sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — I första stycket föreskrivs dels vad den som vill väcka talan vid domstol har att iaktta, dels vad har att iaktta vid en ansökan om hävning i administrativ ordning. Anmälnings- och underrättelseskyldigheten, som skall fullgöras av den som vill väcka talan om hävning, motsvaras av 42 § första stycket första meningen ML. Med anledning av att utredningen i sitt delbetänkande föreslagit att bestämmelserna om tvångslicens skall slopas finns av naturliga skäl ingen bestämmelse om att den som har en tvångslicens skall underrättas. Att i ärenden om administrativ prövning skall underrätta licenstagare och panthavare ter sig som en naturlig serviceåtgärd. är den myndighet som för registret och borde därför enklast kunna tillgodose deras intresse av att bli underrättade om att registreringen är föremål för prövning. Andra stycket innehåller bestämmelser om underrättelseskyldig- het för licenstagare. De motsvaras i sak av 42 § första stycket andra meningen ML. I likhet med vad föreslagit har utredningen inte ansett det nödvändigt med en särskild bestämmelse om att fastställelsetalan kan föras i anledning av ett formskydd. Det får alltså anses följa av att sådan talan kan föras i de fall som avses i 41 § första och andra stycket ML. I fråga om skälen för den föreslagna förändringen får utred- ningen därför hänvisa till vad som anförts av Varumärkeskommit- tén (se SOU 2001:26 s. 330 ff.). Med anledning härav har angetts att underrättelse skall ske i de fall licenstagaren väcker fastställel- setalan med stöd av bestämmelserna i . Anmälnings- och underrättelseskyldigheten i första och andra styckena är en processförutsättning, dvs. talan skall avvisas om det inte visas att förutsättningen är uppfylld. Om käranden inte när talan väcks visar att anmälnings- och underrättelseskyldigheten fullgjorts skall han eller hon ges tid till detta. Några särskilda före- skrifter om på vilket sätt skyldigheten kan fullgöras lämnas inte. I det fall detta anses påkallat kan det lämpligen göras i den till lagen hörande förordningen (jfr den nuvarande lydelsen av 21 och 25 §§ MF). I fjärde stycket anges att panthavare skall jämställas med licens- tagare vid tillämpningen av bestämmelsen. T.ex. skall även pantha- vare, som är antecknade i registret, underrättas av den som vill väcka talan om hävning av en registrering. 61 § är rätt domstol i mål som gäller 1.bättre rätt till formgivning som söks registrerad, 2.ogiltighet av en registrering eller överföring av en registrerad form- givning, 3.intrång i formskydd, 4.fastställelsetalan som angår en registrerad formgivning. I mål om intrång i formskydd får innehavaren även föra talan om intrång i upphovsrätt eller varumärkesrätt i de fall han eller hon gör gällande att den registrerade formgivningen även är skyddad genom en sådan ensamrätt. I paragrafen behandlas frågor om koncentration av allmänna tviste- och brottmål som rör formskyddslagen. Utredningen har i avsnitt 8.2 redovisat sina överväganden i frågan om koncentration av all- männa mål om formskydd till en domstol. Av första stycket, som har sin förebild i 65 § PL, följer att är exklusivt forum i merparten av de mål som rör en formgivning. Talan i de typer av mål som räknas upp kan alltså bara väckas vid . Första punkten avser det fallet att tvist uppstår på ansöknings- stadiet angående vem som är formgivare eller dennes rättsinneha- vare. När registrering skett kan den som påstår sig ha bättre rätt välja att ansöka om prövning i administrativ ordning hos Patent- verket eller väcka talan vid domstol om hävning alternativt överfö- ring. I den sistnämnda situationen blir en tillämpning av punkt 2 i aktuell. Det kan här anmärkas att ärenden där prövat en registrerings giltighet eller en överföring av densamma i admi- nistrativ ordning även de skall föras till (se 31 och 32 §§ samt 41 §). Av punkt 3 följer sedan att mål om intrång i formskydd skall väckas vid . Slutligen framgår av punkt 4 att