sou · GPB397 · 2002-01-01 00:00:00 — För Kungliga Slottsstaten och Förvaltning tillämpas också förordningen om årsredovisning och budgetunderlag, dock med undantag av föreskrifterna om resultatredovisning (dnr Ju2000/6333/F). I andra stycket föreskrivs att, för det fall delårsrapport lämnas, granskningen även skall omfatta rapporten med undantag för progno- ser. En motsvarande bestämmelse gäller för granskning enligt 2 § 6 förordningen med instruktion för Riksrevisions- verket. Av förordningen om årsredovisning och budgetunderlag följer att myndigheter skall lämna delårsrapport avseende av pågående budgetår. En sådan delårsrappport skall bestå av resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning, samt prognos för det pågående räkenskapsåret över utfallet på anslag, inkomsttitlar och bemyndiganden samt verksamhetens kostnader och intäkter. I 2 § 5 förordningen med instruktion för finns en bestämmelse om att i anslutning till granskningen av myndigheternas årsredovisning i förekommande fall också skall granska deras sammanställda redovisning. Begreppet sammanställd redovisning torde syfta på vad som vanligtvis avses med koncernredovisning. Begreppet förekommer i övrigt inte i regler för statlig redovisning. Av förordningen om årsredovisning och budgetunderlag framgår emellertid att årsredovisning och delårsrapport i förekommande fall skall lämnas även för koncernen. Någon särskild bestämmelse om att den sammanställda redovisningen i förekommande fall skall granskas i samband med granskningen av årsredovisningen behöver därför inte tas med i bestämmelsen. En sådan granskning skall ändå göras av i samband med granskningen av koncernredovisningen. Att även skall granska årsredovisningen m.fl. redovisningshandlingar för andra myndigheter och organ än som nämns i denna paragraf framgår av särskilda lagar, se vidare kommentaren under 5 §. 4 § får utse revisorer att delta i den årliga revisionen av sådana aktiebolag och stiftelser som avses i 2 § 3. Revisorerna får vara anställda vid . Förslaget har behandlats i avsnitt 5.5. Av första meningen följer att får utse revisorer i statliga aktiebolag och stiftelser. En motsvarande bestämmelsen finns i 4 § 2 förordningen med instruktion för . För bolagsrevisionen och stiftelserevisionen gäller att den skall utföras av personer med den kompetens som anges i aktiebolagslagen (1975:1385) respektive stiftelselagen (1994:1220), dvs. av auktoriserad eller godkänd revisor (se även lagen (1995:528) om revisorer). Kompetenskraven för företagsrevisio- nen följer av EG-rätten (rådets åttonde direktiv /253/EEG av grundat på artikel i fördraget, om godkännande av personer som har ansvar för lagstadgad revision av räkenskaper). Det har inte ansetts nödvändigt att i aktiebolagslagen och stiftelselagen föra in en hänvisning till denna bestämmelse. I både aktiebolagslagen och stiftelselagen föreslås dock bestämmelser om en särskild uppgiftsskyl- dighet för revisorer i statliga aktiebolag och statliga stiftelser gentemot , se författningskommentaren till förslagen om ändring i aktiebolagslagen och stiftelselagen. Av andra meningen följer att auktoriserade och godkända revisorer som är anställda vid får utses. En motsvarande bestämmelse finns i 4 § 2 förordningen med instruktion för . Av 17 § första stycket lagen om revisorer, som gäller för den som är auktoriserad eller godkänd revisor, följer att han eller hon inte får vara anställd hos någon annan än en auktoriserad eller godkänd revisor eller hos ett revisionsbolag som leds av auktoriserad eller godkänd revisor. Av andra stycket samma paragraf framgår vidare att får medge undantag från anställningsförbudet i första stycket om det finns särskilda skäl. Sådana dispenser har också meddelats för revisorer anställda vid . Att revisorn enligt den föreslagna bestämmelsen får vara anställd vid innebär således inte någon ändring vad gäller förutsättningarna för tillämpningen av dispensregeln i 17 § andra stycket lagen om revisorer. Bestämmelsen innebär att även auktoriserade och godkända revisorer får vara anställda hos . Detta får till följd att dessa revisorer inte behöver ansöka om dispens hos (jfr 17 § andra stycket lagen om revisorer). 