sou · GPB372d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Det råder stor osäkerhet om fall, där något hänt, men där det inte finns tillräckliga skäl att omhänderta. Hur kan vi då jobba vidare? (socialsekreterare, ) i har genomfört en fyradagarskurs om barn som far illa med ca 160 deltagare. En halv- dag ägnades åt barnmisshandel. Det vanligaste sättet att utveckla kunskap och kompetens om barnmisshandel är att lära sig av mer erfarna kollegor och genom praktisk erfarenhet. Att på det sättet utveckla kunskap förutsätter stabilitet bland personalen, vilket inte är fallet när det gäller social- sekreterare. Vi har en bristande teoretisk kunskap. Genom erfarenhet skaffar man sig dock kunskap. är vi så lyckligt lottade här att vi går en 10- poängskurs, där ett inslag är just misshandel. Att bygga upp kunskap Bilaga 3 SOU 2001:72 via erfarenhet förutsätter en stabil personalgrupp. (socialsekreterare, ) Det finns en vakenhet och en hög kunskapsnivå bland social- sekreterarna. Är man ung och oerfaren finns någon mer erfaren att fråga. Det som kännetecknar vår förvaltning är att många av de anställda är unga. Det gäller att hitta en balans mellan de ungas kraft- fullhet och de äldres erfarenhet. Det är inte enkelt, framför allt inte i svåra barnavårdsärenden. Man borde få mer kunskap i grundutbild- ningen. enhetschef, , ) Vi har duktiga socialsekreterare här. En del är unga, men de är vakna och frågar gärna. drar vi våra ärenden i grupp och det ger kunskap. I svårare ärenden försöker vi vara två. (1:e socialsekreterare, , ) I mitt distrikt har vi arbetat mycket med frågan om barnmisshandel. Vi har bra kompetens, men det är kunskap som man ständigt måste hålla aktuell. Vår arbetsledare betonar att detta är en av våra viktigaste uppgifter. Vi lär av varandra och efterfrågar kunskap. På grund av den höga personalomsättningen får man backa när man tyckt att man gått framåt. Jag har bara varit här men tycker att jag backat redan. Någon specialistkompetens kan jag inte säga att vi har. (socialsekreterare, ) I har utbildning om barn som far illa återkommande erbjudits socialtjänst, skola och barnomsorg. Socialsekreteraren vid familjecentret i anser att man nu har en bra grund att stå på men säger : Man blir aldrig fullärd utan man måste fylla på när det gäller de här frågorna och det gäller även oss som arbetat . Det svåra i vårt jobb är att vi aldrig kan kopiera, för situationen är alltid ny och familjen alltid ny. Inget ärende är det andra likt. Rutinerna måste man också fortsätta att prata om för det kommer nya socialarbetare och nytt folk till skolor och daghem. Där tror jag att vi missar. De flesta får söka sin kunskap på egen hand. Enhetschefen för i påpekar att kompetensen är beroende av både erfarenhet och kunskap: Det finns en medvetenhet om att barn kan fara illa i sina familjer. Det tar dock tid innan man når dit. Ju yngre man är desto mer gott tror man om människor. Man ser mer ju längre man jobbar. Det är en fråga om både kunskap och erfarenhet. Det är med barnmisshandel som med andra problem, det går i vågor. hade vi ett uppsving för att öka medvetenheten om barnmisshandel och är det våld mot kvinnor och barn som vittnen till våld som gäller. Psykologen vid BUP i tycker att kunskaperna om barn- misshandel borde vara bättre. Personalen har fått mycket utbild- ning om sexuella övergrepp men inte om barnmisshandel. är det DAMP, ADHD etc. som står i fokus. En svag länk i arbetet är bristen på kunskap om barnmisshandel. Vad åsamkar detta barnet? Vi sysslar nu alltmer med diagnostik kring bokstavsbarn. De har tagit över lite av marknaden. I jämförelse borde kunskapen om barnmisshandel öka. Även psykologen vid BUP i anser att barnmisshandel är en försummad fråga. Kursutbudet i den frågan är litet medan det finns ett stort utbud när det gäller exempelvis neuropsykiatri, suicid- prevention och sexuella övergrepp. Det finns bara en specialutbildning om misshandel och sexuella övergrepp i . Det är en multidisciplinär 20-poängskurs