är exklusivt forum i mål som gäller fastställelsetalan i anledning av ett formskydd. Två skilda typer av fastställelsetalan kan urskiljas. (1) Innehavaren, licensta- gare eller panthavare kan väcka talan för att få fastslaget om han eller hon på grund av registreringen har skydd mot annan (positiv fastställelsetalan). (2) Den som driver eller avser att driva viss verk- samhet kan väcka talan om att få fastslaget om hinder för verksam- heten föreligger med anledning av en registrering (negativ faststäl- lelsetalan). I andra stycket öppnas en möjlighet för rättighetshavaren att i ett mål som rör intrång i ett formskydd alternativt åberopa URL Rättighetshavaren ges således en möjlighet att alterna- tivt åberopa dessa lagar som rättslig grund för sin talan. På så sätt undviks att käranden inte kan åberopa alternativa skyddsmöjlighe- ter på grund av regeln om exklusivt forum i första stycket. Bestämmelsen avser endast de fall när skilda rättsliga grunder åbe- ropas till stöd för att en och samma gärning skall föranleda vissa rättsföljder. I det fall käranden t.ex. gör gällande att intrånget består i att någon satt i produktion ett skyddat alster av brukskonst kan han eller hon vid göra gällande intrång i formskydd alternativt upphovsrättsintrång. Käranden är däremot förhindrad, förutsatt att allmänna forumregler inte tillåter detta, att endast åberopa URL för vissa intrångsgärningar och formskyddsla- gen för vissa andra. I den nämnda situationen är det alltså inte möjligt att åberopa intrång i formskydd med avseende på produk- tionen av det skyddade alstret och endast URL för en försäljning av detsamma. 62 § Dom eller beslut i mål som avses i 61 § skall av domstolen sändas till . I paragrafen ges vissa bestämmelser om underrättelseskyldighet för domstolen. Den motsvaras av 44 § ML. 9 kap. Övriga bestämmelser 63 § får förelägga en sökande som inte har hemvist i att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet hos ver- ket. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske genom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste kända adress. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit fullgjort. Paragrafen motsvarar i sak vad som föreslagits i utredningens del- betänkande (se 12 § i förslaget). Endast vissa språkliga ändringar har gjorts med anledning av den utformning motsvarande bestäm- melse fått i PL från (se 12 §). 64 § En innehavare av en registrering som inte har hemvist i skall ha ett ombud som är bosatt här i landet. Ombudet skall ha behörig- het att för innehavaren ta emot delgivning av stämning, kallelser och andra handlingar i mål och ärenden om registreringen med undantag av stämning i brottmål och föreläggande för part att infinna sig personligen inför domstol. Ombudet skall anmälas till och antecknas i regist- ret. Om innehavaren inte anmält något ombud enligt första stycket, får delgivning i stället ske genom att den handling som skall delges sänds till honom eller henne i den i registret antecknade adressen. Om någon full- ständig adress inte är antecknad i registret, kan delgivning ske genom att handlingen hålls tillgänglig hos och genom att ett medde- lande om detta och om handlingens huvudsakliga innehåll kungörs. Del- givning skall anses ha skett när detta har blivit fullgjort. Paragrafen motsvarar 45 § ML. Med anledning av vad som anfördes i motiven till de ändringar i PL som trädde i kraft har vissa ändringar av språklig karaktär gjorts i förhållande till utredningens delbetänkande (se prop. 2000/01:13 och 45 § i utred- ningens förslag i delbetänkandet). 