sou · GPB330 · 2002-01-01 00:00:00 — Begreppet definieras allmänt som en flytande inrättning som är gjord för att röra sig på eller genom vattnet och som har en viss storlek. När man ändrade bestämmelsen till att omfatta samtliga personer med befälsstatus föreslog , att man skulle införa en definition av begreppet skip och som skulle omfatta alla fartyg som var större än brutto. Förslaget godtogs emellertid inte och någon legaldefintion infördes aldrig. I praxis har det särskilt varit den nedre avgränsningen av begreppet skip som har vållat problem. Frågan har varit om mindre motorbåtar, segelbåtar, gummibåtar, sjöscotrar, roddbåtar, kajaker eller kanoter omfattas av skips-begreppet. I ett rättsfall från Høyesterett var det fråga om en s.k. öppen sjark, med en längd av 25 fot, bredd 8 fot, vikt och med en motor om 15-18 hk, föll in under begreppet skip. Høyesterett besvarade denna fråga jakande och poängterade i sina domskäl att det huvudsakliga syftet med en bestämmelse av ifrågavarande slag var att skapa säkerhet och avvärja faror i trafiken till sjöss. I ett annat rättsfall13 ansågs en plastbåt om 17 fot med en 115 hk motor och med en topphastighet om vara ett skip. Mot bakgrund av syftet med bestämmelsen och för att främja säkerheten till sjöss har även mindre båtar ansetts utgöra skip i norsk rättspraxis. Det avgörande har varit om båten har medfört en sådan risk att det varit naturligt att använda sig av bestämmelsen. Genom ett rättsfall fastställdes den nedre gränsen för vad som ansågs utgöra ett skip. Det rörde sig om en plastbåt, 12 fot lång, 3 fot bred, med en vikt av samt med en 4 hk 1966 s. 916. 1973 s. 433. 1995 s. 1734. 108 En nordisk utblick Denna båt ansågs inte falla in under skips- begreppet i 422 §. Efter tillkomsten av den nya fritids- og småbåtsloven har dock de nedre avgränsningsproblemen kommit att få mindre betydelse. Bestämmelsen är formulerad som ett förbud mot att berusa sig under tjenesten eller når denne forestår. Bestämmelsen drabbar m.a.o. alkoholanvändning som medför berusning i tjänsten, vare sig alkoholintaget har skett före eller under tjänstgöringen (jfr. Tjänstebegreppet täcker tjänstgöring både ombord och på land och har således ett vidare omfång än de plikter som hänför sig till förandet av ett fartyg och ett fartygs framfart. Såsom bestämmelsen är formulerad gäller den berusning oberoende av hur denna har uppnåtts. Bestämmelsen gäller således både alkohol och annat berusningsmedel. Huruvida bedövande medel omfattas är mera osäkert. (Sådana medel omfattas emellertid både av 33 § fritids- og småbåtsloven samt pliktavholdsloven.) För att drabbas av 422 § andra stycket krävs en starkare grad av påverkan än vad som gäller både enligt vegtrafikkloven och fritids- og småbåtsloven. För att kunna avgöra om en person varit berusad görs en konkret värdering i varje enskilt fall. Alkoholkoncentrationen i blodet är därvid inte av avgörande betydelse. Syftet med bestämmelsen – att säkra trafikförhållandena till sjöss – vägs också in. Vid högre alkoholkoncentrationer har man emellertid i rättspraxis ansett att koncentrationen i sig varit tillräcklig för att konstatera berusning. Av rättspraxis kan utläsas att domstolarna har etablerat en vägledande promillegräns om . Trots detta skall det alltid företas en konkret värdering av om påverkan har nedsatt förarens sanse- og bevegelseapparat i sådan grad att han kan anses ha varit oduglig att framföra fartyget. Bedömningen av om gärningsmannen varit oduglig att framföra fartyget skall ske med utgångspunkt i ett brett tidsperspektiv och inte bara knytas till den tidpunkt då ett fel eventuellt har begåtts. Försök att framföra ett fartyg i berusat tillstånd är inte straffbart enligt de allmänna bestämmelserna om försök i straffeloven. En nordisk utblick 109 fick i uppdrag att utreda frågan om införandet av en fast promillegräns för båtförare. Rådet föreslog bl.a. i sitt betänkande en promillegräns om för förare av vissa båtar.16 Rådets förslag resulterade i fritids- og småbåtsloven, som bl.a. innehåller en fast promillegräns om för förare av fritids- och