sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — En rättegång kan även upplevas som något som i vissa fall kan vara skadligt för företagets varumärke eller allmänna renommé. I många fall sker därför i stället en uppgörelse i godo mellan innehavaren av en registrering och någon som menar att den inte borde ha kommit till stånd. Sådana uppgörelser behöver i och för sig inte bli färre om en prövning sker hos . En annan faktor som talar till fördel för ett system där hävning av en registrering kan ske på administrativ väg är utvecklingen inom EU. Som framgått av avsnitt 3.1 skall en begäran om hävning av en registrerad gemenskapsformgivning framställas hos OHIM. Myndigheten har sedan att ta ställning till registreringens giltighet. En registrerings giltighet kan komma under en medlemsstats dom- stols bedömning endast i samband med en talan om intrång i skyddet. Till detta kommer även strävan att uppnå en nordisk rättslikhet. och har redan infört lagstiftning som innebär att en registrering kan bli upphävd genom ett administra- tivt förfarande hos respektive lands patentmyndighet. I har lagts fram förslag med ett likartat innehåll. Bland de omständigheter som talar mot ett förenklat administ- rativt förfarande kan inledningsvis nämnas att innehavaren eller tredje man önskar en prövning i domstol utan någon föregående prövning hos . Hävning av en registrering En ytterligare, och kanske mer betydelsefull faktor, är risken för en förlängd process. Genom att en ytterligare prövningsinstans inrättas kan ett slutligt avgörande bli fördröjt. Det kan tänkas bli fallet särskilt om någon av parterna har något att vinna på en för- dröjning och har tid och resurser att driva en omfattande process om en registrerings giltighet. I sammanhanget kan även framhållas de organisatoriska effekter ett system med administrativ prövning skulle få för . En viss förstärkning eller omdisponering av verkets resurser kan bli nödvändig för att möta de krav som den nya arbetsuppgiften ställer. Det är dock svårt att bedöma hur omfattande dessa åtgärder skulle behöva bli, eftersom det är ovisst i vilken omfattning pröv- ning i administrativ ordning kan tänkas bli aktuell. Det kan exem- pelvis nämnas att processer som enbart rör frågan om hävning, dvs. där talan om intrång inte är aktuell, varit sällsynta. Slutsatserna av den gjorda genomgången pekar sammantaget på en rad goda skäl för att tillåta prövning av giltigheten av en registrering på administrativ väg. En sådan ordning måste givetvis ske med beaktande av berättigade krav på rättssäkerhet. 6.4.2Utformningen av ett förfarande för hävning av en registrering i administrativ ordning Varken Varumärkeskommitténs eller patentprocessutred- nings förslag till administrativ hävning framstår som några goda lösningar för formskyddsområdet. Beträffande Varumärkeskom- mitténs förslag kan konstateras att innehavaren av en registrerad formgivning i flertalet fall sannolikt skulle bestrida en begäran om hävning, varför lagen troligen bara skulle fyllas med onödiga bestämmelser. Orsaken till detta är att reformbehovet ter sig något annorlunda inom varumärkesrätten. Det förekommer att varumär- ken, som är i bruk, står kvar i registret och på så sätt utgör hinder mot senare registreringar. Mot bakgrund av att en varumärkesregistrering inte är tidsbegränsad, kan detta få besvärliga konsekvenser för den som senare vill registrera ett varumärke. Eftersom innehavare av sådana registreringar i många fall inte har något intresse av att registreringen består, finns det på varumärkesrättens område goda skäl för den begränsade möjligheten till hävning i administrativ ordning som föreslagits av . Hävning av en registrering Det förslag som patentprocessutredning presenterat för begränsning av patent i administrativ ordning passar mindre bra när det gäller skydd av formgivning. En formgivning är ju normalt inte något som kan begränsas på samma sätt som ett patent. Slutsatsen blir därför att en