sou · GPB31d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Kommitténs förslag att avskaffa alla aktiebolagsrättsliga dokument som används som bevis om rättigheter i bolaget motiveras som framgått av önskemålet att skapa en ordning där aktie- ägarna i eget intresse anmäler sig för införing i aktieboken eller aktie- ägarregistret. Men kommittén menar också att det finns rationalise- ringsvinster att göra med ett helt papperslöst system. Dessa vinster kan emellertid inte påräknas om man stannar på halva vägen och exempel- vis endast avskaffar aktiebreven men behåller utdelningskupongerna. Huvudprinciper för ett aktieägarregister 123 Måste aktieägarregistret vara centralt? Kommittén är som framgått skyldig att lägga fram ett fullständigt för- slag till ett centralt ägarregister. Tanken med en central registrering måste vara att de brottsbekämpande myndigheterna på spaning efter ekonomisk brottslighet skall kunna slå i ett enda och landsomfattande register i stället för att tvingas söka i flera register och eventuellt organisera samkörningar mellan dessa. I kommitténs direktiv föreskrivs emellertid uttryckligen att avstäm- ningsbolagen inte skall omfattas av det centrala aktieägarregistret. Där- med står det klart att det kommer att finnas åtminstone två ägarregister. Som utvecklas i det följande menar kommittén att det skulle vara en fördel om bolagen ges frihet att välja vem som skall föra register över bolagets aktieägare och eventuellt också administrera bolagets utdel- ningar, emissioner etc. För de bolag som inte själva väljer någon registerförare måste det emellertid finnas en registerförare som fullgör registerföringsuppgiften. Med tanke på de syften som registret skall tjäna är det självklart att den sistnämnde registerföraren måste vara ett i förhållande till bolaget oberoende organ. Kommittén återkommer i det följande till valet av registerförare (se avsnitt 6.2). Förhållandet mellan aktieboken och det centrala ägarregistret För avstämningsbolagens del för VPC inte bara avstämningsregistret utan även aktieboken. Så snart en uppgift har registrerats på ett avstäm- ningskonto för VPC över uppgiften till aktieboken. I praktiken utgör i avstämningsbolag aktieboken en del av avstämningsregistret och upp- gifter antecknas således i registret och i boken. Några prak- tiska problem med dubbla registreringar finns inte i det nuvarande kontoföringssystemet. I de bolag som inte omfattas av lagen om kontoföring av finansiella instrument skulle man i och för sig kunna tänka sig att bolagen för aktieboken på samma sätt som tidigare men att aktieägarregistret förs av något utomstående organ. En anteckning i aktieägarregistret att en viss person är ägare till vissa aktier skulle då endast ha den verkan att den antecknade skyddas mot en överlåtares borgenärer samt utgör en av flera förutsättningar för att ett godtrosförvärv av aktierna skall vara giltigt medan aktieägaren kan utöva alla rättigheter i bolaget om han är införd i aktieboken. Den nu beskrivna ordningen skulle emellertid innebära att aktie- ägarna måste registrera sig i två olika register med skilda registerförare. Det är tydligt att en sådan ordning är svår att motivera. 124 Huvudprinciper för ett aktieägarregister bara uppfattas som administrativt krånglig utan också innebära be- tydande risk för att aktieägare endast låter registrera sig i det ena registret. Kommittén utgår därför från att om det skall föras såväl en aktiebok som ett aktieägarregister, dessa skall föras tillsammans, såsom fallet är i avstämningsbolagen. Kommittén vill emellertid ifrågasätta om det är nödvändigt att ha två register som delvis överlappar varandra, och återkommer i det följande till frågan om det går att slå ihop dem till ett enda register. Förhållandet mellan aktiebolagslagen och kontoföringslagen Det centrala aktieägarregistret kommer som framgått att fungera i stort sett på samma sätt som ett avstämningsregister. Kommittén har analyserat de frågor rörande ett centralt aktieägarregister