sou · GPB311d1 · 2002-01-01 00:00:00 — En regel av detta slag måste emellertid för att icke avsedda effekter skall motverkas förses med begränsningar för att hindra att avdrag medges i fall när A förvärvat andelen från en säljare som har gjort en kapitalvinst. Hänsyn måste även tas till kapitalvinster i tidigare led i en ägarkedja. Det förefaller svårt att utforma en ändamålsenlig lösning på denna väg. Vidare skulle en formellt asymmetrisk behandling av vinster och förluster kunna vara en belastning när det skall bedömas om förslagen i betänkandet är förenliga med EU:s uppförandekod för företagsbeskattning, även om den är materiellt berättigad. Med hänsyn till det anförda bör enligt min mening utredas om inte möjligheten att ge koncernbidrag skulle kunna utsträckas till joint venture-fall. En möjlig utgångspunkt för ett sådant arbete kunde vara att avdrag skall medges endast om samtliga delägare i ett gemensamt ägt företag lämnar koncernbidrag med i förhållande till storleken av det egna aktieinnehavet motsvarande belopp. I 25 kap. 28–32 §§ IL finns det bestämmelser om att avdrag inte får göras eller att avdrag skjuts upp vid avyttringar med kapital- förlust i sådana fall då ett köpande företag är moder- eller dotter- företag till det avyttrande företaget eller står under i huvudsak samma ledning som detta. Av dessa regler – och att ingen begräns- ning i avdragsrätten föreslås i fråga om näringsaktier som innehafts än – följer att avdrag för en kapitalförlust vid avyttring av en sådan aktie till en företag i intressegemenskap med det avyttrande företaget får göras när aktien senare säljs vidare externt. Detta i förening med skattefriheten för kapitalvinster på näringsaktier som innehafts än skapar en asym- metri, eftersom en senare värdestegring inom intressegemenskapen på aktien inte beskattas om det företag som avyttrar aktien externt SOU 2001:11 Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar har innehaft den . Avdrag för kapitalförluster vid avyttringar av näringsaktier inom en intressegemenskap bör därför överhuvudtaget inte medges. Förslaget har föranlett bestämmelser som tagits in i 25 kap. 8 § (nuvarande 29 §), 25 a kap. 9 och 24 §§. 2.1.3Utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på portföljaktier Mitt förslag: Utdelningar och kapitalvinster på portföljaktier skall beskattas även i fortsättningen. Innebörden av beskattningen av utdelningar och kapitalvinster på portföljaktier kan belysas genom en jämförelse mellan två fysiska personers, F och G, innehav av en aktieportfölj. F innehar port- följen direkt medan G innehar portföljen indirekt genom ett aktie- bolag, A. Både F och G sparar utdelningarna på portföljen, G genom att hålla kvar dem i A. Om A inte beskattas för utdel- ningarna kommer dessa att beskattas först när de delas ut av A eller G säljer aktier i A. F beskattas däremot för de utdelningar som han tar emot. G erhåller därigenom en räntefördel i beskattningen jämfört med F. Exemplet illustrerar vad som brukar kallas en sparbösseeffekt. Motsvarande sparbösseeffekt uppkommer om F men inte A beskattas för kapitalvinster på portföljen. Bolagsbeskattning av utdelningar och kapitalvinster på portfölj- aktier kan motiveras med sparbösseeffekten. Full bolagsskatt överkompenserar emellertid denna och leder till dubbelbeskattning i bolagssektorn. Det är därför motiverat att ställa frågan om inte också sådana inkomster bör vara skattefria i likhet med vad som gäller enligt de nya tyska regler som har trätt i kraft eller åtminstone beskattas lindrigare än . Ett alternativ för lindrigare beskattning är att endast en viss kvotdel av utdel- ningar och kapitalvinster beskattas. Ett annat är någon form av schablonbeskattning. Min bedömning av frågan om behandlingen av portföljaktier är emellertid att den har sådan koppling till beskattningen av investmentföretag och värdepappersfonder och till kapitalbeskattningen av fysiska personer att den inte bör behandlas vidare i detta utredningsärende. Frågor rörande beskatt- ningen av portföljaktier behandlas i Bilaga 5, Effekter av att avskaffa Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar SOU 2001:11 beskattningen av portföljandelar och Bilaga 6, Schablonbeskattning av portföljandelar. 