sou · GPB39 · 2002-01-01 00:00:00 — grupp med arbetstagare som utför arbete som är eller brukar anses va- ra kvinnodominerat och grupp med arbetstagare som utför arbete som är att betrakta som likvärdigt med sådant arbete men inte är eller bru- kar anses vara kvinnodominerat (10 §). Det är visserligen möjligt att träffa kollektivavtal i ett eller flera av- seenden enligt 4–13 §§, men ett kollektivavtal kan aldrig befria ar- betsgivaren från sina skyldigheter enligt de nu nämnda reglerna (14 §). Jämställdhetsplanen ska utformas mot bakgrund av de specifika förhållanden som råder vid den enskilda arbetsplatsen. Jämställd- hetsombudsmannen (Jäm.O.) har tillsammans med (Jäm.N.) i uppgift att se till att lagen efterlevs (30 § Jäm.L. Här har Jäm.O. alltså en viktig uppgift att fylla, nämligen att komma med råd och informera om hur det aktiva jämställdhets- arbetet kan bedrivas. Detta informationsarbete får emellertid inte förväxlas med andra myndigheters befogenhet att utfärda för- fattningar och meddela förelägganden eller förbud så som till exem- pel gäller för Arbetarskyddsstyrelsen enligt 18 § arbetsmiljölagen (1977:1160)45. Jäm.O:s arbetsuppgifter är i det här avseendet just rådgivande och informerande. Det betyder också att det inte finns någon 1976/77:149, SOU 1976/77:1. påföljd för den som inte efterkommer myndighetens råd eller anvis- ningar. har ändå möjlighet att ge eftertryck åt sina råd genom att Jäm.O. har rätt att vända sig till Jäm.N. med en begäran om att nämnden vid vite ska förelägga arbetsgivaren att följa en fö- reskrift. (35 §§ Jäm.L.). Detta betyder i princip att Jäm.O. har möj- lighet att göra gällande att en eller flera av de aktiva åtgärderna bör tolkas och genomföras på det sätt som just Jäm.O. På så sätt kan myndighetens råd komma att både genomföras och efterlevas. har även en central arbetstagarorgani- sation i förhållande till vilken arbetsgivaren är bunden av kollekti- vavtal möjlighet att göra en framställan om att Jäm.N. vid vite ska förelägga arbetsgivaren att följa en eller flera av föreskrifterna i 4 – 13 §§ Jäm.L. (35 §). För att planen ska kunna anpassas till den enskilda arbetsplatsen så bra som möjligt ska de aktuella förhållandena vid den enskilda arbetsplatsen kartläggas på varje punkt av de aktiva åtgärderna.46 Det är den kartläggningen som bör ligga till grund för arbetsgiva- rens jämställdhetsmål, som både ska vara mätbara och realistiska. Vi- dare ska det framgå vilka åtgärder som arbetsgivaren har för avsikt att genomföra . Beskrivningen ska vara så konkret utformad att det framgår när åtgärderna är planerade att påbörjas, genomföras och avslutas. Därutöver ska det finnas uppgifter om vem som är an- svarig för att respektive åtgärd genomförs. Planen ska också vara så konkret utformad att det vid den årliga utvärderingen ska vara möj- ligt att konstatera om jämställdhetsarbetet har nått de uppställda målen eller ej. Är det så att arbetsgivaren inte har lyckats uppfylla ett eller flera mål i planen ska det finnas en utvärdering av varför detta inte har skett. I princip finns det inte någon möjlighet att slippa ifrån skyldigheten att behandla en aktiv åtgärd, men om det är så att en kartläggning visar att det är direkt onödigt att vidta någon/några åtgärder får arbetsgivaren ändå underlåta att behandla den aktuella frågan i planen. 46 På Jäm.O:s hemsida finns en checklista och en enkät som är tänkta att tjäna som hjälpmedel vid kartläggningen av arbetsförhållandena vid en enskild arbetsplats. 