som ges av Hälsouniversitetet i och förläggs till olika orter. Två kurser har genomförts, en i och en i . pågår en kurs i . En av de intervjuade vid BUP i har gått kursen och har därmed blivit något av expert på området. Hon har också kunnat bidra till att kunskapsnivån höjts generellt inom kliniken. Kunskaperna har kunnat byggas på kontinuerligt, eftersom det funnit en stabilitet i personalgruppen. Även för poliser finns en nationell utbildning om misshandel och sexuella övergrepp, som ges av i . Det finns bara en utbildning rörande utredningar av barn och den är i tre steg. Utbildningen handlar i första hand om hur man skall bemöta barn i en förhörssituation, hur man får barn att berätta. Den bekostas av centrala medel och man får en, eventuellt två platser, . Det betyder att vi släpar efter när det gäller den formella utbildningen. Jag tycker ändå att vi har en god kompetens här. Det handlar ju mycket om att ha fallenhet för det här jobbet. Har man fallenhet får man barn att berätta förr eller . Vi skaffar också kunskap genom att kritisera varandra och erkänna våra egna misstag, så att ingen annan behöver göra om dem. Vi måste också ha kunskap om hur en förundersökning skall gå till för att det skall hålla juridiskt. (utredare, polismästardistrikt) Tre av oss har gått utbildning och den fjärde står på tur. Hon har börjat arbeta hos oss. Skall man syssla med den här typen av brott måste man vara väl förberedd och känna sig motiverad. Utredningar som gäller brott mot barn lägger vi inte på vem som helst. I övriga delar av finns ingen som kan göra videoförhör med barn utan då gör vi förhören och sedan fortsätter de utredningen. Vi får också kunskap via våra samverkansgrupper. (Kriminalinspektör, ) Familjevåldsenheten i består av ca 10 personer, hälften män och hälften kvinnor. Samtliga har genomgått utbild- ning . Sedan får vi ofta delta i kurser och seminarier och i den utbildning som anordnas för samrådsgrupperna. Vi är välutbildade och kunniga. (polis, ) Kompetensen i upprätthålls och vidare- utvecklas också via processhandledning och har de ärendehandledning av , professor i psyko- logi och minnesforskare. Att så mycket satsas på familjevålds- enheten beror i hög grad på länspolismästarens engagemang i frågor som rör brott mot kvinnor och barn. Kriminalinspektören i har arbetat med utredningar av barn och således skaffat sig god kunskap om hur man utreder barn. Dilemmat för honom är att han är ensam utredare, vilket betyder hög arbetsbelastning, att han själv inte hinner göra utredningar om misstänkt barnmisshandel (måste prioritera sexuella övergrepp) utan får lämna över dem till någon annan och att han saknar kollegor att diskutera med. Kriminalinspektören i tycker att han fått en relativt bra utbildning för sin uppgift, men även han är ensam i sitt arbete. Han påpekar att ett problem är att utredningarna inte alltid läggs på särskilt utbildad personal. Eftersom anmälningar om barnmisshandel skall prioriteras får man lägga utredningarna på de poliser som finns tillgängliga och det är inte alltid de som har kompetens när det gäller barnförhör. Sam- tidigt säger han: Jag har sett exempel på poliser som inte har någon som helst utbild- ning, men som genom sitt sätt att vara som människa, lyckas fantastiskt bra ändå. Skiljelinjen går inte mellan utbildad och outbildad personal, men visst finns det ett stort utbildningsbehov. Vi skulle behöva fördjupa vår kunskap om barns utveckling, bland annat språk- och kroppsutvecklingen, om att tolka och tyda signaler, att förstå det barnet säger men ändå inte säger etc. Den operative chefen för kriminalavdelningen vid polismyndig- heten i län bekräftar att det råder brist på kompetent per- sonal. Det är ett fåtal som orkar jobba med sådana här brott. Vi har svårt att rekrytera medarbetare som kan ta över när någon slutar. Det blir i regel bara en eller ett par stycken som får driva de här ärendena och det blir tungt för dem. Vi har haft ganska många som varit utbildade, men de