sou · GPB339 · 2002-01-01 00:00:00 — W hade därigenom diskriminerat S på grund av dennes nationella ursprung genom att inte gå S tillhanda på de villkor som tillämpades i förhållande till andra vid uthyrning av bolagets lägenheter. S hade inte erhållit kontraktet till lä- genheten, som i stället uthyrts till annan. Av tingsrättsdomen34 framgår bl.a. följande: hade S annonserat efter en lägenhet medan W ut- annonserat en lägenhet i samma tidning. I anledning av S annons tog W kontakt med denne. Sedan S tittat på lägenheten lämnade han en ansö- kan om att få hyra denna till W. ringde S till W 34 dom i mål B 634-98. för få besked om lägenheten. S och W lämnade olika uppgifter om vad som förekommit under telefonsamtalet. Enligt S hade W på en direkt fråga från honom sagt att S inte fick hyra lägenheten för att han var ira- nier. W förnekade att han sagt detta men medgav att han nämnt för S att det varit en konflikt mellan en iranier och en annan hyresgäst och att det fanns en hyresgäst som inte tyckte om iranier. W uppgav att S då måste ha dragit slutsatsen att han inte fick hyra lägen- heten. polisanmälde S händelsen och kontaktade även som gjorde en intervju med W. Denna intervju åberopades som bevisning i målet. underrättade W S i den- nes egenskap av presumtiv hyresgäst om att beslut ännu inte fattats om uthyrningen. tecknade en svensk läkare kontrakt på lägenheten. W uppgav att anledningen härtill bl.a. var att denne hade stabil ekonomi medan det vid undersökningar visat sig att S inte haft någon taxerad inkomst . Tingsrätten konstaterade att ord stod mot ord angående vad som förevarit vid telefonsamtalet . Eftersom W själv vid- gått att han för S hade påpekat att det tidigare uppstått en konflikt med en iransk hyresgäst och att det fanns en hyresgäst i trappuppgången som inte tyckte om iranier fick de uppgifterna ligga till grund för be- dömningen. Tingsrätten anförde att S hade anledning att känna sig kränkt av påståendena men att det inte i sig kunde innebära att olaga diskriminering förelåg. Tingsrätten fortsatte att det för ett bifall till åtalet till en början krävdes att det var visat att S på grund av sitt irans- ka ursprung faktiskt behandlats sämre än andra som ansökt om att få hyra lägenheten och att det i ett fall som detta, där det inte var visat el- ler ens påstått att den tilltalade mer eller mindre systematiskt rasdis- kriminerar, finns uppenbara svårigheter att bevisa att diskriminering fö- rekommit. Tingsrätten hänvisade här till HD:s uttalanden i rättsfallet NJA 1996 s. 768. Därefter konstaterade tingsrätten att W polisanmälts och förunder- sökning inletts innan fastighetsbolaget fattat beslut om uthyrningen och att det således inte inträffat någon diskriminerande effekt av de uttalanden som fällts vid telefonsamtalet . Dessutom beaktade tingsrätten att W underrättat S om att beslut om uthyrning ännu inte fattats. Slutligen fann tingsrät- ten att fastighetsbolaget, med hänsyn till vad som upplysts om S eko- nomi haft ett objektivt godtagbart skäl att välja den som fick hyra lä- genheten framför S. Hovrätten fastställde tingsrättens dom.35 35 avd 12 dom i mål B 2617-98. RÅ överklagade och justerade därvid gärningsbeskrivningen genom att lägga till att W klargjort för S att denne inte kunde komma i fråga som hyresgäst på grund av sitt iranska ursprung eller att han inte fått konkurrera på samma villkor som andra sökande. HD fann inlednings- vis att det inte styrkts att W klargjort för S att denne inte kunde komma i fråga som hyresgäst. Angående det av RÅ i HD framställda påståen- det att W inte låtit S konkurrera med andra hyressökande på samma villkor anmärkte HD inledningsvis att det var besvärande för W att denne i en intervju i gjort uttalanden som närmast innebar att W såg det som en belastning för W att denne var iranier. Med hänsyn till den inställningen ansåg HD att det låg nära till hands att utgå från att W inte låtit S konkurrera på samma villkor som andra. Häremot vägde HD att det meddelande som W