sou · GPB395d9 · 2002-01-01 00:00:00 — Av detta skäl verkar inriktningen ha förskjutits mot en mindre belastad grupp av klienter och att detta skedde redan när lokaler för boendet skulle väljas. Ytterligare faktorer är: N Systemet med abonnemang, vilket avhänder boendet en del av möjligheten att själva avgöra vilken målgrupp som man vill rikta sig till. N Att stadsdelarna valde ett alternativ med lägre dygnskostnad och med lägre personal- och aktivitets-/innehållskostnader. Detta ledde till att en tyngre grupp inte kunde accepteras av ansvariga, eftersom det ställdes högre krav på att de boende skulle klara sig mer på egen hand. Bristen på platser över huvud taget, bristen på alternativ anges som ett viktigt skäl för placering i de enkätsvar som kom in från social- sekreterarna. Boendet har kommit att ta många akuta placeringar och det är oklart var dessa annars hade hamnat. Risken finns att de akuta placeringarna i handläggarnas arbete konkurrerar ut det mer långsiktiga behov som gruppen med svårare problem och behov av längre boendetid och mer stöd har. Bedömning av bärighet i resultaten Svaren på den enkät som skickades ut till placerande handläggare blev få. De data som ändå kom in är intressanta i det att så många i den ursprungliga målgruppen ändå kan identifieras. Att man blev/kände sig tvungna att byta fokus avseende proble- matik är intressant i sig och illustrerar kanske det förhållande som vidmakthåller hemlöshetsproblematiken (se ovan under avsnitt Resultat i relation till samt nedan under rubrik Frågor som aktualiserats). En ökad samverkan med andra stadsdelar har tagit sin början. Både direkt i form av samtillsyn men även genom att möjliggöra försälj- ning av såväl tillsyn som administrativ hantering av boenden. Det som kan vara värt att ta vara på är kanske framför allt den eko- nomiska uppbyggnaden av boendet. Personalstyrkans kompetens kan användas för att utöva, och sälja tillsyn i lägenheter till andra stads- delar. På så sätt blir boendet en verksamhet med egen ekonomisk genereringskapacitet utöver de abonnerade platserna, som förtroendet gentemot fastighetsägare kan stärkas via översyn och stödkontakter i de lägenheter där klienter bor. innebär strategin en risk vad gäller vilka som kommer att få tillgång till boendet. Boendet i sig förlorar inflytande över vil- ka placeringar som görs när platserna abonneras ut. Abonnemang är ett sätt att skapa en ekonomisk trygghet. innebar abonnemangsformen att BoCentrum tappar kontrollen över vilka klienter som skrivs in i boendet. En relaterad fråga är hur man kan undvika att ekonomiska fakto- rer, alternativt rädsla/oro knuten till att ta in en svår grupp när man vill kunna visa upp ett lyckat och bra projekt, blir styrande vad gäller val av boende? Boendet kommer att fortsätta fungera i sin nuvarande form och utbyggnaden av satellitlägenheter kopplade till boendet fortskrider. Andra boenden startas också enligt liknande principer som Bo- Centrum. Vad som händer med den mest utsatta gruppen, såsom den ursprungligen definierades, är oklart. undersökning 1999 visade att det fanns en stor grupp hemlösa i . Flertalet i gruppen karakteriserades av en svårare missbruks- eller psykiatrisk problematik. De boende- former som varit aktuella att erbjuda denna grupp saknade den högre grad av stöd som ansågs vara nödvändig för många i gruppen hemlösa. Särskild vikt lades vid att det skulle tillskapas fredade kvinnoplatser. Förväntningarna var att förbättra möjlighe- terna till att minska återfall i missbruk och att underlätta det sociala samspelet mellan anhöriga och andra människor i omgivningen. Bakgrunden till starten av ett lågtröskelboende står även att finna i det att noterade att det var samma människor som stod i kö till härbärget . Hur kan man hjälpa gruppen långliggare på härbärget till en drägli- gare boendesituation och lätta trycket på härbärget? Start av ett lågtröskelboende för 10 personer som varit hemlösa och återkommande bott på RIA:s härbärge. Särskilt