sou · GPB317 · 2002-01-01 00:00:00 — Vi föreslår att även begreppen ro-ro-passagerarfartyg, höghastighetspassagerar- fartyg och reguljär trafik definieras i denna paragraf. Detta är begrepp som skall införas i lagen i samband med bestämmelserna om värdstats- tillsyn. De närmare bestämmelserna om värdstatstillsyn skall finnas i 5 kap. och följer av EG-direktivet 1999/35/EG om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik. I direktivet definie- ras vad som är ro-ro-passagerarfartyg, höghastighetspassagerarfartyg och reguljär trafik. Eftersom definitionerna är tämligen komplicerade och endast relevanta för tillämpningen av direktivet, har vi i denna paragraf hänvisat till direktivet beträffande vad som menas med dessa begrepp. Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 och 4 b §§, 3 kap. 5 § samt 4 kap. 2 § första stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi har i en och samma bestämmelse förklarat de olika handlingarnas innebörd. På så sätt är det lättare att överblicka de fortsatta bestämmelserna om vad som krävs för att ett fartyg skall få användas till sjöfart. De närmare motiven bakom paragrafen finns i avsnitt 4.2.4. 2 kap. Allmänna krav på fartyg, dess bemanning och på rederiverksamhet Vi har funnit att fartygssäkerhetslagen blir lättare att överblicka om man skiljer de krav som skall gälla för alla fartyg från kraven för att använda vissa fartyg till sjöfart. I detta kapitel finns de allmänna kraven på sjövärdighet, lastning och lossning, innehav av certifikat, bemanning, syn och hörsel samt rederiverksamhet. Bestämmelserna är med få undantag av portalkaraktär och anger ramarna för vad som krävs för att använda fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium eller för att använda svenska fartyg utanför detsamma. Vad som enligt fartygssäkerhetslagen därutöver krävs för att ett visst fartyg skall få användas till sjöfart anges i 3 kap. Paragrafen motsvarar 2 kap. 1 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar delvis 3 kap. 1 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi föreslår ett tillägg såtillvida att det som sägs i paragrafen också skall gälla vid lossning. Det arbetsmomentet är också riskfyllt och bör nämnas särskilt i fartygssäkerhetslagstiftningen. Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 § första stycket, 2 kap. 4 och 4 e §§, 3 kap. 7 § och 4 kap. 5 § samt delvis 1 kap. 5 § i nuvarande fartygs- säkerhetslag. Skillnaden mellan dagens reglering och den som vi föreslår i denna paragraf gäller förutsättningarna för att ogiltigförklara certifikat. Förutsättningarna för att ogiltigförklara certifikaten varierar beroende på vilket certifikat som avses. Som vi har utvecklat i avsnitt 4.3.2 är de huvudsakliga skälen för ogiltigförklaring i princip desamma. Vi anser att skälen för att ogiltigförklara de olika certifikaten bör kunna uttryckas i en och samma bestämmelse. 4–8 §§ Paragraferna motsvarar 5 kap. 1–4 §§ och 20 § andra stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 a § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 § andra stycket och 2 kap. 4 d § samt delvis 1 kap. 5 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Särskilda krav för användning av fartyg Fartygssäkerhetslagen ställer olika krav för användning av fartyg beroende på fartygens storlek eller användningsområde. I vårt lagförslag finns de särskilda kraven samlade i ett kapitel och kan därför fungera som en checklista för vad som gäller för ett visst fartyg. För att lagen skall vara lättare att hitta i, finns de olika kraven samlade under följande rubriker: Fartcertifikat, Passagerarfartygscertifikat, Fribord, Fribordscertifikat, Dokument och certifikat om godkänd säkerhets- organisation samt Säkerhetsbesättning och bemanningsföreskrifter. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 3 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi föreslår emellertid att även fartyg med en bruttodräktighet som är mindre än 100 men minst 20 skall ha fartcertifikat. Detta gäller inte fritidsfartyg. För fritidsfartygen gäller fortfarande att de skall ha fartcertifikat endast om bruttodräktigheten är minst 100. För att inte fartygssäkerhetslagen skall komma i konflikt med EG-direktivet 94/25/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar, skall dessutom de fritidsfartyg med en bruttodräktighet av 100 eller mer som har CE-märkts undantas från kravet på fartcertifikat. De närmare motiven till vårt förslag finns i avsnitt 4.4.6. Paragrafen motsvarar 4 kap. 2 § andra stycket och 3 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 4 kap. 4 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 3 kap. 2 § första stycket och 8 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi har föreslagit att minsta tillåtna fribord också skall fastställas för fiskefartyg med en bruttodräktighet av minst 20. Däremot skall inte minsta tillåtna fribord fastställas för fritidsfartyg. Enligt den nuvarande bestämmelsen gäller paragrafen inte lustfartyg. I vårt förslag ersätts det begreppet med fritidsfartyg. 5–8 §§ Paragraferna motsvarar 3 kap. 3, 4, 6, 10 och 11 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 c § i nuvarande fartygssäkerhetslag. I vårt förslag undantas fritidsfartyg från bestämmelsen. I praktiken torde detta inte innebära någon skillnad jämfört med gällande rätt. 10–18 §§ Paragraferna motsvarar 5 kap. 5–12 och 14 §§ samt 20 § första stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi föreslår inga sakliga ändringar av bestämmelserna om säkerhetsbesättning och bemanningsföreskrifter utan ändringarna är i denna del enbart redaktionella. Det fanns tidigare i 5 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen en bestämmelse som innebar att skulle samråda med sjöarbetsmarknadens parter, innan verket meddelade ett beslut om säkerhetsbesättning. Bestämmelsen upphävdes (SFS 1998:959). I yttrande över vårt delbetänkande har SEKO-sjöfolk föreslagit att bestämmelsen återinförs i lagen. Enligt SEKO-sjöfolk är det tidigare förfarandet, som gav parterna en möjlighet att diskutera bemanningsförändringar innan beslutet fattades och där de protokoll som följde på sådana diskussioner kunde ingå i beslutsunderlag, lämpligare än att parterna ges tillfälle att behandla frågorna först efter det att verket fattat sitt beslut. När bestämmelsen upphävdes motiverades detta bl.a. med att det var en ren sjösäkerhetsfråga vilken besättningsnumerär som skall beslutas för varje enskilt fartyg och att en sådan fråga skall bedömas och beslutas av . Beslutet om säkerhetsbesättning skulle inte ha sin grund i andra hänsynstaganden än de rent sjösäkerhetsmässiga (jfr. 1997/98:128). Vi har inte funnit skäl att nu föreslå att föreskrifter om samråd med sjöarbetsmarknadens parter återinförs. Vi har i avsnitt 6 utförligt motiverat vårt förslag att dels arbetsmiljö- lagen skall vara tillämplig på fartygsarbete, dels fartygssäkerhetslagen skall innehålla vissa särbestämmelser om arbetsmiljön på fartyg. Särbestämmelserna skall finnas i 4 kap. i den nya fartygssäkerhetslagen under rubrikerna Om arbetsmiljöns beskaffenhet, Befälhavarens skyldigheter för arbetsmiljön, Skyddsombud och skyddskommitté samt Det skall dessutom finnas bemyndiganden i 6 kap. 5 § i den nya fartygssäkerhetslagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i frågor om arbetsmiljön som omfattas av vad som sägs i 4 kap. Tillsynen över efterlevnaden ombord på fartyg av arbetsmiljöbestämmelserna skall regleras i 5 kap. i den nya fartygssäkerhetslagen. Förbud och förelägganden i anledning av brister som påträffas vid tillsynsförrättningarna får meddelas med stöd av 7 kap. i den nya lagen. Vid överträdelser av sådana förbud och föreläggande skall vad som sägs om påföljd i 8 kap. i samma lag gälla. I övrigt skall arbetsmiljölagen tillämpas på fartygsarbete. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande fartygssäkerhetslagen. Vad som sägs i paragrafen är att arbetsmiljölagen gäller fartygsarbete, men att särbestämmelserna i fartygssäkerhetslagen i vissa fall ersätter regleringen i arbetsmiljölagen. Så är fallet såvitt gäller de särskilda bestämmelserna om skyddsombud och skyddskommittéer som finns i vårt förslag till 4 kap. fartygssäkerhetslagen. För att det klart skall framgå att arbetsmiljölagen i dessa delar inte skall tillämpas, skall det finnas uttryckliga hänvisningar i arbetsmiljölagens bestämmelser som anger att fartygssäkerhetslagen i stället skall tillämpas. De övriga särbestämmelserna i 4 kap. fartygssäkerhetslagen skall inte ersätta regleringen i arbetsmiljölagen utan skall komplettera den. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande fartygssäkerhetslagen. Den erinrar läsaren om att bestämmelser om arbetsmiljöns beskaffenhet finns dels i 2 kap. arbetsmiljölagen, dels i 4 kap. 3–5 §§ i den nya fartygssäkerhetslagen. 3–5 §§ Paragraferna motsvarar 6 kap. 7–9 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 7 kap. 7 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Ansvaret för de frågor om arbetsmiljöns beskaffenhet som regleras i fartygssäkerhetslagen åvilar alltså befälhavaren. Vi har i avsnitt 6.6 gjort vissa överväganden om hur skyddsansvaret skall fördelas vid fartygsarbete. Överväganden om befälhavarens skyddsansvar finns i avsnitt 6.6.6. Bestämmelserna i arbetsmiljölagen om minderårigas arbete skall tillämpas också när arbetet utförs på fartyg. Minimiåldern för fartygs- arbete är emellertid inte densamma som på en arbetsplats i land och bör därför som regleras i fartygssäkerhetslagen och i sjömanslagen. Paragrafen motsvarar 6 kap. 10 a § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi har gjort vissa redaktionella ingrepp i syfte att göra paragrafen lättare att läsa. I sak är vårt förslag emellertid identiskt med den nuvarande Det framgår av andra stycket att minderåriga som har fyllt får anlitas till eller utföra lätt fartygsarbete inom fiskerinäringen. Att de som är 13–skall få arbeta på fiskefartyg, har vi närmare motiverat i avsnitt 6.8.2. Paragrafen motsvarar 7 kap. 3 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Den reglerar enbart befälhavarens ansvar i fråga om det arbete som minderåriga utför på fartyg. Bestämmelsen skall inte inskränka redarens eller annan arbetsgivares skyddsansvar såvitt avser minderårigas arbete och som följer av arbetsmiljölagen. Det skyddsansvar som regleras i 7 kap. 2 § och 4 § första och andra styckena fartygssäkerhetslagen kommer med vårt förslag att regleras i 3 kap. 2 och 3 §§ arbetsmiljölagen. Det som sägs i 7 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen har i arbetsmiljölagen vidareutvecklats genom införandet av bestämmelserna om internkontroll i 3 kap. 2 a § första och andra styckena arbetsmiljölagen. Bestämmelserna i det lagrummet bör också gälla fartygsarbete. Befälhavaren bör i samtliga dessa fall jämte redaren och, i förekommande fall, en annan arbetsgivare vara skyddsansvarig. I denna paragraf anges därför att det som sägs i 3 kap. 2, 2 a första och andra styckena och 3 §§ arbetsmiljölagen om arbetsgivare också skall gälla befälhavaren. Det är motiverat med vissa skillnader mellan hur skyddsverksamheten regleras vid fartygsarbete och på arbetsplatser i land. Av skäl som vi har utvecklat i avsnitt 6.9 bör vissa av bestämmelserna om skyddsverk- samheten finnas kvar i fartygssäkerhetslagen. Det gäller bestämmelser om utseendet av skyddsombud, tillsättandet av skyddskommittéer och om skyddsombudens stoppningsrätt. I övriga delar anser vi att arbetsmiljölagens bestämmelser om skyddsverksamheten skall vara tillämpliga på fartygsarbete. Detta kommer till uttryck delvis genom denna paragraf. Framför allt skall det emellertid finnas uttryckliga bestämmelser i enskilda paragrafer i arbetsmiljölagen där det anges att korresponderande lagrum i fartygssäkerhetslagen i stället skall gälla. Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 7 och 9 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 8 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 10 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 14 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Det är endast vid fartygsarbete som bestämmelsen behövs. För andra arbetsplatser finns motsvarande reglering i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Den lagen kan inte utan vidare tillämpas på fartyg, eftersom man där också måste ta hänsyn till sådana förhållanden som omfattas av regleringen i 17 och 18 §§ sjömanslagen (1973:282). Paragrafen motsvarar delvis 9 kap. 15 och 16 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Tidsfrister för talans väckande regleras i 6 kap. 12 § arbetsmiljölagen. För det fall att talan skall väckas enligt 15 §, skall man iaktta det som sägs i arbetsmiljölagen. Paragrafen motsvarar delvis 9 kap. 17 och 18 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag och anger när de bestämmelser som skall finnas kvar i fartygssäkerhetslagen skall börja tillämpas i förhållande till redaren eller en annan arbetsgivare. Det finns en motsvarande bestämmelse i 6 kap. arbetsmiljölagen som anger när den lagens bestämmelser skall gälla mot arbetsgivaren. I paragrafen anges vilka arbetsmiljöbestämmelser som skall tillämpas på utländska fartyg. Det är lämpligt att denna bestämmelse finns i fartygssäkerhetslagen, eftersom det av fartygssäkerhetslagen framgår att lagen också skall gälla när utländska fartyg används till sjöfart inom svenskt sjöterritorium. Vi har i vårt delbetänkande lämnat förslag till en ny form av tillsyns- förrättningar som avser ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets- passagerarfartyg när de används i reguljär trafik till eller från en svensk hamn. När vi nu lämnar förslag till en ny fartygssäkerhetslag skall bestämmelserna om denna form av tillsyn, som vi valt att kalla värdstatstillsyn, finnas tillsammans med övriga bestämmelser om tillsyn i 5 kap. Med undantag för bestämmelserna om värdstatstillsynen, är 5 kap. i den nya lagen i väsentliga delar detsamma som 10 kap. i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi har föreslagit en saklig ändring som innebär att tillsynsmyndigheterna har utökade möjligheter att inhämta upplysningar från tillverkare m.fl. om till vilka som en produkt har överlåtits. I 10 kap. i nuvarande fartygssäkerhetslag finns det bemyndiganden som vi har flyttat till 6 kap. i vårt lagförslag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 1 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Huvudregeln är att utövar tillsyn enligt lagen. Det framgår av andra stycket att inspektioner av svenska fartyg får utföras av i den utsträckning som beslutar i samråd med . har i yttrande över vårt delbetänkande föreslagit att frågan om att utnyttja Kustbevak- ningen för efterkontroller, vars syfte är att kontrollera att sådana brister har åtgärdats som föranlett beslut om nyttjandeförbud, bör beaktas i vår översyn av fartygssäkerhetslagen. Det är vår uppfattning att en sådan efterkontroll ryms inom befogenheter att utföra inspektioner av fartygen. Vi har därför inte föreslagit någon ändring av andra stycket. Såvitt gäller arbetsmiljön utövar tillsynen i samverkan med . Tillsynen skall då omfatta efterlevnaden av både fartygssäkerhetslagen och arbetsmiljölagen. Paragrafen motsvarar 10 kap. 2 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 20 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Bestämmelsens innebörd är att tillsynsförrättningar som har utförts av vissa organisationer och – enligt vårt förslag – utländska sjöfartsmyn- digheter skall äga samma giltighet som om de gjorts av . Vi har i avsnitt 4.7.4 beskrivit de närmare förutsättningarna för att organisationerna och de utländska sjöfartsmyndigheterna enligt avtal eller efter enskilda uppdrag skall få utföra vissa tillsynsförrättningar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 5 § första och andra styckena i nuvarande fartygssäkerhetslag. Införandet av värdstatstillsyn fordrar vissa ändringar i denna paragraf. Enligt 10 kap. 5 § första stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag utförs tillsynsförrättningar som besiktningar, rederi- kontroller eller inspektioner. Värdstatstillsynen utförs som inledande värdstatskontroller, inledande särskilda besiktningar, särskilda besiktningar och övriga besiktningar. Begreppsmässigt är det ingen skillnad mellan de besiktningar som utförs vid värdstatstillsynen och besiktningar i övrigt enligt fartygssäkerhetslagen. Den inledande värdstatskontrollen är emellertid en ny form av tillsynsförrättning och skall därför anges särskilt i denna paragraf. Vi har i vårt lagförslag satt in rubriker före bestämmelserna med de olika formerna av tillsynsför- rättningar. Rubrikerna är Besiktning, Rederikontroll, Inspektion och Värdstatstillsyn. 