2.1.4Gränsdragningen mellan närings- och portföljaktier Mitt förslag: En onoterad aktie skall alltid vara en näringsaktie. En marknadsnoterad aktie skall vara en näringsaktie om ägarföretaget innehar aktier med av rösterna i det ägda företaget, eller det görs sannolikt att innehavet av aktien betingas av rörelse som bedrivs av ägarföretaget eller ett närstående företag. I det föregående har föreslagits att utdelningar och kapitalvinster på näringsaktier men inte på portföljaktier skall vara skattefria. Syftet med beskattningen avseende portföljaktier är att motverka sparbösseeffekten. Tyngden av sparbösseargumentet i ett enskilt fall beror av hur näraliggande det är att jämföra ett indirekt innehav genom aktie- bolag med ett direkt innehav i kapitalplaceringssyfte av en fysisk person. Det finns här anledning att fokusera på graden av det engagemang i det ägda bolaget som kan antas vara förknippat med aktieinnehavet. Med engagemang avser jag här koncentration av risk till och möjlighet att utöva inflytande i det ägda företaget. En kapitalplacerande fysisk person har normalt en låg grad av engage- mang i de företag som han äger aktier i. Ju högre engagemang som kan antas vara förenat med det enskilda innehavet av aktier hos ett bolag desto mindre bärkraft har därför sparbösseargumentet. Onoterade aktier lämpar sig normalt inte som objekt för kapital- placeringar med lågt engagemang. Aktierna är inte likvida och företagen är ofta beroende av en eller ett fåtal produkter eller tjänster. Båda dessa omständigheter medför normalt hög risk. Onoterade aktier bör därför anses som näringsaktier oberoende av röstandel. Med onoterad avses att aktien inte är marknadsnoterad i den mening som anges i 48 kap. 5 § IL. Där sägs att en delägarrätt eller fordringsrätt skall anses marknadsnoterad om den är noterad på svensk eller utländsk börs eller, utan att vara noterad på börs, är föremål för kontinuerlig allmänt tillgänglig notering på grundval av marknadsmässig omsättning. När det gäller marknadsnoterade aktier ger röstetalet en indikation på engagemanget. I likhet med vad som är fallet enligt SOU 2001:11 Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar gällande rätt bör därför i första hand detta användas som sär- skiljande kriterium. Jag anser emellertid att den nuvarande 25 %- gränsen ligger onödigt högt. Enligt min uppfattning får redan av rösterna normalt anses innebära ett så starkt engagemang i det ägda företaget att sparbösseargumentet kommer i bakgrunden. Jag föreslår därför att ett marknadsnoterat aktieinnehav skall anses avse näringsaktier om det representerar minst denna röstandel. För det fall att ägarföretaget innehar onoterade aktier i det ägda företaget som representerar t.ex. av rösterna bör det vara tillräckligt att ett marknadsnoterat innehav av aktier av ett annat slag i samma företag representerar av rösterna. Röstvillkoret i definitionen av näringsbetingade aktier i 24 kap. 16 § IL tar ingen hänsyn till aktieinnehavet i den koncern som ett företag kan tillhöra utan tar sikte endast på förhållandena hos det enskilda företaget. Ett villkor för uppskov i reglerna om koncern- interna andelsavyttringar är att det säljande företaget tillsammans med andra företag i den svenska koncernen skall äga andelar i det avyttrade företaget med av rösterna. Frågan kan med hänsyn härtill ställas om inte även röstvillkoret i den nya definitionen av näringsaktier borde avse koncernen. Min inställning är följande. Den samlade reglering som följer av ett avskaffande av BKN i kombination med ändrade cfc-regler är redan i fråga om den grundläggande strukturen omfattande och ställer krav på tillämpningen. När