sou · GPB373 · 2002-01-01 00:00:00 — aktuella anläggningen knuten verksamhet som har betydelse för elförsörjningen bör ett flyttningsåläggande inte annat än undan- tagsvis kunna meddelas. I tredje stycket anges att länsrättens beslut förutsätter en begäran från förvaltaren. Innan rätten fattar sitt beslut skall nätmyndig- heten och ges tillfälle att yttra sig. Enligt fjärde stycket får länsrätten på begäran av anläggnings- innehavaren medge denne skäligt uppskov med avflyttningen. Anståndsregeln är i första hand avsedd att göra det möjligt för anläggningsinnehavaren att på ett lugnare sätt avveckla sin verksamhet eller att tidsmässigt anpassa överflyttningen till en annan lokal. Länsrättens beslut enligt denna paragraf får verkställas enligt vanliga regler. 16 § Om anläggningsinnehavaren behöver ta del av räkenskaps- materialet rörande anläggningen för att kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet mot det allmänna eller mot annan, skall länsrätten bestämma hur detta skall ske. Innan länsrätten beslutar i frågan skall förvaltaren och ges tillfälle att yttra sig. I paragrafen regleras anläggningsinnehavarens rätt att ta del av räkenskapsmaterial rörande anläggningen som innehas av för- valtaren. För att anläggningsinnehavaren på rätt sätt skall kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet mot det allmänna enligt skattelagstiftningen kan det vara nödvändigt att denne får ta del av det räkenskaps- material rörande anläggningen som finns hos förvaltaren. Det kan gälla grundbokföring, huvudbokföring, verifikationer samt avtal och andra handlingar av särskild betydelse för att belysa rörelsens ekonomiska förhållanden. Som exempel på sådan uppgiftsskyldig- het kan nämnas anläggningsinnehavarens skyldighet att deklarera och lämna kontrolluppgifter (jfr ovan under 6 §). I allmänhet kan det förväntas att de frågor som aktualiseras i samband med anläggningsinnehavarens uppgiftslämnande kan lösas i samarbete mellan förvaltaren och anläggningsinnehavaren. Det ankommer på förvaltaren att lämna anläggningsinnehavaren den hjälp denne behöver i detta avseende. Förvaltaren kan t.ex. upprätta ett förslag till kontrolluppgift som anläggnings- innehavaren får granska och underteckna. Ett frivilligt samarbeta är från bådas synpunkter det mest praktiska och ändamålsenliga sättet att lösa frågor av detta slag. Enligt paragrafens bestämmelser kan anläggningsinnehavaren få sin rätt att ta del av räkenskapsmaterialet reglerad i formella former genom att vända sig till länsrätten. Anläggningsinnehavaren bör i sin ansökan ange de skäl på vilka denne grundar sin rätt att få tillgång till materialet och ange sina närmare önskemål om hur saken bör ordnas. Länsrätten skall då besluta om hur anläggnings- innehavaren skall få inhämta det uppgiftsunderlag som denne behöver. Om det behövs kan länsrätten meddela närmare anvis- ningar avseende t.ex. tid och plats för inhämtandet. Förvaltaren skall höras innan länsrätten tar ställning till nu behandlade frågor. Också tillsynsmyndigheten skall beredas tillfälle till yttrande. Anläggningsinnehavarens rätt att efter en framställning till länsrätten få ta del av räkenskapsmaterialet syftar till att ge denne underlag för att kunna fullgöra viss bestämd uppgiftsskyldighet. Anläggningsinnehavaren kan alltså inte genom länsrätten erhålla ett beslut om att t.ex. kontinuerligt få ta del av den löpande bok- föringen rörande anläggningen. 