sou · GPB324d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Resultaten från de utländska studierna tyder på att ett subventionsprogram, i form av bostadsbidrag riktat mot bostads- standard, gör att hushållen tar på sig större bostadsutgifter och bosätter sig i bostäder med högre standard än de annars hade gjort. Detta gäller särskilt för de hushåll som innan bostadsbidraget bodde i bostäder med låg standard. Bostadsbidragssystemet i , med bidrag som utgår för bostadsutgifter upp till en viss högsta gräns, är konstruerat för att göra det möjligt för hushåll att nå upp till en viss minimistandard på sitt boende. Våra studier av det svenska systemet pekar också på att bostadsbidragssystemet ökar efterfrågan på bostäder men att det knappast är sannolikt att det medför ökade priser eller hyror. Det beror på att bruksvärdesystemet förhindrar hyres- glidning och på att efterfrågeförändringar som följer av bidrags- systemet är för små för att inte byggindustrin skall kunna öka utbudet utan att kostnaderna drivs i höjden. I uppsatsen har vi också konstaterat att förekomsten av bostads- bidrag förvisso kan minska de befintliga hushållens känslighet för hyreshöjningar, men att det svenska systemet med bruksvärdes- prövning av hyror bör kunna förhindra en sådan priseffekt. Vår statistiska genomgång av bostadsbidragets fördelning på hushåll med olika kön, inkomst och sammansättning visar att bidragen medverkar till en icke obetydlig inkomstutjämning och sannolikt även till en utjämning av bostadskonsumtionen. Vidare studier av den så kallade absorptiongraden visar att flertalet bidragsberättigade hushåll erhåller bostadsbidrag upp till – och i många fall över – den övre hyresgränsen. Det innebär, förutom att fördelningseffekterna är maximalt utnyttjade, att ytterligare hyres- höjningar inte kompenseras genom ökade bostadsbidrag. Hus- hållen är därför på marginalen känsliga för ytterligare hyres- höjningar, varför riskerna för priseffekter av bidragssystemet är små. Till detta bidrar att andelen bostadsbidragstagare är låg, även i de minst attraktiva bostadsområdena. Sammantaget innebär detta att bostadsbidraget i sin praktiska tillämpning inte förväntas ge upphov till nämnvärda pris- eller hyreseffekter. Ytterligare forskning kan dock behövas för att helt säkerställa denna slutsats. Aaron, H. (1972) Shelter and Subsidies, , D.C. : , sid. 44– 52. , (2000) De nya bostadsbidragen; Ju högre utgifter desto lägre bidrag, Planera Bygga Bo, 1, pp. 10– 11. , (1999) Bostadsbidragen , : . L. och Downs, A. (1981) Do housing allowances work?, , D.C. De , B. (1986) In-kind redistribution and demand-oriented housing subsidies: some micro-simulation results, Public finance quarterly, 14, pp. 235–261. , L, (1998) Inkomstbegreppet i socialförsäkrings- och bidragssystemen, Skattenytt, 3, pp. 115–125. , P., Hendershott, P. H. och , B. (1995) The Tax Reform And The Housing Market, : Reprocentralen HSC. , P. och , M. (1986) Problem och möjligheter inom bostadspolitiken, Ekonomisk debatt, 2, pp. 101–107. Fallis, G. (1990) The Optimal Design of Housing Allowances, , 27, pp. 381–397. Gibbs, I. och , P. (1993) Housing Benefit and Income Redistribution, , , pp. 63–72. (1990) Income-related Assistance with Housing Costs: a Cross-national Comparison, , , pp. 795–808. A. och McLaverty, P. (1994) The determination of eligible rents for housing benefit: The implementation by local authorities of central government policy, Environment and Planning C, 12, pp 109–122. Mulford, J. E., , G. D. och , J. (1980) How Allowance Recipients Adjust Housing Consumption, : . J: och Schnare, A.B. (1993) Last