sou · GPB315d1 · 2002-01-01 00:00:00 — förordar att det rimligen bör föras en dialog om kompetens mellan organisationer och huvudmän och då i första hand kommuner och landsting samt eventuellt de myndigheter som använder frivilliga i sin egen orga- nisation. Det är också, påtalar , viktigt att genomlysa alla organisationer och se om de är efterfrågade. De organisationer som inte har kunskaper som efterfrågas av total- försvaret kan givetvis leva vidare som intresseorganisationer men skall inte ha något statligt stöd för sin verksamhet. är funktionsansvarig myndighet för funk- tionen Befolkningsskydd och räddningstjänst. Statens räddnings- verk anser att en viktig åtgärd inom befolkningsskyddet är att låta enskilda individer genomgå självskyddsutbildning. Därför lägger myndigheten ut uppdrag på såväl frivilliga försvarsorganisationer (Svenska Röda Korset och ) som andra frivilliga organisationer (och ). I händelse av krig behöver de kommunala räddningstjänsterna förstärkas bl.a. med resurser för eftersök av personer begravda i rasmassor. Här har valt att lägga ut uppdrag på den frivilliga försvarsorganisationen klubben. I överenskommelsen med Svenska ingår att medlemmarna på basis av kommunernas bedömda behov av räddningshundar och förare skall svara för utbildningen av dessa samt tillse att s.k. frivilligavtal sluts mellan kommunen och den enskilde räddningshundföraren. En viktig åtgärd för att förstärka länsstyrelserna så att de kan lösa sina uppgifter i krig är att säkerställa deras tillgång till regionala flyggrupper. har här valt att lägga ut uppdrag på Frivilliga Flygkåren. fördelar drygt 40,3 miljoner kro- nor i uppdragsersättning (anslag B3, nuvarande 6:6) enligt figur 2.8. Statens räddningsverks fördelning av uppdragsmedel (tkr) har därutöver använt av outnyttjade medel för att ersätta organisationerna för uppdrag. De medel som fördelas till och har inte tilldelats i regleringsbrevet inom anslag B3 (nuvarande 6:6) utan betalas ut från myndighetens egna anslag. Uppdragen bedöms bli av ungefär samma omfattning som . anser att beredskapen i samhället skall byggas underifrån. Grunden för ett bra civilt försvar ligger i ett robust samhälle och en förmåga att hantera händelser längs hela hotskalan i såväl fred som krig. En ökad vikt bör därför läggas på de frivilliga försvarsorganisationer som bedöms bidra till att stärka samhällets grundförmåga att hantera svåra påfrestningar på sam- hället i fred. Pliktinstrumentet bör reserveras för områden där samhället har uppenbara svårigheter att tillföra totalförsvaret professionell per- sonal. Som exempel kan nämnas de förstärkningsbehov som finns inom den kommunala räddningstjänsten i krig, t.ex. i befattningar som räddningsman, ammunitionsröjare och sanerare. framhåller dock att det måste finnas både plikt och frivillighet i morgondagens totalförsvar. Däremot bör man i större utsträckning än välja placering på frivillighetens grund före uttagning med plikt. bedömer att det i framtidens totalförsvar inte kommer att finnas utrymme för exklusiva beredskapsresurser skapade för att enbart hantera säkerhetspolitiska hot. Det hel- hetstänkande som präglat funktionen Befolkningsskydd och rädd- ningstjänst sedan 1992 års försvarsbeslut och som lett till en allt djupare integrering av freds- och krigsresurser kommer därför att fortsätta. försöker att inom ramen för sitt vidgade självskyddskoncept ta sikte på att förbättra den enskilde individens förmåga vid små och stora olyckor i fred så att en god grundnivå uppnås. kan detta sedan kompletteras med massiva utbildnings- och repetitionsutbildningsinsatser med stöd av berörda frivilligorganisationer. är den myndighet som ansvarar för funktionen Hälso- och sjukvård. De frivilliga försvarsorganisationer som har uppgifter inom funktionen är Frivilliga radioorganisationen (sam- bands- och ledningspersonal), Svenska Röda Korset (civilsamariter och mobila akutvårdsresurser) och (ambulansförare). fördelar till dessa frivilligorganisationer