5–7 §§ Paragraferna, som gäller besiktningar, motsvarar 10 kap. 5 § tredje stycket samt 6 och 7 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. 8–10 §§ Paragraferna motsvarar 10 kap. 7 a samt 8 och 9 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Vi har i 10 § i den nya lagen gjort ett tillägg. Enligt det lagrummet skall tillsynen av utländska fartyg ske genom inspektion. Från denna huvudregel finns ett betydande undantag. Omfattas fartygen av bestämmelserna om värdstatstillsyn, skall det som sägs om sådan tillsyn i stället gälla. Vi har i vårt delbetänkande lämnat förslag till bestämmelser om värd- statstillsyn. Denna paragraf och 12–14 §§ motsvarar 10 kap. 9 a–9 d §§ i vårt tidigare förslag. Motiven till de då föreslagna bestämmelserna finns i delbetänkandet i avsnitten 9 och 12 (se SOU 2000:16 s. 87–96 och 105–109). Förslaget bereds inom . De förslag vi nu lämnar är därför i princip desamma som i delbetän- kandet. Ändringarna är främst redaktionella och har skett för att anpassa bestämmelserna till den nya fartygssäkerhetslagen. Det innebär bl.a. att första stycket i den tidigare föreslagna 9 a §, som gäller hur vissa begrepp av betydelse för värdstatstillsynen bör definieras, har flyttats till 1 kap. 3 §. I ett avseende har vi beaktat synpunkter som lämnade i sitt remissvar över delbetänkandet. Bestämmelserna om värdstatstillsyn skall tillämpas när trafiken omfattar internationella resor och inrikes resor inom fartområde A eller B enligt fartygssäkerhetsförordningen. Paragrafen motsvarar 10 kap. 9 b § i delbetänkandet. Innan ett fartyg används i reguljär trafik, skall värdstatens tillsynsmyndighet försäkra sig om att rederiet och dess fartyg uppfyller kraven för en sådan trafik. Rederiet skall i detta syfte tillställa tillsynsmyndigheten handlingar som utvisar att kraven är uppfyllda. Handlingarna utgör underlaget för de inledande kontroller som tillsynsmyndigheten skall utföra enligt denna paragraf. För att inte de inledande kontrollerna skall förväxlas med rederikontroller har vi nu benämnt dem inledande värdstatskontroller. Att de inledande värdstatskontrollerna skall göras även när ett fartyg, som redan används i reguljär trafik, övergår till en annan reguljär trafik, framgår av andra stycket. Utöver inledande värdstatskontroller skall tillsynsmyndigheten också utföra en inledande besiktning. De närmare förutsättningarna för denna och övriga besiktningar anges i 13 §. Paragrafen motsvarar 10 kap. 9 c § i delbetänkandet. Det framgår av artikel 6.2 i direktivet 1999/35/EG att en inledande särskild besiktning skall äga rum inom en månad från det att tillsynsmyndigheten har mottagit underlaget för de inledande kontrollerna. Vi har bedömt att det inte är nödvändigt att föra in den bestämmelsen i fartygssäkerhetslagen. bör iaktta tiderna i artikel 6.2 utan att detta anges i lag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 9 d § i delbetänkandet. 15–17 §§ Paragraferna motsvarar 10 kap. 10, 11 och 11 a §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. För att göra lagen lättare att läsa har vi i vårt förslag samlat dem under rubriken till fartyg m.m. 18–20 §§ Paragraferna motsvarar 10 kap. 12, 12 a och 13 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 14 § i nuvarande fartygssäker- hetslag. I andra stycket föreslår vi en bestämmelse som motsvarar vad som sägs i 7 kap. 4 § arbetsmiljölagen. Den som har överlåtit eller upplåtit en teknisk anordning eller har överlåtit ett farligt ämne för användning på fartyg skall på begäran lämna tillsynsmyndigheten upplysningar om till vem som produkten har överlåtits eller upplåtits. Vi har i avsnitt 6.10.2 redovisat skälen för införandet av andra stycket. 