sou · GPB348d4 · 2002-01-01 00:00:00 — Kanske kan detta vara en förklaring till att partiet håller på att omorganisera sig och öppna sig mer för personer som visar intresse för partiet. En socialdemokrat beskriver hur det inom partiet har funnits, och finns än , en partikultur som går ut på att medlemmarna måste kvalificera sig innan de får uppdrag. Säg att det tar säkert åtta, . Och man ska vara med i stadsdels- föreningar och man ska visa intresse att gå på möten och sådana 42 Gidlund och 1999, s. 130. saker, och man ska helst ha synpunkter, så att man blir uppmärksammad, men det finns alltså en oerhörd lång kvalifikationstid. Personen i fråga menar emellertid att denna partikultur är på väg att försvinna. Mer och mer börjar man bland Socialdemokraterna acceptera att medlemmarnas kvalifikationer och intressen ska styra mer än kvalifikationstiden. Några av de intervjuade moderata och socialdemokratiska förtroendevalda utgör med sina erfarenheter tydliga exempel på den pågående omorienteringen, genom att som partimedlemmar ha fått sina första uppdrag. En moderat politiker anser i likhet med många andra att det bästa sättet att påbörja sin karriär i kommunpolitik är genom att börja som ersättare. En kristdemokrat talar utifrån egen erfarenhet när även han förespråkar en mjuk start för nybörjare: När jag satt i en stadsdelsnämnd , i början på 90- talet, då var stadsdelsnämnden på prov, och jag hamnade som ensam kristdemokrat i en stadsdelsnämnd och på ordinarie plats. Okunnig, och inte särskilt insatt i vad det handlar om. Jag fick de uppgifterna att det är ett sammanträde . Det var en kille från som ringde upp och hälsade mig välkommen. Han var deras gruppledare. Och han sade att nu ska vi börja samarbete. Jaha, så kanske det går till. Och sedan hamnade jag där i oppositionen, och de såg en ny, späd kristdemokrat sitta där, vilket de utnyttjade, vilket var ganska tufft och en sådan erfarenhet lärde mig väldigt mycket, men jag vill inte att någon annan ska uppleva det /---/ Det var lärorikt. Det var en dyrköpt kunskap, men det var nyttigt för mig, men jag tycker inte att någon ska behövas att utsättas för det. Det ideala nu när vi är fler, är ju att man börjar som ersättare, får vara med och lyssna och lära och sedan ta klivet upp. Flera av intervjupersonerna vittnar om att de verk- ligen har känt sig som nybörjare. En folkpartist som har en lång karriär bakom sig, både i partiet och kommunalpolitiken, berättar hur hon som nybörjare och fritidspolitiker kunde känna sig osäker. I och med att kunskaperna och erfarenheterna ökar blir man emellertid en bättre politiker, menar hon: Man säger ofta att man måste ha nytt blod, och det är självklart att man måste ha, nya människor, men är det så att ska man arbeta effektivt så måste man ha varit med ett tag som fritidspolitiker, annars är det inte så lätt. Det finns en allmän uppfattning bland de intervjuade att förtro- endeuppdrag, både i partiet och i kommunalpolitiken, är krävande. Exempelvis går det åt mycket tid att sköta ett förtroendeuppdrag. En kristdemokrat menar att man måste vara uppriktig mot dem som står i begrepp att åta sig ett uppdrag: Det är så pass krävande. Och det här har vi kört, och som jag tror att alla partier har kört att Det är inte så märkvärdigt, det är ett sammanträde . Det är inte sant. För det första, det är ett sammanträde men sedan är det föremöte, det är ett presidiemöte, sedan är det studiebesök. Sedan ska man läsa in, det är flera timmars lästid inför varje sammanträde, och det talar man inte om, det har inte vi gjort, jag har inte gjort alltid heller, man lovar att hjälpa och stötta, och det är en lögn, den kan vara farligt. Flera av de förtroendevalda instämmer i ovanstående citat. De har satsat många timmar på sitt politiska engagemang. Av intervjuerna får jag intrycket att de politiskt engagerade på lokal- nivå inte möter den förståelse och respekt som de anser sig vara förtjänta av. Många menar att människor i största allmänhet vet alltför lite om det politiska systemet och hur det fungerar. De vet också alltför lite om de villkor och förhållanden som förtroende- valda arbetar under, säger några förtroendevalda. 