sou · GPB395d6 · 2002-01-01 00:00:00 — Om redan bor i någon av det privata bostadsföretagets lägenheter, och det skulle uppstå störningar, blir följden att man skickar varningsbrev och till slut vräks . Man skulle inte kontakta förrän ärendet har gått till vräkning, såvida det inte redan finns en upparbetad kontakt mellan företaget och . Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? Båda de intervjuade socialkontoren känner till att bostadsföre- tagen är missnöjda med den tillsyn som de erbjuder och menar att kritiken är berättigad. K: Även om den här hamnkonflikten som varit , det är bara droppen, toppen på isberget.4 För hyresvärdarna har all- tid tyckt att vi jobbar för lite eller har varit för passiva när dom står med hyresgästerna som stör andra grannar och inte betalar hyror, så vi måste faktiskt ta ett större ansvar. I: Det ligger något i deras kritik? K: Absolut. (Område B) Det privata bostadsföretaget säger att det inte alltid är de missbru- kande hyresgästerna som själva orsakar problem. Ett stort problem är dennes bekanta som bildar en svans. Även om den enskilde har goda intentioner kan det vara svårt att säga nej till vänner och bekanta som vill sova över eller festa. T: Dom säger själva vi kan inte rå för det, det blir alltid en svans, det kommer en massa folk dit och dom slår sönder entrédörren och dom går in, ja det är ett jädra liv i trapphuset helt enkelt. Dom här perso- nerna är fulla eller påverkade och antastar grannar. Den privata fastighetsägaren säger att det kanske krävs att flyttar från stan för att han skall kunna klara sig från den svans som hans gamla bekanta utgör. Även tar upp pro- blemet med bekanta till . A: Det som är problemet med drogandet det är ju att det ofta blir en otrevlig trafik i hela trapphuset. Man säljer kanske, det springer folk som drogar. Man kanske lyckas hålla sig själv drogfri men fyra andra som inte har någonstans att sova kommer dit och drogar och det bör- jar försvinna saker ur källaren, det är ganska vanligt. (Område A) 4 Intervjupersonen relaterar här till Östra hamnen och den konflikt som uppstod mellan kommunen och bostadsföretagen när de senare inte tilldelades (attraktiv) tomtmark som de ansåg sig ha blivit utlovade som en gentjänst för att de ingick ett samarbetsavtal med kommunen om att förmedla bostäder för bostadssociala skäl. Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? B: Sedan kan också det här boendet, man ska kunna behålla det och sköta det och det innebär ofta att man måste avstå från att umgås med sina gamla bekanta, bjuda hem dom, finnas tillgänglig för dom. Om man inte är klar med det kan det här boendet bli något som stjälper igen, det finns sådana exempel. Jag har en kille som inte håller sig hemma över huvud taget därför att hans lägenhet används av andra då, han törs inte gå dit. (Område B) Ensamheten om man bryter med sitt gamla umgänge tas upp av de intervjuade i område B. K: Och en stor bov, inte bara för missbrukare, det är den här ensam- heten där man stänger dörren. Okej man har fått en lägenhet men man har också fått en ensamhet, man får en rastlöshet, man går mellan TV:n och sängkammaren och tittar ut genom fönstret tills man inte pallar mer utan går till systembolaget och köper en pava. (Område B) Även det allmännyttiga bostadsföretaget tar upp problemet med ensamhet. K: När man sedan bosatt sig i den och går upp på morgo- nen och inte har några sociala kontakter annat än dom där. När man suttit och tittat på väggen i och det är någon som ringer på dörren, då får det vara hur det vill men man öppnar för det är den enda sociala kontakt man har och där tror jag att mycket av det här ligger. Det är som du säger att byta identitet eller flytta, eller någon- ting att sätta i händerna, alltså fylla en funktion i samhället, ha någon- ting där timmarna är trevliga och där man gör någonting. Det tror jag, efterbehandlingen är dålig om man säger så. Ett annat problem med bekantskapskretsen som nämns av område B är att