sou · GPB356 · 2002-01-01 00:00:00 — Däremot är bilden av hur välfärden har förändrats för personer med funktionshinder jämfört med andra grupper mer komplex. Inom de flesta områden har utvecklingen varit likartad den för befolkningen i stort, men det finns både exempel på att funktionshindrade personer har haft en bättre välfärdsutveckling än befolkningen i övrigt och exempel på motsatsen. I följande avsnitt sammanfattas i komprimerad form de analyser som vi presenterat i tidigare kapitel. För ett antal olika indikatorer2 redovisas med en pil (ì,î eller è) huruvida ofärden ökat, minskat eller är oförändrad i befolkningen i stort . Den uppåtriktade pilen innebär således att ofärden har ökat. 2 För närmare presentationer se respektive kapitel. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion I de fem följande kolumnerna sammanfattas i vilken mån de fem funktionshindersgrupperna har mer ofärd än andra, när vi kon- trollerar för skillnader mellan grupperna avseende ålder, kön, utbildning, födelseland och familjetyp.3 Ej signifikanta skillnader mellan funktionshindrade och befolkningen i övrigt representeras i tabellerna av tomma celler. Om det finns plustecken i cellerna innebär det att den aktuella gruppen av funktionshindrade har en större risk för ofärd än de som inte har funktionshindret i fråga. Ett plustecken anger att risken (egentligen oddset) bland funk- tionshindrade är förhöjd, men är mindre än dubbelt så hög. Två plustecken innebär att risken (oddset) är två till fyra gånger högre än för den grupp som inte har det aktuella funktionshindret. Tre plustecken innebär att risken (oddset) är minst fyra gånger högre.4 Med pilar (é eller ê) anges här de fall då skillnaden i ofärd mellan funktionshindrade och övriga har ökat respektive minskat . Liksom i rapporten i övrigt är den sammanfattande beskrivningen uppdelad i två breda åldersgrupper, 16–64 respektive 65–. 7.1.1Fördelning och förändring av ofärd bland dem I åldersgruppen 16–har andelen med svag arbetsmarknads- förankring (dvs. de som varken förvärvsarbetar eller studerar) ökat (detta framgår av symbolen ì på rad ett, kolum- nen Nivåförändring i Tabell 7.1). I alla grupper av funktions- hindrade finns det en överrisk för att ha svag arbetsmarknads- förankring – mest så bland dem med nedsatt syn, rörelsehinder eller långvariga psykiska besvär. Det bör noteras att vi i dessa analyser även har kontrollerat för skillnader mellan grupperna när det gäller arbetsförmåga enligt individens egen bedömning (för- utom de övriga kontrollvariablerna ålder, kön, utbildning, 3 Vi vill uppmärksamma läsaren på att när det gäller beskrivningen av välfärdsutvecklingen i befolkningen som helhet (kolumnen Nivåförändring) analyserar vi huruvida det har skett någon statistiskt säkerställd förändring av andelen som har respektive form av ofärd. I de följande fem kolumnerna jämför vi i stället risken (egentligen oddset) för ofärd bland de olika grupperna av funktionshindrade jämfört med dem som inte har respektive funktions- hinder. Till skillnad från den förstnämnda jämförelsen kontrollerar vi här för skillnader mellan grupperna när det gäller ålder, kön etc. 4 Eftersom vi här endast redovisar skillnader i ofärd inom grova intervall har vi valt att även inkludera uppgifter för dem med nedsatt syn i åldrarna , trots att antalet intervjuer i denna grupp är så pass lågt att skattningarna här är mer osäkra. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion födelseland och familjetyp).5 Det innebär att de överrisker för svag arbetsmarknadsförankring som redovisas i Tabell 7.1 inte kan för- av att det är vanligare bland funktionshindrade än andra att ha nedsatt arbetsförmåga, åtminstone så som detta mäts i ULF- undersökningarna. Avsaknaden av symbolerna é och ê på den första raden i Tabell 7.1 betyder att risken att ha svag arbetsmarknadsförankring bland de olika grupperna av funktionshindrade har förändrats i samma riktning och med samma kraft som i resten av befolkningen. Funktionshindrade personer är alltså i förvärvsarbete eller studier i betydligt lägre omfattning än befolkningen i stort, men låg- konjunkturen ledde inte till att man slogs ut från arbetsmarknaden i högre grad än andra grupper – andelen i arbete eller studier minskade i ungefär samma utsträckning som i befolkningen i stort.6 5Utan kontroll för arbetsförmåga har alla grupper av funktionshindrade utom de med nedsatt hörsel mycket högre överrisker, se Tabell 3.2 i Kapitel 3. 