65 § Regeringen kan under förutsättning av ömsesidighet förordna, att bestämmelserna i 63 eller 64 §§ inte skall gälla för sökande eller innehavare av formskydd som har hemvist i viss främmande stat eller har ett i den staten bosatt ombud som anmälts hos och har den behö- righet som avses i nämnda paragrafer. Paragrafen motsvaras av 46 § ML. 66 § Innehavaren av formgivningen kan ge annan rätt att utnyttja denna. En licenstagare får inte överlåta sin rätt vidare, utan samtycke av innehavaren till formgivningen. Ingår licensen i en rörelse får den dock överlåtas i samband med rörelsen, om inte annat avtalats. I sådant fall sva- rar överlåtaren alltjämt för att licensavtalet fullgörs. Har licens upplåtits eller överlåtits skall på begäran en anteckning göras i registret. Den som begär att en anteckning görs skall betala föreskriven avgift. Om det visas att licensen har upphört att gälla, skall anteckningen stry- kas ur registret. I paragrafen behandlas frågor om anteckning i registret av upplå- telse och överlåtelse av licens. Bestämmelsen har, med vissa ändringar av språklig karaktär, samma innehåll med avseende på vad som sägs om licens i 26 § och 27 § första stycket ML. om överlåtelse av en registrering och rättsverkan av en anteckning i registret finns i 77 §. Pantsättning av en formgivning 67 § Rätten till en registrerad formgivning eller en nationell ansökan om registrering av en formgivning kan pantsättas enligt 68–76 §§. Panträtt i en ansökan om registrering av en formgivning omfattar också en formgivning som avdelas ur den ursprungliga ansökan. Pantsättning kan också avse en internationell registrering av formgiv- ning som har kungjorts enligt 84 § andra stycket. I denna paragraf tas de objekt upp som kan bli föremål för pant- sättning. Pantobjektet kan genomgå vissa förändringar till följd av att en ansökan eller registrering under vissa förutsättningar kan ändras med stöd av 14 eller 34 §§. En ändring av pantobjektet kan även ske genom att en ansökan om samregistrering kan bli föremål för delning. I paragrafens andra stycke har därför i klarläggande syfte införts bestämmelser som reglerar det fall då en eller flera av de formgivningar som ingår i en ansökan om samregistrering blir föremål för delning. Någon särskild bestämmelse har inte ansetts nödvändig i de fall en formgivning ändras, utan den ursprungliga pansättningen omfattar även formgivningen i dess ändrade form. 68 § Panträtt i egendom som avses i 67 § uppkommer genom registre- ring av ett skriftligt avtal om pantsättning av egendomen. Ansökan om registrering görs hos . Om en registrerad panträtt har övergått till någon annan, skall det på begäran antecknas i registret eller i diarium. Har panträtt upplåtits till flera var för sig, har den upplåtelse företräde för vilken ansökan om registrering först kom in till , om inte något annat har avtalats. Görs ansökan om registrering av flera upplåtelser, har de sinsemellan företräde efter den tidsföljd i vilken de har ägt rum, om inte något annat har avtalats. Är upplåtelserna samtidiga eller kan det inte utredas i vilken tidsföljd de har skett, har de lika rätt. Paragrafen har sin förebild i 95 § PL och 34 b § VmL. I första stycket slås fast att panträtten kommer till stånd genom registrering hos av det mellan parterna träffande avtalet om pantsättning. De rättsliga effekterna av registreringen, dvs. det sakrättsliga skyddet, räknas från den tidpunkt då ansökan om registrering av pantavtalet lämnades in. För att registrering skall ske måste avtalet om pantsättning vara skriftligt. I andra stycket föreskrivs att anteckning kan ske i registret eller diarium över inkomna ansökningar om formskydd att panträtten övergått till någon annan. Det skall påpekas att s.k. återpantsättning inte är möjlig, dvs. endast formgivaren eller dennes rättsinnehavare är behöriga att pantsätta formgivningen. Som anmärkts tidigare (se avsnitt 8.3) är det möjligt att utnyttja panten som säkerhet hos flera kreditgivare. Av denna anledning har i tredje och fjärde styckena givits regler om hur den inbördes före- trädesordningen mellan flera borgenärer skall bestämmas. Ansökan om registrering av pantupplåtelse 69 § Ansökan om registrering enligt 68 § görs av den som har rätten till formgivningen eller ansökan om registrering av en formgivning eller av den till vilken panträtten har upplåtits. Sökanden skall styrka upplåtarens rätt till