17 § Förvaltaren skall för varje kalenderår från årets utgång lämna en skriftlig redovisning till för sin förvaltning. Om anläggningsinnehavaren tillämpar brutet räken- skapsår, skall tiden för redovisningens avlämnande i stället räknas från räkenskapsårets utgång. När förvaltaren lämnar sitt uppdrag skall en redovisning för den gångna delen av redovisningsperioden lämnas från det uppdraget upphörde. Redovisningsskyldigheten skall fullgöras i enlighet med god redovisningssed. Till den siffermässiga redovisningen skall fogas en förvaltningsberättelse med upplysning om vidtagna och planerade förvaltningsåtgärder av större vikt och om anläggningens skick. I paragrafen behandlas förvaltarens redovisningsskyldighet. I de följande paragraferna behandlas en del med denna skyldighet sammanhängande frågor. Syftet med förvaltarens redovisning är dels att och anläggningsinnehavarens skall ges möjlighet till överblick och kontroll av det sätt på vilket förvaltaren sköter sitt uppdrag, dels att utgöra underlag för anläggningsinnehavarens deklarations- skyldighet. Redovisningen innebär en sammanfattning av det ekonomiska resultatet av förvaltningen för . Det ligger på förvaltaren att tillämpa den redovisningsperiod som stämmer överens med anläggningsinnehavarens intressen. Vilken redovisningsperiod förvaltaren eventuellt tillämpar för sin egen näringsverksamhet saknar i detta sammanhang betydelse. Det kan knappast antas att anläggningsinnehavaren inte skulle vara bokföringsskyldig för sin verksamhet. Det normala är att en anläggningsinnehavare tillämpar kalenderår som räkenskapsår. Bestämmelsen har dock utformats med tanke på att också brutet räkenskapsår kan tillämpas. I första stycket ges regler om tidpunkten för när redovisningen skall lämnas. Den inledande bestämmelsen tar sikte på fall då anläggningsinnehavaren tillämpar helt räkenskapsår. I dessa fall skall förvaltaren för varje kalenderår från årets utgång lämna skriftlig redovisning till för sin för- valtning. I stycket ges också en regel för det fall att anläggnings- innehavaren tillämpar brutet räkenskapsår. Redovisningen skall då lämnas från räkenskapsårets utgång. Slutligen behandlas det fallet att förvaltaren frånträder sitt uppdrag mellan . Redovisningen skall då lämnas från det att uppdraget upphörde. I andra stycket ges bestämmelser om sättet för hur redovisnings- skyldigheten skall fullgöras. Det föreskrivs att redovisnings- skyldigheten skall fullgöras i enlighet med god redovisningssed, se 4 kap. 2 § bokföringslagen (1999:1078). Några närmare bestämmelser om omfattningen och utformningen av den siffermässiga delen ges emellertid inte. Förvaltaren är skyldig att i anläggningsinnehavarens ställe sköta bokföringsarbetet. Enligt 6 kap. bokföringslagen skall den löpande bokföringen för varje räkenskapsår avslutas med en årsredovisning eller ett årsbokslut. Både en årsredovisning och ett årsbokslut skall innehålla en resultaträkning och en balansräkning. Utförliga bestämmelser finns i bokföringslagen och i årsredovisningslagen (1995:1554). Också andra redovisningsbestämmelser som gäller olika associationsrättsliga former bör i detta sammanhang uppmärk- Det gäller årsredovisningslagen (1995:1554), 9 kap. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 8 kap. 14–20 §§ kommunallagen (1991:900) och lagen (1997:614) om redovisning. För redovisning av nätverksamhet gäller också vissa bestämmelser i 3 kap. ellagen och med stöd av den lagen meddelade ytterligare föreskrifter. Förvaltarens redovisning bör bestå av en kopia av de i bok- föringslagen och årsredovisningslagen nämnda bokföringshand- lingarna, dvs. en resultaträkning och en balansräkning jämte eventuellt upprättade bilagor. Med hänsyn till tillsynsplikt över förvaltningen och till kontrollsynpunkterna i övrigt bör god redovisningssed anses kräva att redovis- ningen ges denna utformning. Enligt en uttrycklig bestämmelse skall i redovisningen ingå en förvaltningsberättelse vilken skall innehålla upplysning om vidtagna och planerade förvaltningsåtgärder av större vikt och om anläggningens skick. Av god redovisningssed följer att redovisningshand- lingarna skall vara underskrivna av förvaltaren. 