6Nedgången i andelen förvärvsarbetande är absolut sett något större bland dem utan funk- tionshinder. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion Ofärd bland personer med funktionshinder och i befolkningen i stort. Nivåer och förändringar mellan 1988–89 och 1998–99. Åldersgruppen 16–64 år Värk i rygg, leder Ängslan, oro, ì Andelen med ofärd i befolkningen har ökat mellan 1988–89 och 1998–99. è Ingen signifikant förändring av andel med ofärd i befolkningen mellan 1988–89 och 1998–99. î Andelen med ofärd i befolkningen har minskat mellan 1988–89 och 1998–99. Tomma celler anger att det inte föreligger några signifikanta skillnader mellan dem med det aktuella funktionshindret och den övriga befolkningen. [+] Viss överrisk (p-värde mellan 0,05 och 0,10). + Signifikant överrisk, oddskvot < 2,0. ++ Signifikant kraftig överrisk, oddskvot 2-3,9. +++ Signifikant mycket kraftig överrisk, oddskvot > 4,0. é Ökad risk för ofärd mellan 1988–89 och 1998–99 för funktionshindrade relativt befolk- ningen i övrigt. ê Minskad risk för ofärd mellan 1988–89 och 1998–99 för funktionshindrade relativt be- folkningen i övrigt. Alla analyser av nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Detsamma gäller analysen av Avstått från läkarbesök. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion Med övrig sysselsättning avses att man varken är förvärvsarbetan- de, studerande, arbetssökande eller har förtidspension/sjukbidrag. Vare sig i befolkningen i stort eller bland de olika grupperna av funktionshindrade har denna form av ofärd ökat, med ett undantag: bland dem som har långvariga psykiska besvär har risken att ha marginaliserats på detta sätt ökat påtagligt (indikeras av sym- bolen é). Bland dem i befolkningen som har ett förvärvsarbete är andelen med enformigt arbete respektive med fysiskt olämpligt arbete (obekväma arbetsställningar och tunga lyft i kombination) oför- ändrad. Funktionshindrade personer hade generellt sett sämre arbetsmiljö i dessa avseenden, medan dessa skillnader i stort sett hade utjämnats . har således i dessa avseenden inneburit en positiv utveckling för den minskade grupp av funktionshindrade som är i förvärvsarbete.7 När det gäller ekonomiska resurser (de tre nästföljande raderna) har ofärden generellt sett ökat i åldrarna 16–, oavsett val av indikator. Andelen med låga inkomster har ökat, liksom andelen som saknar kontantmarginal och andelen som har stora ekonomiska svårigheter (dvs. de som både saknar kontantmarginal och har svårigheter med de löpande utgifterna). Personer med funktions- hinder uppvisar samma utveckling som befolkningen i övrigt, med ett undantag: de med nedsatt rörlighet i armar/händer har haft en ännu mer negativ utveckling än övriga när det gäller risken att ha stora ekonomiska svårigheter.8 Även om den ekonomiska utvecklingen i allmänhet inte har varit sämre för funktionshindrade än för andra vill vi framhålla den skillnad i resultat vi får då vi studerar inkomster respektive mer direkta indikatorer på ekonomiska problem. Funktionshindrade personer har inkomster på nära nog samma nivå som befolkningen i stort, och andelen med låga inkomster avviker inte heller från befolkningen i övrigt – personer med funktionshinder är inte över- representerade bland dem med mycket låga inkomster. Detta är i sig en viktig observation, men skall det noteras att funk- tionshindrade personer i olika inkomstskikt har större ekonomiska 7 En annan arbetsmiljöindikator som vi har studerat är förekomsten av jäktigt arbete. I den förvärvsarbetande befolkningen i stort har detta ökat. Det samma gäller funktionshindrade, som inte heller avviker från den övriga befolkningen när det gäller risken att ha ett jäktigt arbete (redovisas ej i tabellen). 