6.2Finns det särskilda hinder? Alla partirepresentanter berör inte frågan om personer med utländsk bakgrund kan tänkas möta andra hinder eller svårigheter i partiet eller i kommunpolitiken än svenskar. Företrädarna för anser att det förekommer kulturskillnader vilket man också hade som ett tema i utbildningen för personer med utländsk bakgrund. Mötesteknik, som att begära ordet och tala en i taget, kan kännas främmande för en nybörjare med utländsk bakgrund. En av företrädare har utländsk bakgrund och han vittnar om de hinder han mötte i början. Han var inte van vid arbetssättet och hade svårt att anpassa sig till mötestekniken. Jag har en viss bakgrund, jag är het i blodet, förklarar han. Moderaten menar att gammal rivalitet mellan etniska grupper kan vålla problem även i . Han säger också att det kan förekomma kulturella problem som gäller både ungdomar, personer med före- tagarbakgrund och personer med utländsk bakgrund. Dessa har ofta svårt att följa med i beslutsprocesserna i det demokratiska systemet. De tycker att det går för sakta och att de får spela en alltför liten roll. Ofta har de stora förväntningar som inte infrias när de hamnar längst bak i kommunfullmäktige och trycker på knappen som gruppledaren anvisar. Det politiska arbetet är en process där en del av besluten tas i informella möten vilket kan vara svårt för en nybörjare att upptäcka, säger den moderata parti- representanten. de grönas representant menar också att många, oavsett bakgrund, kan ha orimliga förväntningar på sina möjligheter i politiken om man inte är van vid det partipolitiska systemet. Förändringar tar tid. Okunskap om politikers makt och om hur politiken fungerar kan leda till besvikelse och avhopp, menar han. Socialdemokraterna resonerar om att partiet kanske inte är till- räckligt tillåtande mot personer med utländsk bakgrund. Det finns enligt partiets representant en underförstådd strävan efter likhet. Han beskriver hur det tycks vara lättare för svenskar att slipas mot varandra och svetsas samman. I samma process kan personer med utländsk bakgrund bli kantstötta och besvikna. Han säger också att man fortfarande inom partiet är dåliga på att lyssna på dem som talar dålig svenska. Den informella stadgan inom partiet, som de gamla medlemmarna har internaliserat, kan vara svår att upptäcka och därför också fungera uteslutande. Flera av deltagarna har den erfarenheten att politiskt engagerade med utländsk bakgrund inte vill arbeta med frågor som rör invand- rare, flyktingar eller integration. Socialdemokraten menar att det i hans parti alltför ofta inträffar att personer med utländsk bakgrund förväntas arbeta med invandrar- och integrationsfrågor. Moderaten har en annan erfarenhet och berättar att man inom hans parti måste företräda partiet inom någon annan sektor än där man antas ha eget intresse. Inom förekommer att invandrare arbetar med invandrar- och integrationsrelaterade frågor, men att det i så fall är resultat av deras eget val. Detta gäller även i de gröna. I partiernas medlemsregister görs inga anteckningar om medlemmarnas etniska bakgrund. Därför kan ingen av företrädarna ange hur stor andel av medlemmarna eller de förtroendevalda som har utländsk bakgrund. När det gäller omsättningen bland de förtroendevalda med utländsk bakgrund är den ungefär lika stor som bland etniska svenskar, enligt partiföreträdarna. Det är slående i samtliga intervjuer hur kravet återkommer att man måste behärska svenska språket bra om man ska ha uppdrag i partiet eller i kommunen. Denna åsikt delas av både etniska svens- kar och personer med utländsk bakgrund. Emellertid är det ingen som kräver att personer med utländsk bakgrund ska kunna tala brytningsfritt. Det är inte heller någon som ställer det omöjliga kravet att man ska tala en felfri svenska. Praktiken