vikt lades vid att det skulle tillskapas fredade kvinnoplat- ser. Underlag för denna prioritering var kommundelarnas uppfölj- ning som visade att en grupp särskilt utsatta personer med grava missbruksproblem och/eller fysisk och psykisk ohälsa, erhöll ett mycket begränsat stöd av . Många uppfattades också av omgivningen som mycket störande. Den föreslagna verksamheten innebar, i jämförelse med befint- liga insatser, en högre omvårdnadsnivå. Boendet inrymdes i lokaler som tidigare använts av ett ålder- domshem. Varje boende erbjöds eget rum i en korridor med gemensamma ytor som kök och TV-rum. Personalstyrkan täckte in dygnets alla timmar. I verksamhetsavtalet mellan kom- mun och anges följande vad gäller verksamhetens innehåll: Ett omvårdnadsboende med individuella planer/kontrakt, baserade på den enskildes behov med miljöterapeutisk och pedagogisk inriktning. Verksamheten skall innehålla motivationsarbete för ett eget boende och vara klientcentrerat. Socialsekreterare skall tillsammans med den boende och föreståndaren göra en planering och skriva plan/kontrakt. Ansvaret för detta åvilar socialsekreteraren. Enligt kravspecifikation är alkoholbruk inte tillåtet inom boendet, men man får tillgång till sitt rum även om man är berusad. Enda möjligheten att bli utskriven är hot eller våld mot personal eller mot andra boendegäster. Mallar för motivationsplaner och uppföljning finns färdiga för användning och har utarbetats av utvärderare och projektanställda. Relation till kommitténs direktiv Det fanns inledningsvis svårigheter att knyta projektet till kom- mitténs målsättningar eftersom ursprungsansökan mer gällde per- soner med svårt missbruk. Långsiktiga förbättringar för hemlösa, framför allt de som uppvisade missbruk och psykisk störning blev efterhand en mer preciserad frågeställning, De boende är äldre missbrukare med alkohol-, bland- och tablett- missbruk. De har alla en lång historia av hemlöshet och missbruk bakom sig. Elva personer har beviljats boende på omvårdnadsboen- det Berget. Gruppen har en relativt hög medelålder. Ungefär halva gruppen har en bakgrund som innefattar arbete, familj, bostad osv. Den andra halvan av gruppen har ett tidigt utvecklat missbruk bakom sig och har aldrig lyckats integreras i samhället. Tiden som hemlös är lång för de flesta och härbärges- boende är . Det är flera av de boende som har egen pension. Personalens samlade intryck är att antalet nyktra dagar har ökat något och att de boendes missbruk sker under mer hanterade for- mer. Uppfattningen är också att boendet inneburit en lägre belast- ning på polis, sjukvård och sociala myndigheter. Enligt uppgift har boendet besparat kommunen två LVM-placeringar som varit aktu- ella innan inflyttning. Detta innebär i så fall att en del av kostnaden för boendet sparats in. En strukturerad skattning av funktionsnivå har genomförts , i början och slutet av våren. Det har funnits en känsla av att den använda skalan (Global Assessment of Function) inte riktigt gör de boende rättvisa, eller inte fångar upp viktiga aspekter av den utveckling de genomgår och den funktionskapacitet som de har. Den bedömning som ändå har gjorts tyder på en förbättring med en höjning av både lägsta nivå och högsta nivå i gruppen. Då samtliga boende varit bostadslösa tidigare men tillbringar mycket av dagtiden i boendet har förbättringar skett vad gäller per- sonlig hygien. Antalet besök i akutsjukvård har förmodligen också minskat eftersom planering av medicinering och läkarbesök sker i samråd med personal på boendet. Den fysiska hälsan har också i flera fall förbättrats. Besök hos sociala myndigheter har minskat och sker under lugnare former. Boendet har varit lugnt och har inte inneburit att andra missbru- kare dragits dit. En person har varit tvungen att flytta på grund av hot om våld mot personal. Boenderåd har startats, och har efter att ha haltat fungerat bättre . en mindre del av de boende har motivationsplaner upprättade till- sammans med sin socialsekreterare. Tanken har varit att den som klarat en nykter period på Berget skall kunna flytta till nästa steg i boendekedjan. Av de tio boende är det en person som inom rimlig tid skulle kunna flytta vidare, om möjligheten fanns. Boendekedjan i fungerar inte på grund av bristen på lägenheter, vilket gör att de boende fastnar. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågeställning Utifrån den fokuserade frågeställningen är svaret fortfarande osä- kert med tanke på hur boendet varit i gång. Mycket tyder dock på att detta är ett bra sätt att hjälpa gruppen mycket långva- rigt hemlösa till en drägligare boendetillvaro. Möjligheten att ta in personer med aktivt missbruk, med begränsningen att bruk inte får ske på boendet, har gjort att man når den avsedda gruppen långlig- gare och uteliggare som man ursprungligen avsett. Vad gäller övriga förväntade effekter av flytten från härbärge till mer eget boende är det ännu osäkert om missbruksproblematiken påverkas i positiv riktning. Personalens egen bedömning är att missbruket kanske minskat, men framför allt att det inte sliter lika hårt på den enskilde och att det sker under mer hanterade former. Av de omvärldseffekter som beskrivs är några av den arten att de kan tas utan ytterligare stöd, medan andra slutsatser är svagare. Det är sannolikt att boendet har haft flera goda sekundäreffekter på stadsmiljö, antal LOB-omhändertaganden, färre akutbesök m.m. Bedömning av bärighet i resultaten Bedömningarna är osäkra på grund av att projektet brustit i konti- nuitet och mätmetoder. Den långa startsträckan för igångsättning av boendet, byte av projektledare, svårigheter att etablera själva boendet, att hitta lämplig lokal etc, har bidragit till att projektet ännu är i sin linda och därför svårt att bedöma. Berget förefaller fungera väl som boende för denna grupp. Per- sonal och boende ger uttryck för de positiva effekter som boendet inneburit. Vad gäller den mer långsiktiga ambitionen att motivera till ökad nykterhet och att ge möjlighet att avancera vidare i boen- dekedjan är det ännu för tidigt att säga något. Av de resultat som finns bör man dra slutsatsen att det senare inte uppfyllts. Bedömningen av utveckling och av omvärldseffekter har den svagheten att det är just en bedömning och att hårddata saknas. Uppdraget har kritiserats på grund av att det ansetts otydligt. Andra exempel på svårigheter avseende samarbetsfrågor har varit oklarheter i ansvarsfördelningen mellan socialtjänst och . Samarbetet mellan boendet och handläggare har som gått försvårats av alla de omorganisationer som genomgått. Detta har även präglat projektledningens arbete. Här finns sannolikt också förklaringen till att så få av de boende har motivationsplaner upprättade tillsammans med social- sekreterare och boendepersonal. En osäkerhetsfaktor som kom fram i startprocessen var huruvida upphandling skulle ske eller ej. Ett annat problem har varit samordningen av projektet, som inte bara har gällt förvaltningsenheter utan även olika politiska nämn- der. Det har tagit att hitta en plats för boendet bland annat på grund av att redan boende i ett område ofta motsätter sig att sådan verksamhet förläggs dit, men framför allt på grund av att det råder brist på passande lokaler i . Att bygga nya lokaler innebär en stor investering med medföljande höga hyror. Personalen har förklarat att man inte klarar av att hantera klien- ter med tyngre missbruk än alkohol. Verksamheten kommer att fortsätta i nuvarande former. Man söker medel för att tillsätta en projektledartjänst som skall arbeta vidare med att skapa utrymme för vidare avancemang i en boendetrappa i de kommunala boen stad har boendestöd i olika former för människor med missbruksproblem och/eller sociala och ekonomiska problem. En undergrupp av personer i behov av boendestöd, kvinnor med miss- bruksproblem och/eller psykisk störning, identifierades och befanns ha behov som inte tillfredsställdes av existerande verksam- het. Kvinnoboendet