sou · GPB328d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Införan- det av presumtionsregeln i 1 kap. 10 § andra stycket YGL torde också ha inneburit att problemet rörande frågan om YGL över huvud taget är till- lämplig har reducerats eftersom de upptagningar det här gäller oftast sak- nar ursprungsuppgifter och således ofta får anses falla utanför grundlagens tillämpningsområde med tillämpning av presumtionsregeln. Även proble- met med att JK inte kan motbevisa invändningar om att preskription har inträtt kommer troligen att minska genom förslag till förlängning av preskriptionstiderna för yttrandefrihetsbrott i tekniska upptagningar som saknar någon av de i 3 kap. 13 § angivna ur- sprungsuppgifterna, den s.k. utvidgade brottsbalksregeln (se kapitel 8). De nu nämnda fallen torde således inte utgöra några avgörande problem. Att utgivningstidpunkten skall bestämmas i enlighet med vad som gäl- ler enligt TF, dvs. att det skall krävas att i vart fall ett exemplar av upptag- ningen lämnats ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets, innebär inte att YGL:s tillämpningsområde skall an- ses omfatta även tekniska upptagningar som lämnas ut eller avses lämnas ut för försäljning, uthyrning eller liknande i endast ett exemplar (här bort- ses från det fallet att offentliggörande sker eller avses ske genom offentlig uppspelning) eftersom detta skulle strida mot YGL:s ändamål att säker- ställa friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsikts- bildningen. Resonemanget innebär endast att det läggs fast att utgivnings- tidpunkten, dvs. den tidpunkt då grundlagen tillåter att ingripande får ske, infaller redan när ett exemplar lämnas ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. För att YGL över huvud taget skall vara tillämplig, vilket naturligtvis är den fråga som måste besvaras först, skall enligt mening alltjämt krävas att spridning skett eller avses ske till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Vid avgörandet av denna fråga tillämpas presum- tionsregeln i andra stycket i 1 kap. 10 § YGL. Klargörandet av att utgivningstidpunkten inte nås förrän i vart fall ett exemplar lämnats ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets kan ske genom att man i 1 kap. 10 § första stycket YGL lägger till en uttrycklig regel om när utgivningstidpunkten är nådd som motsvarar regeln om detta i 1 kap. 6 § andra meningen TF. En sådan ändring kräver också att man inför utgivningsbegreppet i YGL eftersom detta nu inte nämns i lagtexten. Paragrafen skulle kunna ändras enligt föl- jande (ändring i förhållande till nu gällande lydelse är kursiverad): Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 389 Grundlagen är tillämplig på sådana tekniska upptagningar som ges ut i . En teknisk upptagning ges ut då den utlämnas för att spridas till allmänheten genom att spelas upp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt.. Om grundlagen är tillämplig eller inte prövas i det enskilda fallet på grundval av vad som kan antas om spridningen. Om inte annat framgår av omständigheterna, skall grundlagen anses tillämplig på en upptag- ning med uppgifter enligt 3 kap. 13 § och 4 kap. 4 §. Ändringen avser utgivningstidpunkten och rör inte vad som krävs för att grundlagen över huvud taget skall vara tillämplig. Det är således inte tillräckligt att framställning av endast något enstaka eller ett fåtal exemp- lar sker eller avses ske för att YGL skall vara tillämplig (när spridning avses ske genom utlämnande av exemplar och inte t.ex. genom offentlig uppspelning) utan det krävs ett tillräckligt antal för att spridning skall kunna ske till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. När så många exemplar framställts eller avses framställas kan dock ingripande mot upptagningen ske redan när en upptagning lämnats ut för spridning. Frågan om grundlagen är tillämplig avgörs också med tillämpning av presumtionsregeln i 1 kap. 10 andra stycket YGL. Som en följd av ändringen i 1 kap. 10 § YGL bör