det är lätt att bli utnyttjad av missbrukarvännerna. När pensionen eller försörjningsstödet kommer är det många som vill vara med och supa upp pengarna. I finns två härbärgen där man tillåts vara drogpåverkad, men inte inta droger eller alkohol, och där man bor i taget; utskrivning sker morgonen därpå och för att få möjlighet till en Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? förnyad sovplats måste man köa för en plats varje eftermiddag. Vidare finns ett korttidsboende, Håven, som vänder sig till manliga missbrukare utan bostad; drogfrihet krävs inte men man får inte inta droger eller dricka i boendet. Avsikten är inte att man skall bo på Håven , men mot bakgrund av att det är svårt att hitta platser i andra boendealternativ högre upp i trappan bor människor på Håven . Inackorderingshemmen är en form av stödboende för män och kvinnor med missbruksproblem, där det krävs drogfrihet för att få och behålla en plats, även om det finns en viss tolerans vid mått- liga återfall. Nästa steg i boendetrappan är träningslägenheter och slutligen boendestödsavtal med eget förstahandskontrakt. Tillsy- nen av träningslägenheterna sker kommuncentralt av två tjänste- män som är knutna till Bostadsgruppen vid proAros, medan ansva- ret för boendestödsavtalen vilar på områdeskontoren. Till detta kommer tre som erbjuder möjlighet till permanent boende i egna lägenheter. Dessa är avsedda för såväl män som kvinnor med missbruksproblem. Båda socialkontoren tycker att det kanske vore bra att ha en större mångfald i boendet för personer som . i område A pratar om en modell i som innebär att personer får bo i vanliga lägenheter utan förhandsvillkor om tillsyn från sociala myndigheter; de boende avgör själva om de behöver hjälp- eller stödinsatser av olika slag.5 Svårigheten är att få hyresvärdar att gå med på sådana experiment. Även andra idéer ventileras. K: Sedan är det ju så att vi måste kunna hitta flera olika nya boende- former, är det inack, kollektivboende, träningslägenhet eller bli lämnad åt ditt öde ensam. Du behöver andra former, bredvidformer som inte bara är tak och väggar utan en relation eller någon kontroll eller stöd, ytterligare en funktion i boendet, alla vill inte bo kollektivt. I: Och det som är mest utbyggt här är inackorderingshem och trä- ningslägenhet? K: Ja, och i träningslägenheterna har man ju inte möjlighet att ha den tillsyn som var tänkt för dom har så många. Det behöver ju egentligen inte vara några behandlingsmänniskor utan det kan vara grannar som 5 Man refererar här till projekt i . Se vidare Busch-Geertsemas uppsats i denna bilagedel till slutbetänkande. Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? får handledning eller..., en vanlig som bor men som har någon slags stödfunktion, fadderfunktion. (Område B) När placeras i en träningslägenhet får han alltså inte bruka alkohol eller använda droger i övrigt. säger de intervjuade i område A att det är svårt att kontrollera vad en person gör i sitt hem så länge han inte stör sin omgivning. Om det händer något i lägenheten får man en varning, men om inte det hjälper kan det hända att man blir av med sin träningslägenhet. har utfäst sig att i händelse av att det uppkommer störningar i trä- ningslägenheten skall hyresgästen vara ute ur lägenheten . Denna utfästelse står delvis i strid med hyreslagens bestämmelser (4 § andra stycket hyreslagen). Hyrestiden löper i taget, och hyresvärden kan inte ensidigt kasta ut en hyres- gäst innan hyrestidens utgång, såvida man inte har vänt sig till tingsrätten med en begäran om att få avtalet förverkat , vil- ket dock är tämligen meningslöst med tanke på den korta avtals- tiden. Enligt båda socialkontoren ser det olika ut från gång till gång när någon får återfall i sin träningslägenhet. Är det ett allvarligt återfall kanske man blir av med sin bostad, men det kan också bli så att man får en andra chans eller kan flytta ner i den boendehierarki som boendetrappan är exempel på. K: Sedan är det ju så att det