sou · GPB3103d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Parterna skall dock lägga fram och göra sakomständigheterna tillgängliga för domstolen i förhållande till bevistemat och tillåtna bevismedel. Bevis som finns hos myndigheter kan domstolen antingen själv fordra in eller uppmana den part som åberopar beviset att in- förskaffa detsamma. Kallelse av vittnen och sakkunniga åligger i princip rättens ord- förande. har också rätt att härutöver kalla ytterligare personer. är också i princip ansva- rig för att bevismedlen företes vid huvudförhandlingen. Också domstolen kan införskaffa nödvändiga bevismedel. Civilprocessordningen innehåller inte några uttryckliga regler om förutsättningarna och förfarandet vid avvisande av bevis. Genom det s.k. bevisbeslutet anges de omständigheter som behöver bevi- sas. Skäl till att en domstol inte tar upp ett bevis kan vara bristande bevisstyrka i förhållande till bevistemat, att beviset saknar betydelse för målets utgång, att beviset inte kan nås, att beviset är otillåtet, egen sakkunskap hos domstolen eller kallelse av egna sakkunniga och framläggandet av beviset har till syfte att förhala rättegången. I brottmål kan bevis avvisas på i princip samma grunder. Generellt gäller personlig inställelse till rätten på grund av princi- perna om omedelbarhet och offentlighet. Domstolen kan dock godta ett skriftligt vittnesmål om innehållet anses tillräckligt för bevisningen (jfr avsnitt 7.2.1). Om ett vittne däremot underkänner sin skriftliga vittnesattest eller om den inte kommer in till rätten inom utsatt tid måste vittnet kallas. Detsamma gäller om en personlig inställelse är nödvändig för att ge parterna och rätten möjlighet att ställa frågor till vittnet. Utsagor av vittnen, sakkunniga och partsinlagor tas upp i protokoll i den muntliga förhandlingen. kan också tas upp på bandspelare i en förberedande bevisupptagning. En renskrift av bevisupptagningen sker när en part behöver det för att få en exekutionstitel eller att den högre instansen vid ett överklagande infordrar beviset. Vittnesmål som tas upp utom huvudförhandling och dokumen- teras i protokoll är att betrakta som skriftligt bevis. Samma är för- hållandet när myndigheters yttrande inhämtas. Vittnesförhör genom videokonferens under huvudförhandlingen är tillåtet enligt Strafprozessordnung. Förutsättningar för denna ord- ning är bl.a. att det föreligger en fara för vittnet genom personlig inställelse och detta inte kan avhjälpas på annat sätt än att den tilltalade avlägsnas ur rättssalen. Vidare får ljud- och bild- upptagning av vittnesförhör förekomma vid sjukdom och liknande eller andra hinder för personlig inställelse vid huvudförhandlingen. Hit kan räknas bosättning på avlägsen ort, vittnesmålets betydelse för utgången av målet etc. Domaren och försvaret medverkar via telefon eller radio. En förutsättning för videoupptagning av vittnes- förhör är att åklagaren, försvararen och den åtalade medger ett sådant förfarande. Vittnesförhör som företas utom huvudförhandling och sker genom ljud- och bildupptagning skall också nedtecknas. I princip kan varje (också från åklagarmyndigheten) vittnesförhör under hela förfarandet tecknas ned. De skall tecknas ned när offret är eller för att säkra vittnesmålet när vittnet inte kan höras under huvudförhandlingen och vittnesmålet har betydelse för bevisningen i målet. i såväl civil- som brottmål avkunnas i folkets namn (in dem des Volkes). Uppgifterna i en dom liknar i allt väsentligt dem som skall finnas i en svensk dom enligt , dvs. parterna, ombuden, domstolen och domarna, tidpunkt när den muntliga förhandlingen avslutades, domskäl, sakframställning och domskäl. Dom skall också skrivas under av den domare som förrättande domare. Dom skall som huvudregel avkunnas vid den muntliga förhand- lingen. Dom kan också tillkännages vid en särskild förhandling (i partiken mest förekommande). Avkunnas domen i anslutning till den muntliga förhandlingen sker det genom uppläsning av domen och domskälen