skickat till samtliga hyres- sökande, däribland S, där han upplyst att hyresfrågan ännu inte var av- gjord, närmast tydde på att S då betraktades som en hyressökande bland flera. Vidare ansåg HD att de uppgifter W lämnat om vad som framkommit vid hans kontroll av S ekonomi och att han på grund därav gav företräde åt en läkare med stabil ekonomi inte kunde lämnas utan avseende. HD fann således inte styrkt att W på grund av S nationella ursprung inte låtit denne konkurrera med andra hyressökande på sam- ma villkor. Även NJA 1979 s. 657 avser förhållandena på bostadsmarknaden. I fallet fälldes tre styrelseledamöter i en bostadsrättsförening till ansvar för olaga diskriminering sedan de beslutat att avstyrka en bostadsrätts- medlems ifrågasatta överlåtelse av sin bostadsrätt till en person på grund av dennes etniska ursprung. Här skall slutligen nämnas rättsfallet NJA 1999 s. 556. Fråga var här om två ägare till ett varuhus som i brottsförebyggande syfte uppställt ett förbud för personer med långa, vida och tunga kjolar att komma in i varuhuset och därefter tillämpat förbudet på en zigensk kvinna. HD an- förde att förbudet utformats på ett sådant sätt att det praktiskt taget ute- slutande och generellt kommit att rikta sig mot kvinnor av zigensk – närmare bestämt finsk – zigensk härkomst, något som de tilltalade måste ha insett. Den särbehandling av personer med vida, långa och tunga kjolar som tillämpades av de tilltalade och drabbade målsägan- den grundades, enligt HD, på ett kulturmönster som kännetecknar fins- ka zigenska kvinnor. En sådan negativ särbehandling måste, enligt domskälen, anses innebära diskriminering på grund av etniskt ursprung och faller därmed under BrB:s förbud, om inte undantagsvis motivet är sådant att åtgärden måste anses godtagbar. HD anförde avslutningsvis att det uppgivna motivet – att kjolar av aktuellt slag kunde utnyttjas som hjälpmedel för stöld på varuhuset – inte kunde anses göra särbe- handlingen godtagbar utan var ägnat att understryka dess dis- kriminerande karaktär. I de fall i vilka HD bifallit åtalet har påföljden bestämts till dagsbö- ter. Efter den straffskärpning som trädde i kraft den 1juli 1986 och som innebar att straffet höjdes från böter eller fängelse till böter eller fängelse i högst har HD i ett fall bestämt påföljden till 75 dagsböter och i ett annat fall till 60 dagsböter. I det förstnämnda fallet (NJA 1994 s. 511), slog HD fast att det finns anledning att se all- varligt på olaga diskriminering som sker på ett för den enskilde så vik- tigt område som bostadsmarknaden. I det andra fallet (NJA 1999 s. 556) fastställde HD, utan motivering, det av utdömda bö- tesstraffet. Vi har genom RÅ och DO fått tillgång till 32 underrättsdomar avseende olaga diskriminering. Tre av dessa är meddelade under slutet av 1970- talet medan övriga är meddelade – . Fallen avser händelser i samband med restaurangbesök eller dan- stillställningar (16), i samband med ansökan eller begäran om att få hy- ra eller förvärva bostad (7), och i samband med besök i butik (5). Övri- ga fyra fall avser avvisande från campingplats (1), vägran att döpa ett barn på grund av faddrarnas homosexuella läggning (1), vägran av be- gäran att få delta i bussresa (1), och uppställande av villkor att en mus- limsk kvinna skulle ta av sig sin huvudduk för att få delta i sjukgym- nastik tillsammans med andra patienter (1). Ett fall avser påstådd olaga diskriminering på grund av homosexuell läggning, ett avser sådan dis- kriminering på grund av trosbekännelse, medan övriga fall avser olaga diskriminering på grund av ras, hudfärg eller etniskt ursprung. Åtalet har bifallits i 19 fall och ogillats i 13. I det följande redovisar vi några exempel på underrättsfall. Av de fall som avser händelser i samband med besök av restaurang- er och danstillställningar har åtalet bifallits i tio fall och ogillats i sex. I flertalet fall avser frågan i målet om den tilltalades handlande skett på grund av den tilltalades ras, hudfärg, etniska eller