8 Observera att jämförelsen här gäller perioden –89 och 1996–97. Vi har inte möjlighet att uttala oss om ekonomisk utsatthet bland personer med nedsatt rörlighet i händer/armar vid någon senare tidpunkt. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion svårigheter än personer utan funktionshinder med samma in- komster. Skillnaden mellan funktionshindrade och övriga är så stor att en person med funktionshinder som har en genomsnittlig inkomst löper lika stor risk att sakna kontantmarginal som en person utan funktionshinder som tillhör de i befolk- ningen med lägst inkomster. Familjer med funktionshindrade barn som uppbär vårdbidrag följer samma mönster som funktions- hindrade vuxna: man har inte sämre inkomster än andra, men man har mer ekonomiska svårigheter – något som även framkommit i studier av familjer med utvecklingsstörda barn (se 2000). Vi tolkar avvikelsen mellan funktionshindrades inkomstnivåer och förekomsten av ekonomiska svårigheter som en följd av att personer med funktionshinder har utgifter förknippade med funktionsnedsättningen som de inte fullt ut kompenseras för. Vi har inte närmare kunnat analysera dessa merkostnader. Andra stu- dier visar dock att funktionshindrade generellt sett har högre kostnader än andra för exempelvis läkarvård, läkemedel, hemsjuk- vård, hjälpmedel, praktisk hjälp i hemmet samt färdtjänst. Personer med funktionshinder kan härutöver ha dolda merkostnader exempelvis för en handikappanpassad bostad eller för att funk- tionshindret medför högre kostnader för mat, semester eller kläder (2000a). När vi på detta sätt har noterat både en ökning av förekomsten av ekonomiska svårigheter i olika befolk- ningsgrupper, och att funktionshindrade personer är mer ekono- miskt utsatta än andra, är det ur ett bokslutsperspektiv på välfärden viktigt att notera vad vi inte finner. Vi finner inte – generellt sett – några tecken på att de avgiftsökningar inom vård, läkemedel och olika kommunala tjänster som ägt rum under 1990- talet skulle ha lett till en kraftigare relativ ökning av ekonomiska svårigheter bland funktionshindrade personer än bland andra be- folkningsgrupper.9 När det gäller ohälsa finner vi att utvecklingen i allmänhet varit negativ för befolkningen i stort.10 Mest påtaglig är ökningen av oro, ängslan och ångest. Personer med funktionshinder har i samtliga fall betydligt högre risker än befolkningen i övrigt att ha dålig hälsa, mätt med alla de indikatorer vi redovisar. Detta är kanhända inte överraskande. Det bör dock noteras att funktionshindrade har 9Notera dock att eftersom ekonomiska svårigheter vid båda tidpunkterna är vanligare bland funktionshindrade, är den absoluta ökningen (i procentenheter) större bland funktionshind- rade jämfört med den övriga befolkningen. 10Även om ohälsan har ökat har dödligheten sjunkit generellt sett i befolkningen. Vi har dock inte här analyserat dödlighetsutvecklingen bland funktionshindrade. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion sämre hälsa än andra även i de fall där det inte finns någon an- ledning att förvänta sig något definitionsmässigt samband mellan funktionshindret och ohälsoindikatorn. Så visar det sig att personer med nedsatt hörsel eller syn, liksom de med långvariga psykiska besvär, har högre risk än befolkningen i stort att besväras av värk i . Det visar sig också att det är vanligare i alla grupper av funktionshindrade att besväras av oro, ängslan och ångest. I huvudsak har ohälsan bland funktionshindrade följt samma förändringsmönster som i resten av befolkningen. Undan- tag är framför allt att risken att ha värk i leder har ökat mer bland dem med rörelsehinder eller nedsatt rörlighet i armar/händer. Funktionshindrade personer med sitt sämre