eller det väsentligaste innehållet. Sker tillkänna- givandet av domen särskilt är det ofta tillräckligt med att rätten refererar till att dom har fallit, främst när inte någon av parterna infinner sig till tillkännagivandet. Domen måste också föreligga i skriftlig form. Undantag från muntligt förkunnan- de av dom medges bara om käromålet har medgivits eller en tredskodom har avkunnats utan muntlig förhandling. Också vid beslut efter ett skriftligt förfarande eller om målet avgörs på handlingarna skall tillkännagivande ske . Dom i första instans behöver inte avkunnas muntligen i mål där tvistens värde inte överstiger 1 200 . Avkunnas domen utan en muntlig förhandling överlämnas domen till parterna. Förenklad dom kan användas i tredsko-, medgivande- och avträdelsedomar varvid de faktiska och beslutsgrundande omstän- digheterna inte behöver återges. Samma förhållande gäller i tviste- målen om ett värde som inte överstiger 1 200 . Fastställelsedomar behöver inte innehålla några rättsfakta om domen inte kan överklagas. Samma gäller för domskäl, om parterna senast efter det att en muntliga förhandling av- slutats meddelar att de avstår från att överklaga. Den proposition med en reform av civilprocessen som över- lämnats till Bundestag öppnar nya möjligheter att i större utsträckning kunna meddela en dom i förenklad form. I propositionen föreslås att en dom som inte kan överklagas inte heller skall behöva innehålla sakframställning och domskäl. Det väsentligaste av innehållet i målet skall i stället tas in i protokollet. Parterna meddelas utgången i ett mål genom att dom avkunnas och genom uppläsning av domskälen. I praxis sker tillkänna- givandet av en dom genom att den skriftliga domen skickas till Om parterna är närvarande när dom avkunnas, kan domskrivningen förenklas om parterna meddelar att de inte avser att överklaga domen. Parterna kan också genom utomprocessuella rättshandlingar träffa överenskommelser om förfarandet i en anhängiggjord eller förestående process. De kan t.ex. avstå från att överklaga domslutet. I dessa fall gäller de ovan beskrivna lättnaderna i dom- skrivningen. Huvudförhandlingen avslutas med att dom avkunnas genom uppläsning och tillkännagivande av domskälen. Även i brottmål gäller att dom skall avfattas skriftligt. Domen måste i princip innehålla, bakgrunden till domen, på vilka lagrum som domen stöder sig på, domskälen och underskrifter. Har par- terna meddelat att de avstår från att överklaga domen kan en förkortad dom användas. Koncentrationsprincipen gäller i den tyska domstolsprocessen. Den innebär att förberedelsen drivs med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. Om möjligt skall huvudförhandlingen hållas i ett sammanhang. Förberedelsen syftar till att förbereda process- materialet så att målet kan hållas vid ett sammanhållet tillfälle. Det finns inte några tidsgränser för tvistemål inom vilka en huvud- förhandling skall vara avslutad. För t.ex. brott begångna av ungdomar, häktade finns däremot frister för handläggningen. En huvudförhandling får emellertid bara får avbrytas . Det finns inte någon möjlighet att erbjuda medling i en civil- process vid domstol, utan att det inleds ett formellt domstols- förfarande. Samma är förhållandet i brottmål. Rätten har emellertid en lagstadgad skyldighet att under hela förfarandet försöka förmå parterna att förlikas. Samma gäller också i det straffrättsliga förfarandet men i detta fall gäller det att söka förlika den åtalade och brottsoffret, en s.k. gärningsman-offer-förlikning. Inom ramen för ett sådant för- farande skall en förlikning mellan förövaren och offret uppnås. I anslutning till genomförandet av förövare-offer-förlikning finns det under vissa bestämda förutsättningar möjligheten att ställa in förfarandet. Vid brott som hemfridsbrott, ärekränkning, brott mot brev- hemligheten, kroppsskada, hot eller skadegörelse, skall före genomförandet av ett enskilt åtal ett medlingsförsök göras. Är medlingsförsöket framgångsrikt, slutar det med en förlikning, i andra fall kan den skadelidande driva målet vidare genom ett enskilt åtal. Entwurf eines Gesetzes Reform des Zivilprozesses (14/4722), 2000 in Europe, , 2000 Tysk affärsjuridik; , 2000 ; , , 1999. Allmänna domstolar som behandlar både civil- och brottmål är distriktsdomstolar (Bezirksgerichte), regionala domstolar (Landes- gerichte – första instans domstolar), kriminaldomstolar (Geschworenegerichte); Appellationsdomstolar är Oberlandsgerichte, (andra instans) och (Oberster Gerichtshof). Distriktsdomstolarna avgör i första hand ekonomiska tvister upp till ett värde av 130 000 AS (österrikiska schilling) liksom vissa tvister som faderskapsmål, arvstvister underhållsbidrag, skills- mässomål och i övrigt mål som rör familjerättens område. Varje enhet av den s.k. förstainstans domstolen täcker områden av flera disktriktsdomstolar. De regionala domstolarna avgör som första instans tvister som rör värden som överstiger 130 000 AS och vissa ärenden som oberoende av värde rör det allmännas ansvarsskyldighet, dödande av förkommen handling och död- förklaring. Domstolsprocessen regleras för tvistemål i Zivilprozessordnung och för brottmål i Strafprozessordnung. Huvudprincipen vid förfarandet i civilmål är att saken skall avgöras vid en muntlig huvudförhandling. I praktiken är det dock vanligt att huvudförhandlingen pågår under ett flertal mindre, åtskilda sammanträden. Mål i ett s.k. Mahnverfahren (ungefär betalnings- föreläggande) inför distriktsdomstolen sker i en summarisk process genom ett skriftligt förfarande (Wechselmandatsverfahren). Likaså kan i många hyres- och överlåtelsemål domstolen avgöra målet på handlingarna om inte svaranden motsätter sig detta. Samma gäller för mål som rör s.k. snabba förfaranden (interimistiska beslut av olika slag). I många dispositiva mål är en muntlig förhandling inte heller tvingande. I princip skall parterna vid huvudförhandlingen muntligt redo- visa allt det material som de vill lägga fram till stöd för sin sak. Hänvisning till ett skriftligt dokument är bara undantagsvis tillåtet och förutsätter att innehållet är känt för domstolen och motparten. Domstolen kan inte grunda sitt beslut på annat än det som förs fram muntligen under själva huvudförhandlingen. I undantagsfall är det dock tillåtet att också beakta uppgifter som läggs fram i en muntlig förhandling ledd av en anmodad domare eller inför en domare av domarkollegiet. I samtliga de fall där ett skriftligt förfarande är tillåtet, kan också inslag av muntlighet förekomma. Detta gäller t.ex. i det tidigare omnämnda Mahnvervahren inför distriktsdomstolen där svaranden muntligen kan framföra eventuella invändningar mot käromålet innan domstolen beslutar i målet. Domstolen har ansvaret för att den av parterna framlagda bevis- ningen är tillgänglig vid bevisupptagningen. Det ankommer på domstolen att kalla vittnen och parterna till förhör, att förordna sakkunniga och kalla till möte om sakkunnigutlåtanden samt att förrätta syn. Vad gäller skriftliga bevis skall dessa i princip läggas fram av parterna. Domstolen kan också uppmana parterna att före- bringa bevisningen. De av parterna framlagda bevisen kan av olika orsaker avvisas av domstolen. Hit räknas brister i bevisförmåga, när beviset är allmänt känt eller är känt för domstolen, förbud mot att lägga fram beviset på grund av bristande själsförmåga hos vittnet eller att uppgifterna blivit kända under yrkessekretess (t.ex. bikt), tidsmässig preklu- sion, när en bevisupptagning hindras och när beviset inte kan läggas fram inom en av domstolen fastlagd frist och att beviset är oförenligt med bevistemat. Slutligen kan också bevis som läggs fram i försenings- och i förhalningssyfte avvisas. Skriftliga vittnesattester kan endast användas i de s.k. summariska processerna. Som huvudregel gäller på grund av principerna om omedelbarhet och muntlighet att ett vittne måste inställa sig personligen. Personlig inställelse anses ha betydelse för rättens bevisvärdering. Förhör i en civilprocess tecknas ned i form av en skriftlig samman- fattning (resümeprotokoll) i protokollet av domaren; protokollet kan också dikteras och spelas in på band och överföras till skriftligt form först efter det förhandlingen avslutats. 8.3.5Traditionell och modern teknik Bevisupptagning via telefon- eller videoförhör är genom principer- na om muntlighet och omedelbarhet vid bevisupptagningen inte möjlig. Det är inte heller möjligt för parter, ombud eller sak- kunniga att närvara genom videokonferens vid huvudförhandlingen och andra möten i domstolen. 8.4Domskrivning m.m. – civilmål En dom skall i princip avkunnas muntligen, även om den föreligger i skriftlig form. I praktiken meddelas emellertid parterna utgången av ett mål genom att domen tillställs dem. En muntligt avkunnad dom i båda parters närvaro skrivs ut om parterna begär det. Upp- gifterna i en skriftlig dom är i allt väsentligt desamma som i en svensk dom. Avkunnas domen muntligt inskränks redogörelsen till själva domslutet och de väsentligaste domskälen. Fastställandet av rätte- gångskostnaderna kan också redovisas när domen föreligger i skriftlig form. Likaså skall parter som inte företräds av något om- bud skriftligen informeras bestämmelserna för överklagande. 8.5Övriga frågor – civilmål Det finns inte några fastlagda tidsfrister inom vilka ett mål skall vara avgjort från det att talan inkom till domstolen. Vägledande för domstolens handläggning är den i grundlag införda arti- kel 6 i enligt vilken ett ärende skall avgöras inom skälig tid. En närmare definition av vad som avses med skälig tid saknas. Den som avser att lämna in en stämningsansökan kan i ansökan till distriktsdomstolen där svaranden har sitt hemvist föreslå en förlik- ning. Förfarandet i brottmål indelas i förundersökning, ett s.k. mellan- förfarande och huvudförhandling. Brottmål avgörs i två instanser. Skillnaden i behörighet mellan åklagare och olika domstolar har betydelse för vem som kan besluta om att avgöra ett brottmål utom huvudförhandling. Behörighet för och sammansättning av rätten för olika brottmål är följande: Behörig domstol i brottmål: –Distriktsdomstolarna avgör brottmål i första instans där på- följden är böter eller där straffmätningen inte överstiger . De samarbetar även i förberedelsearbetet och i frågor om förbrytelser och förseelser där påföljden överstiger . Undersökningsdomstol (Untersuchungsgerichte) som är ansvarig för förundersökningen i brottmål. –Ratskammern beslutar om överklagande av beslut som undersökningsdomaren har fattat med undantag för kvar- hållande i häkte. –Jurydomstolen (Schöffengericht) som består av domare och lekmannaassessorer och endomaredomstol (Einzelgerichte) i en förenklad förhandling avseende mindre brott och förseelser. – Geschworenegericht beslutar om åtal av vissa brott och förseelser som anges i den österrikiska strafflagen såsom förräderi, upplopp, samhällsomstörtande fientliga åtgär- der. Dessutom beslutar den om åtal för alla brott där påföljden uppgår till fängelse. De domstolar som avgör brottmål i andra instans är första instans domstolen. har remitterat ett förslag med en reform av straffprocessen. Reformförslaget omfattar 220 para- grafer (nära hälften) i gällande Strafprozessordnung. Förslagen innebär bl.a. att förundersökningen uteslutande skall ledas av åklagaren och polisen och inte som vara uppdelad på åklagar- myndigheten och undersökningsdomare. ut, den skyldiges rätt vidgas och brottsoffrens ställning stärkas. Någon omfattande reform av förfarandet vid huvudförhandlingen och överklagandeinstitutet kommer däremot inte att genomföras. Förundersökningen leds antingen av åklagaren eller av en under- sökningsdomare enligt den uppdelning som finns i gällande lag. En undersökningsdomare skall bl.a. leda förundersökningen om den anklagade är häktad, de brott för vilka Geschworenegericht är behörig domstol eller mål som innebär beslut om sluten psykiatrisk vård. 8.6.2Andra förfaranden i brottmål Brottmål avgörs som regel i en muntlig huvudförhandling. Ett mål kan dock avgöras utan huvudförhandling när det gäller beslut om att lägga ned åtalet eller att besluta om samhällstjänst eller andra liknande åtgärder i stället för lagsökning. Åklagarens möjlighet att besluta om samhällstjänst i stället för att väcka åtal gäller bl.a. i fråga om mindre förseelser (vanligen bötespåföljd), att det inte rör sig om en straffbar handling, som faller under Schöffengerichts eller Geschworenegerichts behörig- het, brottet inte betraktas som grovt och gärningen inte föranlett en människas död. Har en förundersökning inletts eller åtal väckts är det domstolen som skall besluta om att lägga ned åtalet eller besluta om samhällstjänst. En förutsättning för de nu beskrivna förfarandena att utom huvudförhandling avgöra ett brottmål är att den misstänkte under- kastar sig de åtgärder som träder i stället för en process i traditio- nell mening. Den misstänkte undgår därmed också att tas upp i brottsregistret. Fullföljer den som ådöms samhällstjänst inte detta kan åtalet återupptas. Vidare kan distriktsdomaren besluta att lägga ned målet innan huvudförhandlingen har inletts, när han är övertygad om att gär- ningen enligt lag eller andra föreliggande omständigheter inte kan leda till en fällande dom. Ensamdomaren skall – före huvudförhandlingen – inhämta ett beslut av Ratskammer (en med tre domare sammansatt Senat) bl.a. om han anser att domstolen inte är behörig, att bevisningen är otillräcklig för en fällande dom, att gärningen är straff- belagd eller att åtalet vilar på oriktig grund. nämnd omständighet så beslutar Ratskammer att ställa in för- farandet. En domstol skall vidare vid en ansökan om att återuppta brott- målsförfarandet besluta till fördel för den skyldige. Domstolen kan utan huvudförhandling avkunna en dom som innebär att den skyldige frikänns eller att utdöma ett mildare straff än det åklaga- ren yrkat på. Huvudprincipen är också i den österrikiska straffprocessen att domstolens avgörande skall grundas på de bevis som parterna muntligen för fram under huvudförhandlingen. Skriftliga doku- ment kan bara tjäna som bevismedel när det läses upp under huvudförhandlingen och det är förenligt med rättegångsreglerna. Skriftliga förhörs- eller vittnesprotokoll från förundersökningen och andra upptagningar eller sakkunnigutlåtanden får bara läsas upp om den hörde i mellantiden har dött, när uppehållsorten är okänd eller en persons inställelse på grund av ålder, sjukdom eller annan funktionsnedsättning eller boende på avlägsen ort eller personlig inställelse på andra liknande grunder inte kan verkställas. Vidare kan uppläsning ske när en utsaga i huvudförhandlingen skiljer sig på väsentliga punkter från tidigare avlämnad utsaga. Det kan ske när vittnen har rätt att vägra att vittna inför rätten och parterna hade tillfälle att delta att vid vittnesförhöret. Det kan också förekomma fall där vittnen eller medskyldiga, utan att ha rätt till det, vägrar att vittna eller låta sig förhöras. Även i dessa fall är uppläsning av tidigare utsagor tillåten, liksom om den anklagade och åklagaren inte har några invändningar mot att bevisningen företes genom uppläsning. Däremot måste syn och undersökningsresultat, uppgifter om tidigare begångna gärningar, liksom dokument och skrivelser som har betydelse i målet läsas upp om inte båda parter avstår från detta. Ett avstående måste uttryckligen meddelas under huvud- förhandlingen för att gälla som bevismedel. 8.6.4Former för närvaro i domstolen Som huvudregel gäller personlig inställelse i rätten. Deltagande i huvudförhandlingen genom telefonkonferens är i motsats till vad som gäller ljud- och bildupptagning inte tillåten med hänsyn till principen om omedelbarhet. Undersökningsdomaren kan vid bevisupptagning utom huvud- förhandling bereda åklagaren, målsägande och anklagade, liksom eventuella ombud tillfälle att delta i bevisupptagningen och ställa frågor till vittnena. Härvid kan ljud- eller bildupptagning användas. Personer som för bevisupptagning inte har uppnått har alltid rätt att vittna på angivet sätt. Samma gäller för nära anförvanter till den tilltalade. Personer som riskerar att störas på ett eller annat sätt påverkas av ett förhör under huvudförhandlingen, har också rätt att avge sina berättelser i ett särskilt förhör, varigenom videoupptagningen läggs fram som bevis under huvudförhandlingen. Likaså kan vittnen närvara med ljud- eller videoöverföring om vittnet på grund av ålder, sjukdom eller annan funktionsnedsätt- ning eller andra sådan orsaker inte kan inställa i domstolen vid huvudförhandlingen. Om ett vittne på grund av utlandsvistelse inte är villigt att personligen inställa sig kan en vittnesmålet ske med hjälp av att ljud- eller bildupptagning företas vid en utländsk domstol. Domstolen kan avvisa en framställan om få lägga fram ytterligare bevis när bevistemat redan är styrkt eller beviset saknar betydelse eller bevisupptagning är otillåten, beviset är olämpligt eller att skuldfrågan redan är ställd utom allt tvivel. Så kallade skriftliga vittnesattester är främmande i den österrikiska straffprocessen. Däremot kan vittnens skriftliga deklarationer om sina iakttagelser som har betydelse i målet läsas upp, om inte både avstår sidor från detta. Alla handlingar som hör till en rättslig undersökning skall proto- kollföras. Protokoll över förhör i bevissyfte innehåller vanligen en sammanfattning av förhören. Bedöms förhöret ha betydelse för saken eller att det är erforderligt med en uppläsning vid huvudförhandlingen protokollförs frågor och svar från förhöret mera noggrant. Ett bandinspelning kan underlätta återgivandet av förhöret, men aldrig ersätta protokollet. Dessutom kan, som fram- gått tidigare, undersökningsdomaren tillåta ljud- eller bild- upptagning av vittnesförhör. 8.8Domskrivning m.m. – brottmål En fällande dom skall avkunnas muntligen vid förhandlingen och föreligga i skriftlig form. En dom får avkunnas utan förhandling endast i det fall målet återupptas och då endast om den tilltalade frikänns eller på dennes ansökan om ett mildare straff. Vid en frikännande dom skall domskälen framför allt innehålla också på vilka grunder frikännandet sker. En muntlig fällande dom måste innehålla bl.a. uppgifter om gärning och straffsats för brottet, bevisningen i målet, om gärning- en är att betrakta som grov eller som en förseelse och till vilket brott den tilltalade döms. Saknas dessa uppgifter är domen ogiltig. Den skriftliga domen skall i allt väsentligt innehålla samma upp- gifter som gäller för den svenska domen i brottmål. Medborgar- skapet skall anges. En form av förenklad dom kan användas vid avgörandet inför distriktsdomstolen och inför ensamdomaren i Landesgericht i fall där påföljden på brott inte överstiger fängelse eller där bara böter kan utdömas. Förutsättningarna för detta är att båda parter inte anmäler att de avser att överklaga domen inom den angivna fatalietiden, att den tilltalade frikänns eller fälls på en övertygande bevisning och att bara böter eller fängelse för gärningen eller frihetsberövande genom sluten psykiatrisk vård kan komma i fråga. 8.9Tidsfrister för handläggning – brottmål Det finns inte några i lag angivna tidpunkter inom vilka en straff- process från inledningen av processen skall var avslutad. in Europe, 2000 16Användning av videoteknik i rättegångar (ur Ds 1997:7) Förslag: RB m.fl. författningar skall förses med regler som gör det möjligt att medverka i en domstolsförhandling genom bild- och ljudöverföring 1.för parter i tvistemål 2.för åklagare och målsägande i brottmål 3.för tilltalade i vissa brottmål 4.för parter i domstolsärenden 5.för parter och andra medverkande i konkursärenden I konkursärenden skall även möjligheten till telefonanvändning vid domstolsförhandlingar utökas. utfärdade regeringen direktiv till en kommitté med uppdrag att se över domstolsväsendets organisation. Av direktiven framgår att regeringen eftersträvar radikala förändringar med sikte bl.a. på att antalet domstolar skall bli betydligt färre än .