5.4Förhållandet mellan det aktiva jämställdhetsarbetet och jämställdhetsmärkning Utredningen har bland annat i uppdrag att komma med förslag på kriterier för Jämställdhetsmärkning. Erfarenheter från arbeten med märknings- och certifieringssystem visar entydigt på att det ofta uppstår problem när det gäller att komma överens om kriterierna för märkningen. Det är viktigt att kriterierna inte är allt för svåra att överblicka och förstå samt att det finns kopplingar till redan befint- liga föreställningar i vardagslivet47. Även om det inte är fler än drygt en femtedel av de privata arbetsgivarna () som har upp- rättat en jämställdhetsplan, menar vi ändå att ett väl dokumenterat och utvärderat jämställdhetsarbete av tre på var- andra följande år bör utgöra det första kriteriet vid frivillig jäm- ställdhetsmärkning. Skyldigheten att upprätta en jämställdhetsplan föreligger, såsom framgår ovan, endast vid arbetsplatser med minst tio anställda. Det betyder emellertid inte att arbetsplatser med färre än tio anställda inte får upprätta en plan för sitt jämställdhetsarbete. Tio anställda ska i stället ses som en gräns för när skyldigheten inträder. Med and- ra ord har också arbetsgivare med färre än tio anställda rätt att upp- rätta en jämställdhetsplan och på så sätt uppfylla det första steget i en jämställdhetsmärkning av företaget. Här kommer jämställdhets- märkningen också att kunna tjäna som hjälp vid det aktiva jäm- ställdhetsarbete vid såväl stora som små verksamheter. På så sätt menar vi att också mindre verksamheter kommer att kunna konkur- rera på lika villkor med större verksamheter, genom att använda sig av jämställdhetsmärkning som medel i konkurrensen om konsu- menter och övriga intressenter på den fria marknaden 47Med vardagslivet avser vi både det som sker mellan en enskild individ och en offentlig eller privat näringsidkare, eller en företrädare för denne och skeenden mellan arbetsgivare och arbetstagare. 48Motsvarande siffra för den offentliga sektorn är väsentligen bättre: nära tre fjärdedelar av arbetsgivarna inom den offentliga sektorn () har en plan, Jäm.O:s Nyhetsbrev nr 1, . Lagen om offentlig upphandling 63 6 Lagen om offentlig upphandling Lagen (1992:433) om offentlig upphandling () trädde i kraft och kan ses som en följd av ikraft- trädande. tar sin utgångspunkt i de för EG-rätten mest kän- netecknande principerna, nämligen förbudet mot diskriminering och att det ska råda fri rörlighet över gränserna för varor, tjänster, kapital och perso- ner. Tanken är nämligen den att det inte ska finnas några hinder för att bedriva handel inom EU. Det är således mot bakgrund av att alla ska ha lika stora möjligheter att erbjuda sina varor och tjänster på den fria marknaden som inte heller någon får gynnas på bekostnad av någon annan. 6.1Grunderna i lagen om offentlig upphandling har sin grund i sex direktiv om offentlig upphandling (public procurement). har det tillkommit två tilläggsdirektiv. Fyra direktiv rör offentlig upphandling i den s.k. klassiska sektorn. Till den klassiska sektorn hör varor, tjänster och byggentreprenader vid enheter som har anknytning till den offentliga sektorn. De di- rektiv som rör den klassiska sektorn är: 93/36/EEG – för upphandling av varor 93/37/EEG – för upphandling av bygg- och anläggningsentreprenader 92/50/EEG – för upphandling av s.k. A-tjänster 97/52 EG – ändringsdirektiv II 89/665/EEG – rättsmedelsdirektiv I Två direktiv rör de s.k. försörjningssektorerna. Till försörjningssekto- rerna hör kommuner samt offentliga och privata företag som pro- ducerar eller levererar el, gas, värme och dricksvatten. Men även de allmänna kommunikationerna såsom bussar, flygplatser, järnvägar, och tunnelbana samt hamnanläggningar faller in under försörjar- sektorerna. De direktiv som reglerar försörjarsektorerna är: 64 Lagen om offentlig upphandling 93/38 EEG – för upphandling av varor, entreprenader och tjänster 98/4 EEG – ändringsdirektiv II 92/13 EEG –rättsmedelsdirektiv II Vid sidan av direktiven finns det ett flertal principer som utgör grunden vid offentlig upphandling. Bland dessa principer bör främst proportionalitetsprincipen, principen om förutsebarhet och öppenhet och princi- pen om ömsesidigt erkännande nämnas. Vi kommer i det följande att behandla dem mer ingående. Utgångspunken i EG-rätten att alla ska behandlas lika och att inte någon medborgare i EU ska få utsättas för diskriminering har varit uppe för behandling i vid ett flertal tillfällen. Domstolen har också slagit fast innebörden av