5 § Utöver denna lag finns det bestämmelser om uppgifter för även i andra lagar. Bestämmelser om ytterligare granskningsuppgifter för finns i t.ex. 18 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring, 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och 2 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453). 6 § Den granskning som avses i 2 § skall främst ta sikte på förhållanden med anknytning till statens budget, genomförandet och resultatet av statlig verksamhet och åtaganden i övrigt, men får också avse en bedömning av de statliga insatserna i allmänhet. Granskningen skall främja en sådan utveckling att staten med hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sina insatser (effektivitetsrevision). Resultatet av granskningen skall redovisas i en granskningsrapport. I första stycket första meningen anges vilken inriktning effektivitets- revisionen skall ha av de verksamheter m.m. som anges i 2 §. Bestämmelsen motsvarar delvis nuvarande 3 § första stycket lagen med instruktion för revisorer. Enligt dessa föreskrifter skall huvudintresset för granskningen även knytas till de resultat i stort som har uppnåtts inom olika verksamhetsområden. Vidare föreskrivs att revisorerna framför allt skall beakta frågor av mera väsentlig betydelse för den statsfinansiella och samhällsekonomiska utvecklingen eller som berör grunderna för det administrativa arbetets organisation och funktioner. Sistnämnda föreskrifter i denna paragraf i instruktionen om vad granskningen skall inriktas på har inte ansetts nödvändiga att föra över som handlingsregler för granskning, särskilt mot bakgrund av att motsvarande föreskrifter inte finns för Riksrevisions- verkets effektivitetsrevision, se 2 § 2 förordningen (1998:418) med instruktion för . Bestämmelsen i andra meningen motsvarar 4 § andra stycket lagen med instruktion för revisorer. Paragrafen innehåller även föreskrifter om vad revisorerna skall uttala sig om och verka för. Enligt dessa föreskrifter skall revisorerna påtala förhållanden som de anser otillfredsställande samt verka för att en god hushållning iakttas med statens medel och att statens tillgångar utnyttjas efter rationella grunder. Vidare skall revisorerna fästa uppmärksamheten på möjlighe- ter att öka statens inkomster, att spara på statens utgifter och att effektivisera den statliga förvaltningen. Dessa föreskrifter har inte ansetts nödvändiga att föra över utan får anses innefattas i den generella regeln om syftet med granskningen. I andra stycket anges att resultatet av granskningen skall redovisas i en särskild granskningsrapport. Bestämmelsen följer av beslut, se förs. 1999/2000:RS1 s. 41, bet. 2000/01:KU8 s. 22, rskr. 2000/01:116–119. Det överensstämmer med det rapporterings- förfarande som tillämpas av revisorer och vid effektivitetsrevision, se bl.a. 7 § förordningen (1998:418) med instruktion för . Bestämmelsen innebär dock inte att varje granskningsärende skall rapporteras. Ett granskningsärende skall givetvis kunna inledas med en förstudie eller annan förberedande undersökning i syfte att pröva om gransknings- frågan är fruktbar utan att ärendet för den skull skall behöva redovisas i en särskild granskningsrapport om granskningen inte fullföljs (se även kommentaren till 7 § om revisionsberättelse). 