som enligt direktiven måste bevaras. Analysen har givit kommittén stöd för upp- fattningen att den reglering som lagen om kontoföring av finansiell instrument innehåller på det hela taget är lämplig inte bara för avstäm- ningsbolagen utan för i stort sett alla aktiebolag, om det pappers- baserade systemet för aktiehantering överges. Denna reglering är väl beprövad och fungerar omvittnat väl. Kommittén räknar med att de nuvarande kupongbolagen kan föras in i den, om man gör några mindre justeringar i regleringen för att tillgodose de små och medelstora företagens särskilda behov. Kommittén återkommer i det följande till dessa detaljjusteringar. Kommittén föreslår i enlighet med det anförda att samtliga aktier i alla aktiebolag i landet skall kontoföras i avstämningsregister. Samma uppgifter som finns i aktieboken återfinns i huvudsak även i avstäm- ningsregistret för bolaget. Endast i några avseenden avviker upp- gifterna i boken från uppgifterna i registret. Det är vid s.k. rösträtts- registrering och vid överlåtelse av hembudspliktig aktie. Enligt kommitténs uppfattning finns det inte något skäl att behålla ordningen med en registrering av samma uppgifter i två olika register. Kommittén föreslår därför att kravet på att föra aktiebok i princip slopas för alla bolag i det nya systemet. Huvudprinciper för ett aktieägarregister 125 Enligt nuvarande ordning delas aktiebolag upp i olika kategorier på grund av att särskilda bestämmelser skall kunna riktas mot en viss typ av aktiebolag. I bolagsrättsliga sammanhang skiljer man på avstäm- ningsbolag och kupongbolag respektive privata och publika aktiebolag medan det i skatterätten och i bestämmelser som reglerar börshandeln och finansmarknaden finns andra benämningar, såsom aktiemarknads- bolag och fåmansbolag. Det har från många håll ansetts att av kategorier av aktiebolag är för stor och det har framförts önskemål om en begränsning av dessa. Genom valet av modell för ägarregistrering kan uppdelningen av aktiebolag i kategorierna avstämningsbolag och kupongbolag utmönstras ur författningstexten eftersom ett gemensamt regelverk kommer att tillämpas. Det är emellertid inte möjligt att skapa en ordning som innebär att de mindre bolagen fullt ut omfattas av de nuvarande bestämmelserna för avstämningsbolagen, vilka bestämmel- ser i första hand är avpassade för aktiemarknadsbolagens behov. Därför måste något enklare rutiner skapas för små och medelstora bolag. Kommittén föreslår att de enklare rutinerna får tillämpas för privata aktiebolag medan publika aktiebolag måste använda de nuvarande reglerna för avstämningsbolag. En av de besvärligaste frågorna vid en övergång till ett kontobaserat system för kupongbolagen är hur bolag och aktieägare skall föras in i systemet. Drygt 270 000 bolag och cirka 600 000 aktieägare träffas av systemskiftet. Vad saken gäller är att ordna så att övergången från ett pappersbaserat till ett kontobaserat aktiehanteringssystem sker smidigt och rättssäkert. Bolag, aktieägare, panthavare m.fl. skall inte behöva riskera rättsförluster i samband med att den nya ordningen tas i bruk. Ett sätt att upprätta ett centralt aktieägarregister är att ålägga alla aktieägare att överlämna sina aktiebrev till registerföraren med begäran om införing i registret. Registerföraren prövar om registrering kan ske och om svaret är jakande makuleras aktiebreven i samband med registreringen. Det är emellertid tydligt att denna metod inte lämpar sig för registrering av så många aktieägare i så många bolag som det är fråga om. Registreringen skulle dra ut och registre- ringskostnaderna skulle bli mycket stora. Kommittén avvisar därför tanken på att upprätta ett centralt aktieägarregister på basis av ansök- ningar om registrering från de enskilda aktieägarna. I stället föreslår kommittén att registret upprättas genom att aktie- bolagen åläggs att för registrering till registerföraren överföra alla upp- 126 Huvudprinciper för ett aktieägarregister gifter som finns i bolagens aktieböcker. Ett