18 § skall granska redovisningen och kontrollera att den är godtagbar från redovisningsmässig synpunkt. Om läns- styrelsen finner anledning till anmärkning mot redovisningen, skall anläggningsinnehavaren och länsrätten underrättas. En kopia av redovisningshandlingarna skall sända till anläggningsinnehavaren och länsrätten. Om det är lämpligt, skall hela eller delar av redovisningen också sändas till nätmyndig- heten och annan. Enligt första stycket skall granska redovisningen och kontrollera att den är godtagbar från redovisningsmässig synpunkt. Granskningsskyldigheten omfattar i princip endast själva redovis- ningshandlingarna. Den innefattar alltså inte en kontroll av den löpande bokföringen och verifikationsunderlaget. En sådan kontroll torde emellertid ingå i tillsynsplikt enligt 23 §, om särskilda omständigheter, t.ex. ett påstående om försking- ring, kan anses motivera en närmare undersökning av räken- skapsmaterialet. Om förvaltningsuppdraget är omfattande, kan granskningen av redovisningshandlingarna kräva särskild sakkunskap. kan i sådana fall behöva anlita utomstående expertis. Det kan gälla t.ex. en revisor med särskild sakkunskap om elanläggningar. Om vid granskningen finner anledning till en eller flera anmärkningar mot förvaltarens redovisning, bör ge förvaltaren tillfälle att förklara sig. Ger förvaltaren inte inom den bestämda tiden en förklaring eller finner styrelsen att förvaltarens förklaring är otillfredsställande, skall styrelsen underrätta anläggningsinnehavaren om anmärkningen. En särskild bestämmelse om det har tagits in i styckets andra mening. Enligt andra stycket skall översända en kopia av redovisningshandlingarna till anläggningsinnehavaren. Finner läns- styrelsen det vara lämpligt skall också nätmyndigheten och annan som har intresse av det få del av redovisningen. Om ett förvaltningsavtal som avses i 2 kap. innehåller en klausul om att avtalet upphör att gälla utan föregående uppsägning som uppdragsgivaren genom försäljning eller på annat sätt avhänder sig anläggningen, kommer förvaltaren i sam- band med överlåtelsen att avge slutredovisning för sin förvaltning. Någon motsvarande möjlighet för anläggningsinnehavaren att få en redovisning lämnad i samband med en överlåtelse av anläggningen finns inte vid tvångsförvaltning. Om anläggningen bytt ägare bör därför en kopia av redovisningshandlingarna sändas både till den förre och nye ägaren. Vid tillämpningen av 19 § bör båda anses ha rätt att anföra mot redovisningen. 19 § Om anläggningsinnehavaren vill klandra redovisningen, skall han väcka talan mot förvaltaren vid fastighetsdomstolen från det att han av tog emot redovisningen. Åberopar anläggningsinnehavaren som grund för talan en omständighet som inte hänför sig till en viss redovisning, får talan väckas från det innehavaren tog emot den redovisning som lämnats med anledning av att förvaltarens uppdrag upphörde. En anläggningsinnehavare som inte gör vad som sägs i första stycket har förlorat sin rätt till talan, om inte förvaltaren har förfarit brottsligt. I denna paragraf ges regler om av en avlämnad redovisning. Anläggningsinnehavaren har enligt paragrafen möjlighet att klandra förvaltarens redovisning genom att väcka talan mot förvaltaren vid fastighetsdomstolen. I denna ordning kan anlägg- ningsinnehavaren väcka talan om t.ex. skadestånd på grund av förvaltarens försummelse. Talan skall väckas från att anläggningsinnehavaren fick del av redovisningen. Anförs inte inom rätt tid har anläggningsinnehavaren förlorat sin rätt till talan. Om den omständighet han åberopar som grund för sin talan inte kan hänföras till viss bestämd redovisning, bör anlägg- ningsinnehavaren dock vara bibehållen vid sin rätt, under förut- sättning av att talan väcks från det att denne tog emot redovisningen med anledning av att förvaltarens uppdrag upphörde. Anläggningsinnehavaren är oförhindrad att även efter de angivna tidsfristerna väcka skadeståndstalan mot förvaltaren under påstående att denne gjort sig skyldig till brottslig gärning som inneburit skada för anläggningsinnehavaren. Mål som avses i denna paragraf handläggs enligt allmänna civil- processuella regler. 