det gäller tillkommande regler som i och för sig medför en materiell förbättring bör det noga prövas om denna har sådan betydelse att den motiverar den administrativa belastning som kan följa. En bedömning på koncernnivå är uppenbart mer resurskrävande att göra och kontrollera än en bedömning som begränsar sig till förhållandena hos det enskilda företaget. framstår den materiella vinningen som blygsam bl.a. med hänsyn till att företagen normalt kan genom underprisöverlåtelser samla ihop ett splittrat innehav till ett företag. Min slutsats är att bedömningen även i fortsättningen bör ske med hänsyn endast till förhållandena hos det enskilda företaget. Av 1 kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385) framgår att ett ägande bolag kan vara moderbolag och ett ägt företag vara dotter- företag t.ex. på grund av avtal trots att röstandelen inte uppgår till . Röstandelen kan även understiga . Det skulle ligga i linje med resonemanget om engagemang att aktierna ansågs som näringsaktier i det sistnämnda fallet även om de är marknads- Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar SOU 2001:11 Situationen torde emellertid vara så ovanlig att det inte framstår som motiverat att belasta systemet med en särskild reglering av den. Enligt det gällande betingandevillkoret anses en aktie som näringsaktie om det görs sannolikt att innehavet av aktien betingas av rörelse som bedrivs av ägarföretaget eller av företag som med hänsyn till äganderättsförhållanden eller organisatoriska för- hållanden kan anses stå det nära. Betingandevillkoret har varit föremål för bedömning i ett antal rättsfall: RÅ 1968 Fi 2036 (rederibolags aktier i ); RÅ 1969 ref. 1 (slakteriförenings aktier i bank); RÅ 1970 ref. 52 (rederibolags aktier i hotellbolag); RÅ 1971 Fi 160 (rederibolags aktier i varvsbolag); RÅ 1972 Fi 940 (LRF:s aktier i två varuhuskedjor). I samtliga dessa fall ansågs aktierna vara rörelsebetingade (i en äldre mening). Den närmare innebörden av betingas av rörelse framstår som en smula diffus. Jag har övervägt om det bör tas bort av för- enklingsskäl men funnit att detta skulle medföra att utdelningar och kapitalvinster beskattades i vissa fall där beskattning framstår som materiellt felaktigt. Ett borttagande av villkoret framstår därför som mindre lämpligt. Jag har även övervägt om innebörden av rekvisitet kan förtydligas t.ex. genom att betingas av rörelse ersätts med har väsentlig betydelse för rörelse och görs sannolikt ersätts med av omständigheterna klart framgår. Det är emellertid tveksamt om ändringar av detta slag skulle underlätta tillämpningen, eftersom värdet av befintlig praxis då skulle urholkas. Med hänsyn till det anförda har jag stannat för att betinganderekvisitet bör behållas. Ändrade bestämmelser om när en aktie (andel) är en näringsaktie (näringsandel) har tagits in i 24 kap. 13 § IL. SOU 2001:11 Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar Mitt förslag: Avskattning skall inte ske när en aktie ändrar karaktär från portfölj till näring. Anskaffningsvärdet för en aktie som ändrat karaktär från näring till portfölj skall utgöras av marknadsvärdet för karaktärsbytet. Detta skall dock inte gälla om aktien innehafts än . En portföljandel som upphör att vara marknadsnoterad under ett förfarande om tvångsinlösen eller annan inlösen, fusion, likvidation eller konkurs skall behålla karaktären av port- följandel tills förfarandet avslutas. Från portfölj till näring Det kan diskuteras om avskattning bör ske när en aktie ändrar karaktär från portfölj till näring t.ex. genom att det ägande företaget köper fler aktier så att röstvillkoret uppfylls. För att inte olämpliga effekter i så fall skall uppkomma bör avskattningen förenas med ett uppskov så att beskattningen av en avskattnings- vinst sker först när aktier säljs. En sådan mekanism innebär att systemet kompliceras betydligt. Till bilden hör även att beskattning av utdelningar och kapital- vinster