problem med den metoden är att aktieböckerna inte är så tillförlitliga att det är möjligt att på ett rättssäkert sätt använda sig av uppgifterna i dem. Kommittén föreslår därför att övergången till ett kontobaserat aktiehanteringssystem sker i två steg. I ett första steg avskaffas aktie- breven och aktiekupongerna varvid de rättsverkningar som följer med innehavet av ett aktiebrev eller en kupong tas över av införingen i aktieboken. En anteckning i aktieboken kommer till följd härav att få en betydligt vidare legitimerande verkan än vad som gäller . Kommittén menar att detta på ett väsentligt sätt kommer att bidra till att aktieägarna känner sig manade att anmäla sina förvärv till bolaget för införing i aktieboken. med den nya ordningen bör aktieböckerna vara så tillförlitliga att det är möjligt att gå vidare och i ett andra steg föra över uppgifterna i böckerna till det centrala aktieägarregistret. Aktierätten i ett aktiebolag har knutits till aktiebrev med tillhörande utdelningskuponger. betänkande har kommittén därför använt beteckningen kupongbolag för aktiebolag som administ- rerar de ekonomiska rättigheter som följer med aktieinnehav i bolaget med hjälp av sådana värdepapper. representerar aktie- ägarnas andel i bolaget och vissa ekonomiska rättigheter i detta kan utövas endast av den som innehar aktiebrev, kuponger eller andra aktie- bolagsrättsliga dokument som bolaget utfärdat. Vid aktieöverlåtelse skall aktiebrevet överlämnas till förvärvaren för att den senare skall vara skyddad mot dubbelöverlåtelse och utmätning av aktiebrevet till betalning för överlåtarens skuld. Tradition av aktiebrevet krävs också vid pantsättning av aktier för att panthavaren skall få sakrättsligt skydd för sin pant. Den pappershantering som dessa regler innebär är kostsam och tidskrävande. infördes därför bestämmelser som innebar att hanteringen med aktiebrev och utdelningskuponger kunde ersättas med ett papperslöst system. Bolag som tillämpar detta system har betänkande kallats avstämningsbolag. I avstäm- ningsbolagen är aktieägarnas rätt att delta i bolagets förvaltning knuten till aktieboken. Även de ekonomiska rättigheter som i kupongbolag är förenade med innehavet av aktiebrev är i avstämningsbolagen kopplade till införingen i aktieboken. Kommittén har genom tilläggsdirektiv (Dir. 1998:90) fått i uppdrag att bl.a. lägga fram ett förslag som innebär att samtliga aktieägare i alla kupongbolag skall finnas antecknade i ett centralt register. När kommittén arbetat med de problem som ett sådant register aktualiserar har frågan väckts om aktiebreven behövs i ett samhälle som är så datoriserat som det svenska. På nära nog alla om- råden har det skett en snabb utveckling mot värdepapperslösa system. Det räcker med att erinra om att de bankböcker som ännu för några decennier sedan ansågs nödvändiga numera är ersatta med anteck- ningar i bankernas kontosystem. avskaffat aktiebreven i alla aktiebolag. Kommittén har därför beslutat pröva argumenten för och emot det nuvarande systemet med aktiebrev. Om det är möjligt att i likhet med vad som skett i övergå till ett papperslöst system i alla bolag skulle det underlätta inrättandet av ett centralt aktieägarregister (se 4 kap. om huvudprinciper för ett aktie- ägarregister). Pappersdokument överges på många håll I används datorer på de flesta samhällsområden och registreringar i olika datoriserade kontosystem ersätter i ökande ut- sträckning traditionella noteringar på papper. Inom bankväsendet sker inlåningen numera nära nog undantagslöst på konton utan bankböcker, grundnoteringar och huvudbok torde av nästan alla bokföringsskyldiga numera föras med hjälp av dator, de traditionella sedlarna och mynten ersätts i ökande utsträckning med kredit- och betalkort, exemplen kan mångfaldigas. Denna utveckling mot papperslösa system har också gjort sig gällande på det aktiebolagsrättsliga området. tillämpas för avstämningsbolagen ett system som innebär att aktiebrev inte utfärdas. Aktierätten knyts i stället