finns på pappret regler som skall gälla för boendet, men det vi kan göra med fingertoppskänsla som socialsekre- terare och dom som jobbar med träningslägenheterna, vi kan ju känna in okej, det var ett återfall, det har fruktansvärda följder, men han har ändå visat så mycket motivation så självklart ska han ha en ny chans eller om man känner okej, det var ett återfall och han har visat att han inte är villig till någonting, han går inte dit och har frånvaro, alla faktorer vägs ju samman, det går inte att säga att det kommer att bli si eller så. (Område B) I: Men man åker inte ut om man tar en grogg och är tyst framför TV:n? H:Nej, det är det ju ingen som vet, om man inte... Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? G:Egentligen får man ju inte bruka, om inte tillsynen råkar komma in precis... I:För då gör man det? H:Ja, då får man en varning i alla fall och dom säger nu får du skärpa dig, du får inte supa i lägenheten. (Område A) Socialarbetarna medger att det kan bli en ond cirkel när å ena sidan personer strävar uppåt i trappan och när de å andra sidan tvingas börja om från noll om något händer som avgör inte är förenat med boendet i träningslägenheten. Klienten är i denna process rättslös; han eller hon saknar möjlighet att få sin sak prö- vad i hyresnämnden eftersom det rör sig om en andrahandsupp- låtelse. Socialkontoren påstår att de försöker vara flexibla. Flexibiliteten innebär också enligt de intervjuade i område B att klienter som åker iväg på behandling efter ett återfall kan komma tillbaka till sina lägenheter efter behandlingsvistelsen. Man försöker se till det som har gått bra och som har varit positivt i stället för att fastna i ett strafftänkande. Det finns ändå en propp i systemet med boendetrappan enligt i område B. B: Dom bor på inack fast dom inte borde göra det. Det finns inga lägenheter så det har blivit stopp i systemet. Så en sån kille..., ja, jag har ju en som bor i husvagn för tillfället. Man får göra det bästa av situa- tionen och just nu är det mycket improviserande... (Område B) I är det främst och bland frivillig- organisationerna som riktar sig till hemlösa. I område A säger de intervjuade att det är som att dessa organisationer får bidrag för att avlasta i dess arbete. Båda områdena tycker att dessa organisationer gör ett bra jobb, men medger att det finns skillnader i förhållningssätt. Organisationerna har till exempel en mer tillå- tande inställning till bruk av droger, vilket man i intervjugrupperna är kluvna till: K: Jag tycker att det är ett jättebra jobb dom gör men det tråkiga är att vi, efter , inte fått till det att samverka mer med dom. Vi skulle kunna samverka mer och kanske få en större samsyn och ge Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? samma signaler så att det händer något. För dom [frivilligorganisatio- nerna, min anm.] fyller ju den funktionen att dom fixar här och med mat och härbärgesboende men om man skulle koppla på något mer långsiktigt så vore det bra för annars fastnar man ju lite i det som dom här organisationerna erbjuder att det löser sig alltid ändå för dagen eller så. Det är ett uppehållande av en situation. (Område B) K: Jag tycker att det är värdefullt, sedan är det ju så att det kan skilja en del i förhållningssättet för där är det ju mer öppet och tillåtande med droger och så. I: Dom är det? M: Ja. A: Ja, dom får komma dit och tvätta sig, tvätta en tvättmaskin och få en fika, dom kan ju sitta där både fulla och bakfulla. (Område A) Det förekommer inte något formaliserat samarbete mellan social- tjänsten och dessa frivilligorganisationer. Däremot förekommer det att man har kontakt kring enskilda klienter. För de personer som bor i frivilligorganisationernas boendeenheter har man kontakt med enhetens kontaktperson. i område B efterfrågar ett mer utvecklat samarbete med organisationerna i syfte att utveckla en större samsyn kring dessa frågor. Man tycker att organisationerna fungerar lite för mycket som en frizon och det