som upp- dragsersättning (anslag B6, nuvarande 6:9) enligt figur 2.9. fördelning av uppdragsmedel (tkr) Uppdragen kommer enligt bedömning att vara i stort sett oförändrade till Frivilliga radioorganisationen och Svenska Röda Korset. Däremot bedöms uppdragen till minska i omfattning, beroende på att varken landsting eller privata entreprenörer enligt uppgift till kan erbjuda plats för frivilliga som ambulansförare. anser att behovet av frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer är lågt i de flesta landsting. Kompetenskraven är också svåra att identifiera på lång sikt. Inom ansvarsområde kan det vid stora katastrofer såväl vid väpnat angrepp som i fred behövas hjälpinsatser av olika slag. Det kan vara t.ex. sambandspersonal, bilförare, personer som kan stödja människor och saneringspersonal som skall kunna vara snabbt på plats. Om frivilliga försvarsorganisationer har möjlighet att delta med efterfrågad kompetens i sådana uppdrag i fredstid så ökar det deras användbarhet. I övrigt krävs det , enligt , en så professionell kompetens inom myndighetens ansvarsområde att det är svårt att hålla kompetensen aktuell i en frivilligorganisation. bedömer dock att det bör finnas ett stort behov av frivilliga hos kommunerna och deras socialtjänster vid särskilda händelser. Ett nytt projekt är mobila akutvårdsenheter. Svenska Röda Korset har fått i uppdrag av att utbilda egen- rekryterade medlemmar ur första hjälpen-grupper tillsammans med personal vid akutsjukhusens akutmottagningar. Utbildningen har skett i nära samarbete med . Satsningen fortsätter och kommer att bli en del av nationella program. Just på den lokala nivån bör det också, anser , finnas någon form av samordning av frivilliga i samband med en larmsituation. är funktionsansvarig myndighet för funktionen Livsmedelsförsörjning. Den enda frivilliga försvars- organisation som har uppgifter inom funktionen är Svenska Blå Stjärnan. ger uppdrag till Svenska Blå Stjärnan att utbilda djurskötare som med frivilligavtal organiseras i länsvisa djurskötargrupper. Ersättningen för uppdrag från (anslag B3, nuvarande 6:6) betalas ut via Arbets- marknadsstyrelsen som också tecknar avtal via länsarbets- nämnderna. Behovet av frivilliga grundas på en disponibilitetskontroll som genomför . Utifrån resultatet av dessa kontroller lägger förslag om hur många ur Svenska Blå Stjärnan som behövs för att täcka jord- brukens behov av personal. Kontrollerna genomförs enligt vissa kriterier, t.ex. skall ett jordbruk omfatta minst 200 slaktsvin eller minst 25 mjölkkor. fanns det cirka 95 000 jordbruks- företag i varav cirka 22 000 omfattades av kriterierna. Av dessa var cirka 1 300 i behov av personal vid höjd beredskap. kontroll visade på ett behov av 3 500 frivilliga ur Svenska Blå Stjärnan. Kontrollen visade på ett behov av cirka 2 000 frivilliga ur Svenska Blå Stjärnan. konstaterar också att antalet militära förband minskas vilket torde innebära att färre jordbrukare kommer att utnyttjas inom det militära försvaret. Dessutom har jordbruksföretagen totalt sett blivit färre i landet och de företag som är kvar tenderar att bli större produktionsanläggningar. Detta medför enligt att även andra frivillig- organisationer skulle kunna fungera som resurser i lantbruken, t.ex. Frivilliga radioorganisationen (telefoni och samband), Frivilliga och (transporter). genomförs en ny uppgift på försök i tre län. Uppgiften är att frivilliga ur tre frivilliga försvarsorganisationer skall ta gräsprover vid radiaktillbud. Gräsproverna skall sedan transporteras till för analys. strålskyddsinstitut har tecknat en överenskommelse med För- svarsmakten om stöd till samhället vid en eventuell kärnkraftolycka i eller utanför . Detta har gjorts med hänvisning till Försvarsmaktens fjärde huvuduppgift, stöd till samhället vid svåra påfrestningar i fred. , som fullt utbyggd omfattar om- kring 200 personer, bemannas med personal ur , Svenska Blå Stjärnan och . Enligt överenskommelsen kan också begära hjälp med