sou · GPB310d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Enskilda personer som hade erfarenhet av internationella adoptio- ner bildade två intresseföreningar, Indisk-svenska före- ningen och Föreningen . Tillkomsten av dessa föreningar medförde att adoptioner kunde förmedlas genom det kontaktnät som föreningarna hade i andra länder. Föreningarna gick samman under namnet Föreningen rum. förmedlade också Socialsty- relsen vissa kontakter mellan adoptionssökande och utländska organ som medverkade vid internationella adoptioner. verkade mer aktivt för att bistå dem som önskade adoptera barn från utlandet. Direkta överenskommel- ser mellan och andra länder eller institutioner i andra länder om samarbete för adoptionsförmedling träffades. Dessa avtal medförde att enskilda genom förmed- ling kunde få barn från avtalsländerna. resurser blev efter hand otillräckliga. Behovet av ett samlat grepp över adoptionsverksamheten ökade. Regeringen beslutade därför att det till skulle knytas en rådgi- vande om adoption av utländska barn. Nämnden inrättades och fick namnet adoptionsfrågor. är nämnden en egen myndighet och heter för internationella adoptionsfrågor. 5.3.2Statens adoptionsfrågor () blev en självständig myndighet , och sorterar under . Myndigheten övertog vissa av Social- styrelsens tidigare uppgifter, t.ex. att auktorisera ideella adoptions- organisationer och att godkänna utländska adoptionsbeslut. I sam- band med att infördes i svensk rätt utsågs till den svenska centralmyndighet för internationella adoptioner som konventionen förutsätter. består av en ordförande och åtta ledamöter. Ordföran- den och fem av ledamöterna är utsedda på förslag av de fem största riksdagspartierna och skall särskilt företräda allmänhetens intresse. De övriga tre ledamöterna representerar särskild sakkunskap i olika frågor. Vid nämnden finns vidare ett kansli som utför det dagliga arbetet. Enligt 1 § i sin instruktion (SFS 1988:1128) skall : fullgöra de uppgifter som ankommer på centralmyndigheten enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid inter- nationella adoptioner, fullgöra de uppgifter som anges i lagen (1997:192 om internationell adoptionsförmedling, fullgöra de uppgifter som anges i förordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption, samt fördela statsbidrag till auktoriserade sammanslutningar. Enligt 2 § skall i sin verksamhet särskilt: följa den internationella utvecklingen på sitt område och därvid samla information i frågor som rör adoption av utländska barn, följa utvecklingen av kostnaderna för adoptioner av utländska barn, förhandla med myndigheter och organisationer i andra länder om avtal inom nämndens verksamhetsområde och ingå sådana avtal, bedriva informationsarbete samt lämna upplysningar och biträde åt myndigheter och organisationer, efter samråd med utarbeta den särskilda information som behövs för bedömning av hems lämplighet att ta emot ett barn i syfte att adoptera det, samt samråda med myndigheter och organisationer vilkas verksam- het berör hithörande frågor. har således till uppgift att underlätta adoption i av utländska barn och skall därvid sträva efter att adoptionerna sker till barnets bästa och i enlighet med gällande lagstiftning såväl i barnets ursprungsland som i . har det övergripande ansvaret i för information, till- syn och kontroll i frågor som rör adoptioner från andra länder. auktoriserar sammanslutningar och utövar tillsyn över dem. fördelar också statsbidrag till de auktoriserade organisatio- nerna. fördelades till organisa- tionerna. Fördelningen baseras dels på ett basbelopp som alla till- delas, dels på antalet barn som organisationen förmedlat året innan. Adoptioner av barn från utlandet får förmedlas endast av samman- slutningar som är auktoriserade enligt lagen (1997:192) om inter- nationell adoptionsförmedling. Den som vill adoptera ett utländskt barn skall anlita en sådan sammanslutning. Enda undantagen från denna regel är om adoptionen gäller släktingbarn eller