kan hindra aktivt missbrukande människor att bli fria från sitt missbruk. De önskar ett större för- ändringsarbete men inser också att organisationernas roll, i varje fall, främst är av humanitär art medan står för myndighetsutövning och professionalisering. Verksamheterna age- rar och verkar därför från helt olika utgångspunkter. Reflektioner från intervjuerna om Hemlösa kan inte erbjudas andra boenden än härbärge om man inte är beredd att sluta missbruka. förstår de intervjuade inom att härbärget är en miljö där det är svårt att sluta missbruka. Härbärgen omgärdas enligt (1998) av en hem- löshetskultur som bidrar till att passivisera de boende och göra dem oförmögna att klara sig i samhället. Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? tyder på att det finns en uppenbar risk att långvarigt härbärges- boende socialiseras in i en asocial livsstil. Frågan vad man skall göra för de personer som inte vill sluta missbruka, men kanske skulle klara det bättre i en annan boende- form, dyker upp i de flesta intervjuerna i och i Socialsty- relsens rapport. I har socialkontoren idéer om provboen- den som låter intressanta ur det perspektivet. Provboende, dvs. tidsbegränsat hyresavtal, är förenligt med hyreslagens bestämmel- ser. Ett problem som omtalades av alla intervjupersonerna är det för- hållandet, att även om en enskild klient är motiverad att sluta miss- bruka orsakar hans eller hennes vänner och bekanta ofta problem eftersom de gärna vill utnyttja de kompisar som har lägenheter för att kunna övernatta och anordna fester (ett av villkoren för trä- ningslägenheter är att hyresgästen inte får ha inneboende hos sig). Det leder inte så sällan till störningar och kan i förlängningen leda till att hyresgästen vräks trots att denne inte gjort något. Hur man skall få personer som att bryta med sina gamla vänner trots att man från inte har något nytt sammanhang att erbjuda är en svår men viktig uppgift. Bostadsföretagen säger samstämt nej till att ordna en lägenhet till . Ett av skälen är att man inte tror att klarar av att svara för den tillsyn som krävs för att det inte skall uppstå störningar. Socialkontoren bekräftar att de inte har levt upp till vad de har lovat vad gäller tillsyn för de klienter som har boendestöds- avtal; däremot fungerar tillsynen exemplariskt när det gäller trä- ningslägenheterna eftersom två personer inom proAros Bostads- grupp enbart är avdelade att sköta denna uppgift. 7Sammanfattande reflektioner och koppling till nationell rapport Som avslutning ger jag här några reflektioner på ett mer övergri- pande plan. Det handlar dels om att knyta ihop en del av de teman som återkommer i intervjuerna om de olika vinjetterna, dels se om dessa teman behandlas i den nationella rapporten. Det verkar i finnas en djupare förtroendekris mellan fas- tighetsägare och kommunen som helhet inklusive jämfört med övriga kommuner som har intervjuats utifrån samma vinjetter. Framför allt är fastighetsägarna mycket skeptiska till vad Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? över huvud taget skulle kunna göra för de personer som beskrivs i vinjetterna. Bostadsföretagen skulle inte bry sig om att kontakta vare sig det gällde eller . Det är inte heller säkert att man skulle tipsa om att han kan få hjälp genom . Det allmännyttiga bostadsföretaget anser t.o.m. att vräkning är en bra metod, kanske det bästa sättet, för att skall få vård genom försorg. Endast då skulle myndigheterna få upp ögonen för hennes situation och ge henne hjälp. Det verkar med andra ord finnas en positiv uppfatt- ning bland bostadsföretagen om värdet av terapeutiska vräk- ningar, ett synsätt som också socialarbetare gav uttryck för i gruppintervjuerna. Med dessa problem, som just beskrivits, är det pågående projek- tet med hyresvägledning viktigt. Att arbeta förebyggande kring per- soner som är något som inte gjordes i någon av de kommuner som ingått i den tidigare undersökningen. Den typen av arbete efterfrågades i nationella