återspeglar dock ännu inte till fullo dessa ideal. Enligt en kristdemokrat håller svenskarna fortfarande på att träna sitt öra för främmande dialek- ter. En centerpartist menar att det i detta hänseende finns en bit kvar: Vi är lite störda i att man helst ska förstå varje ord de säger. Så här säger en socialdemokratisk förtroendevald med utländsk bakgrund om kravet på svenska språket: Svenska språket har en stor betydelse. Det är språket, makten att kunna formulera sig men också att kunna nyanser, att kunna uppfatta riktigt, att mena det man säger, att jag uppfattar rätt vad det handlar om. Det politiska språket är inte enkelt och självklart ens om man har svenska som modersmål framgår av intervjuerna. Det tar tid även för svenskar att lära sig politikens fackspråk. Mycket av det politiska arbetet handlar om inläsning av material och om diskussioner och debatter både inom partiet och i kommunpolitiken. Man måste kunna ställa krav på bra kunskaper i svenska på personer med utländsk bakgrund, anser de intervjuade. Utan svenskkunskaper hamnar man utanför det politiska arbetet. Några förtroendevalda menar att man gör alla en björntjänst om man inte vågar ställa krav på svenskkunskaper. Flera nämner också att umgänge och arbete i partiet gör att man övar sin svenska. Många menar också att invandrare har alltför låg tilltro till sina egna kunskaper i svenska språket. Som tidigare tagits upp, finns det flera förtroendevalda som menar att personer med utländsk bakgrund tvingas arbeta hårdare än etniska svenskar för att få uppmärksamhet och vinna förtroende i lokalorganisationen. Att det är personer med utländsk bakgrund som får göra det tunga fotarbetet är en åsikt som kommer från en socialdemokrat som själv har denna bakgrund. Alla håller dock inte med. Det finns också några som menar att invandrare numera har lätt att få uppdrag. Flertalet av dem med utländsk bakgrund som jag har intervjuat säger sig inte ha behövt arbeta mer än en etniska svenskar. Men om det är så att personer med utländsk bakgrund måste arbeta hårdare än etniska svenskar, vad beror det i så fall på? Varför måste de visa duglighet på ett annat sätt än svenskarna? En förklaring skulle kunna vara att dessa två kategorier inte betraktas som jämlika. Svenskarna står för normaliteten och personer med utländsk bakgrund måste genom hårt arbete bevisa att de kan mäta sig med svenskarna. Mot sig har de attityder och värderingar som ifrågasätter dem. I kapitlet om etnisk mångfald berördes det motstånd och den misstänksamhet mot invandrare som finns både i och utanför partierna. Det kan tänkas, trots den offentliga hållningen i frågan både på central nivå och hos de förtroendevalda i lokalorganisationerna, att det finns attityder och förhållningssätt som bidrar till att personer med utländsk bakgrund måste arbeta hårdare. En socialdemokrat säger: Vi måste i vår egen organisation, bland medlemmar, öka förståelsen och värderingarna, vi har ju de värderingarna i partiet också som ställer de här människorna lite off. Jag tror att när man gjort det, om vi jobbar intensivt med integrationsfrågorna, är det lättare att rösta in folk med utländsk bakgrund. Personer med utländsk bakgrund är oftast mycket medvetna om omvärldens bild av dem själva. En förtroendevald med finsk bak- grund beskriver hur numera betraktas som nästan svenskar och inte längre som dumma, hemska och supiga. Bilden av den farliga utlänningen är överflyttad till andra grupper, säger hon. Det svenska samhället är inte fritt från attityder och handlingar som rangordnar människor efter deras etniska tillhörighet. En socialdemokrat berättar att personer med utländsk bakgrund inte alltid känner till den betydelse som tillmäts det vardagliga arbetet i lokalorganisationen. Han säger att personer som har mer erfarenhet av filosofiska och ideologiska diskussioner än av prak- tiskt partiarbete lätt missar att man i , åtminstone i hans parti, måste delta i det praktiska arbetet för att göra sig känd. Medlemmarnas