om det finns andra särskilda skäl för att inte anlita en auktoriserad sammanslut- ning. Auktorisation får ges endast åt organisationer som har stadgar, styrelse och revisorer och vars huvudsakliga syfte är att lämna internationell adoptionshjälp. Verksamheten skall drivas på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt utan vinstintresse och med barnens bästa som utgångspunkt. Ett beslut om auktorisation skall vara tidsbegränsat och ange de länder där organisationen får vara verksam. Auktorisationen får även förbindas med andra villkor. För att täcka kostnaderna för verksamheten får en auktoriserad organi- sation ta ut avgifter av dem som söker adoptionshjälp. Härutöver erhåller organisationerna statsbidrag för sin verksamhet. har tillsyn över de auktoriserade adoptionsorganisatio- nerna. Dessa är skyldiga att på begäran tillhandahålla de handlingar som rör verksamheten. Auktorisationen får återkallas bl.a. när de förutsättningar som gäller för auktorisation inte längre föreligger. Ett beslut om avslag på ansökan om auktorisation eller återkallelse av auktorisation kan överklagas till länsrätten. I samband med beslut om auktorisation skall utse minst två personer eller, om organisationens verksamhet kan antas bli av ringa omfattning, en person att företräda allmänintresset i organi- sationens arbete med internationell adoptionshjälp. Dessa sam- hällsrepresentanter skall ha särskild erfarenhet av barn- och ung- domsvård i stat eller kommun. I finns fem auktoriserade adoptionsorganisationer. Förbundet (), som är den största adop- tionsorganisationen, har haft auktorisation och har kontakter i ett tjugotal länder. AC samarbetar med , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . AC förmedlade 546 barn och 675 barn . () har haft auktorisation och har kontakter i åtta länder. FFIA samarbetar med , , , , , , och . FFIA förmedlade 130 barn och 117 barn . Barnen - Adoptioner (BFA-A) har haft auktorisa- tion och samarbetar med , , , och . BFA-A förmedlade 64 barn och 79 barn . – internationell adoptionsförening (BV) (tidigare Barns Vänner) har haft auktorisation och samarbetar med , och . BV förmedlade 46 barn och 45 barn . () har auktorisation och samarbetar med ett barnhem i . ALC förmed- lade 1 barn och 8 barn . Åren 1991 – verkade också Adoptionsgruppen som förmedlat barn från och åren 1994 – () som förmedlat barn från och . 5.3.4Enskilda (privata) adoptioner Före var möjligheterna att adoptera barn internatio- nellt utan att anlita en adoptionsorganisation större än de är . Vad som krävdes var socialnämndens medgivande. prövning bestod av två delar, dels frågan om adoptivföräldrarnas lämplighet, dels frågan om förmedlingssättets tillförlitlighet. I den senare delen skulle socialnämnden inhämta NIA:s yttrande om det inte var uppenbart obehövligt. Med uppenbart obehövligt avsågs främst om adoptionen förmedlades genom en auktoriserad adop- tionsorganisation. NIA:s yttrande ingick som underlag till social- nämndens medgivande till adoption. I socialnämndens yttrande skulle anges för vilket förmedlingssätt medgivandet gällde. Genom lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling, som trädde i kraft , begränsades utrymmet för enskilda adoptioner. Enligt lagen är huvudregeln att alla adoptioner måste gå genom en auktoriserad adoptionsorganisation. En enskild adoption får genomföras endast om det är frågan om släktingbarn eller om det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmed- ling av en auktoriserad sammanslutning. Vad som avses med särskilda skäl är i princip att sökanden har en särskild anknytning till landet (t.ex. är född och/eller uppvuxen i landet eller har bott och arbetat där) eller har en särskild relation till adoptivbarnet. Också i de fall adoptionsförfarandet påbörjats enligt tidigare gällande regler har särskilda skäl i vissa fall ansetts föreligga. Genom den nya lagen ändrades också förfarandet hos och socialnämnderna. fattar numera ett självständigt beslut om att tillåta den enskilda