sou · GPB333 · 2002-01-01 00:00:00 — Den genomsnittliga handläggningstiden för mål som avgjorts genom dom har enligt uppgift från tingsrätten uppgått till . 3.3.2Verksamheten i och i i patentmål Avgörandena i i patentmål kan överklagas till . Patentmålen speciallottas på hovrättens andra avdelning. På denna avdelning också övriga immaterialrättsliga mål i hovrätten samt vis- sa andra typer av mål. Patentmålen är koncentrerade på rotlar som innehas av ordinarie ledamöter. Hovrätten är i mål, i vars avgörande i tingsrätten tekniskt sakkunnig ledamot deltagit, domför med tre lagfarna och två tekniskt sakkunniga ledamöter. Har tre lagfarna domare deltagit i tingsrättens avgörande, skall dock minst fyra lagfarna ledamöter delta i hovrättens avgörande. Fler än fem lagfarna och tre tekniskt sakkunniga ledamöter får inte sitta i rätten. Om hovrätten finner att medverkan av tekniskt sakkunniga ledamöter up- penbarligen inte behövs, är hovrätten domför utan sådana ledamöter. Av- sikten med den sistnämnda bestämmelsen är att hovrätten t.ex. skall kunna avskriva ett mål efter återkallelse av talan utan att behöva anlita de tek- niskt sakkunniga ledamöterna (prop. 1985/86:86 s. 48). Handläggningen av patentmål i hovrätten sker i huvudsak med tillämp- ning av för dispositiva tvistemål. Tillströmningen av patentmål till har –2000 legat på i snitt fem . Den genomsnittliga handlägg- ningstiden för mål som avgjorts genom dom har legat . Detalje- rade uppgifter rörande måltillströmning, avverkning och balanser finns i bilaga 3, tabellerna 8 och 9. Från kan talan fullföljas hos () en- ligt RB:s allmänna regler. Det är dock ytterligt sällan HD beviljar pröv- ningstillstånd i patentmål. När HD släppte upp ett mål (hovrättens mål nr T 1512–96, ./. Europolitan), var det första gången på näs- tan som prövningstillstånd beviljades. Patentmålen handläggs i HD av domstolen i dess normala sammansätt- ning, dvs. utan medverkan av tekniskt kunniga ledamöter. Målen bereds av en revisionssekreterare med specialrotel för bl.a. immaterialrättsmål. –2000 överklagades i snitt ett patentmål till HD. Detaljerade uppgifter rörande ansökningar om prövningstillstånd finns i bilaga 3, tabell 10. 3.3.3Förordnande av tekniskt kunniga ledamöter m.m. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förordnar enligt 68 § PL i sänder minst tjugofem personer att tjänstgöra som tek- niskt sakkunniga ledamöter i tingsrätten och hovrätten. De flesta av PBR:s tekniskt kunniga ledamöter har numera sådana förordnanden. I övrigt utses i huvudsak personer med akademiska meriter eller med erfarenhet från industrin att ingå i kretsen av tekniskt sakkunniga ledamöter. kan regeringen vid behov för återstående del av perioden för- ordna ytterligare personer för sådan tjänstgöring. Rättens ordförande utser för varje särskilt mål dem som skall ingå i rätten med beaktande av önsk- värd teknisk sakkunskap och övriga förhållanden. Ersättning till tekniskt kunniga ledamöter i patentmål i tingsrätt och hovrätt utgår i enlighet med bestämmelserna i förordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom domstols- väsendet m.m. Till tekniskt kunniga ledamöter betalas arvode för sam- manträde med per dag. Arvode för förberedelsearbete och efterar- bete betalas med per dag. tillämpas regelmässigt den ordningen, att en av de två tek- niskt kunniga ledamöterna i huvudförhandlingsmålen i tingsrätten och i hovrätten hämtas från PBR (jfr prop. 1985/86:86 s. 19). Tekniskt kunniga ledamöter därifrån deltar också i betydande utsträckning vid förberedelsen av målen. 