till registrering i ett för ända- målet särskilt inrättat register. Detta system omfattar närmare 800 aktiebolag bland vilka ingår alla aktiemarknadsbolag. Det innebär att de största företagen med aktier som finns spridda i breda folklager inte hanterar några aktiebrev. Det sker utan några kända olägenheter och systemet får sägas åtnjuta ett allmänt förtroende som är lika grundmurat som det gamla systemet med aktiebrev. Många av de aktiebolag som finns har bildats av företag som uteslutande eller nästan uteslutande ägnar sig åt att bilda aktiebolag och sälja dem på marknaden. I samband med en sådan yrkesmässig bolags- bildning upprättas regelmässigt aktiebrev som överlämnas till köparen. Bolag som bildas av aktieägarna själva väljer emellertid ibland att inte utfärda aktiebrev. Det torde förekomma bl.a. i bolag med en enda aktie- ägare eller med få aktieägare som alla hör till samma familj eller släkt. I sådana bolag är ägarförändringar sällsynta och välbekanta för de övriga aktieägarna och behovet av aktiebrev är inte stort. När någon anmäler att aktie i ett sådant bolag övergått på honom och företer köpebrev, bodelnings- eller arvskifteshandlingar eller andra dokument som styrker anmälarens påstående att han är ny aktieägare i bolaget, så för bolagets styrelse in honom i aktieboken och utbetalar i fort- sättningen utdelning på aktien utan att fordra att aktiebrev eller kupong företes. I koncernförhållanden är det också enligt uppgift inte ovanligt att de helägda dotterbolagen inte utfärdar några aktiebrev för att be- spara moderbolaget besvär med dokumenthanteringen. De flesta kupongbolag använder emellertid fortfarande aktiebrev. Har bolaget en inte helt begränsad aktieägarkrets innebär det en hel del betungande rutiner, något som framgår redan av föreskrifterna i 3 kap. 4 § om vilka uppgifter som skall finnas antecknade på ett aktiebrev. Här skall endast nämnas att ett aktiebrev skall ställas till viss man och innehålla uppgift om ordningsnummer på den eller de aktier som avses med brevet. Det innebär att på aktiebrevet skall finnas en namn- uppgift och en nummeruppgift som skall överensstämma med mot- svarande uppgifter i aktieboken. Det är naturligtvis möjligt att om aktieboken förs med hjälp av dator producera aktiebrevet data- maskinellt med utnyttjande av uppgifterna i aktieboken, men annars krävs att någon för in namnet och ordningsnumret i aktiebrevet. skall därefter undertecknas av styrelsen eller enligt styrelsens fullmakt av bank. I de bolag som diskuteras torde det sällan bli aktuellt att låta en bank svara för underskriften. Den be- stämmelsen hör till en svunnen tid när börsbolagen fortfarande var kupongbolag. Man får alltså räkna med att det är styrelsen som skall stå som undertecknare på varje aktiebrev. Med styrelsen förstås minst hälften av styrelseledamöter. Namnteckningarna får emellertid återges genom tryckning och det ger möjlighet att i formu- läret trycka namnteckningarna i facsimil eller, om bolaget har formulä- ret på dator, scanna in namnteckningarna, något som befriar styrelse- ledamöterna från besväret att själva underteckna varje aktiebrev. Den möjligheten måste emellertid brukas med försiktighet så att aktiebrev inte utfärdas på formulär som innehåller namn på ledamot som avgått eller eljest inte har deltagit i beslutet att utfärda aktiebrevet. Om styrelseledamöterna befrias från att egenhändigt underteckna aktie- breven, måste bolaget i styrelseprotokoll anteckna att aktiebrev utfär- das enligt beslut av ledamöter som på aktiebrevet anges som under- tecknare. skall slutligen expedieras till den nye aktieägaren varvid dagen för utfärdandet skall finnas antecknat på aktiebrevet. Den sistnämnda uppgiften innefattar alltså ytterligare ett manuellt moment. Som framgått har utfärdandet av aktiebrev många och därmed kostnadskrävande inslag. Hantering av redan utgivna aktiebrev innebär ytterligare och kanske större kostnader för bolaget. Det är då framför allt växlingen av aktiebrev som är betungande. Det