flygplan, helikoptrar och provtagning av betesgräs . Styrelsen för psykologiskt försvar Styrelsen för psykologiskt försvar är funktionsansvarig myndighet för funktionen Psykologiskt försvar. Myndigheten samarbetar främst med den frivilliga försvarsorganisationen , som ingår i utbildning. Styrelsen för psykologiskt försvar anger att kommande förändringar inom totalförsvaret bl.a. innebär att det militära försvaret kommer att vara representerat på allt färre orter. Detta medför i sin tur kraftigt minskade möjligheter till samverkan och kontakter. Det är också negativt för skolans möjligheter att ge inblick i totalförsvaret. Insatser från frivilligorganisationer kommer då att vara mycket värdefulla, men det förutsätter att det går att skapa en gemensam målbild mellan myndigheternas och organisationernas ambitioner och arbete gentemot skolan. Styrelsen för psykologiskt försvar anser också att om frivilliga engageras i informationsarbetet om säkerhetspolitik och totalför- svar måste dessa frivilliga ha en stabil grund att stå på i form av relevant utbildning och erfarenhet av kontakter med målgruppen. Det kräver enligt myndighetens bedömning att frivilligförsvarets ambitionsnivåer höjs inom området. Här skulle Styrelsen för psykologiskt försvar, som ju enligt sin instruktion har ett särskilt ansvar för området, kunna sammanhålla arbetet. Det förutsätter emellertid enligt myndigheten ett tillskott av resurser. Det finns ett visst behov av frivilliga hos Styrelsen för psykologiskt försvar vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Detta behov kan inte tillgodoses inom ramen för pliktlagstiftningen, utan måste mötas med särskilt tjänstgörings- avtal mellan myndigheten och den enskilde. Styrelsen för psyko- logiskt försvar anser att det bör finnas generella regler för hur frivilliga med kort varsel kan tas i anspråk för verksamhet i fredstid. Behovet skulle främst röra personal för samband, expedition och lägesuppföljning inom informationsverksamheten, för att öka ut- hålligheten. Vid långvariga påfrestningar har kommuner, landsting och länsstyrelser med stor sannolikhet behov av frivilliga inom funktionen Psykologiskt försvar. Det finns däremot inget särskilt behov av frivilliga för att bemanna myndighetens beredskaps- organisation i krig. och är funktionsansvariga för funktionen Energiförsörjning respektive delfunktionen Elförsörjning. inledde ett femårigt samarbetsprojekt med . Projektet syftar till att öka hushållens, dvs. de enskilda människornas, beredskap att förebygga och avhjälpa svårigheter som uppstått till följd av störningar i energiförsörjningen. Projektet skall också ge hushållen övergripande kunskaper om det svenska energisystemet i syfte att skapa långsiktiga och stabila kunskaper om frågor som rör energiberedskap och energihushållning. Enligt uppgift till utred- ningen skall en första utvärdering av projektet påbörjas . I det vidgade säkerhetsbegreppet och den bredare hotbilden ser ett framtida behov inom totalförsvaret av frivilligorganisationer som har mycket bred kompetens och verk- samhet. Organisationer med smal verksamhet som är kopplad till att i första hand stödja det militära försvaret, bedöms få en mindre roll . Kopplingen till krigsorganisationer och försvars- planering bör tonas ned till förmån för förmågan att öka med- borgarnas beredskap att möta olika påfrestningar och en allmän ökad kunskap kring krishantering. Däremot bedöms organisationer som är brett lokalt förankrade och som har en bred verksamhet anpassad efter samhällets behov få en ökad betydelse (exempelvis ). Rekryteringen borde därmed också underlättas om verksamheten kopplas till hot eller störningar som kan inträffa när som helst samt den enskilda människans säkerhet och trygghet i dagens samhälle. Om en störning inträffar, som innebär att energiförsörjningen påverkas och förbrukningen kanske måste minskas, bygger Statens energimyndighets beredskap på information. Eftersom myn- digheten inte har någon regional närvaro kan