7 § Den granskning som avses i 3 § skall ske i enlighet med god revisionssed och ha till syfte att bedöma om redovisningen är tillförlitlig och räkenskaperna rättvisande samt, med undantag för granskningen av årsredovisningen för staten och för , om ledningens förvaltning följer tillämpliga föreskrifter och särskilda beslut (årlig revision). Granskningen skall efter varje räkenskapsår avslutas med en revisions- berättelse. Granskningen av en delårsrapport skall avslutas med revisorsintyg. Revisionsberättelsen för skall innehålla ett uttalande om huruvida balansräkning och resultaträkning bör fastställas och om huruvida fullmäktige och direktionen i bör beviljas ansvarsfrihet I första stycket sägs hur granskningen av årsredovisningen för staten och för övriga myndigheter och organ som anges i 3 § skall genomföras. Begreppet god revisionssed i statlig revision motsvarar i stort sett begreppets innebörd för privat revision. Revisorsorganisa- tionerna FAR och utfärdar rekommendationer avseende innehållet i god revisionssed. Även Revisorsnämndens uttalanden i bl.a. tillsynsärenden anses vara vägledande. I det enskilda fallet avgör i sista hand domstol vad som är god revisionssed. Att granskningen skall ske i enlighet med god revisionssed betyder att den får växlande omfattning och innebörd allt efter de granskade myndigheternas och organens skiftande förhållanden och att en anpassning måste ske efter utvecklingen genom teori och praxis i fråga om uppfattningen av granskningens innebörd och omfattning (jfr prop. 1975:103 s. 242). Bestämmelsen i första stycket motsvarar delvis 2 § tredje stycket lagen (1987:518) med instruktion för revisorer, 2 § lagen om revision av och 2 § 4 förordningen med instruktion för . Granskningen av omfattar inte enligt dessa bestämmelser ledningens förvaltning. Ett motsvarande undantag för har därför tagits med i den föreslagna bestämmelsen. Enligt 45 § lagen om statsbudgeten skall bokföringen i staten ske på ett sätt som stämmer överens med god redovisningssed. Redovisningen skall ge en rättvisande bild av verksamheten, det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens medel och övriga tillgångar. uttalande om årsredovisningen för staten begränsas av detta förhållande. Årsredovisning bygger i hög grad på underställda myndigheters årsredovisningar. Någon samlad redovisning av de sakliga resultat som uppnåtts inom olika delar av statens verksamhet ingår inte i årsredovisningen. Mot denna bakgrund skall inte heller granskningen av årsredovisningen för staten omfatta ledningens förvaltning. Årsredovisningen för staten kan dock innehålla annan information än som följer av 38 § lagen om statsbudgeten som regeringen bedömer det som lämpligt att redovisa i detta sammanhang. granskning skall dock endast ske i syfte att bedöma om årsredovisningen är upprättad på ett sådant sätt att den ger en rättvisande bild. Om det i årsredovisningen inte har lämnats upplysningar som skall lämnas enligt 38 § lagen om statsbudgeten, skall ange detta och om det är möjligt lämna de upplysningar som behövs i sin berättelse. Annan information som lämnas i årsredovisningen, även om denna är av ekonomisk natur, skall således inte bli föremål för granskning. För att undanröja eventuella oklarheter är det lämpligt att detta förhållande också anges i revisionsberättelsen. Enligt nuvarande lydelse av 2 § 4 förordningen med instruktion för skall en bedömning också ske av om ledningens förvaltning inte bara följer tillämpliga föreskrifter utan också särskilda regeringsbeslut. En sådan prövning skall även göra. Det finns emellertid inget skäl för att i den föreslagna bestämmelsen särskilt nämna regeringens beslut. Med särskilda beslut avses både regeringsbeslut när det gäller myndigheter under regeringen och beslut av eller av riksdagsförvaltning när det gäller myndigheter under . I andra stycket anges att granskningen efter varje räkenskapsår alltid – vilket förfarande också tillämpas av revisorer och – skall avslutas med en revisionsberättelse, se t.ex. 5 § förordningen (1998:418) med instruktion för . Något sådant obligatoriskt krav på rapportering för varje granskningsärende har inte föreskrivits för effektivitetsrevisionen (se kommentaren till 5 §). I tredje stycket finns föreskrifter om vad revisionsberättelsen för skall innehålla. Föreskrifterna motsvarar i sak nu gällande lydelse av 3 § lagen (1988:46) om revision av och myndigheter m.m. I övrigt beslutar om innehållet i revisionsberättelsen och om vad som där skall uttalas med anledning av granskningen. 