särskild lösning bör tas fram på området för registreringar av formgivning. Ett förfarande hos för att i administrativ ordning pröva giltigheten av registreringar av formgivning bör vara snabbt, enkelt och billigt. Prövningen får inte, som tidigare framhållits, bli ytterligare en instans som kan komma att användas i förhalande syfte. Vid valet av lösningar när det gäller möjligheten att hos Patent- verket få registreringars giltighet prövade är den ena ytterligheten ett närmast domstolslikt förfarande, den andra ett högst förenklat förfarande där endast innehavaren själv, med bistånd av verket, kan begära omprövning. Ingen av dessa ytterlighetslösningar finner utredningen vara särdeles lyckad. Mot ett alltför domstolsliknande förfarande kan sannolikt riktas kritik av principiell art, eftersom beslutsmyndigheten skall ompröva sina egna beslut. Här kan hänvisas till de överväganden som ledde fram till bildandet av PBR (se Ds H 1976:1 och prop. 1976/77:96). Å andra sidan kan anmärkas att , med den omfattning av officialprövningen som utredningen tidigare föreslagit (se SOU 2000:79), kommer att göra en högst begränsad materiell prövning innan registrering sker. Ett ytterligare skäl mot ett alltför domstolsliknande förfarande är att vissa bevismedel får anses förbehållna domstolarna. T.ex. torde detta gälla vittnesförhör under ed. Något som vidare talar mot ett sådant förfarande är en ökad tidsåtgång för att få en fråga om hävning av en registrering prövad. Härutöver tillkommer andra frågor som kan vålla problem om förfarandet blev alltför omfat- tande. Nämnas kan t.ex. fördelning av rättegångskostnader och den närmare regleringen av ett muntligt förfarande. Ytterligare ett argument mot ett omfattande förfarande är det förhållandevis ringa antalet rena hävningsprocesser. Den andra ytterligheten, där prövningen skulle vara ytterst begränsad, blir med största sannolikhet helt verkningslös. Redan enligt nu gällande lagstiftning kan en mönsterhavare genom avstå- ende få en registrering struken ur registret. De fall där en ändring av registreringen skulle bli aktuell blir sannolikt inte alltför vanliga, Hävning av en registrering i synnerhet mot bakgrund av att formgivningen i sitt ändrade utse- ende måste behålla sin identitet. Som ett möjligt mellanalternativ kan man tänka sig att utgå ifrån (se 26–28 §§ FL). Dessa bestäm- melser har föreslagits få utvidgad tillämpning (se Ds 1998:42). En möjlighet till omprövning inom beslutsmyndigheten är även något som är väl förankrat inom förvaltningsrätten. I korthet kan den nuvarande lydelsen av 27 § FL sägas innebära följande. Om en myndighet finner att ett beslut som den meddelat är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skall det ändras av myndigheten om det kan ske snabbt, enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Det som begränsar bestämmelsens tillämplighet på det industriella rättsskyddets område är att ändring inte får ske till nackdel för någon enskild part. Typiskt sett är ett ärende som rör en registrerings bestånd ett flerpartsärende. Oavsett i vilken riktning beslutet går, dvs. avslag eller bifall till en begäran om häv- ning, kommer någon part att påverkas negativt. Det är framförallt trygghetsaspekten som motiverar ståndpunkten att myndigheten inte skall få ändra ett tidigare meddelat beslut till nackdel för någon enskild part. Aspekten gör sig särskild påmind i ärenden med flera enskilda parter och har lett till uppfattningen att beslut i sådana ärenden i princip inte går att ändra efter omprövning. Trygghetsaspekten är naturligtvis särskilt framträdande om ett beslut vunnit laga kraft. I motsatt fall kan beslutet normalt överklagas till högre instans, varför parterna ännu inte kan känna sig helt säkra på att beslutet kommer att gälla . Ett beslut om registrering av ett mönster vinner laga kraft och kan med nuvarande regler inte anses vara möjligt att rätta i administrativ ordning av (se RÅ 1992 ref 64). Man kan dock konstatera