sou · GPB331 · 2002-01-01 00:00:00 — En efterföljande utvärderingsfas där ett anbud kan förkastas (avsnitt 5.4.7) och en avslutande kontraktsskrivningsfas. I denna sista fas aktualiseras också tillkommande kontraktsvillkor (avsnitt 5.4.8). Avslutningsvis beskriver vi några exempel på antidiskri- mineringsklausuler (avsnitt 5.4.9). 1 kap. 17 § 3-4 p 1 kap. 18 § 2 st. 1 kap. 22 § 6 kap. 9 § 3-4 p 6 kap. 12 § anbud som är det * allvarligt fel i 5.4.1Skäl för och emot arbetsmarknadspolitiska och sociala hänsyn vid offentlig upphandling Både marknadsutvecklingen och företagsutvecklingen går mot ökad globalisering. Detta faktum ställer krav på företagen att kunna avläsa och tillfredställa en marknad med mycket större mångfald. Det innebär att företagen måste kunna hantera organisationer med kulturella olikheter, både vad gäller länders kulturer och företags- kulturer (vid företagssammanslagningar). För svenska organisa- tioner innebär detta förmodligen krav på ökad mångfald bland de anställda och krav på ökad kunskap om hur mångfald skall han- teras. I har arbetslösheten varit låg . När arbets- marknaden är den arbetssökandes marknad måste företagen vara lyhörda för arbetskraftens önskemål vad gäller bl.a. var, när och hur arbetet utförs. Man kan ställa sig frågan om svenska företag för- berett sin organisationskultur för detta.74 Det har antagits av bl.a. företrädare inom näringslivet att en ut- veckling mot ökat socialt hänsynstagande vid offentlig upphandling kommer att leda till nya krav vid upphandling som bl.a. fordrar långtgående och kostsamma verifieringar. Det kan vara svårt att 74 , Managing Diversity – strategier för mångfald i , 1999, s. 69. överblicka konsekvenserna av att införa större möjligheter att ta arbetsmarknadspolitiska och sociala hänsyn än vad som görs . En risk med att använda offentlig upphandling som ett verktyg för att uppnå samhälleliga mål är givetvis att det skulle kunna leda till att svenska och utländska företag kan komma att behandlas olika. Så blir exempelvis fallet om det vid upphandling ställs krav som tar utgångspunkt i allmänna mål inom arbetsmarknads- och jämställdhetspolitiken. Företrädare för näringslivet hävdar att sådana krav endast kan ställas på svenska företag. Det medför att principen om likabehandling sätts ur spel. Företrädare för det privata näringslivet och offentliga upphand- lare har framfört att osäkerheten i anbudsprövningen kommer att öka ju fler faktorer som skall vägas in vid bedömningen. Framför- allt har leverantörer och deras företrädare uttryckt oro för att detta leder till ökat godtycke vid offentlig upphandling. Att till en sådan prövning tillföra ytterligare faktorer, vilka skulle röra allmänna samhällspolitiska mål, försvårar en rättvis prövning. Det leder enligt näringslivet inte bara till svårhanterliga problem för inköp- arna utan också till sämre anbud och därmed även till ökade kost- nader för skattebetalarna. Rädslan för godtyckliga bedömningar beror till stor del på svårigheterna att utforma förfrågningsunderlag, utvärdera anbuden och följa upp efterlevnaden av ifrågavarande krav. Vidare har det framförts en uppfattning att om syftet med anti- diskrimineringsklausuler är att leverantörerna skall uppfylla angivna krav i lagstiftningen har klausulerna inte någon självständig be- tydelse. De leverantörer som lyder under svensk lag skall natur- ligtvis följa den. Detta förutsätter dock en god efterlevnad av dis- krimineringslagarna. Företrädare för de ombudsmän som är satta att utöva tillsyn över dessa lagar har till kommittén framfört att så inte är fallet. JämO har, i en undersökning utförd av SCB (1999), konstaterat att av de privata företag som enligt jämställdhetslagen skall ha en jämställdhetsplan, har en sådan.75 Ett annan uppfattning som har förts fram av företrädare för näringslivet är att den leverantör som dömts och straffats för över- trädelse av diskrimineringslagstiftningen straffas dubbelt om han inte får leverera till den offentliga sektorn. Vid kommitténs