likabehandlingsprinci- pen. I ett mål mellan kommissionen och skriver domstolen bland annat allthough the directive [entreprenaddirektivet] makes no express mention of the principle of equal treatment of tenders, the duty to observe that principle lies at the very heart of the directive...49 Detta tolkas i förarbetena50 som att har slagit fast att likabehandlingsprincipen sträcker sig utöver vad som framgår av fördragen. Det är också denna tolkning som ligger till grund för portalparagrafen i , nämligen att (u)pphandling skall göras med utnyttjande av de konkurrensmöjligheter som finns och även i övrigt genomföras affärsmässigt. Anbudsgivare, anbudssö- kande och anbud skall behandlas utan ovidkommande hänsyn. (1 kap. 4 § ) Vi kommer i det följande att behandla vad som avses med begrep- pet affärsmässigt och den närmare innebörden av anbudssökande och att anbud skall behandlas utan ovidkommande hänsyn. 49C-243/89, p. 1994/95:19, del 1, sid. 478 och SOU 1999:139, sid. 57 f. Lagen om offentlig upphandling 65 6.1.1Parterna vid offentlig upphandling Även om likabehandlingsprincipen hålls mycket högt inom EG- rätten är det inte alla som är skyldiga att genomföra s.k. offentlig upphandling. Med offentlig upphandling avses således endast det offentligas köp, leasing, hyra eller hyrköp av varor, byggentreprenader eller tjänster. I har det offentliga preciserats till stat, kommuner och landsting. Det hade varit tämligen enkelt att kringgå bestämmelserna om offentlig upphandling om det inte hade funnits bestämmelser som reglerade även de bolag och olika bolagsformer som det all- männa använder sig av för att genomföra de uppdrag som de enligt lag är skyldiga att fullgöra. Således har skyldigheten att genomföra offentlig upphandling utsträckts till att även omfatta statliga, kommunala och andra myndigheter, beslutande församlingar i kommuner och landsting, sådana bolag, föreningar, samfälligheter och stiftel- ser som anges i 6 § myndigheter, beslutande församlingar, bolag, föreningar, samfälligheter, stiftelser och enheter samt församlingar och kyrkliga samfälligheter i fråga om verksamhet som bedrivs enligt begravning- slagen. (1 kap. 5 § ) Därutöver är även följande associationer skyldiga att genomföra offentlig upphandling: bolag, föreningar, samfälligheter och stiftelser som har inrättats i syfte att täcka behov i det allmännas intresse, under förutsättning att behovet inte är av industriell eller kommersiell karaktär och 1vars kapital huvudsakligen har tillskjutits av staten, en kommun, ett lands- ting eller en annan upphandlande enhet, eller 2vars upphandling står under statlig eller tillsyn eller en tillsyn av en annan upphandlande enhet, eller 3vars styrelse till mer än halva antalet ledamöter utses av staten, en kom- mun, ett landsting eller en annan upphandlande enhet (1 kap 6 § ) Privata näringsidkare, som inte har i uppgift att täcka behov i det allmännas intresse eller omfattas av försörjningssektorerna enligt 4 kap. 1 § , faller därmed utanför lagen. Trots detta uppgår den offentliga upphandlingen till betydande belopp. Det finns inte några exakta uppgifter om hur mycket upphandlingen uppgår till. beräknade Upphandlings- och miljöutredningen att den sammanlagda upphandlingen uppgick till . uppskattade den sammanlagda upphand- 66 Lagen om offentlig upphandling lingsvolymen till per år.51 Ungefär hälften av alla upphandlingar avser tjänster. En fjärdedel av upp- handlingen avser bygg- och anläggningsarbeten. Upphandlingen av varor uppgår till ungefär en femtedel.52 Lagen om offentlig upphandling omfattar i princip all anskaffning av varor och tjänster som de upphandlande enheterna gör. Olika bestämmelser är dock tillämpliga beroende av upphandlingens vär- de. Vid upphandling av varor, byggentreprenader, och s.k. A- tjänster över de s.k. tröskelvärdena skall bestämmelserna i 1–5 kap. Vid upphandling under de s.k. tröskelvärdena, vid upphandling av B-tjänster, försvarsprodukter m.m. oavsett värde skall bestämmel- serna i 6 kap. tillämpas