har bränts ut en efter en. Ständigt och jämt får vi försöka hitta nya kollegor, men det är inte lätt . Kunskap och kompetens består av olika byggstenar: grundutbild- ning, fortbildning och erfarenhet. Ingen fråga ställdes om i vilken mån som grundutbildningen innehöll kurser om barnmisshandel, men andra uppgifter visar att grundutbildningarna innehåller ganska lite om utsatta barn överhuvudtaget. De som fick sin utbildning , då barnmisshandel var en aktuell fråga, har dock i allmänhet kommit i kontakt med frågan i sin utbildning. Möjligheten att ta del av fortbildning i form av kurser och konfe- renser varierar bland de intervjuade. Två har gått den enda kvali- ficerade fortbildning som finns på området för olika yrkes- kategorier (10 resp. 20 poäng vid Hälsouniversitetet i ). I tre polisdistrikt har alla, eller nästan alla, gått 5- veckorskurs. Polisen förefaller också ha tillgång till ett tämligen brett utbud av olika kortare kurser/konferenser. I övrigt säger många att de har fått viss fortbildning om barnmisshandel men att det var länge sedan. Strategier för hur kunskap om barnmisshandel skall inhämtas och upprätthållas saknas i kommunerna med undantag av , som satsat på att utbilda personal i barnomsorg och skola om barn som far illa. Den tredje byggstenen – erfarenhet – innebär att man lär sig av erfarna kollegor och av egen praktisk erfarenhet. Denna byggsten kan vara av stor betydelse, förutsatt att omständigheterna möjlig- gör kunskapsuppbyggnad genom erfarenhet. Med den turbulens som råder vad gäller personal inom socialtjänst, skola och barnomsorg är det svårt att den vägen bygga upp kunskap. För- utom hög personalomsättning utgör täta omorganisationer, dåligt med tid för reflektion och diskussion med kollegor hinder. Inom barnhälsovården har barnkompetensen successivt ur- holkats genom att allt färre BVC-sköterskor är barnsjuksköterskor och allt färre BVC-läkare är barnläkare. Detta i kombination med att barnhälsovården på många håll bara utgör en del av BVC- personalens arbete, gör att det blir svårt att utveckla och upprätt- hålla barnkompetensen. I familjecentraler och i har man dock så kallade rena barnavårdscentraler. Kunskapsnivån avgörs inte bara av den teoretiska kunskapsnivån utan också av hur verksamheterna är organiserade, stabiliteten i systemen och vilka stödjande strukturer som finns i form av exempelvis arbetsledning, handledning, tid för reflektion och dis- kussion samt kontinuerlig uppföljning. Av intervjuerna framgår att det finns svagheter på de flesta av dessa punkter. Finns en helhetssyn på barnmisshandel? En helhetssyn på barnmisshandel innebär att man är medveten om att problemet har ekonomiska, sociala, medicinska och psyko- logiska och kulturella aspekter. Det innebär också att man inser att arbetet med att förebygga, utreda och hjälpa måste vara mång- facetterat. En helhetssyn på barnmisshandel kan vara en drivkraft för samverkan. Finns en sådan helhetssyn eller ser man pro- blemet uteslutande utifrån sitt eget ansvar och sin egen kompe- tens? (Frågan ställdes inte till chefer) Ett fåtal av de intervjuade svarar att det finns en helhetssyn på barnmisshandel. En del har sagt att det finns en helhetssyn hos några få eller i samrådsgruppen. När jag gjorde de första anmälningarna till tyckte jag att man tänkte mer på föräldrarna än på barnet. Barnet blev någon slags terapi för föräldrarna. Det har förändrats och sätter vi barnet i centrum. Jag tycker att vi har en helhetssyn . (förskollärare, ) I Råd och Stöd i uppfattar man att det finns en helhetssyn och en samsyn. I enheten finns företrädare för olika professioner samlade, vilket gör det naturligt att se problem ur olika synvinklar. Socialsekreteraren tror att det är lättare att uppnå en samsyn i en liten kommun. Även om jag inte kan formulera vilken hållning vi har, tror jag att det finns en medvetenhet och en samsyn i de här frågorna. I den lilla kommunen är samarbetet mellan de verksamheter som möter dessa barn tätt och vi har ett