22–24 §§ Paragraferna motsvarar 15–17 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 18 § första stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag. Till skillnad från den bestämmelsen har vi här föreslagit att fritidsfartyg med en bruttodräktighet under 100 eller som annars har CE-märkts inte skall omfattas av kraven på tillsynsbok. Vi har också föreslagit att det andra stycket i nuvarande lagrum inte tas upp i den nya lagen. Att en förrättningsman skall anteckna vissa uppgifter i tillsynsboken i samband med att en tillsynsförrättning avslutas eller att förrättningsmannen skall underrätta om anteckningar- na, behöver inte anges i fartygssäkerhetslagen. skall med stöd av de bemyndiganden som finns i 6 kap. i den nya fartygssäker- hetslagen och i fartygssäkerhetsförordningen kunna meddela föreskrif- ter i ämnet. Paragrafen motsvarar 10 kap. 19 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § tredje stycket i nuvarande fartygs- säkerhetslag. Vad som i övrigt sägs i den bestämmelsen om underrättelser till skyddsombuden och om rätten för ett ombud att ta del av vissa handlingar, skall fortsättningsvis regleras enbart i arbetsmiljö- lagen. Eftersom tillsynen av arbetsmiljön på fartyg skall ske enligt bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen, bör en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten skall lämna kopior av skriftiga meddelanden till skyddsombudet finnas i denna lag. I detta kapitel finns samtliga bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva eller besluta i de sjösäkerhetsfrågor som lagen omfattar. Kapitlet innehåller bemyndigan- den som gäller att meddela föreskrifter i frågor som omfattas av 2–5 kap., att meddela särskilda föreskrifter för vissa fartyg och undantag från lagen samt att uppdra åt organisationer och andra myndigheter att bl.a. utfärda certifikat. Bemyndigandena i 1–6 §§ avser rätten att meddela närmare eller ytterligare föreskrifter om sådant som regleras i 2–5 kap. Vi föreslår att bemyndigandena att meddela sådana föreskrifter skall vara lika omfattande som . 1 § motsvarar 1 kap. 9 § i nuvarande fartygs- säkerhetslag och gäller rätten för regeringen att meddela föreskrifter om fartområden. Paragrafen reglerar bemyndiganden som avser sjövärdighet och andra frågor av liknande natur. Den motsvarar 2 kap. 5 §, 3 kap. 9 §, 4 kap. 7 § och 13 kap. 5 § andra stycket i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen, som gäller bemyndiganden om dokument och certifikat, motsvarar 1 kap. 6 § tredje stycket samt 7 och 8 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Bemyndigandena i denna paragraf gäller rätten att föreskriva om ytterligare certifikat än de som anges i lagen eller om vilka certifikat och dokument som skall krävas av utländska fartyg och dess redare. Vi har bedömt att det inte behövs några bemyndiganden i lag som gäller den närmare utformningen av certifikaten eller deras giltighetstid. Av skäl som vi har utvecklat i avsnitt 4.7.2 bör sådana föreskrifter i stället kunna meddelas med stöd av bestämmelser i fartygssäkerhetsförordningen. Paragrafen reglerar bemyndiganden om bemanning. Den motsvarar 5 kap. 13 samt 15–19 §§ i nuvarande fartygssäkerhetslag. Paragrafen reglerar de bemyndiganden om arbetsmiljön som alltjämt skall vara kvar i den nya fartygssäkerhetslagen. Bemyndigandena avser sådana frågor som finns i 4 kap., dvs. vissa frågor om arbetsmiljöns beskaffenhet, om befälhavarens skyddsansvar, om arbete som utförs på fiskefartyg av de som är 13–samt om skyddsombud och skyddskommittéer. I övrigt finns bemyndigandena i arbetsmiljölagen. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 1 § och 9 kap. 20 § i nuvarande fartygssäkerhetslag. I paragrafen finns bemyndigandena som har med tillsynen av fartyg att göra. Här finns också vissa bemyndiganden om anlitande av lots.