är nämligen vanligt att aktiebrev måste bytas ut. Det kan för att ta två praktiska exempel inträffa i samband med arvskifte eller när någon säljer en del av sina aktier. I det sistnämnda fallet skall förvärvaren ha ett aktiebrev av- seende de sålda aktierna och överlåtaren ett som avser de återstående. De nya aktiebreven skall förses med uppgift om att de lämnats i utbyte för annat aktiebrev. I samband med ett sådant utbyte skall bolaget makulera det äldre aktiebrevet med tillhörande kuponger på ett betryggande sätt. I lagen behandlas särskilt hur aktiebreven skall hanteras i samband med nedsättning av aktiekapitalet. Sker det för återbetalning till aktie- ägarna genom inlösen av aktier är bolaget skyldigt att fordra in aktie- breven för anteckning på dessa om återbetalningen. Bolaget kan också med eller utan återbetalning besluta sätta ned det nominella beloppet på aktierna. Det nya beloppet skall då antecknas på alla aktiebrev. En ytterligare variant är att bolaget drar in vissa aktier utan återbetalning till aktieägarna. avseende de indragna aktierna skall fordras in för anteckning om indragningen. I lagen behandlas också hur aktiebreven skall hanteras i samband med likvidation. Skifteslikvid skall utbetalas mot uppvisande av aktie- brev och betalningen skall antecknas på brevet. I detta sammanhang skall också påpekas att aktieägarna har kostnader för hanteringen av de aktierättsliga dokumenten även om dessa kostnader inte är lika synliga. En aktieägare måste uppsöka viss bank för att få sina kuponger utbytta mot pengar och har alltså inte möjlighet att anmäla till bolaget att han önskar att utdelningar och andra betalningar från bolaget sätts in på visst bankkonto. Den ordning som beskrivits gör ett på många sätt föråldrat intryck. Det är inte underligt att de stora aktiebolagen övergav den till förmån för ett datoriserat system för för- enklad aktiehantering och fullföljde detta med att övergå till ett helt papperslöst system . I den masshantering som börshandel av aktier innebär var det inte kostnads- effektivt att låta aktieöverlåtelserna ske med hjälp av aktiebrev, utdel- ningarna med hjälp av kuponger och emissionerna med hjälp av emissionsbevis. Kostnaderna för datorkraft har sjunkit enormt och gäller att det knappast är kostnadseffektivt i något aktiebolag att hantera aktierna och de ekonomiska rättigheter som aktierna ger med hjälp av skriftliga dokument. Det är ett välkänt problem att när aktiebrev har utfärdats aktieägarna inte sällan förvarar dem på ett sådant sätt att breven inte kan återfinnas. Det är primärt ett problem för aktieägarna som inte får någon utdelning av vinst eller utbetalning i samband med nedsättning av aktiekapitalet eller likvidation, om bolaget för detta kräver att aktiebrev skall företes eller viss kupong ges in. Detsamma gäller möjligheterna att delta i emission. Är aktieägarna införda i aktieboken kan de delta i bolagets förvaltning utan hinder av att aktiebrevet förkommit. Det innebär att de kan rösta på bolagsstämma och klandra stämmobeslut samt beroende på ägarstrukturen i bolaget utöva de rättigheter som aktiebolagslagen ger åt minoriteter av viss storlek. Men har aktiebrevet förkommit innan de har hunnit bli införda kan de inte utöva en aktieägares rätt i bolaget. En aktieägare utan aktiebrev har också svårt att överlåta och pant- sätta sina aktier. Visserligen blir en aktieöverlåtelse eller pantsättning obligationsrättsligt giltig redan genom avtalet. Men förvärvaren eller panthavaren kan inte utesluta att aktiebrevet återfinns och i så fall får han inte behålla aktierna, om överlåtaren eller pantsättaren gör en ny överlåtelse eller pantsättning och i samband därmed överlämnar aktie- brevet till sin nye avtalskontrahent. En förvärvare eller panthavare som inte fått aktiebrevet i sin hand kan inte heller vara säker på att få behålla aktierna om överlåtaren eller pantsättaren senare går i konkurs. Konkursförvaltaren kan då begära att det förkomna aktiebrevet dödas och att ett