att den nuvarande utformningen av invändningsförfarandet inom varumärkesrätten i princip innebär att en beviljad registrering kan hävas av . Detsamma föreslås bli gällande inom mönsterrätten (jfr SOU 2000:79 s. 114 ff.). Detta förfarande har inte ansetts stå i konflikt med den tidigare nämnda trygghetsaspekten. Den part som innehar registreringen kan heller inte känna sig helt trygg i att denna kom- mer att bestå även sedan invändningsförfarandet avslutats. Redan enligt den nuvarande lydelsen av ML är det möjligt att vid domstol få registreringens giltighet prövad under hela dess giltighetstid. Hävning av en registrering viss begränsning råder dock genom bestämmelserna om preklusion (31 § andra stycket). Genom att modifiera bestämmelsen om omprövning i FL skulle man kunna foga in den i en ny formskyddslag som ett alternativ till en domstolsprövning. Den ändring som i så fall måste göras är att ta bort kravet på att en omprövning inte får ske till nackdel för någon enskild. Det kan framhållas att den tidigare nämnda prome- (Ds 1998:42) innehåller förslag med detta innehåll för för- valtningsrätten i stort (se avsnitt 6.4 och de upprättade lagför- slagen). Registreringen skall dock enligt utredningens förslag inte i något fall upphöra innan ett lagakraftvunnet beslut eller dom före- ligger. Det skulle innebära att den som är missnöjd med Patentver- kets prövning alltid kan få saken prövad inför domstol. Det skall också tilläggas att omprövningen när det gäller formskydd endast skulle avse rena fall av talan om hävning, dvs. utan samband med en intrångstalan. Dessa fall bör som endast kunna bli föremål för prövning vid allmän domstol. Utöver att en omprövning inte får ske till nackdel för någon enskild innehåller 27 § FL krav på att beslutet skall vara uppenbart oriktigt. Som regel skall därför felaktigheten framgå redan vid en genomläsning av en begäran om omprövning eller ett överklagande (se prop. 1985/86:80 s. 78). Det skall vara lätt för myndigheten att konstatera om beslutet är felaktigt och det skall inte behövas någon mer ingående granskning från myndighetens sida av ett redan fattat beslut. För att vinna i snabbhet och enkelhet kunde man tänka sig att låta företa omprövning endast i uppenbara fall (se 27 § FL). Är saken inte uppenbar, skulle begäran om prövning i administrativ ordning avvisas. Den som då vill få saken prövad skulle ha att vända sig till domstol. En sådan lösning framstår dock som mindre lämplig vid prövning av en registrerad formgivnings giltighet. är det så att merparten av de situationer där häv- ning kan komma ifråga förutsätter någon form av närmare gransk- ning av ärendet. Exempelvis kan detta gälla vid åberopande av tidi- gare registreringar som är så lika den ifrågasatta registreringen att den sistnämnda inte borde bestå. Det kan också framhållas att syf- tet med en prövning i administrativ ordning av ett redan fattat beslut i princip är att få till stånd ett materiellt riktigt beslut. En prövning bör därför kunna leda till ändring i alla de fall en felaktig- het kan konstateras i registreringsbeslutets giltighet, som någon Hävning av en registrering annan än påtalat i en begäran om hävning i administ- rativ ordning. Sammanfattningsvis menar utredningen att det kan ifrågasättas om ett krav på att felaktigheten är uppenbar skall gälla. En ytterligare förutsättning för att omprövning skall kunna ske enligt FL är att beslutet kan ändras snabbt och enkelt. Bestämmel- sen får självständig betydelse först sedan det står klart att beslutet är oriktigt. Innebörden av detta krav är att myndigheten inte är skyldig att ändra ett beslut i de fall då själva rättelseförfarandet ställer krav på ytterligare tidskrävande eller omständlig utredning i ärendet sedan det väl konstaterats att beslutet är oriktigt. Motivet för bestämmelsen är att ett slutligt avgörande av ärendet inte bör dröja alltför . Ett sådant krav medför således inte någon mate- riell bedömning av beslutets