hälsoläge besöker läkare i högre utsträckning än andra grupper. Detta är inte för- vånande, men det visar sig att även när vi kontrollerar för skillnader i ohälsa kvarstår skillnaderna i vårdutnyttjande. Här har inte inneburit några förändringar (visas inte i tabellen). Detsamma gäller risken att ha avstått från att söka läkarvård trots behov: inte heller här skiljer sig utvecklingen för funktions- hindrade jämfört med andra. Däremot har funktionshindrade per- soner genomgående avstått från läkarbesök i högre utsträckning. När vi kontrollerar för skillnader i ohälsa minskar dessa överrisker, men med undantag för dem med rörelsehinder har funktions- hindrade personer fortfarande högre risk än andra att ha avstått från läkarvård trots behov.11 7.1.2Fördelning och förändring av ofärd bland äldre Motsvarande översiktstabell för den äldre åldersgruppen (Tabell 7.2) liknar i många avseenden översiktstabellen för de yngre. En skillnad är att funktionshindrade äldre har lägre inkomster än övriga äldre, och att det är vanligare med låga inkomster bland äldre funktionshindrade än i den äldre befolkningen i stort (med undan- tag för gruppen med nedsatt hörsel). Till skillnad från de yngre kan därför funktionshindrade äldres större risk för ekonomiska svårig- heter relateras både till gruppens lägre inkomster och till deras sannolikt högre utgifter förknippade med funktionshinder och hjälpbehov. Ekonomiska svårigheter har ökat bland äldre – såväl 11 Det är dessa överrisker som presenteras i Tabell 7.1 och 7.2, dvs. vi kontrollerar förutom för ålder, kön etc. även för skillnader i ohälsa. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion med som utan funktionshinder – men är betydligt mindre vanligt än bland yngre. Med undantag för värk i leder (där det har skett en ökning, både bland funktionshindrade och i resten av befolkningen) har andelen med dålig hälsa bland äldre förblivit oförändrad. Detta gäller såväl befolkningen i stort som de olika grupperna av funktionshindrade. Däremot har så gott som alla grupper av funktionshindrade äldre sämre hälsa än den äldre befolkningen i stort. De största skillna- derna finner vi för dem med rörelsehinder och nedsatt rörlighet i armar/händer. Dessa skillnader har i huvudsak förblivit stabila . Äldre med funktionshinder har besökt läkare i högre utsträck- ning än befolkningen i övrigt. När vi kontrollerar för gruppens sämre hälsa minskar skillnaden mellan funktionshindrade och den övriga befolkningen, men en viss överrisk kvarstår i vissa grupper (visas inte i tabellen). Ett liknande mönster finns när det gäller risken att ha avstått från läkarbesök trots behov av vård: alla grupper av äldre funktionshindrade, utom de med psykiska besvär, har avstått från läkarbesök i större utsträckning än andra. När vi kontrollerar för hälsoskillnader försvinner denna överrisk för i stort sett alla grupper, och bland äldre med psykiska besvär finner vi då även en antydan till att de avstår från att gå till doktorn i mindre utsträckning än andra. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion Ofärd bland personer med funktionshinder och i befolkningen i stort. Nivåer och förändringar mellan 1988–89 och 1998–99. Åldersgruppen 65–84 år Värk i rygg, leder etc. Ängslan, oro, ångest För teckenförklaring, se Tabell 7.1 7.1.3Ofärdsutvecklingen och avgränsningar av funktionshinder Syftet med Tabell 7.1 och 7.2 är att läsaren snabbt ska kunna få en överblick av såväl ofärdens nivåer som förändring för de grupper av funktionshindrade vi genomgående har analyserat. Denna sammanfattande läsning av Tabell 7.1 visar att bland de yngre (16–) är alla ofärdsindikatorer utom före- komsten av låga inkomster vanligare bland funktionshindrade. Vi kan också konstatera att när det gäller de flesta områden är personer med nedsatt hörsel något mindre utsatta än andra grupper av funktionshindrade. De relativa förändringar av utsatthet för ofärd som har ägt rum pekar i olika riktning. Funktionshindrades