kon- takter med JämO och DO har det framförts att de leverantörer som får en domstols dom eller ett beslut från tillsynsmyndigheten emot sig, i många fall är de som framgent bedriver ett framgångs- 75 Se JämO:s hemsida (). rikt arbete med dessa frågor. Det är därför olämpligt att utesluta den leverantör som har en dom eller ett beslut emot sig. Det är viktigt att fråga efter vilka åtgärder som vidtagits efter dom- en eller beslutet och därefter göra en bedömning. I kommitténs kontakter med diskrimineringsombudsmännen har argumentet framförts att det är en trovärdighetsfråga att myndigheter satsar på genomdrivande av diskrimineringslag- stiftningen och inte lägger allt ansvar på den private arbetsgivaren. Ett viktigt argument som förts fram i debatten är vidare att skattemedel inte skall gå till företag som diskriminerar sina anställ- da. Många kommuner har en policy som syftar till att bl.a. öka jämställdheten mellan kvinnor och män, att integrera personer med utländsk ursprung, personer med fysiska och psykiska handikapp m.m. Det rimmar illa med en sådan policy om någon av kom- munens leverantörer ägnar sig åt verksamhet som strider mot denna. EG-fördraget saknar speciella bestämmelser om offentlig upphandling. Reglerna om offentlig upphandling emanerar ur de grundläggande principerna för den inre marknaden; fri rörlighet för varor och tjänster och fördraget innehåller en mängd målsättningar och grundläggande principer som inverkar på den offentliga upp- handlingen. Utgångspunkten för all upphandling är enligt huvudregeln i 1 kap. 4 § att upphandlingen skall genomföras affärsmässigt. Vi har närmare beskrivit innebörden av det begreppet i kapitel 3. För all upphandling gäller därutöver fem EG-rättsligt grundade allmänna grundprinciper om ickediskriminering, likabehandling, proportionalitet, förutsebarhet, ömsesidigt erkännande och öppen- het i förfarandet. Syftet med EG-direktiven om offentlig upphandling är främst att ge leverantörerna i EU lika möjligheter att lämna anbud på offent- liga upphandlingskontrakt i alla EU-länder. Frågan om offentlig upphandling kan användas i syfte att främja social- och arbets- marknadspolitiska målsättningar har ett samband med den all- männa rättsutvecklingen inom EU. enades de fördragsslutande parterna att mellan sig bilda en europeisk union. Unionen grundas på EG-fördraget och det nya , . Amsterdamfördraget i kraft. Amsterdamfördraget är en vidare- utveckling och en fördjupning av de fördragsslutande staternas samarbete. Gemenskapsrätten har historiskt sett grundat sig på ekonomiska hänsyn. Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande lades grund- en för en tydligare inriktning av socialpolitiken och arbetsrätten i gemenskapen. EG-fördragets kapitel om socialpolitik har utvidgats och förtyd- ligats och det finns numera också ett särskilt kapitel om syssel- sättningspolitiken. De sociala målsättningarna har genom Amster- damfördraget fått en ökad tyngd i EG-fördragets övergripande målsättningsbestämmelser. I art 2 i EG-fördraget anges exempelvis en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd och jämställdhet mellan kvinnor och män samt en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten som målsättningar för unionen. Upprättandet av en gemensamt marknad, EMU och den fria rörligheten av varor, personer, tjänster och kapitel anges vara ett medel för att uppnå bl.a. detta mål. I artikel 3 i EG-fördraget beskrivs gemenskapens verksamhets- områden däribland en inre marknad som kännetecknas av att hindren för fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital av- skaffas mellan medlemsstaterna. Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande gjordes ett tillägg till artikeln. Enligt tillägget skall arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män integreras i alla gemenskapens verksamhetsområden dvs. bl.a. den inre marknaden och den fria rörligheten. I art 6 i står att unionen bygger på bl.a. respekt för de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna. Unionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grund- läggande rättigheterna, såsom de garanteras i . EG-fördraget innehåller vidare flera allmänna grundläggande principer som är tillämpliga vid all offentlig upphandling, dvs. vid upphandling såväl över som under tröskelvärdena. I upphandlingsdirektiven finns inte några bestämmelser som direkt behandlar frågan om vilka sociala och arbetsmarknads- politiska hänsyn som kan tas inom ramen för en offentlig upp- handling. Det huvudsakliga motivet för samtliga upphandlings- direktiv är det ekonomiska målet att realisera en inre marknad. Som vi ovan nämnt skall detta mål enligt EG-fördraget realiseras genom bl.a. jämställdhetshänsyn. Kommissionen har i sin grönbok om offentlig upphandling76 kom- menterat under vilka omständigheter hänsyn till sociala kriterier kan tas vid offentlig upphandling. Enligt kommissionen kan upp- handlande enheter anmodas genomföra olika arbetsmarknads- och socialpolitiska aspekter vid sina upphandlingar, eftersom offentliga inköp i själva verket kan vara ett viktigt sätt att påverka ekonomiska aktörers agerande. Som exempel på sådana arbets- marknads- och socialpolitiska mål nämns juridiska skyldigheter i fråga om anställningsskydd och arbetsvillkor, som är bindande på den arbetsplats, där bygg- och anläggningsarbeten utförs, eller så kallade positiva åtgärder. Positiva åtgärder innebär att offentlig upphandling används som ett medel för att uppnå ett eftersträvat mål, till exempel genom att bygga upp en stadigvarande avsättningsmöjlighet för en skyddad verkstad, som inte rimligtvis kan förväntas tåla konkurrensen från vanliga affärsföretag med en normal produktivitetsnivå. I nämnda situationer gäller enligt kommissionen fortfarande det regelverk som skapats av EG-fördraget och direktiven. Sedan direktiven om offentlig upphandling trätt i kraft, ställs därför enligt kommission- en ständigt frågan om och i vilken utsträckning dessa sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn kan eller bör eftersträvas, med hänsyn till de särskilda begränsningar, som direktiven föreskriver för att undvika att deras syfte ifrågasätts. I meddelandet om offentlig upphandling utvecklade kommis- sionen sin syn på frågan om arbetsmarknadspolitiska och sociala hänsyn kan beaktas i upphandlingsärenden.77 Inledningsvis uttalade kommissionen att den redan i sin grönbok angett under vilka omständigheter sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn bör kunna beaktas vid offentlig upphandling och att den där bl.a. pekat på möjligheten att ställa krav på att gällande social lagstiftning skall tillämpas, i synnerhet gemenskapens lagstiftning på området. Ett exempel är den lagstiftning som härrör från . 76 Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: Överväganden , , KOM (96) 583 slutlig. 5-38 – 5.44. 77 KOM(98)143 slutlig. Vi återkommer i de följande avsnitten till kommissionens inställning till möjligheten att beakta sociala och arbetsmarknads- politiska hänsyn i de olika delarna av upphandlingsprocessen. I meddelandet utlovade kommissionen ett tolkningsdokument som förtydligar gällande principer som tillåter beaktandet av sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn. Meddelandet kommer enligt nuvarande planer att presenteras . I meddelandet uppmanade kommissionen vidare medlems- staterna att använda sitt inflytande såsom inköpare att fullfölja sociala och arbetsmarknadspolitiska mål och sa sig själv komma att agera på samma sätt i sina egna upphandlingsförfaranden. I de nya direktivförslagen besvaras inte frågan vilka sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn som kan tas och i vilken utsträck- ning det kan ske. I ingressen till respektive direktivförslag anges visserligen att ett utförandevillkor skall anses vara förenligt med direktivet förutsatt att det inte är direkt eller indirekt diskriminer- ande mot anbudsgivare från andra medlemsstater och om det anges i upphandlingsmeddelandet79. Utförandevillkor är detsamma som tillkommande kontraktsvillkor. Skrivningen bygger på kommis- sionens tolkning av Beentjes-målet80, dvs. att ett villkor rörande sociala hänsyn är tillåtet endast som ett tillkommande kon- traktsvillkor. Som vi närmare utvecklar i avsnitt 5.4.7 har EG- domstolen dock i ett senare avgörande klargjort att det villkor som var aktuellt i Beentjes-fallet var ett utvärderingskriterium. 