riktighet. Inom området för en formskyddslag är de åtgärder som Patent- verket behöver vidta sedan myndigheten konstaterat att registre- ringen inte bör bestå sällan eller aldrig tidskrävande. Liksom i för- valtningsrätten i stort finns dock anledning att upprätthålla ett krav på att en prövning av ett tidigare fattat beslut om registrering av en formgivning inte i onödan får fördröjas. Det finns därför motiv för att upprätthålla ett krav på att en prövning av en registrerings giltighet bör få ske endast i de fall detta kan ske snabbt och enkelt. Ett sådant krav hänger samman med en av de invändningar som kan riktas mot ett system med administrativ prövning, nämligen att det onödigt fördröjer det slutliga avgörandet av ärendet. För att kravet skall få en reell innebörd bör det omfatta handläggningen av ärendet i sin helhet och inte endast, som är fallet i FL, den tid som det tar att rätta beslutet sedan en felaktighet konstaterats. Sammanfattningsvis anser utredningen således att det i form- skyddslagen bör införas bestämmelser som tillåter att pröva giltigheten av gjorda registreringar. bör kunna företa en prövning i de fall detta kan ske snabbt, enkelt och billigt för de inblandade parterna. För att göra klart att – även om försla- get tar sin utgångspunkt i förvaltningsrätten – prövningen måste göras med beaktande av förhållandena inom området för en form- skyddslag, bör kravet ges ett något annat uttryck än i FL. Utred- ningen föreslår därför att prövning skall kunna ske i de fall ärendet kan avgöras enkelt och utan dröjsmål. Bestämmelsen bör inte ges samma snäva innebörd som i FL. bör således kunna utsträcka sin granskning av ärendet Hävning av en registrering till att avse viss ytterligare handläggning utöver att begära in ett skriftligt svar från innehavaren. Exempelvis kan undantagsvis viss ytterligare skriftväxling framstå som påkallad. Det bör inte heller helt uteslutas att ett visst muntligt inslag i förfarandet kan före- komma enligt de ramar för detta som ges i FL. Fråga är härefter om en prövning av med den angivna omfattningen skall ingå som ett obligatoriskt led när någon önskar få till stånd en hävning av en registrering eller om den enskilde skall kunna välja mellan att begära prövning av beslutet hos eller att väcka talan vid allmän domstol. Mot en sådan valfrihet kan invändas främst att omprövningen i så fall inte kommer att bli den spärr mot att onödiga frågor förs upp till domstolsprövning som är ett av syftena med förslaget. Mot en obligatorisk prövning vid kan dock, som anmärkts tidigare, invändas att det ibland endast skulle bli en onödig omgång, vilken inte tjänar något ändamål utan endast tar tid. I vissa fall kan det nämligen förhålla sig på det sättet att tvisten är av en sådan art att den under alla omständigheter måste prövas i domstol. Det ter sig i dessa fall som mindre lämpligt att utsätta den enskilde för en onödig tidsåtgång genom att frågan först måste behandlas inom . Utredningen menar därför att övervägande skäl talar för att en prövning av registreringens giltighet hos skall vara ett alternativ till en domstolsprövning. Det bör således stå den enskilde fritt att välja vilken form av prövning som lämpar sig bäst i det förevarande fallet. Genom den föreslagna ordningen bör uppnås i vart fall två saker: domstolarna avlastas vissa fall som är av uppenbar karaktär och processekonomiska vinster görs genom att processen sannolikt renodlas under hanteringen hos . De frågor som härefter inställer sig är dels den närmare utform- ningen av de regler som skall styra handläggning, dels vad som skall ske sedan verket tagit ställning i ett ärende om hävning av en registrering. Utredningen har härvidlag strävat efter att i möjligaste mån utforma bestämmelserna i anslutning till förslag (SOU 2001:26). Det finns goda sakliga skäl för detta. Ärenden som rör hävning av varumärkesregistreringar och registreringar av formgivning kommer båda att handläggas hos i . Det kan antas att