nytt utfärdas i konkursboets namn. Utan aktiebrevet i sin hand kan förvärvaren inte heller bli inskriven i aktieboken och har därför inte någon möjlighet att delta i bolagets förvaltning. Han kan naturligtvis inte heller komma i åtnjutande av de ekonomiska rättig- heter i bolaget som utövas mot företeende av aktiebrev eller kupong. Den som köper aktier när aktiebrevet förkommit tar alltså en mycket stor risk. Detsamma gäller den som ger lån med aktier som pant utan att aktiebrevet till honom. Men förkomna aktiebrev skapar också problem för bolaget och övriga aktieägare. Aktieägaren kan som nämnts inte delta i emission om bolaget kräver att aktiebrev eller kupong skall företes. Han går därmed miste om den ekonomiska fördel som rätten att teckna aktier eller skuldebrev ofta innebär. Men bolaget går miste om det kapitaltillskott eller lån som aktieägaren annars hade lämnat och som bolaget hade behov av. Vidare kräver vissa beslut om ändring av bolagsordningen en utomordentligt kvalificerad majoritet. Har aktiebrev avseende av samtliga aktier eller av samtliga aktier av visst slag för- kommit och de som står antecknade i aktieboken som ägare till aktierna avlidit eller eljest upphört att vara ägare, kan ändring som avses i 9 kap. 31 § respektive 33 § 1 inte längre beslutas i bolaget. Det kan också uppstå problem kring andra minoritetsskyddsregler om en del av aktierna saknar kända ägare. Det kan exempelvis vara olyckligt om ett moderbolag har av aktierna i dotterbolaget, den kända minoriteten i dotterbolaget och okända ägare resten. I det läget kan varken majoriteten eller minoriteten påfordra inlösen enligt 14 kap. 31 §. Sådana problem kan ibland lösas genom att förkomna aktiebrev dödas efter ett kungörelseförfarande varpå bolaget kan utfärda nya aktiebrev. Men om aktiebreven är borta är det lätt att aktierna inte heller uppmärksammas i samband med exempelvis bouppteckning efter en avliden aktieägare och då går kunskapen om vem som äger aktierna förlorad och ingen tar initiativ till att aktiebreven dödas. Till bilden hör också att förfarandet är kostsamt och tidskrävande. ger en ofullständig bild av ägarstrukturen I det föregående har kommittén visat på de problem som förorsakas av att aktiebreven förkommer och att aktieboken inte förs på ett korrekt sätt. Det medför att boken inte avspeglar de verkliga ägarförhållandena i bolaget. I själva verket är problemet större än så. Enligt 3 kap. 14 § kan sådan ur aktie uppkommen rätt som utövas mot företeende eller av- lämnade av aktiebrev, kupong eller annat särskilt bevis som utges av bolaget göras gällande utan att aktieägaren är införd i aktieboken. Det innebär att den som har förvärvat aktier i ett aktiebolag som en ren kapitalplacering och utan avsikt att delta i bolagets förvaltning, kan avstå från att föra in sig i aktieboken. Han har då inte rätt att rösta på bolagsstämma och kan inte utöva de minoritetsrättigheter som lagen tillhandahåller men kan lyfta utdelning, nedsättningsbelopp och skiftes- likvid mot företeende av aktiebrev eller kupong. Och skulle han senare känna att han vill bli mera aktiv och delta i bolagets förvaltning kan saken lätt ordnas genom att aktiebrevet ges in tillsammans med en begäran om att nye ägaren skall antecknas i aktieboken. Det är osäkert hur många som väljer att inte anmäla sig för införing i aktieboken men det står ändå klart att aktieboken i ett kupongbolag inte alltid ger en uttömmande och korrekt bild av ägarförhållandena. Det är en olägenhet för bolaget eftersom det kan leda till att bolagsledningen blir osäker på var makten i bolaget ligger och vad majoriteten önskar i fråga om bolagets förvaltning, något som i sin tur går ut över övriga aktieägare. Vidare kan oklara ägarförhållanden omöjliggöra en överlåtelse av bolaget eftersom köparen normalt vill försäkra sig om att köpet omfattar samtliga aktier. Okända aktie- innehavare utgör dessutom självfallet ett problem för den som vill förbereda en aktion på bolagsstämma genom fullmaktsinsamling.