småbåtar. I övrigt innehåller lagen regler om registrering av småbåtar, krav på fritidsbåtar och utrustningen av dessa samt krav på ägare och förare av småbåtar. De tre första styckena i 33 § lyder enligt följande. Under påvirkning av alkohol eller annet berusende eller bedøvende middel må ingen føre eller forsøke å føre en småbåt som har: 1.motor som fremdriftsmiddel, eller 2.seil som fremdriftsmiddel og en største lengde eller mer. Føraren av en småbåt som nevnt i förste ledd regnes alltid som påvirket når han eller hun: 1. har en alkoholkonsentrasjon i blodet som er større enn eller en alkoholmengde i kroppen som kan føre til så stor alkoholkonsentrasjon i blodet, eller 2. har en større alkoholkonsentrasjon i utåndingsluft enn per liter luft. Villfarelse med hensyn till alkoholkonsentrasjonens størrelse fritar ikke for straff. Både uppsåtliga och oaktsamma överträdelser av bestämmelsens promillegräns är straffbara. Straffet för överträdelse av bestämmelsen är böter eller fängelse upp till (se 37 §). 15Lov av 26. 16NOU 1993:21 Fast promillegrense på sjøen. 110 En nordisk utblick Vilka båtar omfattas? Förbudet i 33 § gäller förare av småbåt. Detta begrepp definieras i 1 § som enhver flytende innretning som er beregnet på og i stand til å bevege seg på vann, og som har en største lengde på inntil . Promillegränsen gäller således endast förare av fartyg som inte är längre än . För större fartyg gäller 422 § andra stycket straffeloven (se avsnitt 5.2.2). Förutom att det ställs krav på en viss längd på fartyget för att det ska omfattas av bestämmelserna gäller också att det ska ha motor eller segel som framdrivningsmedel. För segelbåtar gäller dessutom att båten skall vara längre än . Någon åtskillnad mellan båtar som används privat eller näringsmässigt görs inte. Bakgrunden till den nedre avgränsningen när det gäller storleken på båten, är att man ansåg att mindre båtar innehar en lägre skadepotential. Förande eller försök till förande Den straffbara handlingen består i att føre eller forsøke å føre. Bestämmelsen likställer således försök med fullbordad handling. Begreppet föring innebär för det första, att det ställs krav på en mänsklig aktivitet och att det är denna som har utlöst en faropotential. För det andra erfordras att förandet eller försöket härtill har skett med hjälp av motor eller segel. Det föreligger inte något straffbart förande om detta skett enbart med muskelkraft. Bestämmelsen synes inte omfatta förare av båt som bogseras.17 Promillegränsen gäller den som för eller försöker föra båten. För att omfattas av 33 § måste således gärningsmannen anses vara förare. Utgångspunkten är att det är den som faktiskt för båten, t.ex. står vid rodret, som anses som förare.18 Det kan tänkas att flera personer skall anses vara förare av båten. En utgångspunkt för denna bedömning är huruvida båtens egenskaper erfordrar att flera deltar i förandet. I propositionen uttalades att syftet med bestämmelsen är att den skall drabba den som har betydelse för säkerheten ombord och inte 17Strandbakken, A, Båtpromille, 1999, s. 35. En nordisk utblick 111 I samband härmed framhölls att det ibland kunde bli fråga om att avgöra vem som haft ansvaret ombord.19 Det uppställs inte något krav på att förandet skall ha skett under någon speciell tid. Som ovan redogjorts för var det som föreslog en promillegräns om . Departementet hade föreslagit att gränsen sattes vid 0,5 promille.20 Som skäl härför angavs att man ville förmedla ett budskap om att framförande av båt och alkohol inte hör ihop. Departementet menade att en gräns om kunde ge ett tvetydigt budskap. Lagens förbud riktar sig mot den som är påverkad av alkohol eller annat berusande eller bedövande medel. Konstruktionen av bestämmelsen innebär, att man kan straffa personer som har en lägre promillehalt än 0,8 under förutsättning att vederbörande var påverkad vid förandet. Detta påverkanskriterium har självständig betydelse vid andra berusnings- eller bedövningsmedel än alkohol. Även om gärningsmannen inte är synbart påverkad straffas han i alla fall om alkoholkoncentrationen i blodet är högre