adoptionen. Ett negativt beslut kan, liksom socialnämndens medgivande, överklagas hos länsrätt. För att genomföra en enskild adoption krävs alltså dels ett medgi- vande från socialnämnden avseende familjens lämplighet att ta emot ett adoptivbarn, dels ett tillstånd av avseende att förfa- randet är godtagbart. Allmänt om 25 § socialtjänstlagen (SoL) Den som vill adoptera ett utländskt barn måste enligt 25 § SoL ha ett medgivande till detta från socialnämnden. Medgivandet skall inhämtas innan barnet lämnar sitt hemland. Ett medgivande behövs inte om ett adoptionsbeslut redan fattats i utlandet och detta äger giltighet i (se avsnitt 5.2.2, Giltighet av utländska adop- tionsbeslut). fattar beslut i frågan om medgivande skall förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet utredas. Kommunens handläggare gör en s.k. hemutred- ning. När det är fråga om att ta emot ett barn från ett annat land för att adoptera det får medgivande lämnas endast om adoptanterna har tillfredsställande kunskaper om barn och deras behov och har blivit informerade om den planerade adoptionens innebörd. Närmare bestämmelser om vilka villkor som bör vara uppfyllda för att socialnämnden skall lämna ett medgivande framgår inte av lagtexten. Viss vägledning kan hämtas ur förarbetena till 25 § SoL. har vidare gett ut en detaljerad (Internationella adoptioner – ) som ger vägledning om hur en hemutredning bör gå till och vilka uppgifter om de sökande som bör inhämtas. Förarbeten till 25 § SoL Proposition 1979/80:1 1979/80:1 s. 538 – som föregick införandet av socialtjänst- lagen – står det bl.a. att vid bedömningen av när ett medgivande skall lämnas bör ledning hämtas från 26 § SoL, som uttrycker vilka förhållanden barnet bör kunna tillförsäkras i ett nytt hem. Barnet bör således kunna garanteras en god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden samt kunna erbjudas en lämplig utbildning. I kravet på gynnsamma uppväxtförhållanden bör inbe- gripas sådana faktorer som en för barnet lämplig familjesamman- sättning och goda förhållanden både i hemmet och dess omgivning. Sålunda bör beaktas de blivande vårdarnas och deras närmastes hälsotillstånd. Barnets speciella personlighet eller läggning, dess behov och förutsättningar bör också klarläggas. I fråga om internationella adoptioner angavs i lagtexten ursprungligen inte några särskilda kriterier som skulle vara upp- fyllda för att medgivande skulle lämnas. I propositionen (s. 539) säger man: När nämnden överväger om ett medgivande skall läm- nas måste bedömningen koncentreras på hemmets och föräldrarnas lämplighet. Man får bedöma om dessa allmänt sett kan antas ge ett barn god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhål- landen. Med hänsyn till den speciella karaktären av denna prövning bör i ett medgivande kunna anges t.ex. att föräldrarna får ta emot ett barn i en viss ålder eller av ett visst kön eller att de har möjlig- heter att ta hand om ett sjukt eller handikappat barn. Proposition 1996/97:91 I samband med att infördes som lag i infördes tillägget i 25 § tredje stycket SoL att medgivande får lämnas endast om den eller de som vill adoptera har tillfreds- ställande kunskaper om barn och deras behov och har blivit infor- merade om den planerade adoptionens innebörd. I prop.1996/97:91 (s. 53) anges följande. Någon rätt att adoptera barn existerar inte utan det är i stället en fråga om barnets rätt att få föräldrar. Genom regleringen av adoptionsinstitutet har samhället tagit på sig ett särskilt ansvar gentemot dessa barn. De flesta adop- tivförhållanden utvecklas väl. Det hindrar inte att föräldraskapet till adoptivbarn innehåller både de vanliga påfrestningarna ett föräldra- skap innebär och särskilda problem kopplade till adoptionen. Inte minst har det visat sig att vuxenblivandet i tonåren ofta innebär kluvenhet och problem hos den unge. Pröv- ningen av de sökandes lämplighet vid adoptionstillfället måste även innefatta en bedömning av deras förmåga att fungera som