3.3.4Mål som rör mönster, varumärken och växtförädling Frågor som rör mönster, varumärken och växtförädling kan komma under allmän domstols prövning i olika sammanhang. Registrering av sådana rättigheter kan sålunda under vissa omständigheter hävas. Vidare sker prövning i allmän domstol bl.a. av frågor som rör ansvar och ersättnings- skyldighet för intrång i nämnda rättigheter. Beträffande prövningen i allmän domstol av mål av angivna slag gäller i första hand de allmänna forumbestämmelserna i . Mål inom dessa rättsområden kan således i princip förekomma vid samtliga tingsrätter i landet. I normalfallet väcks talan vid den tingsrätt inom vars domkrets svaranden har sitt hemvist. Om behörig domstol saknas enligt RB – i hu- vudsak när svaranden inte har hemvist i – skall i sådana mål talan i allmänhet väckas vid . Denna domstol är också ex- klusivt forum i mål om intrång i gemenskapsvarumärken (67 § VL). För målens handläggning i allmän domstol gäller i den mån inte särskilda bestämmelser har meddelats. I ML, VL och växtförädlar- rättslagen finns vissa sådana processuella bestämmelser som rör bl.a. fö- remålet för talan, rätten att väcka talan samt åklagares talerätt. Domstolar- nas sammansättning vid handläggning och avgörande av mål inom nämnda kategorier avviker inte från vad som enligt RB i allmänhet gäller beträf- fande tvistemål och brottmål. Från tingsrätt överklagas målen enligt allmänna regler. Mål som rör mönster, varumärken och växtförädling kan således förekomma vid samt- liga landets hovrätter. Hovrättens avgörande får överklagas till HD vars prövning dock förutsätter att prövningstillstånd meddelas. Inom sekretariatet har genomförts en enkätundersökning för att utröna förekomsten av varumärkes- och mönstermål vid tingsrätterna i landet . Undersökningen visar att de allra flesta sådana mål handläggs vid och att tingsrätterna i övrigt aldrig eller bara i enstaka fall kommer i kontakt med dessa måltyper. Enkätun- dersökningen redovisas i bilaga 3, tabell 11. Tillämpningen av namnlagen (1982:670) kan i vissa fall komma under allmän domstols prövning. Det gäller bl.a. i fråga om förvärv av efternamn vid adoption och byte till förälders efternamn. Allmän domstol beslutar också beträffande förlust av efternamn och när det gäller särskilt skydd för egenartade efternamn. Sådana mål eller ärenden kan förekomma vid samt- liga domstolar i landet. I namnlagen finns vissa specialbestämmelser när det gäller förfarandet. I övrigt tillämpas bestämmelserna i och lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen). Finns inte behörig dom- stol, kan ansökan göras eller talan väckas vid . 4.1Frågan om inrättande av en specialdomstol för alla typer av patentmål riktades från olika håll stark kritik mot det sätt på vilket patentprocessen fungerade. Kritiken avsåg i första hand brister i sanktionssystemet samt de utdragna och kostnadskrävande rättegångarna i patentmål i allmän domstol. Under den debatt som förekom diskuterades bl.a. frågan om att inrätta en särskild patentdomstol för handläggning av såväl patentbesvärsmål som patentmål i allmän domstol. Den till- satta gavs i direktiven bl.a. i uppdrag att övervä- ga för- och nackdelar med en sådan domstol och hur den skulle kunna fo- gas in i det allmänna domstolsväsendet. föreslog 1983 avgivna betänkande Patentprocessen och sanktionssystemet inom patenträtten (SOU 1983:35), såvitt avsåg domstolsorganisationen, att det skulle inrättas en domstol, kallad Patentdomstolen, som skulle svara för handläggningen av alla typer av patentmål. Förslaget innebar i denna del en sammanslagning av patent- avdelningen (7:e avd) vid och . I betänkandet framhölls bl.a. att en sådan integrering av de båda domstolarna tedde sig från den synpunkten naturlig, att sakfrågorna i patentansökningsärendena (besvärsmålen) och i flertalet tvister om patents ogiltighet ofta är desam- ma. Genom en integrering av domstolarna skulle en mera enhetlig och auktoritativ bedömning kunna ske av både besvärsmål och allmänna pa- tentmål. Möjligheten att kunna bättre utnyttja de tekniskt kunniga leda- möternas kompetens i syfte att effektivisera processledningen i allmänna patentmål framhölls också i sammanhanget. I systematiskt hänseende föreslog – med avsteg från direktiven – att Patentdomstolen skulle göras till en fristående specialdomstol mot vars avgöranden talan inte skulle få föras bortsett från särskilda