20 § Förvaltaren har rätt till skäligt arvode, som bestäms av läns- rätten för varje kalenderår. Om det finns särskilda skäl får arvodet bestämmas . Arvodet skall betalas med avkastningen från anläggningen, om inte länsrätten föreskriver att det helt eller delvis skall betalas av anläggningsinnehavaren personligen. Innan länsrätten beslutar om arvode till förvaltaren skall nätmyndigheten och ges tillfälle att yttra sig. Innan länsrätten beslutar att ett arvode skall betalas av anläggnings- innehavaren personligen skall nätmyndigheten ges tillfälle att yttra sig. Denna paragraf innehåller bestämmelser om förvaltarens arvode. Enligt första stycket bestäms arvodet av länsrätten för varje kalenderår eller, om särskilda skäl finns, . Den normala ordningen bör vara att förvaltaren framställer sitt arvodesyrkande i samband med årsredovisningen. Det kan ibland framstå som otillfredsställande att förvaltaren får ersättning med så långa mellanrum som . Detta gäller särskilt om förvaltaren är ett mindre företag där de anställda i väsentlig mån är beroende av de intäkter förvaltarskapet ger. Motsvarande gäller om förvaltaren är en enskild person. Arvodets storlek skall bestämmas av länsrätten efter vad som är skäligt i det enskilda fallet. Av betydelse är den tid som förvaltaren har lagt ned på uppdraget och det sätt på vilket han skött förvaltar- skapet. Arvodet skall i princip betalas med anläggningens avkastning. Det bör emellertid inte i någon högre grad få inkräkta på möjligheten att använda avkastningen till åtgärder på anläggningen. Länsrätten kan därför besluta att arvodet eller del av detta skall betalas av anläggningsinnehavaren personligen. Förslag till lämplig fördelning bör lämnas av förvaltaren. Länsrättens beslut om arvodesbetalning av anläggningsinne- havaren personligen kan verkställas som lagakraftägande dom. Av andra stycket framgår att nätmyndigheten och – som genom sin tillsyn har kunskaper om hur förvaltningen bedrivits – skall ges tillfälle att yttra sig innan länsrätten beslutar om arvode till förvaltaren. Innan länsrätten beslutar att ett arvode skall betalas av innehavaren personligen skall nätmyndigheten ges tillfälle att yttra sig. Denna bestämmelse hänger samman med nätmyndighetens skyldighet att förskottera arvodet (21 §). 21 § Om förvaltaren begär det, skall nätmyndigheten förskottera det arvode som enligt länsrättens beslut skall betalas av anlägg- ningsinnehavaren personligen. Anläggningsinnehavaren skall till nätmyndigheten betala tillbaka det förskotterade beloppet jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) för utbetalningen. Av första stycket följer att nätmyndigheten har en skyldighet att utge förskott på ett förvaltararvodet som skall betalas av anlägg- ningsinnehavaren personligen. Denna skyldighet förutsätter ingen prövning från länsrättens sida. Länsrätten bör emellertid alltid ge nätmyndigheten tillfälle att yttra sig i arvodesfrågan innan länsrätten beslutar att arvode skall betalas av anläggningsinne- havaren personligen. En bestämmelse om detta finns i 20 § andra stycket. I andra stycket föreskrivs en skyldighet för anläggningsinne- havaren att till nätmyndigheten betala tillbaka det förskotterade beloppet jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) räknat från utbetalningsdagen. 22 § Tillsyn över tvångsförvaltning utövas av den länsstyrelse inom vars verksamhetsområde det nätföretag vars anläggning blir föremål för tvångsförvaltning har sitt säte. skall övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse med denna lag och andra författningar. I denna paragraf finns bestämmelser om tillsyn över tvångsförvaltning. Den anger tillsammans med bl.a. följande paragraf skyldigheter och befogenheter. I 18 § anges speciella uppgift att granska den redovisning som förvaltaren lämnar. I första stycket anges vilken länsstyrelse som skall utöva tillsynen. är styrelsen i det län inom vilket det nätföretag vars anläggning blir föremål för tvångsförvaltning har sitt säte. Det andra stycket anger på ett allmänt sätt ansvar. Det saknas anledning att ställa en tvångsförvaltning under en så ingående och bunden tillsyn som t.ex. ett förmyndarskap eller en konkursförvaltning. skall dock utöva en allmän uppsikt över