tonårs- föräldrar. Detta innebär bl.a. att de sökandes ålder och hälsotill- stånd måste ställas i relation till de krav som kan komma att ställas på dem . På sidan 73 i propositionen anges: Det ligger redan i den nuvarande svenska lagstiftningens inten- tioner att de personer som adopterar skall ha goda kunskaper om barn. I (artikel 5.b) stadgas också att det skall vara säkerställt att de tilltänkta adoptivföräldrarna har erhållit den rådgivning som kan vara nödvändig. De tilltänkta adoptivföräld- rarna är i regel också medvetna om behovet av barnkunskaper och ett stort antal av dem deltar i föräldrautbildning. För att förtydliga kravet på adoptivföräldrarnas kunskaper inför adoptionen, och för att tillgodose konventionens krav, föreslår utredningen (Adop- tionslagstiftningsutredningen, betänkande SOU 1994:137) att det i socialtjänstlagen införs ett uttryckligt krav på sådana kunskaper. Det får ankomma på att närmare beskriva vilka kunskaper som behövs. Utredningen föreslår dock inte att föräldrautbildning i offentlig regi skall göras till ett obligatoriskt villkor för adoption. Skälet till det är bl.a. att adoptionsorganisationer och andra bedri- ver föräldrautbildning. – Regeringen delar utredningens bedömning att socialnämnden i samband med hemutredningen bör bedöma om föräldrarnas kunskaper är tillräckliga. Är de inte det bör deltagande i föräldrautbildning före adoptionen vara en förutsättning för att adoptionen skall få genomföras. NIA:s riktlinjer och rekommendationer Bland annat för att ge vägledning om hur en hemutredning skall gå till och vilka uppgifter som behövs om de adoptionssökande har gett ut en detaljerad : Interna- adoptioner – . I handboken anges att det inte är möjligt att ange exakta kriterier för ett medgivande. Det är de sökandes samlade förutsättningar som skall bedömas i varje enskilt ärende. En individuell bedömning är nödvändig. I de flesta fall kan inte detta göras utan en ingående utredning där de sökandes styrka och eventuella svagheter belyses. Några av de områden som bör belysas är den sökandes ålder, språk, förekomst i socialnämndens register och polisregister, tidigare för- hållanden, nuvarande förhållande, hälsotillstånd, personlighet och intressen, religion och livsåskådning, äktenskap och relationer till släkt och omgivning, kunskaper om och erfarenhet av barn och ungdom samt förväntningar på barnet. Utredningen bör också kompletteras med samtal med åtminstone ett par personer som väl känner de sökande. Nedan berörs några av dessa områden som enligt bör bely- sas i hemutredningen. Någon övre åldersgräns för adoptanter finns inte enligt . Det blir därför en uppgift för socialnämnden att pröva de sökandes lämplighet med hänsyn tagen även till deras ålder. I vissa fall kan enbart hög ålder vara motiv för att avslå en ansökan om medgivande. Enligt NIA:s mening bör ett generellt medgivande att ta emot ett barn för adoption i allmänhet inte ges till personer . Det kan dock finnas särskilda omständigheter som talar för att något äldre sökanden bör accepteras, t.ex. släktskap mellan adoptivbarn och adoptant eller att en relation redan etablerats mellan dem. Undantag bör också kunna göras för särskilt kvalificerade makar som kan ge ett speciellt barn ett hem. Särskilt kvalificerade innebär i dessa fall att makarna t.ex. har en betydande barnkunskap om separationers och andra traumatiska upplevelsers betydelse för barns och ungdomars De måste kunna bedömas ha styrka och flexibilitet att möta det aktuella barnets speciella behov. Bedömningen av sökandens ålder måste alltid göras med hänsyn till barnets hela uppväxt. Detta gör att man alltid måste arbeta med ett framtidsperspektiv varvid de sökandes stigande ålder måste sättas i relation till det växande barnets behov. Detta innebär bl.a. att de sökandes ålder och hälsotillstånd måste ställas i relation till de krav som kan komma att ställas på dem . Prövningen av de sökandes lämplighet vid adoptionstillfället måste alltså även innefatta en bedömning av deras