växte fram ur ett samarbete med den ideella . Samarbetet landade i att kommunen 1999 installerade ett lågtröskelboende för bostadslösa, missbrukande kvinnor. De kunde också ha psykiska besvär och/eller ha varit utsatta för misshandel. Projektet har haft som målsättning att undersöka vilken effekt som en särskild satsning på speciell boendeverksamhet har för gruppen hemlösa missbrukande kvinnor, speciellt för de med både psykisk störning och missbruk. Projektets syfte och fokus Projektet syftade efter hand till att ge en detaljerad bild av vilka man möter i sin verksamhet, och vilka insatser som görs till stöd för dessa personer, samt hur boendeverksamheten påverkar kvin- nornas allmänna och specifika problematik. Förhoppningsvis skulle även projektet ge svar på frågor angående samverkan mellan olika aktörer (olika kommunala instanser, stat, sjukvård och frivillig- organisationer) och bostadsmarknadens attityd till hemlösa med särskild problematik. Kartläggning av de kvinnor som av en eller annan anledning kom till den speciella boendeverksamheten samt om denna verksamhet påverkar kvinnornas specifika problematik. Boende av karaktären lågtröskelboende inrättades med plats för 8– 10 kvinnor. Boendet skulle skilja sig från härbärgesboende i flera avseenden, bland annat skulle man för en icke tidsbestämd period ha boendet tryggat och ej behöva köa för en plats för natten. Per- sonalstyrkan bestod av 11 personer, en samordnare, tre nattperso- nal och sju med schemalagd arbetstid. En var socionom, två sjuk- sköterskor, fyra skötare, två vårdbiträden med vidareutbildning och en person med treårig utbildning på missbruksprogram. En indivi- duell planering skulle upprättas för varje boende. Kvinnorna kunde komma in direkt från gatan utan biståndsbe- dömning, eftersom flera kvinnor inte hade haft kontakt med soci- altjänsten före inflyttning i boendet. Det skulle inte vara tillåtet att ta in och använda droger i huset. Hot eller våld kunde leda till avbrott i boendet. Uppföljning görs av de kvinnor som aktualiserats genom pro- jektet har skett genom utnyttjande av den bakgrundsintervju som gjordes i början av klienternas boende, samt med hjälp av data i akterna. Denna uppföljning genomfördes av en av Sociala nämn- dernas stab externt anlitad utvärderare. Intervjuer genomförs med personalen om vad som görs, vad som fungerar och inte fungerar, och det eventuellt stöd som samhället i övrigt bistår med. Intervjuer genomförs med kommunens vikti- gaste hyresvärdar, hur de ser på att ta emot hyresgäster anvisade av kommunen och vad kommunen skulle kunna göra för att dels öka hyresvärdarnas benägenhet att ta emot sådana, dels för att under- lätta för hyresvärdarna när det gäller sådana hyresgäster, och när det gäller hyresgäster i riskzonen för vräkning. Relation till kommitténs direktiv Initialt uppfyller inte detta projekt de direktiv som kommittén satt upp eftersom fokus för projektet låg på en redan existerande grupp kvinnor med speciell problematik. Man ville undersöka om boen- destöd påverkar kvinnornas situation och således ej explicit under- söka hemlöshetsproblematiken. Vi har dock ansett att projekt efter hand kan räknas in i gruppen som är metod- och kun- skapsutvecklande vad gäller stödboende av olika slag. – har 33 kvinnor bott på . Genomsnittlig ålder är med en spridning från 23 till . Fem av kvinnorna hade inget missbruk utan kom till av andra orsaker. De 28 kvinnorna som hade missbruks- problem hade ett genomsnittligt missbruk på . Av dessa använde åtta enbart alkohol, bland övriga 20 dominerade amfeta- min och hasch som huvuddrog. omfattade boendet 9 klienter. var ingen missbruksfri. Ingen av kvinnorna vare sig flyttade vidare eller upphörde med sitt missbruk. krävde projektledningen att kvinnorna skulle vara drogfria i boen- det. Fem blev kvar. Totalt har 14 kvinnor av 27 (några bor fortfa- rande kvar) efter detta beslut flyttat ut på ett planerat sätt: nio till egen lägenhet, tre har flyttat ihop med en man och