ordalydelsen i pre- skriptionsregeln för tekniska upptagningar i 7 kap. 1 § andra stycket YGL ändras så att det anges att tiden enligt denna regel löper från det att upp- tagningen gavs ut. En viss nackdel med den nu diskuterade nya lydelsen av 1 kap. 10 § YGL, liksom med den gällande lydelsen av paragrafen och med den nuvarande utformningen av 1 kap. 5 och 6 §§ TF, är att den kan ge in- trycket att grundlagen inte är tillämplig på tekniska upptagningar förrän de lämnas ut för spridning. Som framgått i det föregående är detta fel. Grundlagsskyddet med bl.a förbudet mot censur och hindrande åtgärder är i funktion redan innan en teknisk upptagning är framställd och lämnas ut för spridning och motsvarande gäller för skrifter enligt TF. Detta framgår dock av 1 kap. 3 § YGL och 1 kap. 1 § första stycket samt 1 kap. 2 § TF varför stannar för att inte föreslå någon änd- ring i TF eller YGL för att klargöra detta. 390 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. Kommitténs bedömning: Med teknisk upptagning i 1 kap. 10 § YGL skall förstås en upplaga av en teknisk upptagning, och varje ny upplaga utgör en ny teknisk upptagning. Exemplar och mångfaldiga har samma betydelse som i normalt språkbruk. Den som låtit framställa får anses avse den som planerar, organiserar och genomför produktionen av de för sprid- ning avsedda exemplaren. Varje framställning av en ny upplaga är en ny produktion. De ytterligare begrepp, utöver upplaga, som JK nämner i sin framställning som oklara är filmen, ljudupptagningen, exemplar, mångfaldiga och den som har låtit framställa. Vid ändringar av YGL infördes begrep- pet teknisk upptagning som gemensam beteckning för filmer, videogram, ljudupptagningar och andra upptagningar med text, bild eller ljud som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpme- del. Särregleringen av ljudupptagningar upphävdes också. De problem JK fann föreligga beträffande begreppen filmen och ljudupptagningen torde alltså numera avse begreppet teknisk upptagning. JK anför i sin framställning att möjligheterna för honom att ingripa med stöd av YGL ofta beror av vilken innebörd som kan tilläggas olika begrepp eller lokutioner som de ovan angivna. Han anför att begreppen och uttrycken i YGL inte är helt entydiga och att vägledning för hur olika väsentliga begrepp skall förstås inte alltid ges i förarbetena till denna grundlag utan att ledning ofta får sökas i TF och i praxis och doktrin på tryckfrihetens område. JK anger att filmen och ljudupptagningen sålunda torde vara att förstå på motsvarande sätt som skriften i TF och att mång- faldiga och exemplar är begrepp som förekommer också i TF. JK anför vidare att ett begrepp som är av väsentlig betydelse för förståelsen av de nämnda begreppen liksom för tolkningen och tillämpningen av YGL i öv- rigt är upplaga. Den tekniska upptagningen och exemplar Syftet med YGL är att skydda friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildningen, och detta kommer beträffande teknis- ka upptagningar till uttryck i kravet i 1 kap. 10 § på spridning till allmän- heten. YGL är alltså endast tillämplig på tekniska upptagningar som sprids eller avses spridas till allmänheten. Sådan spridning kan ske genom att upptagningen spelas upp vid en offentlig visning eller genom att den säljs eller tillhandahålls på annat sätt. I de fall då spridning sker eller avses ske genom utlämnande av exemplar t.ex. för försäljning avser alltså uttrycket SOU 2001:28 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 391 teknisk upptagning i 1 kap. 10 § YGL en upplaga av en viss storlek av en teknisk upptagning. Som anges i avsnitt 10.3.2 kan man knappast ange exakt hur många exemplar som krävs utan frågan får bedömas mot bak- grund av att upptagningen skall kunna lämnas ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Det får dock anses klart att det inte är tillräckligt att endast ett eller ett fåtal exemplar framställts eller avses framställas, om det inte är fråga om en offentlig visning. Som framgått