jämte vissa bestämmelser i 1 kap . För statliga myndigheter är tröskelvärdet 130 000 särskilda dragningsrätter (sdr). För övriga upphandlande enheter är tröskelvärdet det lägsta av 200 000 ecu eller 200 000 sdr. (2 kap. 1 § ) Det finns särskilda bestämmelser när det gäller upphandlingskon- trakt som är regelbundet återkommande eller som ska förnyas inom (2 kap. 3 § 2 st.). Därutöver finns det särskilda bestäm- melser som tillämpas vid byggentreprenad eller koncession som uppgår till minst 5 000 000 ecu eller 5 000 000 sdr, exklusive mer- värdesskatt (3 kap 1 § ). De särskilda dragningsrätterna är av- rundade till svenska kronor i förordningen (1996:581) om tröskel- värden enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. 51SOU 1995:32 och SOU 1999:139, sid. 54. 52SOU1999:139, sid. 54. Lagen om offentlig upphandling 67 6.2Former av offentlig upphandling I skiljs det på följande fem former av Offentlig upphandling53: a)Öppen upphandling: upphandling där alla leverantörer får lämna anbud. b)Selektiv upphandling: upphandling där en upphandlande enhet inbjuder vissa leverantörer att lämna anbud. c)Förhandlad upphandling: upphandling där en upphandlande enhet inbjuder vissa leverantörer att lämna anbud och tar upp förhandling med en eller flera av dem. d)Förenklad upphandling: upphandling där alla leverantörer har rätt att delta, deltagande leverantörer skall lämna anbud och den upphandlande enheten får förhandla med en eller flera anbudsgivare. e)Urvalsupphandling: upphandling där alla leverantörer har rätt att ansöka om att få lämna anbud och den upphandlande enheten inbjuder vissa leve- rantörer att lämna anbud. f)Direktupphandling: upphandling utan krav på skriftligt anbud. kap 5 § ) Den öppna upphandlingen är precis som namnet anvisar just öppen, vilket innebär att alla intresserade leverantörer har rätt att lägga ett anbud. Öppen upphandling tillämpas vid upphandling av varor, byggentreprenader och s.k. A-tjänster över tröskelvärdena. Enligt huvudregeln ska anbud begäras in efter annonsering. Därefter prö- vas och antas anbuden utan att det har skett några förhandlingar med anbudsgivarna. A-tjänsterna är uppräknade i bilagan till . 1Underhåll och reparation av motorfordon, hushållsartiklar och maskinut- rustning. 2Landtransport, inkl. säkerhetstransporter, kurir- och taxitransport, utom postbefordran. 3Lufttransport, utom postbefordran. 4Postbefordran till lands och i luften, utom sådana tjänster som avses i av- delning B 18. 5Telekommunikation med undantag för telefoni, telex, radiotelefoni, per- sonsökning och satellittjänster. a)Försäkringstjänster. b)Bank- och förvaltningstjänster mot avgifter, provision, ränta och andra former av ersättningar med undantag för tjänster i samband med ut- givning eller omsättning av värdepapper och andra finansiella instru- 53 Det nu aktuella avsnittet bygger huvudsakligen på delbetänkande SOU 1999:139 Effektivare offentlig upphandling. För fortsatt välfärd, trygg- het och tillväxt. 68 Lagen om offentlig upphandling ment, förvaltning av statsskulden och sådana tjänster som utförs av riksbank. 7Datatjänster och därmed anknutna tjänster. 8Tjänster för forskning och utveckling, som endast gäller den egna verk- samheten och helt finansieras av den upphandlande enheten. 9Redovisning, revision och bokföring. 10Marknadsundersökningar, inkl. opinionsmätningar. 11Konsulttjänster för administration och organisation av företag. 12Arkitekttjänster, ingenjörs- och konstruktörstjänster, stadsplanerings- och landskapsarkitekturtjänster, anknutna vetenskapliga och tekniska konsult- tjänster samt tjänster avseende teknisk provning och analys. 13Tjänster avseende annonsering (reklam). 14Fastighetsförvaltning, inkl. städning och löpande underhåll. 15Förlags- och tryckeritjänster, som utförs mot ersättning. 