5.4.4Krav på det som upphandlas En upphandlande enhet har frihet att själv specificera krav på det som skall upphandlas under förutsättning att dessa krav inte på ett 78Förslag till och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader, (KOM[2000] 0275 slutlig – COD2000/0115, EGT C29E, 30.01.2001, s. 11-111, Celex nr. 52000PC0275) och förslag till och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi och transporter, (KOM[2000]0276 slutlig-COD2000/0117, EGTC29E, 30.01.2001, s. 112-118, Celex nr. 79Punkt 22 i ingressen till det föreslagna direktivet om samordning av förfaranden vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader, KOM 275 slutlig s. 33 och punkt 32 i ingressen till det föreslagna direktivet om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi och transporter, KOM 2000 (276) slutlig. 80EG-domstolens dom , mål nr. 31/87 Gebroeders Beentjes, 1988 s. 4635. otillbörligt sätt styr mot en viss leverantör eller viss produkt. Exempelvis kan en kommun kräva att det datorprogram som upp- handlas för den kommunala administrationen skall kunna användas av kommunens synskadade medarbetare. De krav enheten ställer på det som upphandlas skall framgå av kravspecifikationen. Brott i yrkesutövningen eller allvarligt fel i yrkesutövningen En leverantör kan uteslutas från deltagande i offentlig upphandling enligt 1 kap. 17 § bl.a. om han är dömd för brott i yrkes- utövningen enligt lagakraftvunnen dom eller om han har gjort sig skyldig till ett allvarligt fel i yrkesutövningen och den upphand- lande enheten kan visa detta.81 En motsvarande bestämmelse finns i 6 kap. 9 § avseende icke-direktivstyrda upphandlingar. Kommissionen konstaterade i grönboken och i det efterföljande meddelandet att det i alla direktiven finns bestämmelser som gör det möjligt att utesluta entreprenörer som är dömda för brott avseende yrkesutövningen eller som har gjort sig skyldiga till allvarligt fel i denna (se avsnitt 5.4.3). Detta gäller enligt kom- missionen givetvis också när brottet eller det allvarliga felet leder till överträdelse av lagstiftning som syftar till att främja arbets- marknads- och socialpolitiska mål. Enligt kommissionen möjliggör bestämmelserna för de upphandlande enheterna att indirekt söka nå sociala mål genom att från upphandlingsförfarandet utesluta anbudssökande som inte skulle ha iakttagit en sådan lagstiftning. Kammarrätten i har tolkat innebörden av rekvisitet allvarligt fel i ett mål om offentlig upphandling och miljöfarliga ut- släpp.82 Kammarrätten ansåg att utsläpp av kvicksilver utan erfor- derligt tillstånd kunde utgöra en tillräcklig grund för att utesluta en anbudsgivare i en öppen upphandling avseende dentalprodukter. I detta fall fann dock kammarrätten att felet inte var tillräckligt all- varligt med anledning av att företaget vid den aktuella prövningen hade erforderligt tillstånd. I enlighet med denna dom är felet inte allvarligt när leverantören åstadkommit rättelse. 81Bestämmelsen motsvaras av art. 20 i direktiv /36/EEG, art. 24 i dir. 93/37/EEG och art. 31 i dir. 93/38/EEG. 82Kammarrättens i , avd. 5, dom i mål 8647-1996. Hentze och anser att ett allvarligt fel i yrkesutövningen föreligger först när ett vitesföreläggande utfärdats eller rent av utdömts.83 Underrättelse till anbudsgivare om deras skyldigheter I 3 kap. 24 §, 4 kap. 31 § och 5 kap. 27 § LOU84 finns bestämmelser som gör det möjligt för en upphandlande enhet att vid upphandling av byggentreprenader och tjänster samt vid upphandling inom försörjningssektorerna underrätta anbudsgivare om deras skyldigheter angående nationella bestämmelser om anställnings- skydd och