in : Housing Assistance for Households with Children, Housing Policy Debate, 4, pp. 417–456. (2000) De nya bostadsbidragen: Ju högre utgifter desto lägre bidrag, Planera Bygga Bo, 1, pp. 10–11. (2000) , faktablad. P. och Barnett, C. (1979) Price Effects of Housing Allowances, The Great Housing Experiment, , och : , pp. 175–188. (1995) Analys av bostdsbidragens funktion, särskilt i relation till skatte-_och övriga transfereringssystem. Bilaga 2 till SOU 1995:133 Bostadsbidragen - effektivare inkomstprövning - besparingar, : . (1992) The 1991 housing allowance reform in , : . SOU 1992:11 Fastighetsskatt, : Allmänna förlaget. SOU 1996:156 Bostadspolitik 2000-från produktions- till boendepolitik, slutbetänkande från bostadspolitiska utredningen. SOU 1996:156 Bostadspolitik 2000-från produktions- till boendepolitik – expertrapporter, bilaga till slutbetänkande från bostadspolitiska utredningen. Statens pris- och konkurrensnämd, (1987) Regleringar inom bostadsområdet, Pris och konkurrens, 2, pp. 11–12. (2000) Bostads- och byggnadsstatistisk årsbok 2000, : SCB-Tryck. (1984) Är subventionerna effektiva?. Rapport till (Ds. 1984:8) : . , T. och Hirvonen, J. (1999) Housing Allowance in in the 1990s, : . , B., (1997) Bostadspolitikens senare öde (The of housing policy), i , B., and Estonia. Vedung (red.) Bostadspolitik för tjugohundratalet - återtåg och nya värden, Meyers. 35–46. (1990) Bostadsbidrag i , : nordisk Ministerråd. Welfeld, I. (1972) : an American perspective, , D.C. 1 Metoder och definitioner De beräkningar av budget- fördelnings, marginal- och arbets- utbudseffekter som presenteras i kapitel 16 och 17 har gjorts med hjälp av mikrosimuleringsmodellen FASIT. Analyserna avser förändringar av individens ekonomiska standard uttryckt som justerad disponibel inkomst, dvs. inkomst justerad för för- sörjningsbörda. När alternativen utvärderas, jämförs utfallet med de regler som gäller . Mikrosimuleringsmodellen FASIT: I HINK-databasen från SCB finns för drygt 13 000 hushåll uppgifter om familjesamman– sättning, löner, boendekostnader m.m. som behövs för beräkningar av skatter, transfereringar och avgifter för daghem respektive social hemtjänst. I ett omfattande dataprogram efterbildas med stor noggrannhet nuvarande regler och programmen kan skrivas om för att efterbilda alternativa regler. Genom simuleringar kan man jämföra totala skatter och transfereringar före och efter regel- ändringar och analysera hur förändringar påverkar de offentliga finanserna, inkomstfördelningen, andelen individer med låga inkomster, jämställdheten, konsekvenserna för barnfamiljer och andra grupper. Dessutom kan man beräkna marginaleffekter av en- skilda system eller alla system före och efter ändrade regler. Hushållsbegrepp: I de analyser där FASIT-modellen används består ett hushåll av en eller två vuxna och hemmavarande barn . Detta hushållsbegrepp kallas HINK-hushåll. I beskrivningen av barnfamiljernas inkomster (kapitel 4) används ett utökat hushållsbegrepp, s.k. kosthushåll. I kosthushållet ingår alla personer som bor i samma bostad och i någon mån har gemensam ekonomi och kosthållning. Disponibel inkomst: Hushållets totala inkomster från arbete, kapital och transfereringar (arbetsmarknadsstöd, pensioner, sjuk- penning, förädrapenning, barnbidrag, bostadsbidrag, underhålls- Bilaga 7 SOU 2001:24 bidrag, socialbidrag m.m.). Från detta dras betald skatt, betalt underhållsbidrag samt återbetalning av studiemedel och social- bidrag. Erhållna studiemedel betraktas som transferering. Justerad disponibel inkomst: För att kunna jämföra inkomstnivåer mellan familjer med