16Tjänster för avloppsrening, sophantering, sanering och liknande verksam- het. Selektiv upphandling tillämpas vid upphandling av varor, byg- gentreprenader och A-tjänster över tröskelvärdena. Vid selektiv upphandling gör den upphandlande enheten ett visst val när det gäller att erbjuda leverantörer möjligheten att lämna ett anbud på den aktuella varan eller tjänsten. Den upphandlande enheten är skyldig att annonsera om upphandlingen och måste då också uppge de aktuella förutsättningarna för upphandlingen samt hur många leverantörer som kommer att bjudas in. Sedan görs ett urval (kvalificering) bland dem som ansökt om att få lämna anbud. En- dast de som kvalificerat sig får lämna anbud. Även här ska anbuden prövas och antas utan att det sker några förhandlingar med anbuds- givarna. Förhandlad upphandling tillämpas i undantagsfall för upphandling av varor, byggentreprenader och A-tjänster över tröskelvärdet. Vid förhandlad upphandling bjuder den upphandlande enheten in vissa leverantörer att komma in med anbud, varefter enheten förhandlar med en eller flera leverantörer om den aktuella varan eller entrepre- naden. Förhandlad upphandling får tillämpas under förutsättning att de i förfrågningsunderlaget ursprungligen uppställda villkoren inte ändras väsentligt om a)de anbud som har kommit in vid öppen eller selektiv upphandling inte uppfyller de för upphandlingen uppställda kraven, eller b)det vid öppen eller selektiv upphandling inte lämnats några anbud eller inte lämnats några lämpliga anbud och en rapport lämnats till EG- kommissionen på dess begäran. Lagen om offentlig upphandling 69 Om den upphandlande enheten inte har inlett förhandlingar med samtliga anbudsgivare som har kommit in med anbud enligt punkt a) kan upphandling ske enligt punkt b). Om upphandling sker enligt punkt b) är enheten emellertid skyldig att förhandla med minst tre anbudsgivare. Det är möjligt att använda sig av förhandlad upphandling utan annonsering om det inte har kommit in några anbud eller några an- bud som är relevanta för den aktuella varan eller entreprenaden. Förhandlad upphandling förutsätter emellertid att det inte är möjligt att använda öppen eller selektiv upphandling, eller att enheten an- tingen har hamnat i oförutsedd tidsbrist eller att det är fråga om vis- sa ytterligare tilläggsleveranser. Förenklad upphandling tillämpas vid upphandling av B-tjänster och vid försvarsupphandlingar m.m. oavsett värde. Därutöver används förenklad upphandling när det gäller anskaffning av varor, byg- gentreprenader, tjänster inom försörjningssektorerna samt A- tjänster när beloppen inte når upp till tröskelvärdena. Vid förenklad upphandling är samtliga leverantörer berättigade att delta. Anbuden ska lämnas skriftligen, varefter enheten kan inleda förhandlingar med anbudsgivarna. Under förutsättning att det är särskilt anmärkt i förfrågningsunderlaget är det också möjligt att anta anbud utan fö- regående förhandling. B-tjänsterna är uppräknade i bilagan till . 17Hotell- och restaurangtjänster. 19Sjötransport och annan vattenburen transport. 20Stuveritjänster, godshantering i terminal, på flygplats, eller i hamnar. 21Juridiska tjänster med undantag för skiljemanna- och förlikningsuppdrag. 22Arbetsförmedling, till personalvård anknutna tjänster. 23Säkerhets- och bevakningstjänster, utom säkerhetstransporter. 24Utbildning, inkl. yrkesutbildning. 25Hälso- och sjukvård samt socialtjänst. 26Tjänster inom kultur, fritids- och idrottsverksamhet. Det är även möjligt att använda sig av s.k. direktupphandling – direkt upphandling med leverantör utan att det har inkommit några skrift- liga anbud. Direktupphandling får endast användas om det upp- handlande värdet är lågt eller om det föreligger synnerliga skäl så- som att den upphandlande enheten har hamnat i plötslig tidsbrist som varken har kunnat förutses eller är förorsakad av enheten. 70 Lagen om offentlig upphandling åligger den upphandlande enheten att utforma riktlinjer för vad som är att betrakta som ett lågt värde. ling rekommenderar att gränsen sätts vid ett (1) basbelopp för varor och tjänster och två (2) basbelopp för kvalificerade tjänster. 