ett så likartat förfarande som möjligt underlättar för myndigheten. Hävning av en registrering vidare antas att ett enhetligt system för prövning av registreringar motverkar missförstånd från allmänhetens sida. I likhet med förslag bygger således de regler som skall styra handläggning på BfL. Utredningen ansluter sig även till den bedömning kommittén gjort beträffande frågan om parternas kostnader. Det skall således inte vara möjligt att inom ramen för prövningsförfarandet hos få ersättning för rättegångskostnader. Förs ärendet över till domstol kan dock dessa kostnader enligt 18 kap. RB komma att ersättas. En närmare kommentar till reglerna om förfarandet ges i författnings- kommentaren (se kapitel 12 nedan). Med utgångspunkt i vad som sagts skall det således vara möjligt för innehavaren, i de fall registreringen hävs, att söka åter- av beslutet. Mot bakgrund av den större befogenhet får att pröva giltigheten av registreringar av formgiv- ning, krävs en särreglering i förhållande till förslag i de fall prövningen leder till ett avslag. Har ogillat en begäran om hävning bör sökanden ha möjligheten att överklaga beslutet till allmän domstol. Om bedömer att ärendet inte kan behandlas enkelt och utan dröjsmål, skall sökanden underrättas om detta och ges tillfälle att få ärendet överlämnat till tingsrätten. Andra slutliga beslut i ett ärende om administrativ omprövning av en registrering bör kunna överklagas till tingsrätt. De beslut som kan fatta under handläggningen är inte av en sådan art att de bör kunna överklagas särskilt. Som framgått av utredningens förslag skall vara den domstol till vilka ärenden om administrativ prövning förs sedan tagit ställning i dem. Till frågan om val av dom- stol återkommer utredningen i kapitel 8. Förslag: Ett invändningsförfarande bör inte bibehållas. Skälen för förslaget: Som framgått av avsnitt 6.1–6.4 föreslår utredningen att skall ha en möjlighet att i administra- tiv ordning häva en registrering. I DDL och NPD finns inte någon möjlighet till att framställa invändning mot en registrering. I stället finns en möjlighet att under registreringens hela giltighetstid Hävning av en registrering begära prövning av densamma i administrativ ordning. Intresset av nordisk rättslikhet talar därför för att invändningsförfarandet avskaffas. För denna ståndpunkt talar även utvecklingen på det europeiska planet. I förslaget till förordning om gemenskapsform– givning finns inte något invändningsförfarande. I stället kan en begäran om hävning i administrativ ordning framställas hos OHIM. Enligt ML:s nuvarande bestämmelser kungörs ett mönster innan registrering sker. av från det att kungö- relse skett kan invändning framställas mot en registrering av mönstret. Det huvudsakliga syftet med bestämmelsen är att kom- plettera granskning av mönstrets nyhet m.m. Under handläggningen av ärendet har möjlighet att beakta allt myndigheten får kunskap om och som kan hindra en registrering. Myndigheten är således inte bunden av de omständig- heter som framkommer genom gjorda invändningar. Utredningen har i sitt delbetänkande (SOU 2000:79) bl.a. före- slagit att ML, i likhet med vad som gäller enligt VmL, skall utfor- mas så att mönstret kungörs i samband med att registrering sker. Därefter kan enligt förslaget invändning göras mot registreringen. Om en registrering kan hävas i administrativ ordning, så kan det ifrågasättas om det härutöver är nödvändigt med en möjlighet att göra invändning mot en registrering. För att behålla ett invänd- ningsförfarande talar intresset av rättslikhet mellan de skilda svenska lagarna på det industriella rättsskyddets område. Enligt bl.a. det framlagda förslaget till ny VmL skall invändning kunna framställas mot en registrering av ett varumärke. Men å andra sidan sträcker sig möjligheten till hävning i administrativ ordning av ett registrerat varumärke inte så långt som utredningens förslag på formskyddsområdet. Ett annat skäl som talar mot ett avskaffande av