8 § Den som granskas enligt denna lag skall på begäran lämna det biträde och de uppgifter och upplysningar som behöver för granskningen. Statliga myndigheter skall på begäran lämna de uppgifter och upplysningar som behöver för sin granskningsverksamhet. Första stycket motiveras av att jämte upplysningsskyldigheten är det för en effektiv granskning grundläggande att den som granskar ges så goda praktiska förutsättningar som möjligt för att genomföra sin granskning, se motsvarande bestämmelser om biträde i 10 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) och 18 kap. 24 § lagen (1962:381) om Uppgifts- och upplysningsskyldigheten motsvarar i huvudsak vad som föreskrivs i 2 och 3 §§ lagen om skyldighet att tillhandahålla revisorer vissa handlingar m.m. och lagen (1987:519) om granskning av statliga aktiebolag och stiftelser. Bestämmelsen innebär dock en viss utvidgning av den nuvarande uppgiftsskyldigheten för statliga bolag och stiftelser eftersom uppgiftsskyldigheten tidigare endast har gällt för de bolag och stiftelser som granskats av . I aktiebolagslagen och stiftelselagen (1994:1220) har vidare föreslagits en särskild uppgifts- skyldighet gentemot för revisorer. En förutsättning för rätt till biträde och uppgifter och upplysningar av någon enligt detta stycke är att denne är föremål för granskning enligt denna lag. Skyldigheten att tillhandahålla uppgifter enligt den föreslagna bestämmelsen omfattar alla uppgifter oavsett medium som bär uppgifterna. Det innebär således att uppgiftsskyldigheten omfattar uppgiftslämnande på medium för automatiserad behandling. gäller en särskild reglering för granskning av redovisningssystem. Därvid gäller för myndigheter under regeringen som är bokföringsskyldiga enligt förordningen (2000:606) om myndigheters bokföring att de är skyldiga att tillgodose av specificerade krav på tillgång till data i redovisningssystem, se 4 § förordningen (1994:1261) om statliga myndigheters redovisningssystem. Med redovisningssystem avses enligt 2 § sistnämnda förordning ett system baserat på automatisk databehandling för bokföring enligt förordningen om myndigheters bokföring. Några sådana särregler behövs inte med den föreslagna bestämmelsen. Bestämmelsen måste vidare anses vara en sådan bestämmelse om utlämnande av uppgifter som innebär att inte behöver lämna information till de registrerade om utlämnandet skulle avse personuppgifter, se 24 § personuppgiftslagen (1988:204). Andra stycket motsvarar i sak 8 § förordningen (1998:418) med instruktion för . Enligt bestämmelsen har rätt att få uppgifter och upplysningar av en statlig myndighet även om myndigheten inte är föremål för granskning enligt denna lag. I 1 § lagen (1974:585) om skyldighet att tillhandahålla revisorer vissa handlingar m.m. finns en motsvarande skyldighet för statliga myndigheter gentemot revisorer. Enligt denna bestämmelse skall statliga myndigheter på begäran tillhandahålla revisorer de allmänna handlingar, uppgifter och yttranden som revisorerna anser sig behöva för sin granskning. Bestämmelsen har tolkats så att uppgiftsskyldighet följer oavsett om myndigheten i fråga själv är eller kan vara föremål för revisorernas granskning. Bestämmelsen i 3 § andra stycket i den nämnda lagen om att uppgiftsskyldigheten inte gäller en utländsk institution eller samman- slutning som tagit emot bistånd för internationellt ändamål fyller inte någon funktion. Någon sådan uppgiftsskyldighet gäller inte och har därför inte förts över till denna lag. 9 § får vid vite förelägga den som har tagit emot statsmedel som stöd till viss verksamhet att fullgöra sin skyldighet enligt 8 §. Detta gäller dock inte kommuner och landsting. Enligt paragrafen kan i vissa fall förelägga vite för fullgörande av en begäran enligt 8 §. I dessa fall skall lagen (1985:206) om viten tillämpas. Bestämmelsen motsvarar 3 § lagen om skyldighet att tillhandahålla revisorer vissa handlingar m.m. Landsting har lagts till. 10 § får vid revisionen anlita den granskade myndighetens internrevision i den utsträckning det är förenligt med god revisionssed. Av bestämmelsen framgår att får anlita anställda hos den myndighet som granskas. Det innebär inte något undantag från huvudregeln i 1 § att revisionen skall bedriva oberoende i förhållande till den som granskas. Bestämmelsen klargör endast att i detta fall inom ramen för god revisionssed får anlita någon som enligt bestämmelserna om jäv i 11 § förvaltningslagen (1986:223) inte är behörig att utföra revisionen på myndighetens vägnar (jfr 10 kap. 17 § aktiebolagslagen). 