lojalitet manifesteras i arbetet på basplanet. Möten och sammanträden i organisationer följer i regel en bestämd ordning. Man väljer ordförande, protokollförare samt justerare. Frågorna tas upp i den ordning som dagordningen anger. Den som vill ta upp en fråga måste meddela detta i början av sammanträdet. Ordet fördelas av ordföranden. I lokalorganisa- tionen får medlemmarna träning i sammanträdesteknik. Ett par förtroendevalda berättar hur vissa saker i detta sammanhang kan vara svårare för invandrare. På följande sätt resonerar en av dem: Det finns flera saker som man kunde peka på som vi invandrare måste övervinna. Först är det språket, som är mycket, mycket viktigt. Det andra är att det finns en speciell kultur, mötesteknik. Och att man ska kunna uppföra sig som en svensk. Det finns en speciell jargong också. Det finns speciellt sätt att uppträda eller umgås. Det är inte så lätt från början, det ser invandrarkamrater som kommer. Vi invandrare är vana vid att vara högljudda och gärna prata mycket. Och jag har lärt mig att ibland det viktigaste är inte att prata på ett möte eller på alla möten. Det viktigaste är att lyssna, inte bara komma in och upprepa vad någon annan har sagt bara för att jag håller med /---/ Sedan när vi har något viktigt att säga så lyssnar de inte, för de tycker att, ja, de kommer att säga samma sak som de andra, och då missar man det viktiga. Ovan nämndes betydelsen av att nya medlemmar får en korrekt bild av uppdragens innebörd och omfattning. En socialdemokratisk förtroendevald med utländsk bakgrund menar att bristande information kan skapa mer problem för invandrare än för svenskar. Enligt henne är det kanske svårare för dem att greppa vår organisation i den dåliga informationen, som även svenskarna trampas med, men kan ta sig fram på ett annat sätt. Svenska språket kan personer med utländsk bakgrund lära sig och likaså kan de lära sig mötesteknik. De lär sig också partiets ideologi och värderingar. Deras verktyg att användas i argu- mentation med motståndare är lika slipade och vassa som svenskarnas. De arbetar hårt sida vid sida med etniska svenskar i lokalorganisationen. De kan åtnjuta ett stort förtroende bland medlemmarna. I dessa hänseenden finns inga oövervinneliga hinder eller svårigheter för personer med utländsk bakgrund. Det enda som kan förhindra dem från uppdrag är i så fall attityder och värderingar hos majoritetsbefolkningen i och utanför partierna. Den etniska bakgrunden har inte utgjort någon hinder för de personer med utländsk bakgrund som jag har intervjuat för denna rapport. Några menar att de har dragit nytta av sin bakgrund. intervjuerna berördes hur de intervjuade ser på betydelsen av etnicitet i nomineringssammanhang. En miljöpartist som är anhängare av positiv särbehandling i arbetslivet menar att det inom inte behövs någon positiv särbehandling eftersom man inom partiet lyfter fram duktiga invandrare, som därför inte behöver stanna på kaffekokarnivån. Några andra förtroendevalda har en positiv inställning till positiv särbehandling och säger att de nominerades etniska bakgrund ska tillmätas betydelse i vissa lägen. De utgår i sina resonemang från en situation där två likvärdiga kandidater har samma meriter och kvalifikationer. I en sådan situation ska man kunna välja den som representerar en under- representerad grupp. En centerpartist resonerar på följande sätt: Om vi säger så här att om det finns två personer, och då kan det vara en man och en kvinna också, inte bara det här med utländsk bakgrund. Där förutsättningar för båda två är likadana. De är lika duktiga. De har samma utbildning eller vad det nu är. Då tycker jag att man kan använda sig av det. För då ska jag se det som en merit som väger över. Jag ser det i min egen bakgrund att jag har varit ute och rest med mina föräldrar, jag har sett olika kulturer. Jag skulle klassa det som en merit som väger över. Likadant om det är väldigt överbetonat manligt på något ställe, då skulle jag se att vara kvinna som en