nationella ursprung. Den tilltalade invänder vanligtvis att det förekommit något annat skäl till att målsäganden avvisats. Ofta är det uppgivna skälet, målsägandens klädsel och nykterhetsgrad, att det var fullbelagt eller att det krävts 36 Se även NJA 1976 s. 489 där ansvar för olaga diskriminering ådömdes för avvisning från restaurang av en kvinna iförd en kjol av sådant slag att därav framgick att hon var zigenare. medlemskort eller inbjudan för att komma in. Det är inte ovanligt att domstolen vid sin prövning av den tilltalades trovärdighet beaktar om det visats att det funnits andra invandrare inne på restaurangen eller om publiken normalt sett var blandad och om det visats att diskrimine- ring var allmänt förekommande eller att det inte visats att den tilltalade hade rasistiska åsikter. I ett av de här aktuella fallen har restaurangens verkställande direk- tör och restaurangchef dömts för anstiftan av olaga diskriminering be- stående i att de gett anställda direktiv om att inte släppa in personer i traditionell zigensk dräkt på restaurangen.37 I andra liknande fall döms vanligen den som, i sådan ställning, gett instruktioner till underordnad personal som gärningsman. Av de fall som avser ansökan eller begäran om att få hyra eller för- värva bostad har åtalet ogillats i tre fall. I ett fall har åtalet bifallits be- träffande en tilltalad och ogillats beträffande en annan. I övriga fall har åtalet bifallits. Ett av fallen avser förhandsbesked av styrelseledamöter i en bo- stadsrättsförening vid ifrågasatt försäljning av bostadsrätt. Övriga fall avser hyresförhållanden. Av de angivna fallen framgår att det före- kommer att uthyrare och fastighetsförvaltare i sina kontakter med lä- genhetssökande av annat etniskt ursprung än svenskt hänvisar till att kvoten av invandrare i det aktuella bostadsområdet är fylld. Ofta är den avgörande frågan vad som egentligen har sagts i kontakterna mellan parterna och/eller om det åtalade gärningen vidtagits på grund av mål- sägandens etnicitet etc. Ett av fallen (Hovrätten över och dom ) avser innebörden av rekvisitet vägran att gå tillhanda och förtjä- nar att omnämnas särskilt. Av utredningen i målet framgick att en iransk man (A) ringt och frågat efter en viss lägenhet i . Den tilltalade hade därvid sagt att fastighetsbolaget ville ha svenska namn på dörrarna, varpå A blivit arg och avslutat samtalet utan att begära att få ställa sig i kö till en lägen- het. Hovrätten ansåg inte att det i A:s fråga kunde intolkas att han var intresserad av varje ledig lägenhet eller att han ville ställa sig i kö för en ledig lägenhet. Hovrätten fann därför inte visat att den tilltalade ha- de förvägrat A att få hyra en ledig lägenhet på grund av hans nationella bakgrund eller att hon vägrat honom att ställa sig i kö till en ledig lä- genhet. Hovrätten ogillade därför, i likhet med tingsrätten åtalet. 37 dom i mål B 463-89. Av de fem fall som har samband med besök i butik har åtalet ogil- lats i tre fall och bifallits i två.38 Två av de fem fallen avser i princip uteslutande bevisfrågan så till vida att den tilltalade och målsäganden har haft olika uppfattning om händelseförloppet. De övriga tre fallen avser frågan om målsäganden haft en godtagbar grund för avvisandet. Det har således i dessa fall varit ostridigt att avvisandet skett på grund av målsägandens nationella eller etniska ursprung. I ett mål från tingsrätt39 hade den tilltalade hindrat fyra personer av romskt ursprung från att komma in i butiken. Dessa perso- ner hade ertappats med att tillgripa eller konsumera varor i butiken. Mot den bakgrunden fann tingsrätten fullt rimligt att det för- höll sig som den tilltalade invänt, att det var just dessa personers tidiga- re beteende som var skälet till att de inte fick på nytt komma in i buti- ken. Åtalet ogillades därför. Det var således här klarlagt att avvisandet grundade sig på personernas tidigare beteende och inte på en generell uppfattning om den folkgrupp de tillhörde. I ett mål från tingsrätt40 