6.3Formkrav vid offentlig upphandling enligt svensk lagstiftning Det ställs höga krav på den upphandlande enheten att genomföra upphandlingen med de konkurrensmöjligheter som finns och även i övrigt [] affärsmässigt (1 kap 4 § ). Tanken är att de fria marknads- krafterna ska leda till att öka rörligheten av varor och tjänster och att priserna på så sätt kommer att pressas utan att kvalitén på varan eller tjänsten blir lidande. När det gäller frågan vilket anbud som ska antas stadgas det särskilt att den upphandlande enheten antingen ska anta 1det anbud som har lägsta anbudspris. 2det anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga, eller Vid bedömningen av vilket anbud som är det ekonomiskt mest fördelakti- ga anbudet, skall enheten ta hänsyn till samtliga omständigheter såsom pris, leveranstid, driftkostnader, kvalitet, estetiska, funktionella och teknis- ka egenskaper, service, tekniskt stöd, miljöpåverkan m. m. Enheten skall i förfrågningsunderlaget eller i annonsen om upphandlingen ange vilka om- ständigheter den tillmäter betydelse. Omständigheterna skall om möjligt anges efter angelägenhetsgrad, med den viktigast först. (1 kap. 22 § ) När det gäller frågan om vad som är att betrakta som lägsta an- budspris råder det inte någon som helst tvekan om att det handlar om att ta det anbud som har just det lägsta priset. När det i stället gäller frågan huruvida något är mer fördelaktigt än något annat är det möjligt att ta vissa hänsyn. I andra stycket sker en uppräkning över vad som kan anses vara det ekonomiskt mest fördelaktiga. Uppräkningen är inte uttömmande, vilket betyder att den endast utgör ett exempel på vad den upphandlande enheten skulle kunna ställa för krav i frågeformuläret. För att det ska vara möjligt att ta andra hänsyn än strikt affärs- mässiga krävs det emellertid att den upphandlande enheten redan vid upphandlingen har klargjort att den kan komma att ta hänsyn till andra i frågeformuläret särskilt uppgivna faktorer eller omständig- heter. I syfte att undvika problem vid bedömning av anbuden bör Lagen om offentlig upphandling 71 de särskilda kraven vara viktade sinsemellan. Om kraven inte har viktats innan anbudsförfarandet inleddes är det inte heller möjligt att göra självständiga bedömningar av vilket anbud som är det mest ekonomiskt fördelaktiga. Saknas kriterier för bedömning av anbu- den ökar också risken för att bedömningarna blir skönsmässiga. I andra stycket har möjligheten att ta miljömässiga hänsyn upp- märksammats särskilt. Bakgrunden till detta är att EU-kom- missionen lade fram om offentlig upphandling inom europeiska unionen (KOM [96] 583 slutlig) . Där anförs det bland annat att Kommissionen är mycket angelägen om att få information om medlemsstaternas eller de upp- handlande enheternas egna erfarenheter av hur de själva tar hänsyn till miljön i samband med sina inköp. Kommissionen har redan i sitt förslag till beslut om revidering av det femte miljöhandlingsprogrammet, visat att tilläggsåtgärder skulle kunna bli nödvändiga för att bättre integrera miljöhänsyn vid tillämp- ning av gemenskapsreglerna om offentlig upphandling som en sund konkurrens alltfort respekteras.54 Tanken var således att det skulle bli möjligt att förbättra miljön in- om unionen genom att ställa krav på att de upphandlande enheterna inte endast skulle ta ekonomiska hänsyn, utan att de även skulle be- akta de omkringliggande miljöfaktorerna. 6.4Offentlig upphandling enligt EG-rätten De svenska rättsreglerna vid offentlig upphandling är i förhållande till EG-rätten starkt begränsande. Det finns således inte något mot- svarande krav på att upphandlingen ska ske affärsmässigt i direktiven om offentlig upphandling. Det är inte heller så att det finns några regler om offentlig upphandling i . Men det är ändå så att frågor om offentlig handel55 faller in under de principiella delarna av . Här kan det finnas skäl att åter nämna artikel 2: 54Europeiska Gemenskapernas Kommission, . Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: Överväganden , (1996), KOM (96) 583 slutlig, kap.