merit. För man har en annan syn på saker och ting. Där det finns väldigt få invandrare representerade så skulle jag se det som en merit som väger över. En kristdemokrat argumenterar på ungefär samma sätt som centerpartisten ovan. Vi kan inte vänta hur länge som helst, säger en socialdemokrat med utländsk bakgrund. Han ser någon form av särbehandling som en inkörsport till politiken. De som förespråkar positiv särbehandling utgår ifrån att kompetens ska vara avgörande i nomineringssammanhang. Ingen förtroendevald i undersökningen menar att man i något hänseende ska ställa lägre krav på personer med utländsk bakgrund. Det finns många bland de intervjuade som tar avstånd från alla former av sär- behandling på grund av etnisk bakgrund. De betonar mycket starkt kompetensens betydelse. Jag tycker att det aldrig är bra när människor sitter på en plats av en annan anledning än kompetens säger en moderat. En vänsterpartist med utländsk bakgrund anser att det personen har att säga ska man ta hänsyn till: Man ska aldrig ta hänsyn till hur en person ser ut eller vad personen har för bakgrund. Man ska ta hänsyn till vad jag gör, mina tankar och Inte min bakgrund. Inte min etniska bakgrund. Eller det att jag är invandrare. Kompetens i dessa sammanhang betyder att den förtroendevalda är pålitlig och står för partiets värderingar. Den som kommer i fråga ska också kunna ta till sig en stor mängd information och delta i debatter och diskussioner. Han eller hon ska dessutom kunna avsätta tid och kraft för det politiska arbetet. En socialdemokrat med utländsk bakgrund betonar att partiet måste satsa på introduktion och utbildning för att personer med utländsk bakgrund ska klara av uppdragen. Hon säger också att de politiska församlingarnas sammansättning bör avspegla befolk- ningen, för då blir besluten bättre. Men hon tar avstånd från att hon ska tas in bara för att jag är invandrare, det är jag inte intresserad av. Hon anser att representationen ska komma på ett naturligt sätt. Hon menar att partiet, utöver satsningen på introduktion och utbildning, måste öppna sig och vara berett att lämna plats. En annan socialdemokrat säger att hon förstår varför man driver kravet på kvotering och särbehandling. Men, menar hon, därmed finns en risk att man bygger upp andra murar. Enligt henne är det bättre att få in personer med utländsk bakgrund genom att se till att de fullföljer sin svenskundervisning, att de kommer med i föreningslivet och använder sin svenska. Även en moderat är rädd för att positiv särbehandling motverkar sitt syfte. En vänsterpartist med utländsk bakgrund befarar också negativa konsekvenser av särbehandling: Det skulle leda till ännu mera segregation. Man säger att man inte ska bli felbehandlad bara för att man är invandrare. Och ska man inte bli särbehandlad för att man är invandrare heller, varken positivt eller negativt. Bara för att folk har sökt hjälp i , för att de behöver fly, då ska vi hjälpa dem till en säkerhet, ge dem ett värdigt liv. Men vi ska absolut inte försöka särbehandla dem, utan vi ska få dem mer in i samhället, vi ska få dem att bli likvärdiga som alla andra som bor i . Därför tycker jag att det är enormt dumt med så kallad positiv särbehandling. Personvalet lyfts fram som ett sätt för personer med utländsk bak- grund att ta sig in i de politiska församlingarna. Personvalet är ju ett sätt. Det såg vi ju i den här kommunen att det är ett bra sätt säger en folkpartist och syftar på att två av tre ledamö- ter kom in på personröster vid senaste valet till kommun- fullmäktige i . Båda var personer med utländsk bakgrund. Den ene har syriansk bakgrund. Han hade ett starkt stöd i två syrianska församlingarna och fick många personröster från dessa församlingar. Den andra har tyskt påbrå. Hon var mycket engage- rad i sitt bostadsområde där hon drev skol- och utbildningsfrågor mycket hårt. Genom detta engagemang blev hon känd och fick många personröster i området. En av dem som jag intervjuat har själv kommit in