olika sammansättning måste man justera hushållets inkomst. Till det används en ekvivalensskala som ger varje hushåll en viss konsumtionsvikt, eller konsumtionsenhet, beroende på hur många vuxna och barn som lever tillsammans. Justerad disponibel inkomst definieras som hushållets disponibla inkomst dividerad med hushållets konsumtionsvikt, begreppet förkortas ibland DI/KE (disponibel inkomst per konsumtionsenhet). Individens ekonomiska standard: Hushållets justerade disponibla inkomst påförs samtliga personer i hushållet. Redovisning sker sedan på individnivå. Justering för försörjningsbörda: Varje land använder sin egen skala, en del baserade på vad hushållen faktiskt konsumerar, andra på expertbedömningar av vad olika hushåll behöver. Den ekvivalensskala som används i officiella statistik ger jämfört med andra länder stor tyngd till barn och tar liten hänsyn till stordriftsfördelar i familjer med flera barn. Den tar inte heller hänsyn till hur boendekostnader varierar med hushållsstorlek. Vad som kan anses vara en skälig lägsta standard för familjer med olika sammansättning beslutades av 1997 genom införandet av riksnormen för socialbidrag. Den nya innebär bl.a. att för familjen gemensamma belopp införs för olika kostnadsposter. Därmed tar mer hänsyn till stordriftsfördelarna. Det kan vara rimligt att jämförelser av konsumtionsmöjligheterna i familjer med olika sammansättning utgår från riksnormen. Genom sin komplicerade konstruktion med många olika belopp beroende på ålder, kostnadspost m.m. är det emellertid svårt att direkt översätta den nya riksnormen till en överskådlig ekvivalensskala. Detta har gjorts på följande sätt. För varje hushåll i HINK 97 har ett normbelopp beräknats inklusive en schablonmässig boendekostnad och inklusive schablonmässiga men normala utgifter utöver för, kostnader för vård och möbler. Utifrån denna empiriska skala anpassas en modell med antal vuxna och antal barn som förklarande variabler. Följande ekvivalensskala avspeglar väl riksnormen. = an a vuxna, n= an a arn Median: av befolkningen har en inkomst som är lägre eller lika med än medianinkomsten. Gini-koefficient: Det vanligaste måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen vilket antar värdet 0 när inkomsten är lika för alla och värdet 1 vid maximal ojämnhet, dvs. när en person får alla inkomster. Koefficienten är mest känslig för vad som händer i mitten av fördelningen. Den kan sägas visa hur stor den förväntade inkomstskillnaden är mellan två slumpmässigt valda individer/hus- håll. Om Gini-koefficienten är 0,250 och medelinkomsten för alla är , skall man vänta sig att den genomsnittliga skillnaden är 2*0,av medelinkomsten, dvs. Decilgrupp: Befolkningen delas in i 10 lika stora grupper där de med lägst standard hamnar i decilgrupp 1, de med näst lägst standard i decilgrupp 2 osv. ända upp till decilgrupp 10 med den högsta ekonomiska standarden. Decilkvot: Den disponibla inkomsten (vid övre decilgränsen) bland dem med högre ekonomisk standard divideras med in- komsten för dem med lägre standard. 2 Simulering av effekterna på arbetsutbudet vid regelförändringar En modell för att simulera de effekter på arbetsutbudet som en regelförändring kan medföra har utvecklats i Sesimprojekt (). Utredningen använder i kapitel 17 denna för analyser av alternativa förändringar av det ekonomiska familjestödet. Förutom de beteendeanpassningar som förändrade regler kan medföra analyseras även hur dessa beteendeanpassningar påverkar de offentliga finanserna, hushållens disponibla inkomst och inkomstfördelningen. Resultaten jämförs då med de resultat som erhålls i en statisk analys där man inte räknar med någon förändring av arbetsutbudet. Hushåll som kan ändra sin arbetstid Som tidigare nämnts är det inte rimligt att anta att alla hushåll kan ändra sin arbetstid på kort sikt. I den här studien antas följande grupper inte kunna ändra sin arbetstid. 