rättsmedel. I betänkandet (s. 71) framhölls att enbart det förhållandet, att domsto- len i systematiskt hänseende inte skulle komma att tillhöra de allmänna domstolarna inte borde utgöra hinder mot dess inrättande. Det avgörande var, framhölls det, att patentmålen kräver en juridisk och teknisk sakkun- skap som inte är representerad i de allmänna domstolarna och att detta framtvingar avvikelser i olika hänseenden från dessa domstolars organisa- tion och från processen vid dem. I fråga om besvärsmålen i PBR utanför patentområdet, dvs. mål om varumärken, mönster, namn och utgivningsbevis för periodiska skrifter, föreslog att dessa skulle föras över till kammar- rätt. Den föreslagna domstolens verksamhetsområde skulle således vara begränsat till frågor rörande patent. Vissa av utredningens sakkunniga förordade emellertid i särskilda yttranden att den nya domstolen skulle svara för handläggningen av samtliga de målkategorier som föll inom PBR:s kompetens. Vid remissbehandlingen av betänkande vi- sade det sig, att en klar majoritet av remissinstanserna ställde sig negativa till förslaget om inrättande av en specialdomstol av den typ som utred- ningen föreslagit. Många ansåg att rättssäkerhetsskäl talade mot en sådan domstol som skulle utgöra första och enda instans. Det anfördes också att inrättandet av en specialdomstol inte stod i samklang med den rådande principiella uppfattningen, att rättskipningen i landet borde i största möjli- ga utsträckning hållas samman inom ramen för de allmänna domstolarnas och förvaltningsdomstolarnas verksamhet. 1985/86:86 om ändring i PL m.m., som byggde på Patentpro- cessutredningens betänkande, föreslogs en rad olika åtgärder i syfte att effektivisera patentprocessen och stärka patenthavarens ställning. I fråga om utredningens förslag om inrättande av en patentdomstol anförde dåva- rande chefen för , att förslaget innebar en radikal reformering av patentprocessen som skulle bota många av de brister som påtalats. Han fortsatte (prop. s 17). Förslaget innefattar emellertid omfattande förändringar som berör såväl de allmänna domstolarnas som förvaltningsdomstolarnas organisation. Ett skäl att gå fram med försiktighet i detta avseende är att andra delar av domstolsväsendet f.n. är föremål för behandling. Jag tänker bl.a. på den beredning som görs inom som en följd av det arbete som har bedrivits av rättegångsutredning- en (Ju 1977:06), liksom på rättegångsutredningens fortsatta uppdrag. Redan av detta skäl är jag tveksam till patentprocessutredningens förslag. Remissutfallet visar också att tiden inte är mogen för så ge- nomgripande organisatoriska förändringar som utredningen har före- slagit. Härtill kommer att syftet med detta förslag enligt min mening i stor utsträckning bör kunna tillgodoses genom förändringar inom det nuvarande systemets ram. Vilka förändringar som bör göras i detta syfte återkommer jag till i det följande. Redan i detta sammanhang vill jag emellertid understryka att jag delar utredningens bedömning att patentmålens speciella karak- tär och behovet av teknisk sakkunskap ställer särskilda krav på de le- damöter som deltar i handläggningen av sådana mål. Det finns därför anledning att undersöka möjligheten att förstärka kompetensen hos dessa ledamöter, såväl i patenträttsligt som i tekniskt hänseende. När det gällde förstärkning av den patenträttsliga och tekniska kompeten- sen i domstolarna föreslog departementschefen att ledamöter från PBR i större utsträckning än som då förekom borde kunna delta i patentmål i tingsrätt och hovrätt. Vidare föreslogs att tekniskt kunniga ledamöter i ökad utsträckning skulle delta i den förberedande handläggningen i dom- stolarna. Dessa förslag krävde inga lagändringar. Departementschefen föreslog också att särbehandlingen av patentmål i tingsrätt och hovrätt skulle förstärkas. Han ansåg att ett antal åtgärder av närmast administrativ natur, vilka kunde åstadkommas utan författnings- ändringar, borde vidtas för att förbättra handläggningen av patentmålen. Det gällde bl.a. cirkulationen av ledamöter på patentavdelningarna och utbildning i patenträtt. 