8 kap. 3 §. Varje certifikatberättigad producent skall erhålla ett eller, om produ- centen så begär, flera avstämningskonton i elcertifikatregistret. som enligt anmälan har förvärvat elcertifikat skall erhålla ett avstäm- ningskonto i elcertifikatregistret. Efter ansökan skall ett eller flera avstämningskonton läggas upp i elcertifikatregistret även för andra fysiska eller juridiska personer som begär detta. Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 16 § kontoföringslagen. På ett avstämningskonto skall, utöver vad som följer av 4 kap. 17 § kontoföringslagen, även anges de registrerade certifikatens identifie- ringsnummer, samt datum då de registrerade certifikaten utfärdades. På ett avstämningskonto skall enligt 4 kap. 17 § kontoföringslagen anges 1.kontohavarens namn, personnummer eller annat identifierings- nummer samt postadress, 2.panthavares namn, personnummer eller annat identifieringsnum- mer samt postadress, 3.det antal finansiella instrument som kontot omfattar, 4.i förekommande fall att kontohavaren har förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar förvaltning av akti- erna eller att aktierna företräds av en förvaltare som förordnats enligt 7 kap. 14 a § bankrörelselagen (1987:617), 5 kap. 15 a § lagen (1992:1610 ) om finansieringsverksamhet, 6 kap. § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 11 kap. 2 h § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet eller 3 kap. 2 e § försäkrings- rörelselagen (1982:713), 5.pantsättning och förekomst av annan särskild rätt som gäller ett finansiellt instrument, 6.konkurs avseende kontohavaren samt utmätning, kvarstad eller betalningssäkring avseende ett finansiellt instrument eller avse- ende panträtt i detta, 7.inskränkning enligt 13 kap. 19 § andra stycket eller 14 kap. 21 § andra stycket . I 4 kap. 18 och 19 §§ finns ytterligare bestämmelser om vad som skall anges beträffande aktier och skuldförbindelser. De sistnämnda lagrummen är inte tillämpliga vid kontoföring av elcertifikat. Genom den föreslagna bestämmelsen föreskrivs att det vid kontoföring av elcertifikat även skall anges ett identifieringsnum- mer för varje certifikat samt det datum certifikatet utfärdades. Med hjälp av numret kan certifikatet härledas till en viss producent eller produktionsanläggning. Det är härigenom också möjligt att använda certifikatet som ursprungsmärkning för den förnybara el certifikatet representerar. Av 3 kap. 7 § framgår att ett elcertifikat inte är föremål för preskription. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare bestämmelser om registrering och kontoföring av elcertifikat. Ett elcertifikat utfärdas genom att den certifikatberättigade producen- ten registreras som ägare till certifikatet på ett konto i elcertifikatre- gistret. Registreringen skall ske från den dag då rapport om certifikatberättigad elproduktion kom till handa. Certifikatberättigade producenter kommer fortlöpande att tilldelas ett elcertifikat för varje megawattimme till rapporterad certifikatberättigad elproduktion. Som anförts i kommentaren till 2 kap. 4 § sker normalt rapporteringen genom nätkoncessionärens försorg. Denne har enligt 3 kap. 10 § ellagen (1997:857) och de med stöd av denna lag utfärdade före- skrifterna i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el samt Statens energimyndighets före- skrifter och allmänna råd (NUTFS 1999:2) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el skyldighet att rapportera bl.a. uppmätt produktion till . Utred- ningen har utgått från att erforderliga ändringar kommer att göras i dessa bestämmelser så att erhåller rapportering om produktion vid enskilda anläggningar. Då det gäller produktionsanläggningar som inte är timmätta sker rapporteringen enligt nuvarande regler en gång . sedda ändringarna i nyssnämnda bestämmelser bör ge möjlighet för elproducenter som så önskar att erhålla elcertifikat med tätare intervall. Den som yrkesmässigt bedriver handel med elcertifikat skall bedriva handeln så att