formgivningen eller ansökan om skydd för formgivningen. Vid tillämpning av denna paragraf skall den som i registret är antecknad som innehavare till en registrerad formgivning anses ha rätt till formgiv- ningen, om inte något annat framgår i ärendet. Avser ansökan om regi- strering pantsättning av en ansökan om registrering av en formgivning, skall den som i diarium har registrerats som sökande anses ha rätt till ansökningen, om inte något annat framgår i ärendet. Ansökan får inte bifallas om upplåtaren, när ansökan om registrering görs, inte är behörig att förfoga över den pantförskrivna egendomen på grund av utmätning, konkurs, omyndighet, betalningssäkring, kvarstad eller någon annan anledning. I paragrafen regleras de s.k. legitimationsfrågorna. Den har sin förebild i 96 § PL och 34 c § VmL. Första stycket föreskriver att den som vill registrera ett pant- sättningsavtal skall styrka sin sätt till formgivningen respektive ansökan om registrering av en formgivning. Av andra stycket framgår att den som är antecknad i registret eller, i förekommande fall, diarium, skall presumeras ha en sådan rätt. Enligt utredningens förslag behöver den som ansöker om registrering av en formgivning inte styrka sin rätt till den (13 §). Sökanden kan emellertid få göra det om hans eller hennes rätt till formgivningen sätts ifråga genom t.ex. ett påstående om bättre rätt. skall dock inte på eget initiativ under- söka sökandens rätt till den formgivning som avses med en ansö- kan. En följd av detta är givetvis att presumtionen försvagas. utgångspunkt är att systemet för pantsättning av en ansökan eller en registrering skall vara enkelt och billigt. En annan är att det i första hand åvilar borgenären att kontrollera att sökanden har rätt till formgivningen. Dessa skäl medför enligt utredningen att det finns skäl att, trots risken för att anteckningen i diariet eller regist- ret är felaktig, tillägga dem en presumtionsverkan. I tredje stycket föreskrivs att den som söker om registrering av ett pantavtal i vissa fall inte anses som behörig att förfoga över den pantförskrivna egendomen. I dessa fall får ansökan om registrering av pantavtalet inte bifallas. har dock inte någon sär- skild skyldighet att undersöka om någon av de angivna omständig- heterna är för handen. Får verket kännedom om en sådan omstän- dighet genom att det framgår av handlingarna i ärendet eller på annat sätt skall ansökan givetvis avslås. 70 § Ett avtal om pantsättning kan registreras när formgivningen har registrerats eller, om avtalet avser en ansökan om registrering av en form- givning, när ansökan har registrerats i diarium. Om en pantsatt ansökan om registrering av en formgivning leder till att formgivningen registreras, gäller därefter rätten till den registrerade form- givningen som pantobjekt. Paragrafen har sin motsvarighet i 97 § PL och 34 d § VmL. I första stycket anges från vilken tidpunkt en ansökan om regi- strering av en formgivning respektive en registrerad formgivning kan användas som pantobjekt. Ett avtal om registrering av ett pant- avtal beträffande en registrerad formgivning kan således göras när registreringsbeslutet vunnit laga kraft. Av andra stycket framgår att om en ansökan, som pantsatts, beviljas och registrering sker så blir i stället den registrerade form- givningen pantobjekt. 71 § Även om en panträtt har registrerats, gäller panträtt i den pantsatta egendomen endast om pantavtalet har ingåtts av någon som var rätt ägare till egendomen och behörig att förfoga över den och om avtalet inte heller av någon annan anledning är ogiltigt. Av paragrafen, som har sin motsvarighet i 98 § PL och 34 e § VmL, följer att godtrosförvärv av panträtt i en ansökan om registrering av en formgivning eller en registrerad formgivning inte är möjlig. Vidare framgår av bestämmelsen att en giltig panträtt förutsätter ett giltigt pantavtal. Har pantsättaren inte haft rätt att förfoga över formgivningen leder detta alltså till att borgenären drabbas av avta- lets bristande rättsverkningar. 