arbetsvillkor i de medlemsstat där prestationen utförs. Om sådan upplysning lämnas skall myndigheten av anbudsgivaren begära en bekräftelse på att hänsyn tagits till dessa nationella be- stämmelser vid utformning av anbudet. Det finns inte någon möjlighet att på grund av dessa bestäm- melser utesluta en leverantör som inte bekräftar att sådana hänsyn tagits. Bestämmelserna ger endast en möjlighet att på ett indirekt sätt påverka leverantörernas handlande. För att en leverantör skall bli utesluten krävs att denne enligt ovan nämnda bestämmelse i 1 kap. 17 § har begått ett allvarligt fel i yrkesutövningen. Kvalifikationskriterier är de kriterier som en leverantör skall upp- fylla för att i övrigt vara kvalificerad att utföra den aktuella leveransen. Inom det direktivstyrda området gäller för upphandling inom den klassiska sektorn, dvs. upphandling av varor, A-tjänster och byggentreprenader, att kvalifikationskriterierna skall vara hän- förliga till en leverantörs tekniska förmåga och kapacitet eller finansiella eller ekonomiska ställning. Genom bestämmelsen i 1 kap. 18 § andra stycket genom- förs bestämmelserna i direktiven inom den klassiska sektorn85 om vilka handlingar som får infordras av en upphandlande enhet för att styrka leverantörens ekonomiska och finansiella ställning samt 83 Hentze, , , Hans, Rikes lag, Kommentarer, Offentlig upp- handling, lagbokskommentaren, 1998, s. 127. 84Motsvarar art. 23 byggdirektivet, art. 20 försörjningsdirektivet och art 28 tjänste- direktivet. 31 och 32 i dir. 92/50/EEG, art 22 och 23 i dir. 93/36/EEG och art. 26 och 27 i dir. 93/37/EEG. tekniska förmåga och kapacitet. De leverantörer som får delta i selektiv eller förhandlad upphandling måste leva upp till de krav som den upphandlande enheten ställer på ekonomisk och finansiell styrka och teknisk förmåga och kapacitet. Detta innebär att ställda krav måste vara relaterade till leverantörens kapacitet att genomföra kontraktet. Ekonomiska och tekniska krav på leverantörerna skall ställas i relation till föremålet för upphandlingen. Kvalifikationskriterierna skall framgå av förfrågningsunderlag eller annons. Enligt kommissionen kan sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn inte beaktas när det gäller uteslutning av leverantörer på grund av deras ekonomiska, finansiella eller tekniska förmåga. Vid upphandlingar inom försörjningssektorerna finns en bestäm- melse i 4 kap. 22 a § som anger att leverantörer vid selektiv och förhandlad upphandling kan väljas ut enligt objektiva kriterier och regler som skall hållas tillgängliga för de leverantörer som vill ta del av dem. I de icke direktivstyrda upphandlingarna är enligt 6 kap. 12 § den upphandlande enheten skyldig att i förfrågningsunder- laget ange vilka omständigheter som kommer att tillmätas betyd- else vid anbudsprövningen. Detta gäller såväl vid kvalificering av anbudsgivare som vid utvärdering av anbuden. Något krav på att kriterierna skall vara objektiva finns inte. Sådana kriterier skall dock vara förenliga med grundläggande EG-rättsliga principer, exempelvis rätten till fri rörlighet av varor, arbete, tjänster, princip- en om icke-diskriminering och proportionalitetsprincipen. Det anbud som lämnas av en anbudsgivare som inte kvalificerat sig skall inte beaktas. Kammarrätten i fann i ett mål avseende upphandling enligt 6 kap. ,86 dvs. under angivna tröskelvärden, att ett krav på att anbudsgivarna tecknat ett kollektivavtal stred mot regeln om affärsmässighet i 1 kap. 4 § . Även i finansutskottets betänk- ande 1997/98:FiU7 anges att inte ger någon möjlighet för en upphandlande enhet att begära in upplysningar om en anbudsgivare tecknat kollektivavtal. 