var däremot de tilltalades ageran- de generellt riktat mot personer av utländsk ursprung. De tilltalade ha- de här vidgått att de vägrade personer med utländsk härkomst tillträde till butiken, men invänt att deras handlande måste anses tillåtet efter- som det varit betingat av att skydda butiken mot fortsatta stölder. Tingsrätten ifrågasatte inte de tilltalades uppgift att de företagit åtgär- den enbart för att skydda egendomen i butiken mot stölder. Däremot ansåg tingsrätten att, även om de tilltalade haft fog för sin uppfattning att personer tillhörande den grupp som åtgärden riktade sig emot begått stölder i butiken, så hade de inte haft rätt att generellt vägra alla perso- ner tillhörande gruppen tillträde till butiken. Åtalet bifölls därför. I ett liknande fall ogillade däremot Falu tingsrätt41 åtalet. Den till- talade hade där avvisat en grupp ungdomar från från sin bu- tik. I målet var ostridigt att polis dagen innan hade tillkallats på grund av att en grupp pojkar i en rysk bandytrupp misstänkts för att ha stulit varor ur butiken. Visst stöd fanns också för att så skett. Tingsrätten fann därför rimligt att denna händelse utgjort bakgrunden till den till- talades handlande varför detta inte kunde anses straffbart. Två tingsrätter har alltså här kommit till olika slut trots att fallen i allt väsentligt är lika. 38I tre av de fem fallen var målsägandena romer, vilket skulle kunna tyda på att denna grupp löper särskilt stor risk att bli diskriminerade i dessa samman- hang. 39Ängelholms tingsrätt dom i mål B 335-92. 40Gällivare tingsrätt dom i mål B 45-93. 41Falu tingsrätt dom i mål 12-95. I de fyra fall som inte avser händelser i samband med restaurangbe- sök, bostäder eller butiker har åtalet bifallits i två fall och ogillats två. I ett av fallen42 hade den tilltalade avvisat en man av libanesiskt ur- sprung från sin campingplats i den felaktiga tron att denne var zigenare. Tingsrätten godtog inte den tilltalades invändning att han trott att mål- säganden var en viss zigenare som var skyldig honom pengar utan fann att han avvisat målsäganden på grund av sin uppfattning om dennes et- niska ursprung. Fallet är av intresse på det sättet att den omständigheten att den tilltalade hade en felaktig uppfattning om mål- sägandens etniska ursprung inte ansågs utesluta ansvar. ogillade genom dom i mål B 1205- 89 ett åtal för olaga diskriminering. I målet hade åklagaren yrkat ansvar å en kyrkoherde som hade åtagit sig att döpa ett barn men som på dop- dagen, under åberopande av att de av barnets föräldrar utsedda faddrar- na hade homosexuell läggning, vägrat att döpa barnet om inte andra faddrar utsågs. Enligt gärningsbeskrivningen hade han därigenom dis- kriminerat faddrarna genom att inte gå dem till tillhanda på de villkor som han sin verksamhet tillämpade i förhållande till andra. I sina dom- skäl konstaterade hovrätten att skydd enligt bestämmelsen i första hand tillkommer den som begär en prestation av någon som är anställd i all- män tjänst e.d. Hovrätten fann vidare att det förhållandet att föräldrar utser faddrar som vittnen till ett barns dop inte innebär att i dopförrätta- rens verksamhet ingår att utföra någon tjänsteåtgärd till förmån för faddrarna. Hovrätten fortsatte att även om kyrkoherdens vägran att för- rätta dopet med de utvalda faddrarna kunde uppfattas som diskrimine- rande, kunde hans handlande inte anses innebära att han vägrade att gå dem tillhanda i den mening som bestämmelsen avser. Ett fall från tingsrätt43 avser olaga diskriminering be- stående i att den tilltalade, i egenskap av ägare till ett bussföretag, väg- rat att ta emot målsägandens beställning av en bussbiljett med motive- ring att biljetten var avsedd för en person med nationellt ursprung utan- för . Tingsrätten fann styrkt att den tilltalade hade vägrat att ta emot beställningen av det skälet att fem personer med utländskt namn redan hade bokat plats på resan och att ytterligare en resenär med så- dant namn skulle kunna medföra problem vid tullbehandlingen. Tings- rätten ansåg inte detta skäl för vägran att motta beställningen var god- tagbart och fällde till ansvar. Slutligen skall här nämnas att genom dom i mål B 244-00 ogillat ett åtal för olaga diskrimine- ring där en sjukgymnast nekat en kvinna som bar huvudduk att träna 42Uppsala tingsrätt dom i mål B 1905-99. 