72 § Panträtten är förfallen, om rätten till formgivningen eller ansökan om registrering av en formgivning har överförts på någon annan eller på grund av bestämmelserna i denna lag inte vidare skall gälla. Paragrafen har sin motsvarighet i 99 § PL och 34 f § VmL. Av utredningens förslag till formskyddslag framgår att en ansö- kan om registrering kan avslås och att en registrering kan förklaras ogiltig hos eller av domstol (se 20 § och kap. 5). Om detta sker förfaller även panträtten, vilket paragrafen ger uttryck för. I likhet med vad som gäller enligt PL krävs inte något sam- tycke av panthavaren för att innehavaren skall kunna avstå från sin registrering och på så sätt få den struken ur registret (se 99 § PL och prop. 1987/88:4 s. 32). Däremot får en registrering inte strykas ur registret innan bl.a. panthavare antecknade där underrättats om innehavarens begäran (se 38 § första stycket). 73 § Registreringen av en panträtt skall strykas, om panträtten genom en dom som har vunnit laga kraft har förklarats ogiltig eller om panträtten har förfallit eller annars har upphört att gälla. I paragrafen, som svarar mot 100 § PL och § VmL, finns bestämmelser om när en anteckning om att panträtt är upplåten i formgivningen skall strykas ur registret. En sådan åtgärd kan vidtas av t.ex. om det framgår att pantavtalet är ogiltigt eller om registreringen av formgivningen upphävts enligt bestämmel- serna i kap. 5. Ett annat fall kan vara att den fordran för vilken panträtten utgjort säkerhet blivit betald. 74 § Pantsättningen gäller från tiden för ansökan om registrering enligt 68 § mot den som senare förvärvar äganderätt eller annan rätt till egendo- men. Ett licensavtal gäller mot panthavaren, om avtalet har slutits före ansö- kan om registrering av pantavtalet. Paragrafen har sin motsvarighet i 101 § PL och 34 h § VmL. I första stycket regleras skyddet för panthavaren i förhållande till gäldenärens s.k. singularsuccessorer. Pantsättningen gäller alltså mot senare förvärvare, andrahandspanthavare och licenstagare. Av detta följer bl.a. att pantborgenären, utan hinder av t.ex. ett senare licensavtal, kan realisera panten. Det saknar därvid betydelse om gäldenären i avtalet har underlåtit att göra förbehåll om panträttens Inte heller har det någon betydelse om senare förvärvare känner till att panträtt tidigare upplåtits. Det ankommer på dem att kontrollera detta i registret eller ansökningsdiariet. Av andra stycket följer att licenstagaren har sakrättsligt skydd i förhållande till en senare förvärvare av panträtt i formgivningen. 75 § Bestämmelser i annan lag om handpanträtt vid utmätning eller i konkurs gäller också för panträtt i rätten till en formgivning eller en ansö- kan om registrering av en formgivning. När ansökan om registrering enligt 68 § kommer in till medför det samma rättsverkningar som när en panthavare tar en lös sak i besittning. Säljs rätten till en pantsatt formgivning eller pantsatt ansökan om regi- strering av en formgivning vid utmätning eller konkurs, består sådana licensavtal som avses i 74 § andra stycket. Paragrafen har sin förebild i 102 § PL och 34 i § VmL. I första stycket ges bestämmelser om panthavarens sakrättsliga skydd mot pantsättarens borgenärer. Reglerna anknyter till redan gällande bestämmelser om handpanträtt. Det sakrättsliga skyddet uppkommer enligt bestämmelsen vid ansökan om registrering av pantsättningsavtalet kommer in till . En panträtt i en formgivning kommer vidare att ha den förmånsrätt som följer med handpanträtt enligt bestämmelserna i förmånsrättslagen (1970:979). Av andra stycket följer att licensavtal består, trots pantrealisa- tion, om avtalet träffats innan ansökan om registrering av ett pant- avtal kom in till . 