i avsnitt 10.3.1 skall enligt förarbetena till TF olika upp- lagor alltid anses som skilda skrifter även om innehållet överensstämmer. Med en skrift i TF avses alltså inte endast verket i sig eller den ur- sprungliga upplagan utan varje enskild ny upplaga av skriften. Eftersom YGL har tillkommit efter förebild av TF och TF skall utgöra en utgångs- punkt för förståelsen och tolkningen av YGL gäller detta också på YGL:s område. En ny upplaga av en teknisk upptagning är alltså en ny teknisk upptagning för vilken en ny preskriptionstid för yttrandefrihetsbrott löper. Som anges i avsnitt 10.3.1 ger både olika innehåll och olika tryckningstill- fällen olika upplagor. (Jfr Hovrättens för slutliga beslut i mål Ö 983-99.) Sammanfattningsvis kan alltså sägas att med teknisk upptagning i 1 kap. 10 § YGL skall förstås en upplaga av en teknisk upptagning, och att varje ny upplaga utgör en ny teknisk upptagning. När spridning sker eller avses ske genom utlämnande av exemplar krävs en upplaga av en viss storlek men när spridning sker genom offentlig visning kan upplagan bestå av ett exemplar. Begreppet exemplar förekommer i 3 kap. 9 och 13 §§, 4 kap. 4 §, 5 kap. 6 § samt 7 kap. 5 § YGL. Enligt me- ning har begreppet i dessa bestämmelser samma betydelse som i normalt språkbruk. Vad som avses torde alltså vara enskilda exemplar, t.ex. ett videogram eller en cd-skiva, av den tekniska upptagning, dvs. den upplaga av tekniska upptagningar, som är aktuell. I YGL förekommer begreppet mångfaldiga endast i 5 kap. 6 §. I paragra- fen sägs att en teknisk upptagning som innefattar yttrandefrihetsbrott får konfiskeras och att vid konfiskering alla exemplar som är avsedda för spridning skall förstöras. Vidare föreskrivs att det skall tillses att föremål som kan användas särskilt för att mångfaldiga den tekniska upptagningen inte skall kunna användas för att framställa ytterligare exemplar. Av förarbetena till bestämmelsen framgår inte att begreppet mångfaldi- ga här skall tilläggas någon annan betydelse än i normalt språkbruk. Mångfaldiga får alltså här enligt mening 392 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. anses betyda framställning av flera likadana exemplar. (I avsnitt 10.3.1 ovan behandlas frågan vilken betydelse begreppet mångfaldiga har i 1 kap. 5 § TF.) Den som låter/låtit framställa Uttrycket den som låter/låtit framställa en teknisk upptagning förekommer i 3 kap. 13 §, 4 kap. 1 §, 6 kap. 2 §, 7 kap. 3 §, 8 kap. 2 § och 10 kap. 1 § YGL. Det kommenteras dock inte närmare i propositionen till YGL. I 4 kap. 1 § första stycket YGL sägs att radioprogram och tekniska upptagningar skall ha en utgivare och i paragrafens andra stycke sägs att utgivaren utses av den som bedriver sändningsverksamheten eller låter framställa den tekniska upptagningen. I propositionen till YGL anger de- partementschefen att det i fråga om radio- och TV-program i allmänhet kan antas stå klart vem som i grundlagens mening bedriver verksamheten och att detsamma kan sägas om filmer (prop. 1990/91:64 s. 122). Uttalan- det tyder på att den som låter framställa avsetts ha samma betydelse som den som bedriver verksamheten. Paragrafen motsvaras i sak av 17 kap. 1 § i det förslag till utvidgning av TF med en ny andra avdelning om offentliga framställningar som re- mitterades till Lagrådet (prop. 1986/87:151). I förslaget angavs både för radioprogram och tekniska upptagningar att utgivaren utses av den som bedriver verksamheten (a. prop. s. 274). Lagrådet ansåg emeller- tid att det var bättre att anknyta till den på andra håll i förslaget begagnade lokutionen den som låter framställa en film (a. prop. s. 302). Det av Lag- rådet förordade uttrycket kom alltså att användas i YGL. Angående an- svarssystemet för filmer och videogram anförde departementschefen lagrådsremiss att verksamhet för utgivande av ljud- och bildupp- tagningar i de flesta fall torde bedrivas i ordnade associationsrättsliga for- mer och att ansvaret för att en utgivare utses alltså ligger på det