86 Kammarrätten i , dom , mål nr. Vid utvärderingen av anbud gäller att en upphandlande enhet enligt 1 kap. 22 § LOU87 skall anta antingen 1.det anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga, eller 2.det anbud som har lägst anbudspris. Vid bedömningen av vilket anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, skall enheten ta hänsyn till samtliga omstän- digheter såsom pris, leveranstid, driftkostnader, kvalitet, estetiska, funktionella och tekniska egenskaper, service, tekniskt stöd, miljö- påverkan m.m. Enheten skall i förfrågningsunderlaget eller i annonsen ange vilka omständigheter den tillmäter betydelse. Omständigheterna skall om möjligt anges efter angelägenhetsgrad, med den viktigaste först. En motsvarande bestämmelse finns för upphandlingar utanför det direktivstyrda området i 6 kap. 12 § . Upphandlingskontraktet skall följaktligen gå till den leverantör som kvalificerat sig och lämnar det anbud som har lägst pris eller det anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga. Varje upphandlande enhet får själv bestämma vad den avser med det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet. Utvärderingskriterierna avser, till skillnad från uteslutnings- och kvalifikationskriterier, endast anbudet och inte anbudsgivaren. I utvärderingsfasen är det endast de anbud från de anbudsgivare som inte uteslutits på grund av uppställda uteslutnings- eller kvalifikationskriterier som skall bedömas. Den uppräkning av utvärderingskriterier som finns i direktiven och är endast exemplifierande och inte uttömmande. En fråga som har diskuterats är vilka hänsyn som kan beaktas under punkten 2 i 1 kap. 22 § och 6 kap. 12 § . Diskussionen gällde länge hur den s.k. Beentjes-domen skulle tolkas (se nedan). I de nya direktivförslagen får, om utvärderingen sker på grundval av det för den upphandlande myndigheten ekonomiskt mest för- delaktiga anbudet, kriterier som är direkt förbundna med kon- traktsföremålet tillämpas, t.ex. kvalitet, pris, tekniska fördelar, estetiska och funktionella egenskaper, miljöegenskaper, drifts- kostnader, kostnadseffektivitet, service och teknisk support, leve- 87 Motsvarar art. 36 i dir. 92/50/EEG, art 26 i dir. 93/36/EEG, art. 30 i dir. 93/37/EEG och art. 34 i dir. 93/38/EEG. ransdag och leverans- eller genomförandetid.88 Enligt förslagen för- utsätter uppställandet av utvärderingskriterier således ett samband med upphandlingens syfte. Enligt de nya förslagen blir det vidare i huvudregel obligatoriskt för den upphandlande enheten att i med- delandet om upphandling eller i kravspecifikationen ange varje kriteriums vikt. Kommissionen har i grönboken och i det efterföljande meddel- andet ansett att sociala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn inte får tas i utvärderingsfasen.89 Enligt kommissionen skall utvärderingskriterierna motsvara de ekonomiska kvaliteter i prestationen som är föremål för upphand- lingen.90 Kriterierna behöver visserligen, enligt i Evans-målet,91 inte vara kopplade till en omedelbar ekonomisk för- del för den upphandlande enheten. I detta mål avsåg ställda kriteri- er anbudsgivarnas förmåga att vidta lämpliga säkerhetsåtgärder för att förhindra olovlig användning av diacetylmorfin. Kriterierna skall dock ha en naturlig koppling till det som upphandlas. Enligt kommissionen är det däremot möjligt att ange sociala pre- ferenser bland utvärderingskriterierna vid upphandlingar för belopp som ligger under de tröskelvärden som anges i direktiven. En för- utsättning är att dessa kriterier uppfyller kravet på icke-diskrimi- nering. dom i det s.k. Beentjes-målet92 är av stort intresse vid arbetet med icke-ekonomiska krav vid offentlig upphandling. Det ligger till grund för kommissionens uttalanden om bl.a. sociala klausuler i grönboken om offentlig upphandling och det påföljande meddelandet , se avsnitt 5.4.3. 88KOM (2000) 275 slutlig art. 53.1.b och KOM (2000) 276 slutlig artikel 54.1.a. 89Se avsnitt 5.4.3. 90Kommissionens grönbok om offentlig upphandling inom den europeiska unionen, s. 38, p. 5.43 och kommissionens meddelande avsnitt 4.4. 91EG-domstolens dom i mål C-324/93, The Queen mot the Secretary of State for Home Department, 1995 s. 1-0563, p. 92EG-domstolens dom i mål nr C-31/87 mot , 1988 s. 4635. I Beentjes-målet lämnade ett förhandsavgörande med anledning av en förfrågan av en nederländsk domstol.