att förvaltaren fullgör sina uppgifter i enlighet med lag och andra författningar samt eventuellt av länsrätten (enligt 7 §) meddelade föreskrifter för förvaltningen. Tillsynen bör i första hand utövas i samband med att frågor av olika slag underställs för yttrande eller kännedom. Av särskild betydelse är naturligtvis de skriftliga redovisningshandlingar som förvaltaren skall lämna . Vidare kan tillsynen aktualiseras t.ex. när förvaltaren begär länsrättens tillstånd att ta upp lån eller ansöker om ett åläggande för anläggningsinnehavaren att utge medel för förvaltningen. I samband med avgörandet av sådana frågor kan i en vid mening utöva sin tillsyn. Av de för tillgängliga handlingarna och av vad parterna anför kan det framkomma omständigheter som har betydelse vid den allmänna bedömningen av hur förvaltaren fyller sin uppgift. tillsyn är inte begränsad till behandlingen av hos eller vid länsrätten väckta frågor. Tillsynen kan utövas också genom inspektioner eller på annat sätt när förhållandena kräver detta. Finner skäl att göra en eller flera anmärkningar mot förvaltningen bör ta konstakt med förvaltaren och uppmana denne att förbättra sig. I allvarligare fall kan uppmärksamma länsrätten på behovet av föreskrifter för förvaltningen eller ett förvaltarbyte. För att skall kunna fullgöra sin uppgifter torde det vara lämpligt att samtliga handlingar som avser en viss tvångs- förvaltad anläggning bevaras och sammanförs i en akt. 23 § Förvaltaren skall lämna de upplysningar som behövs för tillsynen. Förvaltaren är också skyldig att låta läns- styrelsen ta del av de handlingar som rör förvaltningen. Förvaltarens skyldigheter omfattar att lämna de upplysningar som behövs för tillsynen. För att skall kunna fullgöra sin tillsynsskyldighet anger paragrafen att läns- styrelsen också har rätt att hos förvaltaren ta del av sådana handlingar som har betydelse för förvaltningen. Ny innehavare av anläggningen 24 § Övergår anläggningen till en ny innehavare under pågående förvaltning gäller beslutet om förvaltning mot den nye inne- havaren. Denne inträder i den förre innehavarens rätt till de medel som förvaltaren har hand om för anläggningen samt svarar för de förbindelser som förvaltaren ingått. I paragrafen behandlas det fallet att en tvångsförvaltad anläggning byter innehavare. Ett byte av innehavare påverkar inte direkt ett beslut om tvångsförvaltning. Detta gäller även om bytet sker genom exekutiv försäljning eller expropriation. att anläggningen förvärvas av annan kan emellertid föranleda att förvaltningsfrågan tas upp till omprövning enligt 3 kap. 3 §. Detta gäller naturligtvis i synnerhet om förvärvaren är staten. I detta sammanhang kan uppmärksammas att inte heller utmätning eller konkurs häver en tvångsförvaltning. Genom sedvanlig avtalsreglering fullbordas vanligen inte ett förvärv med mindre än att den nye innehavaren beviljas koncession eller får tillstånd att överta överlåtarens koncession. Föreligger koncession för den nye innehavaren utgör detta regelmässigt skäl för att ompröva förvaltningsfrågan och upphäva tvångsförvalt- ningen. Den nye innehavaren övertar den förres rättigheter och skyldig- heter med avseende på förvaltningen. Frågan om vem av de bägge ägarna som slutligt skall svara för en förpliktelse får lösas genom avtal eller allmänna rättsgrundsatser. 4 kap. Övriga bestämmelser 1 § Ansökan om särskild förvaltning får göras av nätmyndigheten. Sedan ett beslut om tvångsförvaltning har meddelats skall fråga som rör förvaltningen tas upp till prövning av länsrätten, om nätmyndigheten, förvaltaren eller anläggningsinnehavaren begär det och annat inte är särskilt föreskrivet. Vad som sägs i första stycket gäller också om begär det i fråga som rör byte av förvaltare enligt 3 kap. 1 §, tiden för förvaltningen enligt 3 kap. 2 och 3 §§ eller föreskrifter för för- valtningen enligt 3 kap. 7 §. Denna bestämmelse anger vem som är behörig att ansöka om särskild förvaltning och begära prövning av de olika frågor som lagen