43Hässleholms tingsrätt dom i mål B 154-00. bland andra patienter. Det var således här fråga om påstådd olaga dis- kriminering på grund av trosbekännelse. Domen är överklagad. I samtliga fall där åtalet bifallits har påföljden bestämts till dagsbö- ter. Antalet dagsböter varierar mellan tio och sextio. Således har antalet dagsböter bestämts till 10 i tre fall, till 15 i två fall, till 20 i tre fall, till 30 i två fall, till 40 i två fall, till 50 i två fall och till 60 i fem fall. Som tidigare framgått skärptes straffet för olaga diskriminering . Det skall framhållas att de fall i vilka straffet bestämts till 10 dagsböter samtliga är att hänföra till tiden före lagändringen. Det kan även noteras att de fall i vilka straffet bestämts till 60 dagsböter av- ser domar meddelade . Möjligen tyder detta på att den praxis som utvecklats innebär en skärpt syn på straffvärdet av hithörande gärningar. Handläggningen av mål om olaga diskriminering 67 3Handläggningen av mål om olaga diskriminering Enligt sina direktiv skall utredaren bl.a. göra en analys av rättsväsen- dets tillämpning av bestämmelsen om olaga diskriminering. Till grund för analysen ligga en genomgång av anmälningar avseende olaga dis- kriminering t.o.m. . I detta kapitel lämnar vi inledningsvis en beskrivning av åtgärder som vidtagits inom rättsväsendet för att förbättra och effektivisera ut- rednings- och handläggningsmetodiken avseende anmälningar av olaga diskriminering. Därefter redovisar vi ett antal ärenden inom polis- och åklagarväsendet . Avslutningsvis lämnar vi vissa synpunkter i anledningen av den genomförda analysen. Rättsväsendets, framförallt polisens och åklagarmyndigheternas, handläggning av mål om olaga diskriminering, har av och till varit ut- satt för kritik. Kritikerna har bl.a. hävdat att handläggningstiderna är så långa att ett flertal förundersökningar har fått läggas ned på grund av preskription. Det har även framförts att utredningsåtgärderna i sådana mål inte varit tillräckligt effektiva vilket lett till svårigheter i vad avser att få till stånd ett åtal och en fällande dom. Redan uttryckte i sitt delbetänkande Om olaga diskriminering (Ds A 1984:7) kritik mot polisens och åkla- garmyndigheternas handläggning av anmälningar av påstådd olaga dis- kriminering. Utredningen baserade sin kritik på en genomgång av an- mälningar av olaga diskriminering – . Man fann därvid brister i såväl utredningsmetodik som utredningsrutiner vilket bl.a. ledde till långa handläggningstider. 68 Handläggningen av mål om olaga diskriminering redningen ansåg även att ett stort antal ärenden avskrivits på felaktiga grunder. Man framhöll särskilt att kunskaper hos polisen är av avgö- rande betydelse om man skall kunna vitalisera tillämpningen av dis- krimineringsförbuden. Även Arbetsgruppen med uppgift att motverka och förebygga rasis- tiskt och annat etniskt relaterat våld anförde i rapporten och främlingsfientligt våld (Ds 1998:35) vikten av att polis och åklagare har tillräckliga kunskaper om den särskilda problematik som är förenad med utredningar avseende olaga diskriminering. Man pekade därvid på att utredningsmetodiken och utredningsrutinerna behövde effektivise- ras och på annat sätt förbättras och att kunskaperna hos polis, åklagare och domare borde fördjupas. I publikationen Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 1999 har Säkerhetspolisen () presenterat en jäm- förbar statistik över den polisanmälda brottslighet som kartlagts vid författningsskyddsrotel.1 I rapporten behandlas bl.a. anmäl- ningar avseende olaga diskriminering som begåtts under 1999.2 inrapporterades 210 fall av olaga diskriminering med främlingsfi- entlig/rasistisk bakgrund.3 Av dessa har bedömt 179 som tydliga och 31 som tveksamma.4 Av samtliga brott avsåg 102 () diskriminering i samband med restaurang- eller krogbesök. I de flesta fall rörde det sig om an- 1Tidigare presenterade rapporter med jämförbar statistik är (1998) Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 1997 och (1999) Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 1998. 