rapport. För att arbetet skall bli framgångsrikt krävs det nog att man får med alla fastig- hetsägare på tåget. De bostadsföretag som intervjuades nämnde det inte och verkade inte vara införstådda med att personer som faktiskt skulle kunna få hjälp av . Samarbete mellan socialtjänst och bostadsföretag innehåller dock principiellt ett faromoment om glömmer bort eller bortser från sitt klientperspektiv och i stället låter sig absorberas av bostads- företagens synsätt (2001). Ett fungerande samarbete får alltså inte innebära att parterna blandar ihop sina roller och mandat. Kring flera av vinjetterna och i flera av intervjuerna återkom temat om individens eget ansvar. Detta har inte varit lika tydligt i den nationella undersökningen. Om och säger både bostadsföretag och socialtjänst att det i vissa lägen kanske är bäst att de vräks för att individen skall förstå konsekvenserna av sitt handlande (se ovanstående resonemang om terapeutiska vräk- ningar). När det gäller och även handlar det mer om att de måste inse att om de inte accepterar de insatser som social- tjänsten har att erbjuda så ansvarar de själva för att deras egen situ- ation inte förbättras; någon ömsesidig dialog mellan klient och socialarbetare som kan leda fram till en gemensam uppfattning betonas inte i intervjuerna. visar intervjuerna att de insat- ser som i realiteten kan erbjudas eller kanske inte alltid är de bästa: det är lång kö till olika boendealternativ, de kanske måste bo med grupper som de inte passar ihop med osv. Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? Nära kopplat till ovan sagda om utbudet av boendeinsatser är utbudet av andra insatser utöver bostaden. Det temat återkom också i flera intervjuer och i resonemangen om både och . Bostadsföretagen säger att ett skäl till att de inte accepterar perso- ner med sociala problem i sina bestånd är att de upplever att indivi- derna inte får något socialt stöd av . påpekar vikten av att hitta nya sociala sammanhang för personer som försöker komma ifrån missbruk och andra sociala problem. För nämns att det nog kan bli lättare för honom om han blir aktiv inom AA eller någon kyrklig församling. För handlar det mer om att fylla hennes sociala vardag så att hon inte blir passi- viserad. i område B säger att sysselsättning är något som uppskattas av deras klienter. Möjligheten att skapa en meningsfull vardag med olika typer av aktiviteter är ett viktigt in- slag för att bryta isolering och ensamhet i ett boende eller en bo- stad. Det är därför betydelsefullt att intervjupersonerna från social- tjänsten är medvetna om de brister som finns , och att det också finns en vilja att åstadkomma en förändring i detta av- seende. Svårigheten att samverka med andra myndigheter är väl så tydlig i intervjuerna i som i den nationella studien. Att samarbetet med psykiatrin inte fungerar verkar vara det allvarligaste enligt intervjupersonerna. Här har inte vuxenpsykiatrin fått ge sin bild av situationen men uppfattar att psykiatrin är alltför medicinskt inriktad och inte ser det sociala stödet som sin uppgift. önskar att psykiatrin kunde ge mer stöd till personer som även efter att de skrivits ut från slutenvården. Inte heller med kriminalvården, i varje fall inte med anstalterna, fungerar sam- arbetet friktionsfritt men det verkar inte vara lika besvärligt. Något som inte dykt upp i tidigare intervjuer är svårigheten att samarbeta med andra kommunala instanser, för del gäller det äldre- och handikappomsorgen. Även inom kommunen verkar det finnas delar av det revirtänkande som ofta orsakar samarbetssvårigheter olika myndigheter emellan. Det finns brist på boenden inom i i likhet med de flesta övriga kommuner som intervjuats kring samma vin- . Detta verkar särskilt gälla för de grupper som saknar miss- bruksproblem. Detta är något paradoxalt eftersom i många kommuner ställer krav på drogfrihet innan klienten erbjuds exempelvis en träningslägenhet. Om klienten redan från början är missbruksfri är även detta ett hinder för att få en bostad! Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? den som har är ofta avsedda för missbrukande klienter. För personer som , och blir det därför mycket svårt att ordna ett bra boende/bostad om de blir bostads- lösa. För och kan det bli aktuellt att bo på vandrarhem och för blir det nog så att hon får bo på kvinnoboendet , som egentligen är avsett för missbrukare. Det förhållandet att man tvingas bo bland personer med ett aktivt missbruk uppfattar soci- altjänsten som negativt men finns inga alternativ enligt soci- altjänsten. Det alternativ som dock står till buds är att förmedla träningslägenhet. Problemet i detta sammanhang är att bostads- företagen anser sig ha sista ordet, dvs. i praktiken vetorätt, om vem som skall ha rätt att bo i andrahandslägenheten – trots att det är kommunen som står för alla kostnader och allt ekonomiskt risk- tagande och trots att bostadsföretagen samstämmigt tycker att till- synen i träningslägenheterna fungerar. Det är inte bara så att personer utan missbruk har svårt att få ett väl fungerande boende. För den grupp av klienter som till- hör är det kö till inackorderingshem och andra kategoriboenden. Eftersom konflikten med bostadsföretagen har medfört att allt färre lägenheter har anvisats kommunen, kan personer som är redo för ett mer självständigt boende inte flytta från inackorderings- hemmen. bodde 41 personer i träningslägenheter som upplåtits av det kommunala bostadsbolaget, var antalet 31. Dessa proppar leder enligt den nationella under- sökningen ofta till att boendekedjan inte blir flexibel och omöjlig- gör att individer kan flytta upp och ner i boendetrappan på det sätt som den teoretiskt är avsedd att fungera. Allt för långa väntetider på en lösning av boendefrågan innebär ibland att andra behand- lingsinsatser är bortkastade och merkostnader måste bli bety- dande, som konstaterar i sin uppföljningsrapport om kvinnoboendet (IFN 2001b). Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? , (1992). Ledning av kunskapsföretag. , , (2000). I: , Hans & , (red.). Hemlöshet – en anto- logi om olika perspektiv & förklaringsmodeller, s. 189–201. (2001a). Resultat av kartläggning över hemlösas sociala situation vecka 48/2000. Utvärderingsrapport nr 4/2001. [Rapporten är författad av , sociala nämndernas stab]. (2001b). En uppföljning av Sveaboendet och de 21 kvinnor som bott där sep- tember 1999 – . Utvärderingsrapport nr 8/2001. [Rapporten är författad av , extern konsult]. , (2001). Vräkningar i praktiken. Vilka vräks och vilka får bo kvar? I: Att motverka hemlöshet – en sammanhållen strategi för samhället. SOU 2001:95, bilagedelen. , , (2000). , , (1999). Fångars levnadsförhål- landen. Resultat av en levnadsnivåundersökning. , , (1999). Från brott till arbete – en studie av KrAmi-programmens värde för klienterna. : socialt arbete (CUS), . , (1996). På gränsen till bostad. Avvisning, utvisning, specialkontrakt. (2000). Vilka är de och vil- ken hjälp får de? följer upp och utvärderar 2000:1. (2001). Social Rapport 2001. : Epidemi- ologiskt Centrum (EpC), . Hemlöshet i – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? Välfärdsbokslut för 1990-talet. Slutbetänkande av Kommittén Välfärdsbokslutet. , Hans (1998). Hemlöshet – fattigdomsbevis eller välfärdsdi- lemma? , Hans (2000). Teser och föreställningar om hemlösa och hemlöshet i dagens samhälle. I: , Hans & , (red.). Hemlöshet – en antologi om olika perspektiv & förklaringsmodeller, s. 47–72. är sociolog och forskare vid och social forskning (GISS) i samt korrespondent i European Observatory on Home- lessness. är leg. psykolog och doktorand vid insti- tutionen för klinisk neurovetenskap, . är doktorand vid sociologiska institutio- nen, . är internationell samhällsvetare med inriktning mot sociologi. Verksam vid och medför- fattare till i . Vilka är de och vilken hjälp får de? är socionom och frilansskribent. Med- redaktör för boken – en antologi om olika perspektiv och förklaringsmodeller.