företag som producerar framställningen (a. prop. s. 78). I det till Lagrådet remitterade förslaget fanns också en regel, 16 kap. 6 §, om märkning av filmer med bl.a. uppgift om vem som låtit framställa filmen som motsvarar nuvarande 3 kap. 13 § YGL (a. prop. s. 273). I spe- cialmotiveringen till den paragrafen (a. prop. s. 170) angavs att syftet med bestämmelsen var att underlätta utkrävande av det subsidiära ansvaret för yttrandefrihetsbrott i framställningen och att det var den som bedrev verk- samheten för framställning av filmer el.dyl. som avsågs och inte annan som hade hand om enbart den tekniska produktionen. Lagrådet angav i sitt yttrande beträffande denna bestämmelse (a. prop. s. 302) att hänvisningen till den som har låtit framställa framstod som något oklar. Lagrådet anför- de att MMU i sitt förslag i detta sammanhang använt uttrycket producen- Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 393 ten och belyst innebörden genom en hänvisning till uttalanden av Filmcen- surutredningen (SOU 1975:49 s. 230). angav bl.a. att med producent borde förstås den fysiska eller juridiska person som planerar, organiserar och genomför produktionen av en film (SOU 1969:14 s. 122). Lagrådet angav att det var troligt att det remitterade för- slaget skulle innebära detsamma och att det däremot inte torde syfta på exempelvis den som beställt en filmproduktion. I m.fl. Yttrandefrihetsgrundlagen, andra upplagan 1999, s. 68, anges att uttrycket den som låter framställa upptagningen såvitt gäl- ler bildupptagningar normalt är liktydigt med det inom filmbranschen be- gagnade uttrycket producenten och att därmed avses den som planerar, organiserar och genomför produktionen av en film. Det anges också att producenten ofta är ägare till den film han producerat och innehavare av de upphovsrättigheter som är knutna till filmen. Mot bakgrund av vad som redovisats ovan anser Mediegrundlagsutred- ningen att uttrycket den som låtit framställa får anses avse producenten, dvs. den som planerar, organiserar och genomför produktionen av de för spridning avsedda exemplaren. Härvid måste noteras att det inte är endast den ursprungliga framställningen av verket, dvs. framställningen av den första upplagan, som är att anse som produktion utan att varje framställ- ning av en ny upplaga är en ny produktion. Den som efter framställningen av den första upplagan av en film framställer en ny upplaga, t.ex. genom kopiering av videofilmer, är alltså att betrakta som producent beträffande den nya upplagan (jfr Hovrättens för slutliga beslut 2000- 11-23 i mål Ö 983-99). Att det förhåller sig på detta sätt följer av vad som ovan sagts om att när spridning sker eller avses ske genom utlämnande av exemplar (och alltså inte genom offentlig visning) skall med teknisk upp- tagning förstås en upplaga av en viss storlek av en teknisk upptagning och att varje ny upplaga är att betrakta som en ny upptagning. Den som låter framställa en teknisk upptagning kan ses som en motsvarighet till utgiva- ren eller förläggaren till en icke periodisk tryckt skrift. Den som faktiskt framställer, dvs. tekniskt producerar, en upptagning motsvaras i TF av den som trycker en skrift. Det kan också påpekas att den som låtit framställa och den som fram- ställer kan vara samma person, t.ex. vid småskalig produktion av videofil- mer (se prop. 1990/91:64 s. 122). anser att det inte är ändamålsenligt att i lag- text klargöra hur de olika begrepp som behandlats skall förstås utan att det får överlämnas åt rättstillämpningen att tolka dem. 394 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 10.6Särskilt om tekniska upptagningar som framställts utomlands Kommitténs förslag: Bestämmelserna i 3 kap. 13 § YGL om ursprungs- uppgifter skall inte gälla för tekniska upptagningar som framställts utom- lands och lämnats ut för spridning i . I stället införs i 10 kap. 3 § YGL en särskild regel om ursprungsuppgifter på sådana upptagningar. Enligt den nya regeln skall upptagningarna förses med uppgifter