två har flyttat till inackorderingshem och därefter till lägenhet. Samtliga dessa har vid utflyttning varit drogfria, vilket i sig kanske inte förvånar efter- som kravet för boende var att de skulle vara drogfria, dock tycks några av kvinnorna i boendet kunnat vidmakthålla sin drogfrihet. Av 18 kvinnor som svarat på frågor om skolbakgrund hade 15 enbart eller mindre än nioårig grundskola. Två tredjedelar saknar helt arbetserfarenhet, medan fyra respektive två har haft en anställ- ning från 3 till respektive 13–. Genomsnittstiden i boendet har varit med en varia- tion mellan som kortast boendetid som den längsta. I samband med övergången till drogfrihetskrav drog boendet ned på personalstyrkan och avskaffade en tidigare samordnartjänst under kontorstid. medförde en omorganisation inom delar av proAros (kommunens utförarorganisation) att två chefs- tjänster blev tre, varvid den chef som svarat för kontakterna med föreningen bytte arbetsuppgifter. Följden av dessa föränd- ringar blev en minskad kontakt mellan boendet och Sveaföre- ningen. har respektive verksamhet åter funnit nya roller. stora målgrupper är nu kvinnor som gått ur missbruk men är ensamma (och bara har missbrukarvänner) samt kvinnor som är inne i ett missbruk och behöver motivation och en fast punkt i tillvaron. Kvinnoboendets form, egna rum men kollektiva köks-, toalett- och hygienutrymmen, kunde leda till problem när kvinnorna kom att umgås tätare än de själva ibland önskade. Speciellt när absolut drogfrihet inte krävdes uppstod ofta konflikter. Personalen har efter omorganisationen gått runt på ett snävt schema, vilket är slitsamt för inte minst de i personalgruppen som har egen familj. Schemaändringen har bidragit till en ökad perso- nalomsättning. Utan samordnartjänst har också kontinuiteten i verksamheten från dag till dag påverkats. När man haft kvinnor med svårare psykiska problem har detta också medfört problem. Kommunens utvärdering av verksamheten har visat på relativt goda resultat för verksamheten efter drogfrihetskravets införande, trots att verksamheten inte har en behandlingsinriktning. Den separata intervjuundersökningen bland kommunens hyres- värdar har visat att dessa anser att kommunen reagerar snabbt och adekvat på klagomål mot socialt belastade hyresgäster. Eftersom problemen med att hitta lägenheter för socialt belastade personer är så stora, är det av vikt att kommunen snabbt kan agera och ge stöd till de hyresgäster som så behöver. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågeställning Projektet har följt några av sina ursprungliga intentioner och kan relativt klart ge ett svar på frågan om vilka man möter i sin verk- samhet, och vilka insatser som görs till stöd för dessa personer, samt hur boendeverksamheten påverkar kvinnornas allmänna och specifika problematik. Problematiskt är dock att man övergivit den ursprungliga mål- gruppen till förmån för en mindre belastad. Bedömning av bärighet i resultaten Boendet tycks ha uppnått relativt goda resultat efter bytet av inriktning till drogfrihet. Mer avancerad slutsatsdragning försvåras dock av att detta även innebar ett byte av målgrupp. Det har varit problematiskt med samarbete mellan byråkrati och en ideell, mera lättrörlig organisation. är konflikterna dem emellan en viktig källa till förnyelse, och det är beklagligt att samarbetet har upphört. Detta beror till stor del på att man inte förankrat samarbetet organisatoriskt, det har varit alltför beroende av personkontakter. Samarbetet med olika former av annan vård har inte heller alltid fungerat som det var tänkt. Problematiskt är brist på tillnyktrings- och avgiftningsplatser för kvinnor, samt i hög grad bristen på boende, till exempel tränings- lägenheter, efter utskrivning från Sveaboendet. Problematiskt får också sägas vara att den ursprungliga målgrup- pen i någon mån fått stå tillbaka till förmån för kvinnor med mindre grav problematik. Det fattas boende för icke drogfria kvin- nor. Den förskjutning av