än . Alkoholpåverkan kan också fastställas genom utandningsluften. I sådant fall är gränsen per liter luft. Förutom att allmänna straffrihetsbestämmelser är tillämpliga vid överträdelser av fritids- og småbåtsloven, finns i lagen en särskild bestämmelse om nödrätt (se 34 §). Bestämmelsen lyder enligt följande. Bestemmelserne i §§ 31 til 33 gjelder ikke for den som fører eller forsøker å före en småbåt for å redde noens person eller gods fra alvorlig fare, når omstendigheterne berettiget båtføreren til å anse denne faren som særdeles betydelig i forhold till den faren som båtføringen ville medføre. Den allmänna bestämmelsen i 47 § straffeloven fastslår att ingen kan straffas för handling som företagits i nöd. Av 34 § fritids- og småbåtsloven framgår att 33 § inte gäller när villkoren för nödrätt är nr 51 (1997-98) s. 18. 112 En nordisk utblick Enligt förarbetena till bestämmelsen innebär detta att handlingen inte bara är fri från straff, utan den är inte heller straffbar. Som exempel på nödrättssituationer anses att båten på grund av oväder måste föras till en säkrare ankringsplats eller att båten skall bistå personer i nöd.21 I samtliga fall uppställer lagen som krav att faran skall vara särskilt betydande. Villfarelse med hänsyn till alkoholkoncentrationens storlek fritar inte från straff. Straffet för överträdelse av 33 § är böter eller fängelse upp till (se Av förarbetena framgår att villkorligt eller ovillkorligt fängelse bör komma i fråga för grövre överträdelser, medan höga böter bör vara tillräckligt i de mindre graverande fallen.22 Även om förande av båtar som faller in under fritids- og småbåtsloven inte kräver något certifikat eller annat offentligt godkännande finns det möjlighet att frånkänna vederbörande rätten att föra en fritids- eller småbåt (se 29 § straffeloven). Förbud mot efterföljande alkoholintag 33 § sista stycket lyder enligt följande. En båtfører som forstår eller må forstå at det kan bli politietterforskning på grunn av føringen, må ikke nyte alkohol eller ta annet berusende eller bedøvende middel i de første seks timene etter at føringen er avsluttet. forbudet gjelder likevel ikke etter at blodprøve eller utåndingsprøve er tatt, eller politiet har avgjort at slik prøve ikke skal tas. En förutsättning för ansvar är att det kan bli fråga om polisundersök- ning på grund av förandet. Detta villkor är centralt i förhållande till aktsamhetsvärderingen. Objektivt måste det också föreligga en tillräcklig sannolikhet för att en polisundersökning kommer att äga 51 (1997-98) s.24. En nordisk utblick 113 Det är dock tillräckligt att det finns en möjlighet för att så kommer att bli fallet för att förbudet skall komma till användning. Förbudet gäller förare av fritids- och småbåtar. Förare av skip enligt 422 § straffloven omfattas inte. Straffet är böter eller fängelse i högst . Enligt 35 § straffas ägaren eller den som på ägarens vägnar disponerar båten, om han överlåter ansvaret för båten till en annan person utan att förvissa sig om att vederbörande uppfyller villkoren för att få föra en båt. Förbudet riktar sig mot ägaren eller den som på ägarens vägnar har rådigheten över båten. Bestämmelsen omfattar endast småbåtar som faller in under fritids- og småbåtsloven. Straffet är böter eller fängelse i högst . De grundläggande bestämmelserna om nykterhetsbrott till sjöss i finns i 23 kap. strafflagen. Flera av bestämmelserna ändrades så sent som . 23 kap. 5 § reglerar fylleri i sjötrafik och bestämmelsen lyder enligt följande. Den som manövrerar ett fartyg eller som i ett fartyg sköter en uppgift som väsentligt påverkar fartygets trafiksäkerhet, efter att ha 1)förtärt alkohol i sådan mängd att alkoholhalten medan uppgiften utförs eller därefter är i hans blod eller per liter i hans utandningsluft, eller att hans förmåga till de prestationer som uppgiften kräver är nedsatt, eller 2)intagit annat rusmedel än alkohol eller intagit sådant rusmedel och alkohol så att hans förmåga till de prestationer som uppgiften kräver är nedsatt, 114 En nordisk utblick och omständigheterna är sådana att gärningen är ägnad att