på portföljinnehav inte i sig är önskvärd utan endast syftar till att motverka den sparbösseeffekt som annars skulle uppkomma. Min bedömning är att möjligheten till manipulationer i syfte att få kapitalvinster på portföljaktier skattefria motverkas tillräckligt av kravet att en aktie skall ha innehafts som näringsaktie för att en kapitalvinst skall vara skattefri. Jag föreslår därför inte något avskattningsförfarande. Det är vanligt att marknadsnoterade aktier avnoteras i samband med ett tvångsförfarande efter ett offentligt erbjudande om uppköp, när det uppköpande företaget uppnått ett innehav med av kapitalet och rösterna i det företag som köps upp (se 14 kap. 31–35 §§ aktiebolagslagen, 1975:1385). Det är inte motiverat att portföljaktier på grund av en sådan avnotering skall kunna säljas eller lösas in utan beskattning av en kapitalvinst. Motsvarande gäller för det fall att avnotering sker under ett förfarande om inlösen i andra fall, likvidation, konkurs eller fusion. Jag föreslår därför att portföljaktier i sådana fall skall behålla sin Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar SOU 2001:11 karaktär tills förfarandet avslutas. Förslaget avser även utländska företeelser. En bestämmelse med anledning av förslaget har tagits in i 24 kap. 13 § IL. Från näring till portfölj När en aktie byter karaktär från näring till portfölj uppkommer frågan om ingångsvärde. Det finns två alternativ. Antingen går man på omkostnadsbeloppet vid karaktärsbytet eller på marknadsvärdet . Den förra lösningen skulle tynga tillämp- ningen genom att företagen skulle behöva hålla reda på anskaff- ningsvärden på näringsaktier samt senare kapitaltillskott och värde- överföringar. Det finns inte heller något fiskalt intresse av att beskatta värdestegring en aktie är en näringsaktie. Jag föreslår därför att anskaffningsvärdet skall utgöras av marknadsvärdet vid karaktärsbytet. Eftersom det av villkoren för att en aktie skall vara en näringsaktie följer att en aktie som byter karaktär måste ha varit noterad antingen endast efter karaktärsbytet eller både före och efter, kan normalt marknadsvärdet bestämmas med ledning av noteringar. I avsnitt 2.1.1 har det föreslagits att en kapitalvinst på en näringsaktie skall vara skattefri bara om det avyttrande företaget vid avyttringstillfället har ägt aktien under vilken aktien varit en näringsaktie av . Den omständigheten att en näringsaktie, som inte uppfyller detta villkor om innehavstid, ändrar karaktär till portföljaktie bör inte medföra att aktien får ett nytt anskaffningsvärde. Avyttras en sådan aktie bör man i stället bortse från att aktien har varit en näringsaktie. Bestämmelser med anledning av förslagen har tagits in i 25 kap. 6 § IL. SOU 2001:11 Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar 2.1.6Aktieförvaltande företag, riskkapitalföretag Mitt förslag: För aktieförvaltande företag skall gälla samma regler som för rörelsedrivande företag. Den skattemässiga kategorin förvaltningsföretag utmönstras. skall aktier i förvaltningsföretag få föras över till ägare som är fysisk person till skattemässiga värden utan uttags- beskattning. Med den skatterättsliga termen förvaltningsföretag avses enligt 24 kap. 14 § IL ett sådant svenskt aktiebolag (eller en sådan svensk ekonomisk förening) som förvaltar värdepapper eller liknande tillgångar och som i övrigt varken direkt eller indirekt bedriver näringsverksamhet i mer än obetydlig omfattning. anses inte som förvaltningsföretag. I ordet indirekt ligger att hänsyn tas även till verksamhet i dotterföretag. Ett holding- bolag med minst ett rörelsedrivande dotterföretag är således normalt inte ett förvaltningsföretag. För förvaltningsföretag gäller en del särregler. För det första beskattas sådana företag enligt 24 kap. 13 § IL inte för mottagen utdelning som vidareutdelas. Beslut om lämnad utdelning skall avse det beskattningsår under vilket utdelning tagits emot. För det andra får enligt 35 kap. 