arbetsmiljö har förbättrats i jämförelse med andra grupper, medan personer med nedsatt rörlighet i armar/händer har haft en mer negativ utveckling av ekonomiska svårigheter än befolkningen i stort. Samma grupp av funktionshindrade har också drabbats rela- tivt sett mer av värk i leder (liksom de med rörelsehinder) men Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion uppger trots detta i minskad utsträckning att de har dålig hälsa på det hela taget. Motsvarande översiktliga läsning av Tabell 7.2 visar att äldre generellt sett inte har haft samma negativa välfärdsutveckling som yngre – i den äldre befolkningen är andelen med olika ofärds- problem i de flesta fall oförändrad, medan de flesta indikatorer på ofärd som vi redovisar har ökat bland dem . När det gäller funktionshindrade visar Tabell 7.2 att även funktionshind- rade äldre i många avseenden har sämre välfärd än andra grupper i samma ålder. Här är dock skillnaderna större mellan olika grupper av funktionshindrade. Så har exempelvis alla grupper av yngre funktionshindrade betydligt högre risker att ha stora ekonomiska svårigheter än motsvarande åldersgrupp utan funktionshinder. Bland de äldre gäller det inte dem med nedsatt hörsel eller syn, och inte heller dem med långvariga psykiska besvär. Även andra former av ofärd är vanligast bland äldre med rörelsehinder och med nedsatt rörlighet i armar/händer, medan personer med nedsatt hörsel fram- står som något mindre utsatta än andra grupper av funktions- hindrade. Äldre med funktionshinder har i stort sett haft samma ofärdsutveckling som den äldre befolkningen i övrigt. Det enda undantaget är personer med rörelsehinder där risken att se sin hälsa som dålig har ökat mer än för andra grupper. När vi på detta sätt noterar skillnader i utsatthet för ofärd mellan olika grupper av funktionshindrade är det viktigt att komma ihåg att dessa skillnader kan bero på hur grupperna har avgränsats snarare än på funktionshindrets art. Att personer med nedsatt hörsel kommer relativt väl ut i jämförelse med andra grupper av funktionshindrade kan bero på att den definition av nedsatt hörsel som vi använder inkluderar en stor grupp, och därmed även rymmer personer vars hörsel endast är måttligt nedsatt.12 Det är fullt möjligt att bilden av hörselskadades ofärd skulle vara annor- lunda om vi haft tillgång till en mer strikt avgränsning av hörsel- nedsättning. En indikation på att det snarare handlar om graden än arten av funktionshinder får vi när vi jämför situationen för funktionshind- rade personer som behöver respektive inte behöver vardaglig hjälp. Det visar sig då, inte oväntat, att funktionshindrade som behöver hjälp i vardagen har betydligt sämre hälsa och står utanför arbets- 12 Den grupp av personer med nedsatt hörsel som är möjlig att urskilja i ULF-materialet är de som inte utan svårigheter kan uppfatta ett samtal mellan flera personer (med eller utan hjälpmedel). Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion kraften i betydligt större utsträckning än övriga funktionshindrade. Men motsvarande mönster finns också när det gäller ekonomiska resurser, se Figur 7.1. Stora ekonomiska svårigheter. och utan behov av vardaglig hjälp13 i jämförelse med den övriga befolkningen, och , 1988–89 och 1998. Funktionshinder, ej behov av vardaglig hjälp Funktionshinder + behov av vardaglig hjälp Funktionshinder, ej behov av vardaglig hjälp Funktionshinder + behov av Det är överlag betydligt vanligare att ha stora ekonomiska svårigheter bland personer . Både bland de yngre och de äldre är ekonomiska svårigheter minst vanligt bland dem som inte är funktionshindrade och vanligast bland funktions- hindrade som behöver vardaglig hjälp. Andelen som har stora eko- nomiska svårigheter bland yngre funktionshindrade som behöver hjälp i vardagen är påtagligt hög – gäller det närmare var fjärde person i den gruppen. Andelen med stora ekonomiska svårigheter har dock ökat markant överlag. 