allmänhetens förtroende för elcertifikatmarknaden inte skadas. Bestämmelsen utgör en allmän uppföranderegel för yrkesmässiga aktörer på elcertifikatmarknaden. Bestämmelsen kompletteras av reglerna om otillbörlig prispåverkan på elcertifikat i 6 kap. 7 §. Den rätt som elcertifikatet är bärare av är inte föremål för preskrip- tion. Som anförts i kommentaren till 1 kap. 3 § utgör ett elcertifikat inte något fordringsbevis i inskränkt mening. Det kan därför ifrågasät- tas huruvida elcertifikat in dubio skulle omfattas av bestämmel- serna i preskriptionslagen (1981:130) eller om ett elcertifikat inte är underkastat någon allmän preskription. Genom den föreslagna bestämmelsen slås fast att elcertifikat inte är underkastade pre- skription. Säljaren av elcertifikat skall, i samband med att anmälan om överlå- telsen sker till den som ansvarar för registerhållningen, även uppge det pris till vilket överlåtelsen skett. Bestämmelsen, som är straffsanktionerad i 6 kap. 5 §, gör det möj- ligt för att fullgöra de uppgifter beträffande prisinformation m.m. som framgår av 3 kap. 9 §. Om registret förs av någon annan än skall uppgifterna rapporteras från den som ansvarar för elcertifikatre- gistret till . Detta kan regleras genom ett civilrättsligt avtal. skall fortlöpande offentliggöra informa- tion angående överlåtelser av elcertifikat. Informationen skall avse tidpunkten för överlåtelsen, antalet överlåtna certifikat och det pris till vilket överlåtelsen skett. skall vidare fortlöpande offentliggöra det volymvägda medelvärdet av priset på elcertifikat samt antalet utgivna elcertifikat . Regeringen får utfärda närmare föreskrifter om offentliggörande av information enligt första stycket. Vid överlåtelser av elcertifikat som sker på någon form av organise- rad handelsplats kan handelsplatsen sprida information om priset vid gjorda avslut. Om en betydande del av handeln sker genom individuella avtal mellan köpare och säljare kommer priset vid sådana överlåtelser normalt inte att offentliggöras. Det kan därför finnas betydande svårigheter – särskilt innan en eller flera handelsplatser för elcertifikat hunnit etablera sig – för mark- nadens aktörer och för andra intressenter att erhålla tillförlitlig information om marknadspriset för elcertifikat. Ett offentliggörande av certifikatpriset vid de överlåtelser som anmälts för registrering kommer att göra den möjligt även för små aktörer att, redan i inledningsskedet av certifikatssystemets infö- rande och innan någon handelsplats hunnit etablera sig, bilda sig en uppfattning om marknadspriset för certifikat. Även medelvärdet av priset kan vara av intresse för marknadens aktörer men är också bestämmande för sanktionsav- giftens storlek enligt 6 kap. 1 § och för beräkning av de kostnader en sådan elleverantör som avses i punkt två i övergångsbestämmel- serna får föra vidare till sina kunder. Med volymvägt medelvärde avses det medelvärde som erhålls då summan av de belopp som betalats för alla försålda certifikat divideras med den totala omsättningen av certifikat . Sättet för offentliggörande, t.ex. genom Internet, bestäms av regeringen med stöd av bemyndigandet i andra stycket. I förord- ningen bör även kompletterande bestämmelser ges om hur ofta och för vilka perioder offentliggörandet skall ske. Det bör understrykas att endast tidpunkten för överlåtelsen, antalet certifikat och det avtalade priset görs offentligt medan parternas identitet inte lämnas ut. 4 kap. Kvotplikt m.m. Med kvotplikt avses skyldighet att till staten inge elcertifikat i propor- tion till den egna förbrukningen eller försäljningen av el. Bestämmelsen innehåller en definition av begreppet kvotplikt. 