4.2.1Promemorian Domstolsväsendet – Organisation och administration (Ds 1992:38) I promemorian behandlades övergripande strukturella problem rörande domstolsväsendets framtida organisation och administration. I fråga om specialdomstolarnas roll i sammanhanget slogs fast, att ett sammanhållet domstolsväsende skulle vara en utgångspunkt för framtiden samt att – även om varje specialdomstol måste bedömas för sig – starka skäl talade för att specialdomstolarna avskaffades och att deras verksamhet inordna- des i de allmänna domstolarna. En utredning inom med denna inriktning aviserades. Beträffande PBR uttalades bl.a. följande (promemorian s. 150 f.). En översyn av Patentbesvärsrätten bör i första hand inriktas på att i största möjliga utsträckning koncentrera måltyperna enligt respektive lagstiftning till ett domstolssystem. Beträffande patentansökningar och patentmål gäller att de ofta av- ser samma sakfrågor, dvs. om patentlagens bestämmelser om pa- tentvillkor är uppfyllda. En utgångspunkt för övervägandena om mål om patentansökan skall därför vara att de bör handläggas av . Mot detta bör vägas att det står i bättre överensstäm- melse med den nu gällande ordningen att överklagande av central för- valtningsmyndighets beslut sker till allmän förvaltningsdomstol. En så- dan ordning bör därför ställas mot de fördelar som finns med att kon- centrera frågor om patent till en och samma domstol. Viktiga faktorer är att frågor om patent ställer särskilda krav på domstolens ledamöter och att det finns ett behov av kompetent teknisk sakkunskap. Det anförda gäller också i vissa delar för varumärkes- och möns- termål, även om behov av teknisk sakkunskap inte har ansetts nödvän- dig i dessa mål. För varumärkes- och mönstermålen bör särskilt beaktas beröringspunkterna med patentmålen. Remissbehandlingen av promemorian gav vid handen att det fanns en stark uppslutning bakom tanken, att specialdomstolar bör accepteras bara om det finns starka skäl för en särreglering inom ett visst rättsområde. När det gällde frågan om PBR var meningarna delade. Vissa företrädare för nä- ringslivet ansåg att PBR borde behållas. PBR försvarade sin egen existens i ett utförligt yttrande. 4.2.2Promemorian Specialdomstolarna (Ds 1993:34) Promemorian innebar en uppföljning av den i föregående avsnitt behand- lade Ds 1992:38 såvitt avsåg specialdomstolarnas ställning inom dom- stolsväsendet. Den allmänna inriktningen var densamma som i Ds 1992:38, dvs. att specialdomstolar bör godtas bara i undantagsfall. Beträffande PBR framhölls att domstolens existens i huvudsak motive- ras av patentbesvärsmålens specifika natur. Eftersom dessa mål hade sta- digt minskat i antal (under /87 kom det in 363 patentbe- svärsmål till domstolen, medan det under /92 kom in bara 143 sådana mål), hade också, menade man i promemorian, behovet av en fristående domstol som prövar patentbesvär minskat. Mot denna bakgrund gjordes bedömningen att PBR borde upphöra som en fristående special- domstol. Promemorians förslag innebar att PBR:s uppgifter skulle tas över av de allmänna förvaltningsdomstolarna. PRV:s beslut skulle enligt förslaget överklagas till Länsrätten i . Promemorian var föremål för en omfattande remissbehandling. Ett be- tydande antal remissinstanser tillstyrkte att PBR skulle upphöra som en fristående specialdomstol men hade synpunkter på och invändningar mot de lösningar som föreslagits. Majoriteten av remissinstanserna avstyrkte emellertid förslaget att PBR skulle upphöra. Kritiken mot förslaget rikta- des bl.a. mot att instanskedjan skulle förlängas (från två till tre instanser), att kvaliteten på avgörandena skulle sjunka och att kompetens och sakkun- skap skulle skingras. Det framhölls också att den pågående internationella utvecklingen på det industriella rättsskyddets område borde avvaktas. En fullständig sammanställning av