förmåga att fungera som tonårsföräldrar. Adoptanterna måste kunna klara av de problem som kan uppstå i puberteten. Adoptivföräldrarnas ålder får olika betydelse för barnet beroende på om det redan finns barn eller inte i familjen. Blir barnet yngst i en redan etablerad syskonskara eller kanske yngre syskon till ett välfunge- rande barn till något äldre makar är detta en helt annan situation än att komma som första barn till sådana makar. Oavsett vilken ålder och erfarenhet adoptanterna har är det deras möjligheter och beredskap att möta ett barns behov som skall bedömas. Är de lyhörda för ett barns behov? Har de leklynne, inlevel- seförmåga, fantasi och stabilitet nog för att ge barnet såväl stimulans som trygghet? Även yngre personer kan naturligtvis sakna dessa resur- ser och bör då inte ges medgivande att ta emot barn för adoption. Till ansökan om medgivande skall, enligt 37 § socialtjänstförord- ningen, läkarintyg bifogas. Om det framgår av intyget att någon av de sökande lider av någon sjukdom, skall särskilt utlåtande av den behandlande läkaren inhämtas. Utlåtandet skall bl.a. innehålla en bedömning av sjukdomens prognos för den sökande. Prognosen bör omfatta ett barns hela uppväxttid, dvs. Vid de flesta kro- niska sjukdomar kan prognosen vara avgörande för om de sökande skall ges medgivande eller inte. Adoptivbarnens bakgrund och situation gör att man, så långt det någonsin är möjligt, bör undvika att de kommer till familjer där längre sjukskrivningar eller sjukhusvistelser för någon av adoptivföräldrarna gör att de inte kan svara mot barnets behov av närhet och omhänder- tagande. Det förekommer att sökande har sjukbidrag eller förtidspension. Här måste den påfrestning beaktas som det innebär att ta emot ett adoptivbarn. Anpassningen efter ankomsten kan ta och bli mycket arbetskrävande för adoptivföräldrarna. Bestående funktionsnedsättningar av olika slag måste bedömas från fall till fall. Ett krav bör vara att adoptivföräldrarna, var och en för sig, har förmåga till en nära och kontinuerlig fysisk och psykisk kontakt med barnet och att de tillsammans kan sörja för barnets behov av omvårdnad utan medverkan eller inblandning av ytterligare personer. Äktenskap och relationer till släkt och omgivning Förhållandet mellan makarna är en av de viktigaste faktorerna vid bedömning av hemmets lämplighet. Hur länge de sökande har bott tillsammans har naturligtvis betydelse. Det går inte att bedöma en relations stabilitet utan att den varat . Ett barns ankomst kan bli en påfrestning på äktenskapet i stället för den sammanhållande länk makarna kanske förväntat sig. Det förutsätter att parterna har en trygg och säker relation till varandra för att klara en sådan situation. Uppgifter om tidigare äktenskap och barn i tidigare relationer måste tas med i utredningen även om det kan innebära att vissa utländska kontakter inte är beredda att lämna barn till familjen. Om någon av de sökande har barn förut, men inte själv har hand om dem, måste skälet till detta redovisas liksom vilken kontakt de sökande nu har med dessa barn. Här bör man se på hur sökanden uppfyllt sina skyldigheter gentemot dessa barn och väga in det i bedömningen. De barn som redan finns i hemmet har givetvis mycket stor bety- delse för det tilltänkta barnets uppväxtmiljö. Dessa barns utveckling, relationer till föräldrar och syskon och inställning till en ny familje- medlem måste därför redovisas. Har familjen redan adoptivbarn skall det av utredningen framgå hur barnet anpassat sig till och har det i familjen. Makarnas relationer till den närmaste släkten och omgivningen bör också redovisas. Umgås man med barnfamiljer? Har man goda relatio- ner till grannar? Finns det någon i släkten eller umgängeskretsen som naturligt kommer att ställa upp för barnet vid händelse av sjukdom eller annat hos föräldrarna som gör att de behöver stöd utanför famil- jen? Även släktens och omgivningens attityder till adoptionen bör bely- sas. En i ett eller annat avseende isolerad familj kan