gemensamt tänkande kring barnen. Flera uttrycker att det inte finns någon självklar samsyn i vad som skall räknas som barnmisshandel. Inställningen till vad som är barnmisshandel är inte entydig. På den punkten skiljer sig nog synsättet i olika yrkeskategorier och bland dem som gör anmälningar till oss. En del tycker fortfarande att det är tillåtet att använda en viss form av våld. Förbudet mot aga har inte riktigt slagit igenom. Det saknas en helhetssyn t.ex. på definitionen av barnmisshandel. Alla borde fundera över hur mycket våld som är tillåtet. skulle man vara förstående inför andra kulturer, men jag tror att det är viktigt att vi håller emot. Vi måste hjälpa vuxna att sluta slå barn och hitta andra vägar. (samordnare, familjecentral) Flera har varit inne på frågan om hur man skall se på våld mot barn i familjer med invandrarbakgrund. Det finns en risk för att ribban sänks i ett område som för man kanske ser att det kan bli svårt att komma vidare. Anmälningar har faktiskt lett till att barn blivit hemskickade till ursprungslandet och då kan man ju fundera över om det var det bästa för barnet. Därför är det viktigt att vi alltid gör en individuell bedömning av allvaret i misshandeln och vad en anmälan kan leda till. Vi försöker leva efter det här landets lagar, men tendensen att göra avsteg finns. (skolpsykolog, ) Svårigheter att komma fram till en helhetssyn finns inte bara i förhållandet mellan olika myndigheter utan kan också finnas inom samma myndighet. Det gäller framför allt , där samma ärenden kan vara aktuellt inom flera grupper/enheter. Skiljelinjen går här mellan de som arbetar med vuxna och de som arbetar med barn. Alla arbetar inom sitt eget revir och gör bedömningar utifrån det. Det är svårt att få till stånd en helhetssyn. Det kan uppstå svårigheter fram- för allt i förhållande till ekonomigruppen. Det är som gäller, fastän de har rätt att göra individuella bedömningar. Vi har försökt etablera ett samarbete med vuxenenheten, som arbetar med vuxna missbrukare varav många har barn, men ingenting har fungerat. Vi har olika synsätt och olika kulturer. Det blir så när man delar upp sig i olika grupper. De som arbetar med vård av vuxna eller psykiskt sjuka, utgår mycket från vad klienten/patienten vill, är rädda för att tränga sig på och vill inte kränka. De har svårt att se barnens situation och behov. Men man får inte ge upp. Det rör på sig även om det går sakta. (socialsekreterare, ) Mellan våra grupper (utredning resp. vård och stöd) fungerar det, men inom förvaltningen finns ju också de som jobbar med alkohol- och drogmissbruk, där jag inte minns när de sist tog kontakt angående ett barn. En helhetssyn finns på så sätt att alla fördömer aga och barnmiss- handel, men därifrån till att vilja ta i problemet är det långt. Det finns dock mer av en samsyn i barnmisshandelsärenden än i många andra ärenden. När det gäller missbruk och omsorgssvikt kan det vara större skillnader mellan socialsekreterarnas åsikter. Det svåra är att avgöra när misshandeln är tillräckligt allvarlig för ett omhändertagande. (1:e socialsekreterare, ) En av cheferna beskriver att det är svårt att ha en helhetssyn även på ledningsnivå. Bilaga 3 SOU 2001:72 Man lever i sin egen gruppering och värnar de frågor som man själv sysslar med. Gränsdragningar är alltid svåra. Dom och vi-känslan finns även i socialchefens ledningsgrupp. Det handlar bland annat om budgeten. Att behålla helhetssynen i en organisation som man skall värna sin egen enhet är svårt i synnerhet när pengarna inte räcker. Problemen är desamma i förhållande till andra myndigheter. Man har sina givna ekonomiska ramar. Att ha en helhetssyn och hitta enkla lösningar är svårt. enhetschef, , ) Även mellan barnomsorg och skola har det funnit stora skillnader i synsätt. Att förskola och skola numera tillhör samma nämnd kan komma att ändra på det. Var och en har gjort sitt . Reviren har varit starkt markerade. Det har t.ex. varit som en mur mellan förskolan och skolan, men jag tror att