remissvaren finns intagen i promemorian Ds 1994:17 (s. 114–166). Förslaget att föra över verksamheten i PBR till allmän förvaltnings- domstol föranledde inte någon åtgärd från regeringens sida. 4.3Regeringens skrivelse 1999/2000:106 Reformeringen av domstolsväsendet – en handlingsplan I den till överlämnade skrivelsen lämnas en bred redogörelse för det pågående och planerade reformarbetet i fråga om dom- stolsväsendet. Målsättningen är bl.a. att göra verksamheten mer flexibel och mindre sårbar, säkerställa och ytterligare höja kompetensen och att se till att domstolarna är attraktiva arbetsplatser. I det avsnitt av skrivelsen som är inriktat bl.a. på specialdomstolarna (11.7) hävdas, att en allomfattad princip varit att specialdomstolar utanför de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna bör undvikas. Stor samstämmighet sägs råda om att en lösning – exemplifierad med fastighetsdomstolarna och miljödom- stolarna – inom de allmänna domstolarna i normalfallet är ett betydligt bättre alternativ än en specialdomstol. Det påpekas i sammanhanget, att regeringen med den inriktningen tillsatt den nu pågående utredningen om patentprocessen m.m. medges dock att det kan finnas mål som bäst hanteras i en specialdomstol utanför de allmänna domstolarna. 64 Angränsande utrednings- och lagstiftningsarbete Angränsande utrednings- och lagstiftningsarbete 65 5Angränsande utrednings- och lagstiftningsarbete Det pågår f.n. i olika sammanhang ett intensivt arbete med inriktning på att förbättra det processuella regelverket. I avsnitt 10 i den nyssnämnda regeringsskrivelsen redogörs för en lång rad åtgärder som syftar till att effektivisera processen i tingsrätt och hovrätt. Av särskilt intresse i detta sammanhang är det arbete som f.n. bedrivs av rättegångsutred- ning. I de omfattande direktiven (dir. 1999:62) ges utredaren stor frihet att överväga grundläggande processrättsliga frågor rörande bl.a. muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Ett genomgående tema i direktiven är önskemålet att åstadkomma en större flexibilitet än vad som är möjligt enligt RB:s strikta regler beträffande exempelvis inslaget av skriftlighet i handläggningen. Det framhålls att det kan vara värt att undersöka, om man för sådana fall, där bevisfrågorna är föga framträdande, bör öppna en möj- lighet att avgöra ett mål efter ett sammanträde som begränsats till vissa frågor i målet eller till att låta ett sammanträde i vissa fall utgöra endast ett komplement till den skriftliga handläggningen. I detta och andra samman- hang pekas på ärendelagen och de mer flexibla regler som där gäller. Det sägs att den lagen kan i vissa hänseenden till och med tjäna som en före- bild. Den tillkallade (Ju 1997:11) har haft i uppdrag att göra en samlad översyn av den varumärkesrättsliga lagstift- ningen och att se över vissa andra känneteckensrättsliga frågor med an- knytning till varumärkesrätten. Översynen har bedrivits i nordiskt samar- bete. Kommitténs uppdrag har varit mycket omfattande och dess betän- 66 Angränsande utrednings- och lagstiftningsarbete kande har inte varit tillgängligt för avslutandet av denna utrednings arbete. Såvitt är av särskilt intresse i detta sammanhang har Varumärkeskom- mittén enligt direktiven (dir. 1997:118) haft i uppdrag att överväga, om den nuvarande tämligen omfattande förprövningen i PRV av ansökningar om varumärkesregistrering bör, i enlighet med vissa internationella före- bilder, begränsas till att avse bara s.k. absoluta registreringshinder. Kom- mittén har också ålagts att överväga, om det är möjligt och lämpligt att införa ett system enligt vilket en varumärkesregistrering kan hävas i admi- nistrativ ordning, dvs. genom ett beslut av registreringsmyndigheten (PRV). Vid de kontakter som förekommit med företrädare för har getts besked om att kommittén avser att föreslå åtgärder i syfte att begränsa förprövningen och att göra det möjligt att häva en varu- märkesregistrering i administrativ ordning. Exakt hur