i fullmäktige via personröster. Det är en center- partist med utländsk bakgrund. På partiets lista var han placerad på sjätte plats. Han drev en egen valkampanj som han beskriver så här: Jag gjorde en egen liten folder. Tog lite roliga bilder i fotoautomat och klistrade dit, och jag såg lite rolig ut, och skrev lite vad jag ville driva för de boende i området, och delade ut till alla hus. Jag ringde runt, och stod hela valdagen , och skakade hand och pratade med varenda människa där ute, så jag fick väldigt, väldigt mycket röster, och kom jag på tredje plats tack vare personrösterna, jag var på sjätte plats. Flera av de intervjuade med utländsk bakgrund säger att de är intresserade av att arbeta med invandrar- och integrationsfrågor. En av dessa är en miljöpartist som har varit mycket engagerad i invandrarpolitiska frågor genom sitt förenings- engagemang. Mitt intryck från intervjuerna är att de jag talat med själva har valt sitt intresseområde. Endast en intervjuad uttrycker ett slags trötthet över att arbeta med integrationsfrågor. Andra arbetade inte alls med de här frågorna och visade inte något intresse heller. och har undersökt vilken nämnd de kommunalt förtroendevalda helst vill vara ledamöter i och därefter jämfört svaren med de faktiska nämnduppdragen. Nästan en tredjedel av de lokala politikerna innehar uppdrag i den nämnd de själva har önskat och arbetar med de frågor som intresserar dem. Härvidlag finns en intressant skill- nad mellan svenskar och personer med utländsk bakgrund, i så måtto att de sistnämnda inte innehar de nämnduppdrag de själva uttryckt önskemål om. Samma undersökning visar att förtroende- valda med utländsk bakgrund yttrar sig mindre på partimöten och nämndsammanträden. De upplever också att de har mindre inflytande än andra lokala politiker.43 43 och 2000c, s. På central nivå menar partiföreträdarna att omsättningen bland de förtroendevalda med utländsk bakgrund är lika stor som bland etniska svenskar. Det stämmer också med det som sägs i intervju- erna på basplanet. Syftet med denna studie har varit att undersöka de politiska parti- ernas arbete med att vinna personer med utländsk bakgrund som medlemmar och underlätta för dem att åta sig och genomföra politiska uppdrag. Uppdraget har, som formulerat det, bestått av två delar: den ena mer teoretisk, att beskriva partiernas målsättningar och idéer kring hur frågan ska hanteras, den andra mer praktisk, att redogöra för hur samma frågor diskuteras och behandlas på basplanet, i partier- nas grundorganisationer och i kommunalpolitiken. I rapporten kallas dessa två nivåer för central nivå och basplan. Partiernas arbete redovisas under fyra teman: etnisk mångfald och representa- tion, partipolitiskt engagemang, rekrytering och förtroendeuppdrag. Frågor som rör medborgarnas insyn och deltagande i den kommunala demokratin har diskuterats livligt och diskuteras kanske mer än någonsin i olika sammanhang. De har även varit föremål för ett flertal utredningar. Bilden som framträder i dessa utredningar är motsägelsefull och rymmer både positiva och negativa inslag. Å ena sidan finns engagemang, goda kunskaper, systemtillit och högt deltagande i samhällslivet hos medborgarna. Å andra sidan finns det också utanförskap, missnöje och avståndstagande. Enligt har ett gap uppstått mellan inrikes och utrikes födda. fick utländska medborgare rösta vid allmänna val till kommun- och . Av de röstberättigade använde den gången sin rösträtt. Vid valet var motsvarande siffra . Personer med utländsk bakgrund är också mindre aktiva än svenskar i politiska partier och föreningar. Debatten har alltmer kommit att handla också om sammansättningen av de politiska församlingarna ur mångfalds- och representativitetssynpunkt. Den har därtill kommit att beröra frågor om vilka möjligheter och vilket handlingsutrymme personer med utländsk bakgrund har, om de vill engagera sig i politiska partier som medlemmar eller om de vill åta sig uppdrag i partiet eller i kommunpolitiken.