1.elanvändare som efter anmälan till registre- rats som kvotpliktig, 2.elanvändare som producerat eller importerat el som denne själv förbrukat, samt 3.elleverantör som sålt el till elanvändare som inte varit registrerad som kvotpliktig. Kvotplikten gäller dock inte för el som elanvändaren för eget bruk producerat i en anläggning där generatorn har en märkeffekt som är högst 50 kW. En elleverantör som avses i första stycket, punkt tre är skyldig att till elanvändare särskilt lämna uppgift om det pris leverantören betingar sig för elcertifikat vid försäljning av el till en elanvändare som inte är kvotpliktig. Bestämmelsen anger vilka rättssubjekt som är kvotpliktiga. En sådan elanvändare som avses i punkten två är kvotpliktig för hela sin förbrukning, även om han också köpt el från en leverantör. Elleverantören har i dessa fall sålt el till en kvotpliktig förbrukare och är alltså inte kvotpliktig för denna försäljning. Kvotplikt inträder då en elanvändare registreras som kvotpliktig, uppfyller bestämmelsen i punkten två eller då en elleverantör leve- rerar el till en elanvändare som inte är registrerad som kvotpliktig. Undantaget i andra stycket avser el som producerats i produk- tionsanläggningar, t.ex. reservkraftaggregat eller produktionsan- läggningar som i allmänhet endast levererar en del av den energi som åtgår för exempelvis en jordbruksrörelses förbrukning. För att undantaget skall vara tillämpligt krävs dock att den producerade elen används för producentens eget bruk. Det framstår av administ- rativa skäl inte som rimligt att ålägga sådana producenter en kvot- plikt. Bestämmelsen i tredje stycket innebär att en elleverantör särskilt måste ange det pris som elanvändare debiteras för elcertifikat. Normalt torde elleverantören lämna prisuppgiften antingen i sam- band med att denne ingår avtal om leverans av el till en elanvändare som inte är kvotpliktig eller i samband med att denne fakturerar elanvändaren för dennes förbrukning. En kvotpliktig skall till Statens energimyn- dighet inge elcertifikat i proportion till den egna förbrukningen eller försäljningen under närmast föregående kalenderår. Skyldighet att inge elcertifikat enligt första stycket föreligger dock inte för el 1.som förbrukats eller sålts för förbrukning vid sådan överföring av elektrisk kraft på det elektriska nätet som utförs av den som ansvarar för förvaltningen av nätet i syfte att upprätthålla nätets funktion (förlustel), 2.som till lägre effekt än 50 kW utan ersättning levererats av en producent eller en leverantör till en förbrukare som inte står i intressegemenskap med producenten eller leverantören (frikraft), eller 3.som förbrukats i en användaranläggning som tillhör industriföretag inom branscherna massa- och pappersindustri, kemisk industri, stål- och metallverk samt gruvindustri och som har ett effektabonnemang överstigande 10 MW. Tidpunkten för redovisning av elcertifikat har valts dels för att även certifikat som erhållits för produktion och fram till skall kunna användas för att uppfylla kvot- plikten, dels med hänsyn till att i normalfallet flertalet deklaratio- ner har hunnit granskas och eventuella felaktigheter korrigerats . Genom undantagen i andra stycket punkterna ett och två kom- mer el som förbrukats eller levererats som förlustel och frikraft inte att ingå i underlaget för kvotplikten. Skälen för att elintensiv industri undantas från kvotplikt har lämnats i allmänmotiveringen, avsnitt 5.5.2. För att undantaget skall vara tillämpligt krävs att företaget i varje uttagspunkt för en användaranläggning har ett effektabonnemang som överstiger 10 MW. Levererad eller förbrukad förlustel och frikraft samt el som för- brukats i elintensiv industri måste deklareras (jfr 8 § andra stycket). Det antal elcertifikat som en kvotpliktig enligt 2 § skall inge till framgår av följande tabell. År för vilket kvotplikt skall Antal elcertifikat per levererad eller Antalet certifikat den kvotpliktige skall inge bestäms till ett visst antal hela certifikat. Av allmänmotiveringen, avsnitt 5.5.3 framgår de överväganden som gjorts vid bestämmandet av kvotplikt. Av 3 § framgår att certifikaten skall inges till , som därefter begär att skall döda certifikat på myndighetens konto. Avrundning skall ske till närmaste heltal. Exempel på beräkning av hur många certifikat som skall inges: