sou · GPB316 · 2002-01-01 00:00:00 — Genom beslut bemyndigade regeringen regeringen statsrådet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att allsidigt belysa alternativmedicinska behandlingsformer för djur och föreslå åtgärder för att säkerställa att djur inte utsätts för onödigt lidande m.m. Med stöd av bemyndigandet förordnades fr.o.m. riksdagsledamoten såsom särskild utredare. Såsom sekreterare i utredningen anställdes fr.o.m. jur. kand. . Såsom experter i utredningen förordnades fr.o.m rektorn och hästmassören , legitimerade veterinären och legitimerade sjukgymnasten , rektorn och klassiska homeopaten , överveterinären och veterinär medicine doktorn , överläkaren och docenten samt veterinärinspektören . Såsom sakkunnig förordnades fr.o.m. departementssekreteraren . Tillika såsom expert förordnades fr.o.m. professor . Utredningen har antagit namnet Utredningen om alternativ- medicinska behandlingsmetoder för djur. Jag överlämnar härmed mitt betänkande Alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur (SOU 2001:16). Uppdraget är härmed slutfört. Utredarens uppgift och arbete ................................................... Hur är alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Lag om behörighet att utöva veterinäryrket .................................. Förordning med allmän veterinärinstruktion ................................ Särskilt om vetenskap och beprövad erfarenhet............................ Enligt hälso- och sjukvårdslagen...................................... 2.7.2 Vård av sjukt eller skadat djur ......................................... 2.7.3 Användning av djur för vetenskapliga ändamål, m.m...... 2.7.4 Förbud, omhändertagande och ansvar.............................. 2.9.2Läkemedelslagens tillämplighet på homeopatiska Registrering av homeopatiska preparat ............................ bestämmelser om djurskydd.................................... Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder Tyckande eller vetande – vad är skillnaden? Beskrivning av metoderna............................................................. 3.4.1Manuella behandlingsmetoder; huvudsakligen ämnade att korrigera störningar i ....................... 3.4.3Naturenliga metoder för att stärka kroppens självläkande Naturläkemedel och örtmedicin........................ 3.4.4Undersökning och/eller påverkan av fysiologiska processer med olika slags apparater ................................. Magnet/elektromagnetfältsterapi ...................... 3.4.4.3 Neuromuskulär elektrisk stimulering (nmes).... Transkutan elektrisk nervstimulering, (tens) .... 3.4.5Metoder för diagnostik och/eller behandling på Injektionsterapi (Neuralterapi, Mesoterapi).... Traditionella medicinska system.................................... 3.6Förteckning över alternativmedicinska behandlingsmetoder på Behovet av forskning och utbildning....................................... 4.2.1 Redovisning och utvärdering av dagens utbildningar i Vilka krav bör ställas på alternativmedicinska Dokumentation och forskning..................................................... 5.5.2Regler för veterinärer och andra yrkesgrupper som 5.5.2.3 Guide to Professional Conduct 2 000.......... Regler för veterinärer ..................................................... Överväganden och förslag........................................................ Vad är alternativmedicin? och möjligheter med alternativmedicinska EG förordning 1804/1999 .............................................. 6.2.2 Begreppet vetenskap och beprövad erfarenhet............... 6.2.3 Alternativmedicinsk behandling av djur – rapport från 6.2.4 Bestämmelser för och utredningar om alternativmedicin Avgränsning av uppdraget........................................................... 6.4.1 Villkor för alternativmedicinsk behandling av djur ....... 6.4.2 Auktorisation för utövare av vissa alternativmedicinska 6.4.3Ett vetenskapligt råd för alternativ- och veterinär- 6.4.4Möjlighet för veterinärer att använda alternativ- medicinska behandlingsmetoder i vissa fall................... 6.4.5Forskning om alternativmedicinska behandlings- 6.4.6 Förtydligande av djurskyddslagen 10 och 11 §§............ Förtydligande i djurskyddsförordningen........................ Förslagens förenlighet med EG-rätten.................................... 7.2.1 Registrering av homeopatiska preparat .......................... Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) .......... 9.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:844) om behörighet att Förteckning över utländsk lagtext, av veterinärförbunden utgivna riktlinjer samt hänvisning till hemsida...................... Innebörden av begreppet alternativmedicin är inte så lätt att definiera på ett entydigt sätt. Definitionen varierar dessutom från land till land beroende på kulturella och historiska skillnader. Det finns metoder som kan betecknas som alternativa i , medan de är mer eller mindre officiellt accepterade och etablerade i andra delar av världen. Det finns metoder som endast används av icke-veterinärer i men som i andra länder endast får utövas av personer med veterinärmedicinsk utbildning. Begreppet alternativmedicin inom djurområdet skulle, utifrån gjorda definitioner för humanmedicin kunna ses som ett begrepp som antingen utgör en annan behandlingsmöjlighet eller en av flera andra behand- lingsmöjligheter än de som erbjuds av den konventionella/etablerade medicinen. Det förekommer att alternativ medicin ges en positiv betydelse som ställs emot en negativ betydelse av skolmedicin när den senare uppvisar tillkortakommanden, biverkningar eller andra avigsidor. Bedömningen om en behandlingsmetod är alternativ eller inte ändras över tiden. Behandlingsmetoder som betraktas som alternativa, kan senare komma att innefattas bland konventionella behandlingsmetoder om dess effekter kan påvisas vetenskapligt. Ett exempel på detta är akupunktur som, från att till en början ha ansetts som en alternativ behandlingsmetod numera har en förklaringsmodell som också kan accepteras av naturvetenskapen. Begreppet komplementär medicin, ofta använt synonymt med alternativ medicin, används inte så sällan internationellt och kanske främst när alternativa behandlingsmetoder tillämpas inom human- och veterinärmedicin. I nämnda fall handlar det om alternativmedicinska metoder vilka utgjort en del av den medicinska human- vården. Paralleller finns inom veterinärmedicinen. Ett exempel på detta är sjukgymnastik och massage, som används som förebyggande behandling eller i rehabiliterande syfte efter en veterinärmedicinsk diagnos eller behandling. Det är naturligt att i frågasätta om sådana metoder skall klassificeras som alternativmedicinska inom veterinärmedicinen. Orsaken till att jag har valt att göra det är att dessa behandlingsmetoder även utövas av personer med alternativmedicinsk utbildning samt att vetenskaplig dokumentation av kliniska effekter i stort sett saknas inom det veterinärmedicinska området. Behandlingsmetoderna används också för andra diagnoser än för sådana för vilka det finns vetenskaplig grund samt i andra sammanhang än förebyggande och rehabiliterande. Även här kan akupunktur tjäna som exempel. Akupunktur är en för människor, vetenskapligt dokumenterat verksam behandlingsmetod för vissa smärttillstånd, men enligt kinesisk tradition används akupunktur för många fler diagnoser. Om en behandlingsmetod betraktas som alternativmedicinsk eller inte beror således på vem som utför behandlingen och också på den vetenskapliga dokumentation som finns för de diagnoser där behand- lingsmetoden används. Jag har valt att använda en definition av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur i betydelsen metoder som används för att förebygga och behandla sjukdomar och skador hos djur där det inte går att finna en vetenskapligt säkerställd effekt. De risker som är förknippade med alternativmedicinska behandlingar för djur är huvudsakligen av djurskyddskaraktär genom: –Risk för fördröjd veterinärmedicinsk behandling. –Risk för felaktig diagnos och behandling. –Risk för biverkan av alternativmedicinsk behandling –Risk för biverkningar genom interaktion mellan veterinärmedicinska läkemedel och alternativmedicinska preparat. – Risk för smittspridning Alternativmedicinska behandlingsmetoder kan innebära positiva möjligheter. En förutsättning är därvid att ovan beskrivna risker är minimerade. Om man genom att använda alternativmedicinska behandlingsmetoder skulle kunna öka djurets välbefinnande, förbättra djurhälsan genom att förebygga sjukdom, underlätta botandet av vissa sjukdomstillstånd, rehabilitera efter sjukdom eller öka kontakten och samspelet mellan djuret och dess ägare/skötare så skulle vissa alternativmedicinska behandlingsmetoder kunna utgöra ett värdefullt komplement till den traditionella veterinärmedicinen. Det faktum att en del av de metoder som betraktas som konventionell veterinärmedicin har ansetts vara alternativ- medicinska visar också på betydelsen av en ständig dialog mellan företrädare för behandlingsmetoder med olika, till synes oförenliga, förklaringsmodeller. Förutom de kommittédirektiv (1998:104) som styrt arbetet, där djurskyddslagens 2 § om att djur skall skyddas från onödigt lidande och sjukdom är central, har följande utgångspunkter haft betydelse för mina ställningstaganden: 1) gäller EG-förordning 1804/19991 som svensk lag. Förordningen omfattar i 27 punkter, med bestämmelser för ekologisk produktion av jordbruksprodukter. I inledningen till förordningen, punkt 17, anges skälen för användning av fytoterapi- och homeopatiska produkter. När djur blir sjuka eller skadade bör de emellertid behandlas varvid fytoterapiprodukter eller homeopatiska produkter helst bör användas och kemisk-syntetiskt framställda allopatiska läkemedel endast bör användas när detta är oundgängligen nödvändigt. För att garantera den ekologiska produktionens integritet för konsumenterna bör det vara möjligt att vidta restriktiva åtgärder som att fördubbla den läkemedelsfria tiden efter användning av kemisk- syntetiskt framställda allopatiska läkemedel. I förordningens bilaga I B punkt. 5.4. regleras detta. 5.4 Veterinärmedicinska läkemedel skall användas i jordbruk med ekologisk produktion i enlighet med följande principer: a)Fytoterapiprodukter (t.ex. växtextrakt [med undantag av antibiotika] och växtessenser) och homeopatiska produkter (t.ex. vegetabiliska och animaliska ämnen eller mineraler) samt spårelement och produkter som förtecknas i del C avsnitt 3 i bilaga II skall användas hellre än kemisk-syntetiskt framställda allopatiska veterinärmedi- 1 Rådets förordning (EG) nr 1804/1999 av om komplettering av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksproduk- ter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel så att den även omfattar animalieproduktionen. cinska läkemedel eller antibiotika, under förutsättning att de har en effektiv terapeutisk verkan på den djurart och under de förhållanden som behandlingen är avsedd för. b)Om användningen av ovannämnda produkter inte visar sig vara, eller sannolikt inte kommer att bli, effektiv vid behandling av sjukdom eller skada och behandling är nödvändig för att undvika smärta och lidande hos djuret får kemisk-syntetiskt framställda allopatiska veterinärmedicinska läkemedel eller antibiotika användas under överinseende av en veterinär. 2)I lagen (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket anges i 7 § att en veterinär skall fullgöra sina uppgifter enligt vetenskap och beprövad erfarenhet. I behörighetslagens förarbeten har lagstiftaren inte angivit vad som åsyftades med begreppet. Viss vägledning ges i annan jämförbar lagstiftning samt i den praxis som utvecklats av . har i ett uttalande , gjort bedömningen att allteftersom den vetenskapliga kunskapen ökar är det naturligt att det som anses vara vetenskap och beprövad erfarenhet förändras. Av det skälet måste det angivna begreppet inte bara tillåta utan också förutsätta behandlingsmetoder som i sin linda måste beskrivas som alternativ till konventionell praxis. 3)presenterade , en rapport med namnet Alternativmedicinsk behandling av djur. Rapporten innehöll, bl.a. följande förslag till åtgärder: a)Principiellt förbud mot behandling av djur enligt alternativ- medicinska principer motiverat med den argumentation som lett till förbud mot alternativmedicinsk behandling av barn . b)Krav på vetenskapligt och/eller beprövat erfarenhetsmässiga grunder för att medge undantag från det principiella förbudet c)Krav på utbildning av de yrkesgrupper som bedriver alternativ- medicinska behandlingar. d)Krav på ett legitimations- eller registreringsförfarande för alternativbehandlare. 4) Personal som arbetar med sjuk- och hälsovård av människor styrs av lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Till hälso- och sjukvårdspersonalen hör bland andra de som har legitimation eller skyddad yrkestitel, den som är verksam vid sjukhus och andra vårdinrättningar, den som biträder en legitimerad yrkesutövare samt andra grupper efter särskilda föreskrifter från I kap. 2, 1 § anges att den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen ..skall utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. För personer som är yrkesverksamma inom det alternativmedicinska området på humansidan, finns inget krav på vetenskap och beprövad erfarenhet. Däremot finns vissa begränsningar i vad sådana personer får göra. Den som yrkesmässigt behandlar någon annan för sjukdom genom att vidta eller föreskriva åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte får bland annat inte –behandla sjukdomar som är anmälningspliktiga enligt smittskydds- lagen, –behandla cancer, elakartade svulster, diabetes, epilepsi eller sjukliga tillstånd i samband med havandeskap eller förlossning, –lämna skriftliga råd eller anvisningar utan personlig undersökning eller –undersöka eller behandla barn (4 kap. 2, 3 §§). 5) betänkande (SOU 1989:60). Den utredning om alternativmedicin som gjorts på humansidan föreslog bl.a. införandet av en ny lagstiftning där alternativmedicinska behandlare indelas i två kategorier: De som har en viss fastställd medicinsk basutbildning och som skulle kunna registreras hos och därmed få rätt att marknadsföra sig under beteckningen registrerad alternativmedicinsk yrkesutövare och de som inte har en sådan utbildning. föreslogs få i uppdrag att fastställa kriterier för den medicinska basutbildningen och för att kunna pröva utövarnas kompetens. Kommittén föreslog också vissa begränsningar för alternativ- medicinska yrkesutövare dels beträffande vissa sjukdomstillstånd, dels för behandling av barn (totalförbud för behandling av barn och krav på regelbunden läkarkontakt och läkarens kännedom om den alternativmedicinska behandlingen för äldre barn). För personer som inte registrerats och sålunda inte har den föreslagna medicinska basutbildningen föreslog kommittén en åldersgräns . Inga förslag inom hälso- och sjukvårdens område har genomförts med hänvisning till förslag. Jag har koncentrerat mina undersökningar, överväganden, slutsatser och förslag till att åstadkomma ett regelverk för alternativmedicinska behandlingsmetoder som skall minska risken för att ett djur som behandlas på detta sätt utsätts för onödigt lidande. Jag har också haft intentionen att där så är möjligt och meningsfullt skapa förutsättningar för ett förhållningssätt där det bästa från både alternativmedicinen och veterinärmedicinen skall kunna mötas och samverka i syfte att utveckla behandlingsmetoder till ömsesidig nytta och gagn för djurhälsan. Jag har haft ambitionen att ha ett öppet men kritiskt förhållningssätt i visshet om att det inte finns någon slutgiltig kunskap och att vad som erkänns som vetenskap och beprövad erfarenhet ständigt förändras. 1)Villkor för alternativmedicinsk behandling av djur Förslag: Den som, utan att vara veterinär, yrkesmässigt behandlar ett djur med en alternativmedicinsk behandlingsmetod 1.skall ha vissa fastställda medicinska baskunskaper om djur, djurskydds- och smittskyddslagstiftning samt om ansvarsfrågor 2.skall ha erforderliga kunskaper för behandlingsmetoden i fråga 3.får endast behandla ett sjukt eller skadat djur i samråd med veterinär, efter veterinär undersökning, diagnos och behandlings- föreskrift 4.skall skriftligt dokumentera behandlingen för varje enskilt djur. Behandlingar som enbart avser ökat välbefinnande hos friska djur och som ej kan förväntas innebära risker från djurskyddssynpunkt eller i övrigt strider mot gällande lagstiftning är undantagna från p. Vidare gäller att den som behandlar ett djur med en alternativ- medicinsk behandlingsmetod får göra detta om behandlingsmetoden inte innebär risker från djurskyddssynpunkt för det behandlade djuret eller andra djur. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om villkor för alternativmedicinsk behandling. Överväganden: Se avsnitt 6.4.1. Förslaget innefattar en författnings- ändring, se författningskommentaren, kapitel 9. 2)Auktorisation för utövare av vissa alternativmedicinska behandlingsmetoder Förslag: Den som, utan att vara veterinär yrkesmässigt behandlar ett djur med en alternativmedicinsk behandlingsmetod kan auktoriseras i vissa fall. Detta innebär att vederbörande 1.skall ha avlagt godkänt slutprov från fastställd medicinsk basutbildning om djur 2.skall ha avlagt godkänt slutprov från utbildning i alternativ- medicinsk behandlingsmetod som kan uppvisa dokumenterad klinisk effekt eller 3.skall ha avlagt godkänt teoretiskt och praktiskt prov för behandlingsmetoden i fråga Överväganden: Se avsnitt 6.4.2. 3)Ett vetenskapligt råd för alternativ- och veterinärmedicinsk utveckling Förslag: Ett vetenskapligt råd för alternativ- och veterinärmedicinsk utveckling inrättas. Rådet bör inrättas vid den myndighet som har det övergripande ansvaret för djurskyddet, . a)bedöma alternativmedicinska behandlingsmetoder vad gäller metodernas effekter, risker ur djurskyddssynpunkt samt göra etiska överväganden. b)utvärdera och föreslå godkännande av basmedicinska samt alternativmedicinska utbildningar för djur c)föreslå godkännande av teoretiska och praktiska prov för alternativmedicinska behandlare med lång yrkeserfarenhet d)främja samarbete mellan veterinärer och utövare av vissa alternativmedicinska behandlingsmetoder e)initiera och följa forsknings- och utvecklingsarbete av särskild betydelse inom det alternativmedicinska området f)fördela forskningsanslag för forskning inom alternativmedicinska behandlingsmetoder Det rådgivande organet skall ha en bred sammansättning av veterinärmedicinska forskare och praktiker samt företrädare från olika alternativmedicinska områden. Rådet skall vid behov kunna knyta särskild kompetens till sig. Överväganden: Se avsnitt 6.4.3. 4)Möjlighet för veterinärer att använda alternativmedicinska behandlingsmetoder i vissa fall Förslag: För att bland annat främja forskning och samarbete mellan veterinärer och alternativmedicinska behandlare bör veterinär ges möjlighet att behandla djur med alternativmedicinska behandlings- metoder i vissa fall. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får efter särskild prövning av det vetenskapliga rådet för alternativ- och veterinärmedicin ge tillstånd för en veterinär att använda en alternativmedicinsk behandlingsmetod. Överväganden: Se avsnitt 6.4.4. Förslaget innebär en författnings- ändring, se författningskommentaren, kapitel 9. 5)Forskning om alternativmedicinska behandlingsmetoder Förslag: Särskilda medel anslås för forskning om alternativmedicinska behandlingar för djur. Medlen disponeras av det vetenskapliga rådet. Överväganden: Se avsnitt 6.4.5. 6)Förtydligande av djurskyddslagen 10 och 11 §§ Förslag: Djurskyddslagen förtydligas så att det klart framgår att inte enbart operativa ingrepp men också att ge injektioner till, göra blodavtappningar på eller på annat sätt penetrera hud eller slemhinna på djur endast får utföras av veterinär. En skärpning föreslås även så att veterinär skall anlitas redan när det finns risk att en behandling kan orsaka ett lidande som inte är obetydligt. Överväganden: Se avsnitt 6.4.6. Förslaget innebär en författnings- ändring, se författningskommentaren, kapitel 9. 7)Tillägg i djurskyddsförordningen Förslag: Om ett djur är sjukt, skadat eller uppvisar onormalt beteende skall orsaken fastställas och lämpliga åtgärder därefter genast vidtagas om inte sjukdomen eller skadan är så svår att djuret måste avlivas . Om orsaken icke kan fastställas eller vidtagna åtgärder icke är effektiva skall veterinär genast kontaktas. Överväganden: Se avsnitt 6.4.7. It is difficult to provide an unambiguous explanation of the term alternative medicine. Moreover, definitions vary from country to country owing to cultural and historical differences. Some methods, classified as alternative in , are more or less officially recognized and established in other parts of the world. Others, used only by non-veterinarians in , may only be performed by trained veterinarians elsewhere. The term alternative medicine, as used in relation to animals, might on the basis of definitions used in human medicine, be regarded as meaning the use of one or more treatment methods different from those offered by conventional/established methods. The concept is sometimes used to reflect positive connotations in relation to traditional medicine when it proves to have shortcomings, side effects or other drawbacks. Changes also take place over the course of time, regarding which treatment methods are classified as alternative. A treatment method considered alternative at one point might later be included among conventional treatment methods if its effects come to be scientifically proven. Acupuncture is a case in point. It was initially regarded as an alternative treatment method, while today scientists also accept its explanatory model. The term complementary medicine is often used internationally as a synonym for alternative medicine, perhaps primarily when alternative treatment methods are used in human and veterinary medicine. In these cases, the methods used are methods of alternative medicine that have long been part of human care, although there are also parallels in veterinary medicine. Physiotherapy and massage are pertinent examples, used as preventive treatments or for rehabilitation in veterinary medicine after diagnosis or treatment. One might wonder whether such methods should really be classified as alternative medicine even in veterinary medicine. I have chosen to do so for the simple reasons that individuals who have been trained in alternative medicine also carry out these treatments, and that there is if any scientific documentation of their clinical effects in veterinary medicine. Such treatment methods are also used to treat diagnoses other than those for which there is a scientific basis, and in contexts other than prevention and/or rehabilitation. Here, too, acupuncture is a pertinent example. In human medicine, acupuncture is a scientifically documented, effect method for treating some kinds of pain, while in traditional Chinese medicine it is used for many other diagnoses as well. Thus the decision as to whether or not to consider a treatment method as belonging to alternative medicine will depend both on who is doing the treatment and on the existing scientific documentation of the diagnoses in which the treatment method is being used. I have chosen to define treatment methods with alternative medicine for animals as methods used to prevent and treat diseases and injuries for which no scientifically recognized effect has yet been established. The risks associated with alternative medicine treatment of animals are primarily related to animal welfare, and include: –The risk of delayed veterinary medicine treatment. –The risk of erroneous diagnosis and treatment. –The risk of side effects from alternative medicine treatment