3.Personer som erhåller pension. 4.Personer som är föräldralediga i samband med barns födelse. 5.Personer som studerar i stor omfattning. 6.Personer som i huvudsak är ofrivilligt arbetslösa. 7.Personer med hög sjukfrånvaro. Dessa personer antas istället behålla sin observerade arbetstid och arbetsinkomst oavsett hur regelverket för skatter och bidrag för- ändras. Närmare beskrivning av metoden Då olika typer av hushåll förväntas ha olika preferenser beträffande fritid och konsumtion delas hushållen in i fyra olika grupper: ensamstående mödrar, ensamstående kvinnor utan barn1, ensam- stående män och sammanboende. Med hjälp av olika under- sökningar och registeruppgifter har sedan en nyttofunktion an- passats till varje familjetyp. Hushållens preferenser för fritid antas variera beroende på antalet barn, familjemedlemmarnas ålder och de vuxnas utbildningsnivå. Ett resultat är att kvinnans fritid anses generera större nytta i hushåll med barn än i hushåll utan barn.2 I ett hushåll med en vuxen beräknas den disponibla inkomsten vid sju olika årsarbetstidsalternativ. För varje kombination av 1Denna grupp påverkas naturligtvis inte av de regelförändringar som behandlas här. 2I denna analys används data från SCB:s Hink, och strukturlönestatistik. För en utförlig beskrivning av data, modell och nyttofunktioner se Pylkkänen, E (2000): Modeling Wages and Hours of Work, Paper presented at The 6th Nordic Seminar On Micro Simulation Models 8–9 2000 , (finns tillgänglig i pdf format på . arbetstid och disponibel inkomst beräknas sedan en nytta med hjälp av nyttofunktionen. Den vuxna personen antas välja den arbetstid som ger högst nytta. Om det finns två vuxna i hushållet påverkas den totala nyttan av hur arbetstiden fördelas mellan dem. I detta fall beräknas nyttan för alla kombinationer av arbetstider för de båda vuxna. Med sju arbetstidsklasser för varje vuxen innebär det att hushållet har 49 kombinationer att välja mellan. När den disponibla inkomsten beräknas för olika val av arbetstid får alla hushåll i modellen tillgång till socialbidrag och bostads- bidrag, om de har tillräckligt låg inkomst. Således tas ingen hänsyn till att alla inte är berättigade till socialbidrag, trots inkomster under socialbidragsnormen, eller att det finns hushåll som avstår från socialbidrag och bostadsbidrag trots att de är berättigade. Detta antagande medför att andelen som väljer att inte förvärvs- arbeta kommer att överskattas. Vad jämförs resultaten med? Innan någon analys av förändrade regler genomförs används nyttofunktionerna till att simulera en arbetstid för alla hushåll med nu gällande regler för skatter och bidrag. Resultatet av simuleringen liknar den observerade fördelningen av arbetstider. Männens arbetstid är koncentrerad runt heltid medan kvinnor i större utsträckning arbetar deltid. Det kan dock vara stora skillnader mellan observerad och simulerad arbetstid för enskilda hushåll. I måttet arbetstid ingår ledighet som semester och arbetsfria helgdagar. Då alla hushåll som i ekonomiska termer är berättigade till socialbidrag och bostadsbidrag inte i verkligheten erhåller dessa, kommer den offentliga sektorns utgifter att överskattas. Detta medför också att den absoluta förändringen av de offentliga utgifterna för dessa bidrag, liksom beteendeeffekterna, i vissa fall kan överskattas