målgruppen som blev resultatet av det införda drogfrihetskravet innebar att de kvinnor som hade det svå- rast återigen hamnade utanför samhällets skyddsnät – precis det som boendet var till för att korrigera. Antagligen var detta en pro- dukt av den initiala frågeställning som fanns och som ej direkt var relaterad till kommitténs målsättningar. Här fanns redan en verk- samhet som man ville bevara. Man planerar nu att rätta till detta, genom att införa en ingång till det drogfria boendet via jourboende utan krav på drogfrihet. Ett annat problem är behovet av medicinsk kompetens, främst psykiat- risk och gynekologisk. Många av kvinnorna har eller oroar sig för gynekologiska problem. En styrgrupp med representanter från andra instanser fanns till en början. Någon form av styr- eller referensgrupp skulle kunna underlätta samarbete. Struktur och ledning är viktigt för att föra samman personal i en gemensam inriktning. Speciellt viktigt är detta i ett uppbyggnads- skede, innan en organisationskultur har hunnit utvecklas inom verksamheten. Någon form av ledar- eller samordnartjänst vid boendet kan bidra till en lösning av detta. En separat undersökning har dessutom visat på vikten av att kommunen reagerar snabbt och adekvat på klagomål mot hyres- gäster för att avvärja eventuella problem som i förlängningen kan följa för hyresgästen (även erfarenheter från och understryker vikten av sådant agerande). Även den hyresvärd som känner ett socialt ansvar ansvarar för sina andra hyresgäster, och arbetar utifrån ett vinstintresse. De problematiska hyresgästerna kostar mer och pengar. Det är alltså viktigt med god kontakt. Kommunen arbetar nu med att förbättra sina kon- takter med hyresvärdarna. Goda kontakter räcker dock inte om det helt enkelt inte finns tillräckligt med bostäder i kommunen. I en s.k. boendetrappa kan det uppstå en flaskhals på ett trappsteg eftersom det inte finns tillräckligt med boendeplatser att erbjuda efter denna nivå. Kommunen avser att utöka sin satsning på hemlösa. Verksamheten kommer att bli permanent och avses utökas till att åter omfatta även klienter med mer besvärlig problematik. Man kommer att införa en ingång till det drogfria boendet via ett jourboende, utan krav på drogfrihet. 1.En viktig generell slutsats som kan dras från materialet är hur svårt det tycks vara att behålla fokus på de mest utsatta, de som har minst egna resurser. De har svårare att utnyttja resurser som ställs till förfogande, det är svårare att nå dem, det är svå- rare att få dem att anpassa sig till tänkta behandlingar och åtgärder. Det är kort sagt svårare att driva en verksamhet som konsekvent riktar sig till denna målgrupp. Just därför blir det extra viktigt att explicit slå fast en sådan inriktning inför verk- samhetsstart, och att regelbundet kontrollera att målgruppen inte förändras under verksamhetens livstid. En sådan kontroll- uppgift kan läggas på individer/instanser utanför/ovanför verk- ställarinstansen. 2.Även projekt som haft som uttalad målsättning att nå hemlösa, som inte tar del av samhällets hjälpsystem och som anses speci- ellt utsatta, har upptäckt att dessa speciellt utsatta målgrupper varit i minoritet bland de individer som nåtts. 3.De individer som man nått har oftast haft kontakter med sam- hällets hjälpsystem. De har trots detta uppenbarligen inte fått den hjälp de behövt för att kunna lämna sin situation. 4.Uppsökande verksamhet torde kunna utvecklas till en allmän metod för kartläggning av hemlösas problematik och behov. Uppsökare behöver dock ha någonting att hänvisa kontaktade individer till för fungerande hjälp och stöd. Utvidgade insatser är sannolikt nödvändiga för att kunna nå och hjälpa speciellt ut- satta grupper, såsom de med samtidig beroende- och psykisk problematik. 5.Det kommer kosta att ge bra boende och bra stöd. Om man inte är redo att göra den satsningen blir det lätt att man väljer de enkla och billigare alternativen. Då kommer man inte heller att lyckas med de svårare problemen.