om vem som här i landet lämnat ut dem för spridning och när exemplaren förts in i landet. Skyldigheten åvilar importören. I 4 kap. 2 § tillämpningslagen in- förs en särskild regel om att skyldigheten att sätta ut uppgifter på importe- rade upptagningar skall fullgöras på samma sätt som när det gäller upptag- ningar som framställts här om det är möjligt. Annars får skyldigheten full- göras genom att uppgifterna anbringas på fodral, omslag eller liknande föremål. Om förlagan till en teknisk upptagning tillverkas i och de för spridning avsedda exemplaren tillverkas utomlands och importeras hit får upptagningen anses framställd utomlands. Som nämnts inledningsvis i detta kapitel har JK sin framställning till rege- ringen (bilaga 2 till detta betänkande) påtalat vissa oklarheter och svårig- heter beträffande tekniska upptagningar som framställts utomlands. Som ett problem anger JK att den som importerar tekniska upptagningar till för spridning här inte synes ha någon straffsanktionerad skyldighet att sätta ut fullständiga ursprungsuppgifter på upptagningen. JK anför att det kan ifrågasättas om de skyldigheter importören har i detta avseende är tillräckligt långtgående och att man skulle kunna överväga en skyldighet för importören att förutom sitt eget namn även ange när exemplaren förts in i landet. Som ett tredje problem anges frågan hur man skall se på sådana fall då en förlaga till en teknisk upptagning skapats i och de för spridning i avsedda exemplaren sedan tillverkats utomlands och importerats hit. De av JK påtalade problemen har betydelse bl.a. för möj- ligheten att bestämma utgångspunkten för preskriptionstiden för yttrande- frihetsbrott (jfr kapitel 8). I anges att kommittén skall utre- da de tillämpningsproblem som JK redovisar i sin PM och att kommittén skall analysera vilka regler som gäller och bör gälla i den speciella situa- tionen då en förlaga till en teknisk upptagning skapas i och de exemplar som är avsedda för spridning i sedan tillverkas utom- lands och importeras hit. Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 395 10.6.2Skyldighet att sätta ut ursprungsuppgifter De regler som kräver att tekniska upptagningar skall förses med uppgifter om framställare och utgivare m.m., så kallade ursprungsuppgifter, är en viktig del av ansvarssystemet i YGL. Syftet med reglerna är att göra det möjligt att spåra någon som kan hållas ansvarig för yttrandefrihetsbrott i upptagningarna. Ursprungsuppgifter har också stor betydelse för möjlig- heten att avgöra dels om en upptagning spritts till allmänheten och således faller in under grundlagsskyddet, dels när preskriptionstiden för yttrande- frihetsbrott börjar löpa. I 3 kap. 13 § första stycket YGL sägs att sådana exemplar av tekniska upptagningar som framställs i landet och är avsedda för spridning här skall förses med tydliga uppgifter om vem som har låtit framställa upptagningen samt om när, var och av vem exemplaren har framställts. I andra stycket föreskrivs straffansvar för den som framställer en teknisk upptagning och därvid uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot första stycket. Enligt tredje stycket föreligger straffansvar för den som uppsåtligen eller av oakt- samhet sprider en teknisk upptagning som saknar sådana uppgifter som sägs i första stycket. Detsamma gäller om någon uppgift är felaktig och spridaren känner till detta. Framställaren kan dömas till böter eller fängel- se i högst medan spridaren endast kan dömas till penningböter. Spridaren kan emellertid också bli ansvarig för yttrandefrihetsbrott som begås genom den upptagning han sprider. I 6 kap. 2 § tredje stycket YGL sägs att spridaren svarar för yttrandefrihetsbrott i upptagningen om upp- tagningen saknar uppgift om vem som har låtit framställa den och det inte kan klarläggas vem han är eller han saknar känd hemortsadress i och inte heller kan påträffas här under rättegången. Enligt fjärde stycket i samma paragraf gäller detsamma om en lämnad uppgift innebär att den som låtit framställa upptagningen har hemvist utomlands eller om uppgif- ten är oriktig och spridaren känner till detta. Enligt 4 kap. 1 § YGL skall tekniska upptagningar ha en utgivare och denne utses av den som låter framställa upptagningen. I 4 kap. 4 § samma grundlag sägs att det skall framgå av en teknisk upptagning vem som är utgivare och att utgivaren skall se till att varje exemplar har en sådan upp- gift. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheten att utse utgivare kan enligt 4 kap. 6 § första stycket första meningen YGL dömas till böter eller fängelse i högst . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheten att se till att uppgift om utgivaren sätts ut på en teknisk upptagning kan enligt 4 kap. 6 § första stycket andra me- ningen YGL dömas till penningböter. I 10 kap. YGL finns regler om radioprogram och tekniska upptagningar från utlandet. I 1 § första stycket sägs att bestämmelserna i 1–9 kap. och 11 kap. är tillämpliga också på sådana tekniska upptagningar som har 396 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. framställts utomlands och lämnas ut för spridning i . Det anges vidare att vad som annars sägs om den som har låtit framställa upptag- ningen skall därvid i stället gälla den som här i landet lämnar ut den för spridning. Med den som här lämnar ut en framställning för spridning avses enligt förarbetena till YGL importören (prop. 1990/91:64 s. 132). För im- portören gäller alltså det som sägs om den som låtit framställa upptagning- en. Av det anförda framgår alltså att importören är skyldig att utse utgivare enligt 4 kap. 1 § jämförd med 10 kap. 1 § YGL och kan fällas till ansvar om han underlåter att göra detta (4 kap. 6 § jämförd med 10 kap. 1 § YGL). Han är däremot inte skyldig att se till att uppgift om utgivaren sätts ut utan denna skyldighet ligger på utgivaren. Eftersom hänvisningen i 10 kap. 1 § till 1-9 kap. och 11 kap. även om- fattar 3 kap. 13 § gäller denna bestämmelse även för upptagningar som framställs utomlands och lämnas ut för spridning i . Enligt 3 kap. 13 § YGL skall upptagningen förses med uppgift bl.a. om vem som låtit framställa den samt när den har framställts. Beträffande importerade upp- tagningar skall det som sägs om den som låtit framställa upptagningen gälla för importören. Den importerade upptagningen skall alltså förses med uppgift om vem som är importör. Skyldigheten att förse upptagningen med denna uppgift och övriga ursprungsuppgifter åvilar den som fram- ställer en teknisk upptagning, inte den som låter framställa upptagningen. Den straffsanktionerade skyldigheten att förse en upptagning med ur- sprungsuppgifter enligt 3 kap. 13 § YGL åvilar alltså inte importören utan den som framställer upptagningen. I ett fall då framställaren finns utom- lands är han inte åtkomlig för svenska myndigheter. Den som importerar en upptagning för spridning i är alltså skyldig att utse utgivare. Uppgift om utgivaren och vem som importerat upptagningen skall finnas på upptagningen men skyldigheten att se till att uppgifterna sätts ut åvilar inte importören utan utgivaren respektive fram- ställaren. Den senare är inte åtkomlig eftersom han finns utomlands. (En annan sak är att importören kan straffas med penningböter om han sprider en upptagning som har bristfälliga ursprungsuppgifter eller som saknar sådana uppgifter och att han som spridare kan bli ansvarig för yttrandefri- hetsbrott i upptagningen om denna saknar uppgift om vem som är importör eller om lämnad uppgift innebär att importören har hemvist utomlands eller om uppgiften är oriktig och spridaren känner till detta.) anser att YGL bör ändras så att skyldig- heten att se till att ursprungsuppgifter sätts ut på upptagningar som fram- ställts utomlands och lämnas ut för spridning i ligger på importö- ren och inte som på den oftast oåtkomlige utländske framställaren. Im- portören bör vara skyldig att sätta ut sitt eget namn och uppgift om när upptagningen förts in i landet. Dessa uppgifter ger ledning när det gäller