i de olika regelexperimenten.3 Vid en analys av ett experiment med ändrade regler jämförs den simulerade arbetstiden, efter regelförändringen, med den simule- ring som genomfördes med de nu gällande reglerna. Förändringen av arbetstiden påverkar arbetsinkomsten, som i sin tur påverkar 3 I de kostnads- och fördelningsanalyser som redovisas i kapitel 17 förekommer inte dessa över/underskattningar, dock överskattas beteendeeffekterna i vissa fall. den offentliga sektorns ekonomi, hushållens disponibla inkomst och inkomstfördelningen. Fördelningseffekter av alternativ till minskad inkomstprövning I denna bilaga redovisas effekterna på inkomstfördelningen av de fyra regelpaket som presenteras i kapitel 17. De fördelningseffekter som har beräknats avser genomsnittlig procentuell förändring av justerad disponibel inkomst inom olika grupper. Effekterna beräknas med och utan den anpassning av arbetstiderna som förutsägs av den modell som beskrivs i bilaga 7. I samma bilaga beskrivs även de metoder och definitioner som används närmare. Effekterna av varje alternativ redovisas i fyra figurer. Den första ger de genomsnittliga effekterna per decil bland barnfamiljerna. Samtliga individer som ingår i gruppen barnfamiljer har där delats in i tio lika stora grupper efter ekonomisk standard (definitionen ges i bilaga 7). Decil 1 är den tiondel av kollektivet, som har den lägsta standarden, decil 10 är den tiondel som har högst standard. I nästa figur redovisas effekterna per familjetyp, även här ingår alla individer som tillhör någon barnfamilj. I den tredje figuren har de som lever i ensamstående barnfamiljer, dvs. barnfamiljer med endast en förälder, delats in i deciler. Den sista figuren är mot- svarande för samboende barnfamiljer. För att öka jämförbarheten mellan alternativen och redovisningsgrupperna används samma skala i samtliga figurer. Genomsnittlig procentuell förändring av ekonomisk standard till följd av alternativ 1 -3,2 -3,2 -3,2 -3,2 Genomsnittlig procentuell förändring av ekonomisk standard till följd av alternativ 2 -3,2 -3,2 -3,2 -3,2 Genomsnittlig procentuell förändring av ekonomisk standard till följd av alternativ 3 -3,2 -3,2 -3,2 -3,2 Genomsnittlig procentuell förändring av ekonomisk standard till följd av alternativ 4 -3,2 -3,2 -3,2 -3,2 Effekter för enskilda individer Ovan redovisas endast de genomsnittliga effekterna av de fyra alternativen. För att få en bild av effekterna för dem som påverkas kraftigare än genomsnitten i respektive grupp har en analys av effekterna på individnivå genomförts. I denna delas individerna in dels i grupper efter olika karaktäristika och dels enligt följande gruppering: Förändring av justerad disponibel inkomst: Förlorar mycket Minskat /år Förlorar något Minskat med /år Ökat/minskat med /år Vinner något Ökat med /år Vinner mycket Ökat med /år Förlusterna består i alternativ 1 och 2 av avskaffat bostadsbidrag. I alternativ 3 och 4 består förlusten av kraftigt minskat inkomstprövat stöd. I alternativ 1 och 3 förlorar alla barnfamiljer med anledning av att barnbidragen sänks till nivå. De som har socialbidrag hamnar i regel i den grupp vars disponibla inkomst förblir oförändrad. Om övriga inkomstslag ökar i omfattning så minskar socialbidraget i motsvarande mån, om övriga inkomstslag istället minskar så fyller socialbidraget upp till ursprunglig nivå. De som blir socialbidragstagare på grund av regelförändringarna återfinns i grupperna som förlorar något eller mycket, vilken av grupperna det blir beror på hur långt ovanför socialbidragsnivån de var från början. Denna analys bygger uteslutande på statiska