2Statistiken inkluderar brott begångna . Om ett brott anmälts och avser brottstid har brottet alltså inkluderats i statistiken. Detta kan medföra att det totala antalet olaga diskriminering skiljer sig från den officiella rättsstatistiken (insamlad av BRÅ), där man anger antalet brott anmälda under respektive år. Vid olaga diskriminering har dessutom vissa brott sorterats ut som icke-relevanta för kartläggningen. Det kan t.ex. gälla en anmälan om diskri- minering på grund av felaktig klädsel eller funktionshinder. 3I rapporten sägs att begreppet rasism används för att beskriva en föreställning om den egna folkgruppens överlägsenhet, baserad på skillnader i ras, nationell, kulturell eller etnisk bakgrund. Begreppet främlingsfientlighet ses i rapporten som en vidare kategori än rasism, eftersom den inte inkluderar någon ideologi eller tanke om olika folkgruppers överlägsenhet. I stället reflekterar främlingsfientlighet negativa känslor och fördomar mot andra, som upplevs som annorlunda eller konstiga. Främlingsfientlighet innebär alltså en negativ attityd, ovilja och rädsla inför eller hat gentemot andra etniska grupper (a.a. s. 4). 4För att klassificera brottet som tveksamt eller tydligt använder rapporten frågan Hade brottet skett oavsett gärningsmannens uppfattning om offrets etniska, kultu- rella eller religiösa bakgrund eller sexuella läggning ?. Om svaret är Ja bedöms brottet som tveksamt om det är Nej bedöms det som tydligt. Handläggningen av mål om olaga diskriminering 69 mälan p.g.a. att målsäganden nekats tillträde till krogen eller restau- rangen. Anmälningarna gällde även diskriminering i diverse butiker, av fastighets- och bostadsföretag, på arbetsplatser och av bussbolag. Den restaurang i som erhöll 16 anmälningar om olaga diskriminering förekom även , då med åtta anmälningar avseende lika många brott. I avsåg nio fall en och samma restaurang. 1998 förekom den restaurangen med anmälningar av tre brott. anmäldes 165 fall av olaga diskriminering med främ- lingsfientliga/rasistiska inslag medan motsvarande siffra var 193. Även under dessa år var den mest frekventa situationen diskrimi- nering i samband med restaurang- och krogbesök. Men även anmäl- ningar mot butiker, bostads- och fastighetsbolag, arbetsförmedling, för- säkringskassa, socialförvaltning, arbetsplats, bank och skola förekom.5 anmäldes även tre fall av olaga diskriminering med homofobiska inslag.6 Dessa har av bedömts som tydliga. Två av brotten avsåg händelser i samband med restaurangbesök. 1997 och anmäldes tre respektive fyra fall av olaga diskrimi- nering med homofobiska inslag. Även under dessa år var den vanli- gaste situationen diskriminering i samband med restaurangbesök.7 anmäldes inga fall av olaga diskriminering med antise- mitiska inslag. Inte heller förekom någon sådan anmälan.8 3.3Regleringsbrev för rättsväsendets myndigheter 2000, m.m. I regleringsbreven för bl.a. (), polisvä- sendet, åklagarorganisationen, domstolsväsendet m.m., kriminalvården och avseende har regeringen ålagt myndigheterna att upprätta en strategi för att se till att personalen har god kunskap om såväl grunderna för rasistiska, främlingsfientliga eller homofobiska yttringar som om situationen för de grupper som ut- sätts för sådana brott. Vidare anges att utbildningsinsatser som ingår 5Se vidare (1998) Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 1997 och (1999) Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 1998. 6I rapporten definieras homofobi som ett uttryck för att en person eller grupp av personer hyser antipati mot homosexuella och homosexualitet. 7Se fotnot 5.