reglerar. Endast nätmyndigheten är behörig att ansöka om särskild förvaltning (förvaltningsföreläggande och tvångsförvaltning). Det anges i första stycket. Den eller de enskilda som drabbas av den bristfälliga förvaltningen i form av avbrott eller störningar i el- försörjningen, eller genom att handelsverksamheten skadats, har alltså inte någon sådan rätt. Den drabbade får i stället vända sig till nätmyndigheten med ett förslag om att myndigheten skall agera. Naturligtvis är kundernas uppfattning en av de omständigheter som kan tillmätas betydelse. Det gäller främst när nätmyndigheten gör sin bedömning av lämpliga åtgärder för att komma till rätta med den bristfälliga förvaltningen. Men också länsrätten kan tillmäta kundernas åsikter betydelse när det gäller frågan om särskild förvaltning bör tillgripas och i så fall vilken förvaltnings- form som är den mest lämpliga. som en anläggning tvångsförvaltas uppkommer en rad olika frågor som länsrätten skall avgöra. Som grundregel anges i styckets andra mening gälla att såväl nätmyndigheten, förvaltaren och anläggningsinnehavaren har rätt att få frågor om förvaltningen prövade. Avvikelser från denna grundregel gäller, om något annat angivits i den bestämmelse som reglerar frågan. Det framgår av andra stycket att också får begära länsrättens prövning av sådana särskilda frågor som rör förvalt- ningen och som har betydelse för när den utövar sin tillsyn. 2 § Överlåts anläggningen sedan en ansökan om särskild förvalt- ning har gjorts skall bestämmelser om verkan av att tvisteföremålet överlåts och om tredje mans deltagande i rättegång tillämpas. Förvaltningsprocesslagen reglerar inte vad som skall gälla när det objekt som avses med processen under processens gång överlåts från en som intar partsställning till någon som står utanför processen. Bestämmelsen i 3 kap. 24 § har visserligen en viss processuell funktion men är inte tillräcklig. Därför anges i paragrafen att regler skall tillämpas. Som redan uppmärksammats kommer vanligen frågan om särskild förvaltning i ett nytt läge, om anläggningen överlåts. 3 § Mål om särskild förvaltning med stöd av denna lag skall prövas skyndsamt. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att mål enligt lagen bör handläggas med förtur. Bestämmelsen är införd med beaktande av de allvarliga konsekvenser för bl.a. elförsörjningen som kan befaras om lagens rekvisit är uppfyllda och inget ingripande hunnit ske. 4 § Länsrättens beslut om tvångsförvaltning gäller . Länsrätten kan även beträffande annat beslut enligt denna lag förordna att det skall gälla . Om det finns särskilda skäl, får länsrätten besluta om tvångs- förvaltning och utse förvaltare för tiden till dess frågan slutligt avgörs. Anläggningsinnehavaren behöver inte underrättas enligt 10 § första stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Av bestämmelsen i första stycket följer att länsrättens beslut om tvångsförvaltning går i verkställighet utan hinder av att tiden för överklagande inte har gått ut. Avsikten är inte att bestämmelsen skall tolkas så att en överinstans inte kan meddela beslut om att verkställighet hindras (inhibition). Om ett tvångsförvaltnings- beslut överklagas har således kammarrätten enligt 28 § förvalt- ningsprocesslagen möjlighet att förordna om inhibition i avvaktan på den fortsatta prövningen. I andra stycket anges att länsrätten får meddela ett interimistiskt beslut om tvångsförvaltning. En förutsättning för ett sådant beslut är att det finns särskilda skäl. Sådana skäl kan föreligga om det är angeläget att omgående få till stånd vissa åtgärder beträffande en anläggning men det inte går att nå anläggningsinnehavaren för delgivning. Om anläggningsinnehavaren delgivits kallelse till muntlig förhandling, som torde bli det normala i denna typ av mål, men inte infinner sig, finns det dock normalt inte anledning för länsrätten att endast meddela ett interimistiskt beslut. Länsrätten bör i ett sådant läge i stället slutligt avgöra frågan om tvångs- förvaltning.