den är på väg att luckras upp. Man kan inte hålla på sitt, för det gynnar inte barnet. (förskolechef, ) Är vi verkligen så intresserade av varandras verksamheter? Är det inte fortfarande mycket så att man ser problem antingen som skolproblem eller sociala problem? Vi bidrar inte alltid till en vi-känsla. Okunskap om varandra kan var en orsak. Misstänksamhet och oklarhet om roller andra. Får jag göra detta? Får jag klampa in här? Vems område är det? Vad händer om vi gör fel? (områdeschef, , ) Det kan också handla om att man ser olika på barn överhuvudtaget. Det är uppenbart att vi har en annan syn på barn än har. För oss är barnet huvudpersonen och runt om barnet finns olika personer. För är barnet bara en del i ett system, där alla är lika viktiga. (distriktschef för skola och barnomsorg, ) Även en rektor, en biträdande rektor och en skolpsykolog anser att har ett vuxenperspektiv medan skolan har ett barn- perspektiv. Vi sätter barnen i fokus medan haft en tendens att mer se till föräldrarnas intressen. har de använt barnen som terapi för föräldrarna. rektor, förskolan, ) Två av de intervjuade ser det som värdefullt att man har olika pers- pektiv. En viktig ingrediens i samverkan är att man inte har samma perspektiv. Det leder ingenstans om alla tittar genom samma glasögon. (utvecklingschef, , ) Jag tycker att man skall se utifrån sitt mandat. Vi gör det för lite i skolan. Som tjänsteman skall man se utifrån sitt perspektiv. Det är en annan sak hur man förhåller sig som privatperson. Det finns ingen absolut sanning utan alla måste ha möjlighet att se saker utifrån sitt När man lägger ihop 1 plus 1 plus 1 finns en risk att någon av ettorna blir starkare än de andra. Någon får tolknings- företräde. Inom varje verksamhet finns en dominerande förklarings- modell. Det är viktigt att inte det dominerande synsättet kväver de andra. (skolkurator, ) skall verka för att barn växer upp under trygga och goda förhållanden och har huvudansvaret för att utsatta barn får skydd. Ändå kan det vara svårt att ha barnen i fokus bland annat därför att det är de vuxna som söker hjälp och beskriver sina bekymmer. Alla faller vi ibland i gropen att lyssna på den slutkörda föräldern som har det jobbigt med sitt barn, som kanske inte alltid är så lätt att tas med. Det är lätt att känna med henne och förstå det och inte riktigt se barnets behov. Det måste vi bli bättre på. (1:e socialsekreterare, ) Min grundsyn är att vi måste sätta barnet mer i fokus. Vi pratar om att vi har det, men jag tycker att vi har ett vuxenfokus. Vi har jobbat mycket med det här, men det är något som man måste återkomma till . (socialsekreterare, ) Ett fåtal av de intervjuade anser att det finns en helhetssyn på barn- misshandel. Det finns till att börja med ingen samsyn beträffande begreppet barnmisshandel. Flera har varit inne på att det finns en risk för att man har olika syn på våld i familjer med utländsk bak- grund respektive i svenska familjer. Olika synsätt förekommer inte bara mellan olika myndigheter utan också inom samma myndighet. Exempelvis finns skillnader mellan de delar av som arbetar med barn och unga och de som arbetar med vuxna missbrukare eller ekonomiskt bistånd. En springande punkt är om man utgår från ett barn- eller ett vuxenperspektiv. Flera företrädare för skolan anser att social- tjänsten har ett utpräglat vuxenperspektiv. Även företrädare för uttrycker, att det kan vara svårt att barnet bakom föräldern, som ofta har egna stora hjälpbehov. Frågan ställdes till , polisen samt barn- och ungdoms- psykiatrin. Nästan samtliga intervjuade säger att barnmisshandels- ärenden prioriteras. I vissa fall betyder det ändå inte att anmäl- ningar om barnmisshandel snabbt leder till utredning. Det gäller framför allt polisen, där det av olika skäl kan ta innan en utredning kommer igång eller kan avslutas. Anmälningar om barnmisshandel prioriteras, men vi har en balans som släpar efter. Vårt mål är att arbeta undan denna balans och komma på en rimlig nivå. Vi