11 § Innan en myndighet beslutar om revisionsplan för sin internrevision skall den samråda med . Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3. Bestämmelsen motsvarar i sak vad som gäller enligt 7 § lagen (1988:46) om revision av och myndigheter m.m. samt 5 § förordningen (1995:686) om intern revision vid statliga myndigheter m.fl. 1988 års lag gäller , , samt Stiftelsen (lagen föreslås upphävas). förordning gäller ett 40-tal myndigheter under regeringen, de allmänna försäkringskassorna och de myndigheter under regeringen som efter särskilt beslut av regeringen eller av myndigheterna själva inrättat intern revision. Internrevisionen är styrelsens eller myndighetschefens instrument för att värdera den interna kontrollen och styrningens effektivitet, ändamålsenlighet och säkerhet. Den interna kontrollen är även föremål för den granskning som skall göra. Det föreskrivna samrådet ger underlag för bedömning av i vilken utsträckning kan förlita sig på arbete utfört av internrevisionen. Det kan också med den revisionserfarenhet som har av myndigheten bidra till ett för myndighets- ledningen effektivare utnyttjande av internrevisionen. Rapportering till och regeringen 12 § Granskningsrapporterna från effektivitetsrevisionen skall lämnas till regeringen och, om beslutar det, till . Gransknings- rapporter som gäller och myndigheter under skall dock lämnas till riksdagsförvaltningen i stället för till regeringen. Bestämmelsen i första mening följer av beslut (se förs. 1999/2000:RS1 s. 41, bet. 2000/01:KU8 s. 23, rskr. 2000/01:116–119). revisionsrapporterna från effektivitetsrevisionen skall lämnas till regeringen kan av naturliga skäl inte anges i bestämmelsen. Enligt beslut skall rapporterna undertecknas av ansvariga revisorer inom – en riksrevisor eller annan tjänsteman – och genast därefter på vägnar lämnas till regeringen. Genom denna åtgärd ges revisionsrapporten offentlig spridning efter undertecknandet och blir allmän handling. Huruvida skall lämna granskningsrapporterna till avgörs därefter av genom dess styrelse, se 11 § 1 lagen med instruktion för . Samma förfarande skall också enligt andra meningen tillämpas på granskningsrapporter som avser och myndig- heter, dock med den skillnaden att rapporterna då skall lämnas till riksdagsförvaltningen. Styrelsen tar sedan ställning till om en sådan rapport skall föranleda förslag eller redogörelse till , se 11 § 1 lagen med instruktion för . Det får förutsättas att resultatet av granskningarna också lämnas till den myndighet som berörs eller den myndighet som ansvarar för den granskande verksamheten (jfr 7 § första stycket förordningen (1998:418) med instruktion för . 13 § Revisionsberättelserna från den årliga revisionen skall lämnas till regeringen. Om delårsrapporter har granskats skall även intyg över dessa granskningar lämnas till regeringen. Revisionsberättelser och revisorsintyg som gäller och myndigheter m.m. skall dock lämnas till riksdagsförvaltningen i stället för till regeringen. En revisionsberättelse skall lämnas senast efter den dag då myndigheten skall ha lämnat årsredovisning, eller om myndigheten lämnar redovisningen en senare dag, senast efter . Ett revisionsintyg skall lämnas senast efter den dag myndigheten skall ha lämnat delårsrapport eller, om myndigheten lämnar delårsrapporten en senare dag, senast efter . Bestämmelsen i första stycket första meningen följer vad gäller rapporteringen till regeringen av beslut (se förs. 1999/2000:RS1 s. 41, bet. 2000/01:KU8 s. 23, rskr. 