invändningsförfarandet är följande. Ju som går från tiden för registrering, desto mer inrättar innehavaren sin verksamhet därefter. Det kan exempelvis röra sig om nedlagda kostnader för att framställa den produkt som en formgivning ingår i eller för att marknadsföra densamma. Det kan antas att dessa kostnader växer i takt med den tid som registreringen är giltig. Givetvis avtar de sedan formgivningens kommersiella värde i allt väsentligt förbrukats, men när detta sker är vanskligt att bedöma. Detta är en omständighet som med viss styrka talar för att en eventuell prövning av registreringens giltighet bör ske . Hävning av en registrering Genom att invändning kan göras mot registreringen kan antas att en sådan utveckling främjas. Mot detta talar dock att det inte med säkerhet går att säga i vilken utsträckning enskilda och företag kommer att bevaka kungörelser av registrerade formgivningar. Enligt vad utredningen erfarit är det vanligt att en registrering inte ifrågasätts förrän det föreligger ett faktiskt behov av att göra detta, t.ex. när någon avser att påbörja produktion och marknadsföring av en viss produkt och vid en kontroll finner att detta kan medföra intrång i ett mönster- skydd. Eftersom tiden för invändning i regel då har löpt ut uppnår man inte syftet med att få till stånd en prövning av registreringens giltighet . I sammanhanget bör också framhållas den risk som det medför att ha flera skilda prövningsmöjligheter av en registrerings giltighet, något som kan vara ägnat att fördröja ett slutligt avgörande. Det kan t.ex. tänkas att ett invändningsärende överklagas till PBR och slutligen till Regeringsrätten. När invändningsärendet avgjorts kan den som gjort invändning ansöka om en prövning i administrativ ordning hos . På så sätt kan innehavaren få sväva i ovisshet om giltigheten av en registrering. Slutligen bör även nämnas den omständigheten, att skulle få administrera två separata system för att pröva giltigheten av en registreringen. Sammantaget menar utredningen att det inte finns tillräckligt starka skäl för att bibehålla ett invändningsförfarande. Det får anses tillräckligt att det finns en möjlighet att angripa en registrering på administrativ väg genom att begära prövning hos . 6.6Särskilda hinder mot en registrerings bestånd Förslag: Rätten till egenartade efternamn samt allmänt kända konstnärsnamn och liknande namn, som inte uppenbarligen syftar på någon avliden, skall kunna utgöra grund för upphävande av en registrering av formgivning. En förutsätt- ning för detta är att användningen av formgivningen skulle medföra nackdel för bäraren av namnet. Att en formgivning innehåller något som kan uppfattas som beteckning för stiftelse, ideell förening eller liknande samman- Hävning av en registrering slutning skall inte längre utgöra självständig grund för upphä- vande av en registrering. Detsamma skall gälla om en formgivning innehåller annans porträtt eller en egenartad titel på någon annans upphovsrätts- ligt skyddade verk. Skälen för förslaget: Enligt ML får ett mönster inte registreras om det innehåller någon i lagen angiven symbol eller kännetecken m.m. (4 § 2). Vid en allmän översyn av lagen ter det sig naturligt att se över de särskilda hindren mot registrering. Det har även, i samband med att utredningens delbetänkande remissbehandlades, påpekats att det är tveksamt om inte utredningens förslag till genomförande av mönsterdirektivet ställer upp fler grunder för ogiltighet än direktivet medger. Slutligen skall påpekas att föreslagit vissa ändringar i de bestämmelser i som innehåller särskilda hinder mot registrering av ett varumärke. I ML föreskrivs att registrering inte får ske av ett mönster i vilket intagits något som kan uppfattas som beteckning för stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning eller som annans här i riket skyddade firma eller varukännetecken eller som annat kännetecken, vilket i näringsverksamhet inarbetats här i riket för annan (4 § 2 b).