knappast anses vara en lämplig miljö för ett adoptivbarn från ett annat land. En av de centrala frågorna inför en adoption är motiven till adoptio- nen. Att adoptivföräldrarna känner sig trygga med sitt beslut och sina motiv till detta betyder mycket såväl för dem själva som för adoptiv- barnet. Båda föräldrarna måste aktivt vilja adoptera ett barn. Om ofrivillig barnlöshet är bakgrunden till viljan att adoptera är det viktigt att makarna kommit så långt i bearbetningen av sin sorg över barnlösheten att de kan välja att adoptera ett barn för dess egen skull. Kunskaper om och erfarenhet av barn och ungdom Åsikter om barn och barnuppfostran påverkas av egna upplevelser både som barn och vuxen. erfarenhet av arbete bland barn och ungdom kan ibland ge större säkerhet inför föräldraansvaret, men de flesta föräldrar – såväl adoptivföräldrar som andra – får försöka inhämta kunskaper om barn på annat sätt. Adoptionsorganisationernas kursverksamhet är ett bra hjälpmedel för de sökande att förbereda sig för adoptionen. Har de sökande erfarenhet av barn bör detta tydligt framgå av utredningen. Det gäller speciellt sökande som saknar egna barn. Om de sökande redan har barn, är det viktigt att beskriva det barnets situa- tion och om möjligt tala med barnet. Förväntningarna spelar en viktig roll för hur man senare möter eventu- ella motgångar och svårigheter. Det är viktigt att de blivande föräld- rarna ser sambandet mellan förväntningarna på barnet och de egna resurserna och att de får klart för sig att ingen förhandsbe- dömning om ett speciellt barns utveckling är möjlig. Många adoptivföräldrar har en rädsla för att deras barn inte skall bli helt och fullt accepterat av sin omgivning på grund av att det ser annorlunda ut. Forskning har emellertid visat att de barn som blir mobbade inte främst blir det på grund av yttre egenskaper utan snarare på grund av inre osäkerhet. För att stärka självförtroendet hos barnet är det väsentligt att adoptivföräldrarna känner ett eget positivt intresse för barnets ursprung och föräldrarna i ursprungslandet och kan för- medla det till barnet. Blivande adoptivföräldrar bör vara beredda på de vanligaste hälso- problemen när barnen kommer, nämligen diarréer, luftvägsinfektioner och hudinfektioner. Ett fåtal barn är tydligt undernärda och lider av såväl vitamin- som proteinbrist. Det är viktigt att adoptivföräldrarna får en realistisk uppfattning om de tidiga anpassningssvårigheterna och att man planerar för hur dessa problem skall av. Ett äldre barn som omplaceras till ett nytt land och en ny kultur och som dessutom kan ha mer eller mindre traumatiska upplevelser bakom sig med flera separationer har ett exceptionellt stort behov av en stabil och störningsfri omgivning vilket kräver av de nya föräldrarna att de har stabilitet och ork utöver det vanliga. En del sökande säger sig vilja ta emot två barn eftersom det kan vara enklare eftersom barnen ju har varandra. Om barnen inte är biologiska syskon eller har en tidigare relation har erfarenheten dock visat att detta sällan är positivt för barnen. Det kan i stället komma att innebära mycket speciella svårigheter, t.ex. en komplicerad och intensiv rivalitet om dessa föräldrar som de nu äntligen fått. Omställningsperioden blir också i regel olika lång för barnen, bero- ende på ålder och olika erfarenheter. För att ta emot ett syskonpar fordras särskilda kvalifikationer i form av inlevelseförmåga, uthållighet och styrka hos de blivande adoptivföräldrarna. NIA:s genomgång av rättstillämpningen gjorde en genomgång av ärenden rörande adoptions- hjälp hos och hos adoptionsorganisationerna och av beslut i länsrätter och kammarrätter. Genomgången gällde positiva beslut om medgivande. fann att länsrätter och kammarrätter i sina beslut om med- givande enligt 25 § SoL syntes mera liberala än soci- alnämnderna. Ett återkommande inslag i motiveringarna i domarna var att lagen saknar uppgift om vilka kriterier som skall gälla för ett medgivande att ta emot barn för adoption.