reglerna om detta kommer att utformas är f.n. inte känt. Ett genomförande av åtgärder i nämnda riktning kan komma att få åter- verkningar i olika hänseenden på verksamheten i efterföljande led. En mindre omfattande förprövning kan således antas leda till ett mindre antal avslagna ansökningar om registrering och därmed ett mindre antal över- klaganden. Å andra sidan får man sannolikt räkna med ett ökat antal in- vändningar på grund av påstådda relativa registreringshinder, dvs. kolli- sioner med äldre rättigheter, och därmed med ett ökat antal överklaganden av beslut i sådana ärenden. En möjlighet att häva varumärkesregistreringar i administrativ ordning kan antas minska frekvensen av mål om hävning i allmän domstol men kan generera överklaganden av beslut av registreringsmyndigheten (PRV). Vad den sammantagna effekten av nämnda åtgärder kan komma att bli är det för tidigt att sia om. Den tillkallade särskilde utredaren för att se över ML har enligt direktiven (dir. 1999:27) haft i uppdrag att i en första etapp överväga de åtgärder som krävs för att genomföra och rådets di- rektiv 98/71 EG om mönsterskydd. Utredaren, som arbetar under namnet (Ju 1999:07), har avgett ett del- betänkande kallat Mönster, Form, Design (SOU 2000:79) med förslag till sådana åtgärder. Med hänsyn till det samband som råder i vissa hänseenden mellan ett genomförande av EG-direktivet och registreringsförfarandet har utredaren funnit ett behov av att redan i delbetänkandet föreslå vissa ändringar av det nuvarande systemet för registrering av mönster. En översyn av regist- Angränsande utrednings- och lagstiftningsarbete 67 reringsförfarandet i dess helhet kommer att redovisas i slutbetänkandet som enligt direktiven skall överlämnas . De ändringar av registreringsförfarandet som föreslås redan nu innebär i huvudsak en begränsning av den obligatoriska förprövningen i PRV till att omfatta huruvida ansökningsmönstret uppfyller den i lagen angivna definitionen av ett mönster eller strider mot goda seder eller allmän ord- ning. Vidare föreslås att invändningsförfarandet skall äga rum efter regist- reringen av ett mönster (på samma sätt som i fråga om patent och varu- märken) som rätten att framställa invändning begränsas i likhet med vad som föreslås för rätten att föra talan om hävning vid allmän dom- stol. Frågan om hävning av en registrering i administrativ ordning kommer att behandlas först i slutbetänkandet. I avbidan på kännedom om innehållet i komman- de slutbetänkande måste man vänta med att dra några bestämda slutsatser rörande effekten av en reform av mönsterrätten med avseende på verk- samheten i de domstolar som kan komma att beröras. 68 Den internationella utvecklingen Den internationella utvecklingen 69 6 Den internationella utvecklingen Immaterialrätten har sedan gammalt en stark internationell prägel. När det gäller det industriella rättsskyddet utgör alltjämt av grundpelaren på området. Det har successivt tillkommit en rad internationella överenskommelser på global nivå som redan fått eller kommer att kunna få betydelse i vårt land. tillträde till Madridprotokollet för- anledde en omfattande komplettering av varumärkeslagstiftningen för att reglera systemet med internationell varumärkesregistrering. I Mönster- utredningens uppdrag ingår att överväga, om bör tillträda den ny- ligen reviderade Haagöverenskommelsen om internationell registrering av mönster. Ett svenskt tillträde till denna torde innebära att en motsvarande komplettering måste ske av mönsterskyddslagstiftningen. På patentområdet spelar den av tillträdda konventionen om patentsamarbete (, PCT) en viktig roll. PCT administreras inom ramen för (). Konventionen har numera tillträtts av alla viktiga industristater. Syftet med PCT är att förenkla formkraven i fråga om handläggningen av patentansökningar och att därigenom skapa en möjlighet att erhålla patent i flera stater genom en s.k. internationell patentansökan. I 3 kap. PL ges bestämmelser härom för svensk del.