3 § IL varken givare eller mottagare vara ett förvaltningsföretag om ett koncernbidrag skall kunna ha verkan vid beskattningen. För det tredje får förvaltningsföretag enligt 30 kap. 1 § IL inte göra avdrag för avsättning till periodiseringsfond. I fråga om utdelning som ett rörelsedrivande företag erhåller på aktier i ett förvaltningsföretag gäller vanliga regler om skattefrihet på näringsbetingade aktier. Ett undantag finns dock. Enligt 24 kap. 17 § IL beskattas utdelning från ett förvaltningsföretag om detta – direkt eller indirekt genom ett eller flera andra förvaltningsföretag eller investmentföretag – äger mer än enstaka aktier i fråga om vilka utdelning skulle ha tagits upp om aktierna hade ägts direkt av det företag som äger aktierna i förvaltningsföretaget. Enligt 43 kap. 2 § 3 IL tillämpas inte de s.k. lättnadsreglerna avseende aktier i onoterade företag på utdelning från ett företag om detta är ett förvaltningsföretag och under det räkenskapsår som beslutet om utdelning avser, direkt eller genom ett annat förvaltningsföretag, ägt någon aktie i ett svenskt marknadsnoterat aktiebolag eller en marknadsnoterad utländsk person. Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar SOU 2001:11 Den praktiska betydelsen av reglerna om förvaltningsföretag torde i stort sett vara begränsad till att göra det möjligt för privatpersoner att indirekt placera i värdepapper utan att utdelning på dessa utsätts för kedjebeskattning. Detta förutsätter som nämnts att vidareutdelning sker. Kapitalvinster beskattas däremot hos förvaltningsföretaget oberoende av om vinsterna delas ut eller ej. En särskild aspekt på beskattningen av förvaltningsföretag avser riskkapitalverksamhet. Riskkapitalbolag kan fylla en betydelsefull uppgift avseende finansiering och utveckling av nya och expand- erande företag genom att gå in som ägare i sådana företag. Om riskkapitalbolaget inte är moderföretag till något rörelsedrivande företag kan bolaget vara ett förvaltningsföretag i skattehänseende. Det får – om särreglerna för förvaltningsföretag fortsätter att gälla – till konsekvens att mina förslag om skattefrihet för utdelning och kapitalvinst på näringsaktier inte blir tillämpliga. Mottagna utdel- ningar kan då inte reinvesteras utan beskattning. Kapitalvinster beskattas under alla förhållanden. Detta är naturligtvis negativt för verksamheten. För att främja utvecklingen av riskkapitalverksamhet bör därför de föreslagna reglerna för rörelsedrivande företags innehav av näringsaktier göras tillämpliga även på förvaltningsföretag. Så snart ett förvaltningsföretags aktieinnehav motsvarar av rösterna blir då utdelningar och kapitalvinster på aktierna skatte- fria. Är aktierna onoterade föreligger skattefrihet oberoende av röstetal. Vad gäller portföljaktier är det en möjlighet att behålla den nuvarande ordningen. Denna innebär som nämnts att beskattning sker av utdelning som hålls kvar i företaget men inte av utdelning som vidareutdelas. Systemet skulle emellertid förenklas om även i detta hänseende samma reglering som för rörelsedrivande företag kunde tillämpas. Genom det utvecklade fondväsendet kan indirekta placeringar i värdepapper göras genom värdepappersfonder med olika placerings- och riskprofiler utan att kedjebeskattning sker. Värdepappersfonderna är därtill befriade från skatt på kapitalvinster (i gengäld tas en schablonintäkt på av värdet av portföljen upp). Vidare kan fysiska personer som i mindre skala önskar gemensamt placera i värdepapper utan att utsätta sig för kedjebeskattning av utdelningar göra detta genom ett konsortium (enkelt bolag). Min bedömning är att en fortsatt skattefrihet för SOU 2001:11 Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar mottagna utdelningar på portföljaktier som vidareutdelas inte skulle fylla någon viktig funktion. Slutsatsen är att även företag som förvaltar värdepapper bör beskattas för mottagen utdelning på portföljaktier oberoende av om vidareutdelning