släpar efter på grund av att det saknas personal, att personal bränns ut och att det inte är lätt att få personal att vilja jobba med den här typen av utredningar. (utredare, polis- mästardistrikt) Utredningarna kan dra ut av skäl som vi inte råder över. Läkarintyget kan dröja, vi får inte tag på personer som vi behöver ha kontakt med, föräldrarna vill inte samarbeta etc. (polis, familje- våldsenheten, ) I sköttes utredningarna om misshandel och sexuella över- grepp fram till av en grupp på fyra personer. är det bara en person kvar i gruppen. Han kan självfallet inte sköta fyra personers arbete utan tvingas till priori- teringar. Barnmisshandelsärenden hinner jag inte med utan de får läggas ut på någon annan. Sexuella övergrepp måste prioriteras eftersom de bedöms som allvarligare brott, inte minst därför att straffen är högre än för misshandel. Att utreda barnmisshandelsärenden kan dock vara lika svårt om det är en anhörig som är förövare. (kriminalinspektör, ) Samverkansgruppen har skrivit till chefen för polismyndigheten och påtalat hur ohållbar situationen är. I är förhållandena annorlunda. Där arbetar fyra poliser med utredningar av barnmisshandel, kvinnomisshandel och sexuella övergrepp. Vi prioriterar dessa utredningar. Om det behövs agerar vi , men ibland behövs inte det. Det beror på vad som hänt, barnets nuvarande situation etc. Det varierar från fall till fall. Vi tar ärendet direkt och delar ut det och sedan har vi en dialog med andra. Vi har en särskild åklagare för sexuella övergrepp och barnmisshandel. Vi har ingen balans när det gäller dessa ärenden. (chef för utredningsgruppen) Även i uppfattar kriminalinspektören att anmälningar om barnmisshandel prioriteras, trots att det är få som arbetar med den typen av ärenden. Han uppfattar att barnmisshandel är en priori- terad fråga också hos samarbetsparterna. Den satsning som gjorts på resurser och utbildning i familjevåldsenheten i är ett uttryck för att brott mot barn prioriteras. Trots det är belastningen på personalen i gruppen hög. Samordnaren vid familjecentral säger att barnmisshandels- ärenden prioriteras både av dem och samarbetsparter med undantag av polisen. När jag läste målen för polisens arbete blev jag alldeles kall. Det fanns ingenting om barn bland de fem första målen. Vi har inte fått hjälp med handräckning när det gällt svårt misshandlade barn. kunde vi ringa till polisen om vi var bekymrade. Vi kunde träffas för att diskutera hur fallet skulle hanteras. arbetade vi också tillsammans. faxar vi till polisen. Sedan får vi se när de har tid att börja med utredningen och det är inte säkert att det blir . Det går inte att fasa ihop sig längre. Vi har försökt sträcka ut en hand och de har sagt att de skall höra av sig när de är klara med sin omorganisation, men det kan inte barnen vänta på. Det är lika bra att inse att det är vi som ansvarar för skyddet av barn. Även chefen för i säger att polisen inte priori- terar barnmisshandel och att det kan ta innan en misstänkt förhörs. Inom den egna verksamheten prioriteras dock utsatta barn. Hos oss är det självkart att utsatta barn prioriteras. Vi är ju till för dem. På barn- och familjeenheten prioriteras de säkert också, men ändå ser vi ju att ingenting händer. Vi får trycka på för att kontakt skall tas med familjen, när det är kvinnan som blivit slagen. Är det däremot barnet som är det direkta offret, är jag säker på att ärendet prioriteras. Ändå är det lika allvarligt för barnet om mamman blir slagen. Samtliga intervjuade inom i säger att barn- misshandel prioriteras. En socialsekreterare säger dock att det inte gäller deras samarbetsparter. Även i säger företrädare för att barnmisshandel har hög prioritet men att det inte alltid är fallet hos samarbetsparterna. I säger företrädarna för myndighetsgruppen att barnmisshandel har högsta prioritet medan socialsekreteraren i påpekar att allt våld mot barn inte får högsta prioritet utan att allvaret i situationen bedöms först. Vi värderar varje enskild anmälan.