regeleffekter. Som tidigare visats kan ökat arbetsutbud mildra vissa av de effekter som Resultaten presenteras i sin helhet i tabell B1 till B4. Huvudresultaten är följande: av alla barn förlorar mycket, vinner mycket 6 – i decil 1–3 förlorar mycket av ensamstående med ett barn förlorar mycket, vinner mycket Bland ensamstående med fler barn vinner mycket medan förlorar mycket De som förlorar mycket är överrepresenterade bland arbetslösa, företagare och deltidsarbetande, de stora vinnarna bland de arbetslösa och heltidsarbetande Bland arbetslösa är alltså både de som vinner mycket och de som förlorar mycket överrepresenterade Bland deltidsarbetande är de som vinner mycket lika många som de som förlorar mycket, de med måttliga förluster är dock betydligt fler än de med måttliga vinster De flesta studerande saknar barn och påverkas ej. Bland dem som påverkas finns både vinnare och förlorare. Vinnarna är dock fler än förlorarna i denna grupp. Bland de samboende med flera barn hamnar majoriteten i gruppen förlorar något. av alla barn förlorar mycket, vinner mycket 2,5–i decil 1–3 förlorar mycket av ensamstående med ett barn förlorar mycket, vinner mycket Bland ensamstående med fler barn vinner mycket medan förlorar mycket De som förlorar mycket är överrepresenterade bland företagare, arbetslösa och deltidsarbetande, de stora vinnarna bland de arbetslösa Bland arbetslösa är alltså både de som vinner mycket och de som förlorar mycket överrepresenterade Inom samtliga grupper avseende försörjningsstatus är vinnarna betydligt fler än förlorarna av alla barn förlorar mycket, vinner mycket 4–i decil 1–3 förlorar mycket av ensamstående med ett barn förlorar mycket, vinner mycket Bland ensamstående med fler barn vinner mycket medan förlorar mycket De som förlorar mycket är överrepresenterade bland arbetslösa, företagare och deltidsarbetande, de stora vinnarna bland arbetslösa och heltidsarbetande Bland arbetslösa är alltså både de som vinner mycket och de som förlorar mycket överrepresenterade Bland deltidsarbetande är de som vinner mycket lika många som de som förlorar mycket, de med måttliga förluster är dock betydligt fler än de med måttliga vinster De flesta studerande saknar barn och påverkas ej. Bland de som påverkas finns både vinnare och förlorare. Vinnarna är dock fler än förlorarna i denna grupp. Bland de samboende med flera barn hamnar majoriteten i gruppen förlorar något. En dryg procent av alla barn förlorar mycket, vinner mycket 1–2,i decil 1–3 förlorar mycket av ensamstående med ett barn förlorar mycket, vinner mycket Bland ensamstående med flera barn vinner mycket medan ingen i denna grupp förlorar mycket De som förlorar mycket är överrepresenterade bland företagare, arbetslösa och deltidsarbetande, de stora vinnarna bland arbetslösa Bland arbetslösa är alltså både de som vinner mycket och de som förlorar mycket överrepresenterade Inom samtliga grupper avseende försörjningsstatus är vinnarna betydligt fler än förlorarna Andel individer i olika grupper som vinner respektive förlorar på alternativ 1. Ensam 2 el fler barn Sambo 3 el fler barn Högskola max 2 år Högskola minst 2 år Andel individer i olika grupper som vinner respektive förlorar på alternativ 2. Ensam 2 el fler barn Sambo 3 el fler barn Högskola max 2 år Högskola minst 2 år Andel individer i olika grupper som vinner respektive förlorar på alternativ 3. Ensam 2 el fler barn Sambo 3 el fler barn Högskola max 2 år Högskola minst 2 år Andel individer i olika grupper som vinner respektive förlorar på alternativ 4. Ensam 2 el fler barn Sambo 3 el fler barn Högskola max 2 år Högskola minst 2 år