sker och att den särskilda kategorin förvalt- ningsföretag bör utmönstras. Förslagen medför att 24 kap. 13 och 14 §§ utgår samt ändringar i 2 kap. 1 §, 24 kap. 17 § (omnumrerad till 19 §), 30 kap. 1 §, 35 kap. 3 § och 43 kap. 2 §, allt IL. Förslagen innebär till viss del att de skattemässiga villkoren för aktieinnehav genom sådana företag ändras i oförmånlig riktning. Aktier hos förvaltningsföretag bör därför under en övergångstid, som lämpligen kan sättas till , få föras över till en ägare som är fysisk person till skattemässiga värden utan att företaget uttags- beskattas. I konsekvens härmed bör förvärvarens anskaffnings- värde utgöras av det skattemässiga värdet hos företaget. Till den del förvärvaren enligt reglerna om utdelning på andelar i fåmansföretag i 57 kap. IL skall ta upp övervärdet i inkomstslaget tjänst bör dock anskaffningsvärdet utgöras av summan av det skattemässiga värdet hos företaget och det tjänstebeskattade beloppet. Däremot bör uttagsbeskattning underlåtas även i detta fall. Bestämmelser om detta har tagits in i punkt 6 av övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i IL. Bestämmelser om investmentföretag finns i 39 kap. 14–19 §§ IL. avses enligt 39 kap. 15 § IL ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som uteslutande eller så gott som uteslutande förvaltar värde- papper eller liknande tillgångar, vars uppgift väsentligen är att genom ett välfördelat värde- pappersinnehav erbjuda andelsägarna riskfördelning, och som ett stort antal fysiska personer äger andelar i. För ett investmentföretag gäller enligt 39 kap. 14 § IL följande särregler: Kapitalvinster på delägarrätter skall inte tas upp och kapital- förluster på delägarrätter får inte dras av. Modell för behandling av utdelningar samt kapitalvinster och kapitalförluster på andelar SOU 2001:11 En schablonintäkt som motsvarar av värdet på företagets delägarrätter vid beskattningsårets ingång skall tas upp. Utdelning som företaget lämnar skall dras av, dock inte med så högt belopp att det uppkommer ett underskott. Utdelningen skall dras av som kostnad det beskattningsår som beslutet om utdelning avser. För värdepappersfonder gäller i allt väsentligt samma skatteregler som för investmentföretag. En skillnad i förhållande till in- vestmentföretagen är att schablonintäkten beräknas efter . Reglerna för investmentföretag och värdepappersfonder fick materiellt sett i huvudsak sin nuvarande utformning genom skattereform. Syftet med de ändringar som gjordes då var att å ena sidan aktieägande genom ett investmentföretag eller en värde- pappersfond och å andra sidan direktägande av fysiska personer skulle kunna ske på ungefär samma skattevillkor. Frågan kan ställas om förslagen avseende näringsaktier (samt övriga näringsandelar och aktiehärledda näringsdelägarrätter, jfr avsnitten 2.2 och 2.3) bör tillämpas även i fråga om investment- företag. I så fall skulle schablonintäkt beräknas endast för port- följandelar (och aktiehärledda portföljdelägarrätter). Med en sådan lösning skulle, förutan särskilda regler, avdrag mot schablon- intäkten kunna göras med skattefria mottagna utdelningar och kapitalvinster på näringsandelar som delas ut av investment- företaget. Eventuella särskilda regler skulle innebära att ett invest- mentföretag fick avdrag endast för utdelning av uppburna skatte- pliktiga utdelningar och kapitalvinster på portföljandelar. En sådan lösning kräver någon reglering av i vilken ordning mottagna intäkter skall anses delas ut. Möjligen krävs även ett system med korgar för överföring av icke utdelade belopp till det följande beskattningsåret. Frågan om ändrade regler även för investmentföretagen före- faller således inte enkel, och eventuella åtgärder tycks kunna innebära att regelsystemet kompliceras. Den kräver en fördjupad analys som inte kan göras . Med hänsyn till detta måste jag lämna frågan om en eventuell ändring av reglerna för beskattning av investmentföretag öppen.