13 Med funktionshindrade avses här de som har minst ett av funktionshindren nedsatt hörsel, nedsatt syn, rörelsehinder eller långvariga psykiska besvär. För definition av vardaglig hjälp, se Kapitel 6, fotnot 1. Det bör noteras att det finns betydligt fler funktionshindrade som behöver hjälp i vardagen bland de äldre. Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion ökningens storlek i absoluta termer (antal procentenheter) har funktionshindrade, och särskilt de med hjälpbehov, drabbats hår- dare än befolkningen i övrigt. Den relativa ökningen av ekono- miska svårigheter är dock av ungefär samma storleksordning i alla grupperna. Det förefaller med andra ord som om personer med mer om- fattande funktionshinder har en lägre välfärd än de med lindrigare former av funktionsnedsättningar. De skillnader i risken för ofärd som vi har noterat mellan funktionshindrade och befolkningen i övrigt, eller mellan grupper av funktionshindrade, är därmed be- roende av de avgränsningar av funktionshinder som vi har använt. Med en snäv definition framstår skillnaden i levnadsförhållanden mellan funktionshindrade personer och övriga som mer dramatisk än om vi har en avgränsning av funktionshinder som omfattar en större grupp. är det viktigt att komma ihåg att detta sannolikt inte påverkar vår bedömning vad gäller välfärds- förändringar. Vi har avgränsat grupper med funktionshinder på samma sätt vid båda tidpunkterna, och analyser vi har gjort tyder inte på att grupper med mer omfattande funktionshinder skulle ha haft en sämre relativ välfärdsutveckling än andra, åtminstone inte när det gäller de välfärdsområden som vi har diskuterat i detta avslutande kapitel. Däremot är de som har mer omfattande funktionshinder oftare än andra beroende av vård, omsorg och kommunala tjänster, och kan därmed ha berörts mer negativt än andra grupper av förändringar inom dessa områden. 7.1.4Formell och informell hjälp Vi har kunnat konstatera att funktionshindrade personer, framför allt de , har fått hjälp i minskad utsträckning . Bland de äldre gäller detta i princip alla grupper, medan bland de yngre gäller det inte dem med mest omfattande hjälpbehov – något som är rimligt att relatera till att det är denna grupp som fick stärkt skydd genom handikappreformen . Bland de äldre har vi också kunnat konstatera vissa förskjutningar i hjälpmönster: parallellt med minskningen av den kommunala hjälpen har det skett en ökning av hjälp från anhöriga av olika slag Funktionshinder och välfärd – sammanfattning och diskussion och det har även skett en ökning av användningen av privat köpt hjälp.14 Utifrån ett välfärdsperspektiv förefaller det rimligt att de för- skjutningar i hjälpmönster som skett, dvs. vad vi har kallat informalisering och marknadisering, bör bedömas olika beroende på om de är uttryck för individernas egna val eller ej. Om de anhörigas ökade omsorgsansvar inte är önskad av båda parter är minskningen av den kommunala hjälpen och ökningen av anhörigas omsorgsinsatser, en välfärdsförlust för dem som berörs – både de som behöver hjälp och berörda anhöriga. Det finns studier som visar att det inte är ovanligt att personer som behöver hjälp uppger att de har avstått från hjälp p.g.a. avgiftens storlek. Detta gäller särskilt äldre kvinnor med låga inkomster.15 Det finns en könsaspekt av hjälpmönstren som är viktig att uppmärksamma. De anhöriga som har fått ett ökat omsorgsansvar är i praktiken ofta kvinnor, och den kommunala hjälpen fördelas inte jämnt mellan kvinnor och män. När vi kontrollerar för skill- nader i hjälpbehov är hjälp vanligare bland män som lever ensamma (både yngre och äldre), medan äldre gifta par oftare får hjälp om det är kvinnan som är hjälpbehövande. Detta innebär att gifta äldre kvinnor står mer ensamma om om- sorgsansvaret än gifta män i samma situation. I (1950) klassiska analys av utvecklingen av medborgarskapet och dess rättigheter och skyldigheter betonas att det fulla medborgarskapet inkluderar såväl civila, politiska som sociala rättigheter.