frivilliga försvars- organisationer spela en viktig roll i att sprida information och förankra t.ex. sparkampanjer för drivmedel lokalt. uppger att de har behov av cirka 12 500 per- soner ur den frivilliga försvarsverksamheten, med behörighet som skyddsvakt, för skydd och bevakning av objekt som är väsentliga för elförsörjningen. Vidare finns ett behov av ett mindre antal personer för transport-, sambands- och expeditions- samt för- plägnadstjänst i den krigsorganisation som behövs för elförsörj- ningen. Denna organisation ses över och kan därför inte precisera behoven närmare. ser i första hand behov av frivilliga och fri- villigorganisationer inom ramen för eftersök av försvunna per- soner. Ur ett polisiärt brottsförebyggande perspektiv är de frivilliga försvarsorganisationerna viktiga eftersom de engagerar medborgare. Genom samverkan med frivilligorganisationerna kan Polisen komma närmare målet att minska brottsligheten och öka tryggheten i samhället. Frivilligorganisationerna rekryterar ungdomar och erbjuder en innehållsrik och meningsfull sysselsättning, som för huvuddelen innebär att de blir medvetna och goda medborgare som kan ta avstånd från kriminalitet och missbruk. Polisens förhållande till den frivilliga försvarsverksamheten beror delvis på vilken status Polisen kommer att ha . föreslog i betänkandet (1998:123) Folkrättslig status m.m. att Polisen inte skall räknas som kom- battanter utan ha civil status. har fått ett kompletterande uppdrag i frågan att närmare utreda kon- sekvenserna av en eventuell kombattantstatus. Uppdraget redo- visades till regeringen () . Enligt innebär förslag om civil status för Polisen sannolikt att gemensam verksamhet och samverkan med frivilligorganisationerna i syfte att försvara landet vid militärt angrepp minskar i omfattning. menar också att den kompetens som finns inom frivilligorganisationerna avseende utbildning inom olika områden är viktig. Därtill kommer de utbildningsmiljöer som erbjuds från dessa organisationer, främst i form av kursgårdar (se kapitel 7). I ett anpassningsskede då många verksamheter skall återta kunskaper att omsätta i praktisk handlingsförmåga kan Polisen därför se vissa frivilligorganisationer som en resurs. , , och har alla fungerande driftvärnsorganisationer. Det pågår en utredning inom om driftvärnet som resurs vid krissituationer i fredstid. Det är tänkbart att driftvärnet kan behöva vissa stödfunktioner som skulle kunna tillgodoses av frivilliga försvarsorganisationer, t.ex. (stabsfunktioner) och Svenska Röda Korset (skadehantering). har i händelse av krig ansvar för väghållning utanför stridsområden och Försvarsmakten har ansvaret inom strids- områden. När antalet förband nu minskar kan i ett återtagningsskede () behöva stöd från t.ex. hemvärnet med att utföra transporter och bygga reservförbindelser utanför stridsområden. ser inga direkta behov av frivilliga försvars- organisationer. avslutade en utredning om Järn- vägarnas driftvärn. Behovet av utbildad driftvärnspersonal bedöms vara mycket stort, bl.a. som en följd av att järnvägsverksamheten har en omfattande geografisk spridning och innehåller ett stort antal vitala objekt. I utredningen föreslås att driftvärnet och dess utbildnings- och övningsverksamhet inriktas mer mot fredstida uppgifter, något som anses öka nyttan av organisationen och främja rekrytering. Vidare bör alla funktionsnödvändiga aktörer inom järnvägstrafiken, såväl statliga myndigheter och statliga bolag som privata företag, ingå i och bidra till detta driftvärn. anför i sitt underlag till utredningen att fri- villigorganisationerna skulle kunna spela en roll när det gäller bevakningen av vattenverk. Vissa vattenverk klassas som skydds- objekt av länsstyrelser. Det gäller också behovet av bevakning av kritiska punkter på vattennäten. Kommunerna ansvarar för att försörjning med nödvatten kan anordnas. Frivilligorganisationerna skulle kunna ha en funktion när det gäller att få systemet med sådan försörjning att fungera. är en rådgivande beredskapsmyndighet och ser i den funktionen tänkbara användningsområden för frivilliga för- svarsorganisationer inom sakområdena miljöskydd och dricks- vattensäkerhet. Frivilliga skulle exempelvis kunna medverka i vattenprovtagningar och andra miljöprovtagningar och kunna tillhandahålla administrativt och logistiskt stöd när sådana och andra provtagningar genomförs i ett beredskapsläge. Andra tänk- bara uppgifter skulle kunna vara att medverka i bevakning av skyddsområden, t.ex. vattentäkter, i transport och distribution av dricksvatten eller i renhållning och avfallshantering i lägen där de ordinarie systemen inte räcker till eller fungerar. I den här typen av uppgifter skulle frivilligorganisationerna således närmast fungera som en förstärkningsresurs till kommunernas hälso- och miljö- kontor samt berörda tekniska förvaltningar. Utredningen har skrivit till sammanlagt 81 centrala myndigheter inom beredskapsområdet och fått svar och underlag från 76. Av dessa har, som framgår ovan, ett antal viktiga myndigheter lämnat många värdefulla och konstruktiva synpunkter. Det finns en vilja hos flera myndigheter inom beredskapsområdet att ta frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer i anspråk för att stödja samhället, dvs. myndigheter, kommuner och landsting, i såväl fred som krig. Flera myndigheter påtalar också att samhällets grundberedskap förstärks genom att enskilda människor utbildas i bl.a. självskydd och första hjälpen-sjukvård. Många myndigheter, däribland , och , bedömer dock att behovet av frivilliga minskar . Några myndigheter har visat mycket svalt intresse för frivilliga. Det gäller bl.a. den maritima sektorn där och har likartade synpunkter. Särskilt framhåller att ansvarsfrågorna måste lösas om frivilliga skall kunna utnyttjas. Behovet varierar således mellan olika funktioner. Utredningen konstaterar att det är anmärkningsvärt att 41 av de 81 beredskapsmyndigheter som tillfrågats uppger i sina svar till utredningen att de har mycket små eller inga behov av frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer inom sina respektive sektorer/funktioner. Av de 41 myndigheterna är fem funktions- ansvariga myndigheter. Det är förvisso väntat att myndigheterna inte har stora behov av frivilliga i sin egen organisation och att behov är betydligt svårare att formulera på civil sida än på militär. Det skall dock enligt utredningens uppfattning inte hindra myndigheter inom beredskapsområdet att se frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer som en samhällsresurs i ett vidare perspek- tiv. Det är dessutom myndigheterna som i egenskap av uppdrags- ställare formulerar de krav på kvalitet och kompetens som myn- digheten anser att frivilliga måste uppfylla för att fungera i verksamheten. Utredningen noterar att detta svala intresse från många centrala myndigheter inom beredskapsområdet knappast överensstämmer med varken statsmakternas ofta uttryckta uppfattning att de frivilliga försvarsorganisationerna är en viktig resurs i totalförsva- ret, att en helhetssyn skall anläggas på hot och risker i samhället i både fred och krig eller att många myndigheter regelmässigt anmäler behov av ökade resurser för sin verksamhet. Den regionala nivån inom Försvarsmakten, militärområdesstaber, försvarsområdesstaber, marinkommandon och flygkommandon, har lämnat ett antal synpunkter på frivilliga och frivilliga för- svarsorganisationer.8 Flera av dessa regionala försvarsmaktsenheter anser att grunden för den frivilliga försvarsverksamheten bör vara krigsuppgifter med inriktning mot militära hot (angrepp) av olika slag. Men eftersom antalet krigsplaceringar nu kan komma att minska, ser de regionala försvarsmaktsenheterna ett allt större behov av att betrakta de frivilliga försvarsorganisationerna som totalförsvarsresurser som kan utnyttjas i både fred och krig. Det bedöms också öka kraven betydligt på formerna för de frivilliga försvarsorganisationernas samarbete med kommuner. De frivilliga