76 § Pantborgenären får sälja panten och ta ut sin fordran ur köpeskil- lingen endast om han eller hon har underrättat gäldenären och andra kända sakägare om försäljningen och dessa har fått skäligt råd- rum att bevaka sin rätt. Vid en försäljning enligt denna paragraf består sådana licensavtal som avses i 74 § andra stycket. Paragrafen har sin förebild i 103 § PL och 34 j § VmL. I första stycket anges att en förutsättning för att pantborgenären skall få realisera panten är att gäldenären och andra kända sakägare har underrättats om en kommande försäljning. I andra stycket finns regler som syftar till att trygga licenstagares rätt vid sådan pantrealisation som inte sker i samband med utmät- ning eller konkurs. Rättsverkan av anteckning om innehavare m.m. 77 § I mål eller ärenden om en nationellt registrerad formgivning skall den som är antecknad som innehavare i registret anses vara innehavare av registreringen. Överlåtelsen av rätten till en nationell registrering av en formgivning skall på begäran antecknas i registret och kungöras. Har samregistrering skett kan anteckning om överlåtelse endast ske beträffande samtliga formgivningar. Den som begär att en ny innehavare skall antecknas skall betala föreskriven avgift. I mål eller ärenden om en internationellt registrerad formgivning skall den som är antecknad som innehavare i det internationella registret anses vara innehavare av den internationella registreringen. Första stycket motsvarar 27 § fjärde stycket ML. I andra stycket föreskrivs, i likhet med vad som sägs i 27 § första stycket ML att en överlåtelse av registreringen på begäran kan antecknas i registret. Vidare anges, som i 27 § tredje stycket ML, att anteckning om överlåtelse av en formgivning som ingår i en samregistrering inte kan ske. Av tredje stycket, som är nytt, följer att i ärenden om en inter- nationellt registrerad formgivning (se 82–87 §§), skall den som i detta register är antecknad som innehavare anses vara innehavare av den internationella registreringen. På samma sätt som med natio- nella registreringar kan alltså t.ex. underrättelseskyldigheten enligt 60 § fullgöras genom att den som är antecknad i det internationella registret blir underrättad. 78 § Om inte annat avtalats, skall en formgivning som en anställd tagit fram som ett led i sina arbetsuppgifter tillfalla arbetsgivaren. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 8.4. Av paragrafen följer vad som i huvudsak redan enligt dom- stolspraxis gäller. I avsaknad av avtal skall rätten till en formgivning som en arbetstagare tagit fram som ett led i sin anställning tillfalla arbetsgivaren. I det fall formgivningen är av den arten att den även är skyddad som brukskonst enligt URL påverkar denna bestämmelse inte den ideella rätt som då tillkommer formgivaren. Normalt sett lär detta inte i praktiken medföra problem då det som regel i avtal (här innefattas även kollektivavtal) är reglerat vad som gäller för den formgivning som tas fram av en anställd som ett led i dennes arbetsuppgifter. 79 § Om en registrering av en formgivning har upphävts genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till skadestånd eller straff eller besluta om annan åtgärd enligt 42–45 §§ och 47–49 §§. I mål om intrång i en registrerad formgivning skall domstolen, på yrkande av den mot vilken talan förs, förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om upphävande av registreringen slutligt avgjorts. Är talan om upphävande inte väckt, skall domstolen förelägga honom eller henne att göra det . Vad som sägs i andra stycket gäller i tillämpliga delar sådan talan som avses i 61 § första stycket 4. Paragrafen motsvaras av 39 § och 41 § tredje stycket ML. 80 § I ärenden som rör ansökan om registrering av formgivning eller om förnyelse av en registrering skall sökanden betala ansöknings- eller förnyelseavgift. I förekommande fall skall sökanden dessutom betala följande avgifter: –Klassavgift för varje klass av produkter utöver den första, –Samregistreringsavgift för varje formgivning utöver den första, –Förvaringsavgift för varje modell, –Kungörelseavgift för kungörande av varje bild utöver den första. Förnyelseavgift som betalas efter utgången av löpande registreringspe-