2000/01:116–119) med undantag för föreskriften om att även resultatet av granskningen av myndigheternas delårsrapporter skall rapporteras till regeringen. Så sker vid granskning av myndigheternas delårsrapporter. Enligt beslut skall revisionsberättelserna undertecknas av ansvarig revisor för – riksrevisor eller annan tjänsteman – och därefter på vägnar genast lämnas till regeringen. I första stycket andra meningen regleras rapporteringen från den årliga revisionen av och myndigheter m.m. Den nuvarande regleringen i lagen om revision av och myndigheter m.m. saknar – med undantag för revisions- berättelsen över årsredovisningen för och Stiftelsen som skall lämnas till – uttryckliga föreskrifter om till vem och när revisionsberättelsen skall lämnas. Genom de föreslagna bestämmelserna blir regleringen av rapporteringen enhetlig för myndigheterna under . Bestämmelsen innefattar således de myndigheter m.m. som omfattas av den nu gällande lagen (1988:46) om revision av och myndigheter m.m. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 5 § 1 och 3 förordningen (1998:418) med instruktion för . Det får förutsättas att revisionsberättelse och revisorsintyg även lämnas till den granskade myndigheten (jfr 6 § förordningen med instruktion för Riksrevisions- verket). Bestämmelser om avgivande av revisionsberättelse över årsredovis- ningen för staten finns i 15 §. Det får förutsättas att berört fackutskott i också får del av revisionsberättelserna. Någon författningsreglering av detta anses inte nödvändig. 14 § De principiellt viktigaste iakttagelserna från effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen skall samlas i en årlig rapport. Den årliga rapporten skall lämnas till regeringen och . Paragrafen följer av beslut, se förs. 1999/2000:RS1 s. 41, bet. 2000/01:KU8 s. 22, rskr. 2000/01:116–119. I förslaget och betänkandet nämns endast iakttagelserna från granskningen av myndig- heternas årsredovisningar. Den årliga rapport som lämnar innehåller dock sammanställningar över både den årliga revisionen och effektivitetsrevisionen. Bestämmelsen har därför utformats så att den avser båda slagen av granskningar. Det får förutsättas att det i första hand är ärenden som har avgjorts som samlas i rapporten. Det bör emellertid vara möjligt att i rapporten även kunna redovisa andra ärenden. Enligt beslut skall den årliga rapporten efter det att den beslutats genast lämnas till regeringen och därefter redovisas för styrelsen i . Styrelsen skall sedan lämna den till (se 5 och 11 §§ lagen med instruktion för ). 15 § Revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten skall lämnas till regeringen och . Paragrafen följer av beslut, se förs. 1999/2000:RS1 s. 41, bet. 2000/01:KU8 s. 22, rskr. 2000/01.116–119. Enligt beslut skall genom den riksrevisor som ansvarar för revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten, lämna berättelsen till regeringen. Enligt samma beslut skall genom styrelsen lämna revisionsberättelsen till . Det senare följer av styrelsens befogenhet att med anledning av revisorernas iakttagelser, bedömningar och förslag att lämna redogörelser och förslag till , se 11 § 1 lagen med instruktion för . Av nu angivna förhållanden har det också ansetts lämpligt att revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten lämnas direkt till och inte till finansutskottet. Revisionsberättelsen skall vidare lämnas till oavsett om styrelsen gör någon framställning till med anledning av revisionsberättelsen. 8.3Förslaget till lag med instruktion för 1 § är enligt 12 kap. 7 § regeringsformen en myndighet under med uppgift att svara för revision av den statliga verksamheten. uppgifter framgår av lagen (0000:00) om revision av statlig verksamhet m.m. Första stycket innehåller en hänvisning till vad som föreskrivs i regeringsformen. uppgifter framgår av lagen om revision av statlig verksamhet m.m. och denna instruktion. Det framgår av hänvisningen i andra stycket. Utöver dessa bestämmelser finns det bestämmelser om uppgifter för i andra lagar.