försvarsorganisationerna bedöms också bli allt viktigare för att bibehålla folkförankringen av totalförsvaret, när Försvarsmakten nu minskar i omfattning. Organisationerna kan fungera som stödresurs för Försvarsmakten, t.ex. genom att ansvara för övningar, utbilda fordonsförare, förplägnadspersonal eller stabspersonal, eller att organisera särskilda förläggnings- och försörjningsförband för t.ex. flyktingsituationer eller andra sär- skilda händelser. måste frivilligorganisationernas egen personal övas kontinuerligt för att deras kompetens skall kunna bibehållas och användas. Frivilliga försvarsorganisationer av olika slag skulle, menar en försvarsmaktsenhet, kunna utgå från den enskilda människan och engagera sig i t.ex. bostadsområden eller ungdomsgrupper. Därigenom skulle organisationerna kunna arbeta aktivt för sam- hällsanda och respekt för och tro på de värderingar som utgör grunden för vårt samhälle. Det skulle kunna omfatta både total- försvarsupplysning och utbildning av människor i första hjälpen och självskydd, vilket i sin tur bidrar till att öka människors riskmedvetande och minska samhällets sårbarhet. Frivilliga för- svarsorganisationer och deras ofta specialistutbildade personal bör, enligt flera försvarsmaktsenheter, dessutom kunna användas i större utsträckning vid internationella insatser. Flera regionala försvarsmaktsenheter betonar att den framtida frivilliga försvarsverksamheten måste ha en trovärdig organisation och uppgifter som människor känner är meningsfulla. Detta kräver, påtalar vissa sådana enheter, att statsmakterna klart och tydligt uttalar att den frivilliga försvarsverksamheten behövs. 8 har dessa regionala aktörer ersatts av fyra militärdistrikt (Södra, Mellersta, Norra och ) med tillhörande staber och 29 underliggande militär- distriktsgrupper. inget görs bedöms risken som stor att organisationernas medlemmar och andra människor börjar ifrågasätta varför de skall lägga energi och tid på frivillig försvarsverksamhet. En regional försvarsmaktsenhet menar också att en god rekrytering av frivilliga kan förutsätta att personer utbildas för olika befatt- ningar utan krav på att bli medlem i en frivillig försvars- organisation. Utredningen konstaterar att de regionala försvarsmaktsenheterna ser behov av frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer , i både fred och krig. Frivilliga försvarsorganisationer kan fungera som utbildningsresurser, stöd till Försvarsmakten, bidra till folkförankringen av totalförsvaret, tillhandahålla personal för internationella insatser, bidra till att bibehålla kompetenser inom olika områden och att bidra till personalförsörjningen i Försvarsmaktens krigsorganisation. Detta kräver konkreta åtgärder från bl.a. statsmakternas sida för att inte organisationernas medlemmar och andra människor skall börja tveka om sitt frivilliga engagemang. Myndigheter och orga- nisationer måste också formulera tydligare, efterfrågestyrda upp- drag (mål- och resultatstyrning) till de frivilliga försvarsorganisa- tionerna för att ta deras tjänster i anspråk. Utredningen har skrivit till samtliga 21 länsstyrelser och begärt in underlag. 19 länsstyrelser har lämnat underlag och av dessa uppger 12 att de har små eller mycket små behov av frivilliga och frivilliga försvarsorganisationer när de refererar till sin egen organisation. I egenskap av högsta civila totalförsvarsmyndighet på regional nivå anser dock flera länsstyrelser att de bör känna större ansvar för att samordna frivilligorganisationerna och stödja kommuner så att de får möjligheter att utnyttja frivilligorganisationerna i sin bered- skapsplanering, såväl i fred som under höjd beredskap och krig. Flertalet länsstyrelser anser att frivilligorganisationernas sam- arbete med kommuner, länsstyrelser och landsting kan och bör öka i omfattning. Frivilligorganisationerna måste då bli bättre på att marknadsföra sig och informera myndigheter och organisationer om sina möjligheter att på olika sätt stödja samhället i fred.