äventyra någon annans säkerhet, skall för fylleri i sjötrafik dömas till böter eller till fängelse i högst . För sjöfylleri i sjötrafik döms dock inte om det fartyg som manövreras är en roddbåt, en segeljolle eller ett med dessa jämförbart fartyg eller då den uppgift som avses i 1 mom. har utförts i ett sådant fartyg. Fartyg definieras i bestämmelsen med färdmedel och anordningar som har kontakt med vattnet och är avsedda för färd på vatten. Med rusmedel avses även läkemedel som sätter ned prestationsförmågan.23 Som framgått är brottsbeskrivningen så konstruerad att också den vars blodalkoholhalt understiger kan dömas för fylleri i sjötrafik om farerekvisitet är uppfyllt. Å andra sidan är gärningen inte straffbar om farerekvisitet inte är uppfyllt även om blodalkoholhalten uppgår till eller överstiger . I förarbetena till reform (när promillegränser infördes ) ansågs att enbart blodalkoholhalten inte kunde läggas till grund för straffbarhet. Som skäl härför anfördes att vid trafik till sjöss är farten vanligen sådan att likadan noggrannhet i prestationerna som vid vägtrafik inte kan förutsättas och att risken för en sammanstötning är mindre till sjöss än inom vägtrafiken. Vidare framhölls att sådana faktorer som trafikförhållanden, typ av farkost och den ställning en person intar inom en besättning på flera personer måste beaktas. Bestämmelsen om fylleri i trafik till sjöss har därför utformats så, att det för straffbarhet, förutom försämrad prestations- förmåga, även förutsätts att förhållandena varit sådana att fylleriet varit ägnat att äventyra annans säkerhet.24 Den nu gällande promillebestämmelsen infördes som ovan omtalats . var promillegränsen för fylleri i sjötrafik . En vägtrafikant som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot vägtrafiklagen25, eller med stöd av den utfärdade bestämmelser, på ett sätt som är ägnat att äventyra någon annans säkerhet, döms för 2323 kap. 12 § strafflagen. 24SOU 1992:131 s. 168). 25Vägtrafiklagen (267/1981). En nordisk utblick 115 äventyrande av trafiksäkerheten till böter eller fängelse i högst sex månader.26 Detsamma gäller den som på ett sätt som avses i föregående stycke ansvarar för manövreringen av ett fartyg eller sköter en uppgift som väsentligt påverkar dess trafiksäkerhet, om han bryter mot sjötrafiklagen27 eller mot bestämmelser som har utfärdats med stöd av den eller för att förhindra sammanstötningar av fartyg till sjöss, i inre farvatten eller kanaler. För grovt äventyrande av trafiksäkerheten döms den som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet, när han ansvarar för manövreringen av ett fartyg eller sköter en uppgift som väsentligt påverkar dess trafiksäkerhet, försummar att på ett behörigt sätt hålla utkik, inte iakttar en med hänsyn till förhållandena lämplig fart, vid fara för sammanstötning inte iakttar väjningsplikt eller på ett annat härmed jämförbart sätt bryter mot sjötrafiklagen eller mot bestämmelser som har utfärdats med stöd av den eller för att förhindra sammanstötningar av fartyg till sjöss, i inre farvatten eller kanaler, handlar så att brottet är ägnat att förorsaka allvarlig fara för någon annans liv eller hälsa.28 Överlämnande av fortskaffningsmedel till berusad Den som överlämnar ett fartyg för att föras, manövreras eller styras av en person som uppenbart befinner sig i sådant tillstånd att han gör sig skyldig till bl.a. fylleri i sjötrafik eller överlåter en uppgift som väsentligt påverkar fartygets trafiksäkerhet till en sådan person, döms för överlämnande av fortskaffningsmedel till böter eller fängelse i högst ett år.29 Enligt den isländska sjölagen30 (238 § andra stycket) straffas en skibsfører som brukar alkohol eller droger så att det blir omöjligt för honom att utföra vad som åligger honom. Straffet är böter eller fängelse. Vad gäller övriga delar av manskapet finns det en allmän bestämmelse om oaktsamhet i sjøfolkslagen. Bestämmelsen tar sikte på 2623 kap. 1 § första stycket strafflagen. 27Sjötrafiklagen (463/1996). 2823 kap. 1 § andra stycket 1 punkten strafflagen. 2923 kap. 8 § strafflagen. 30Siglingalög, nr. 116 En nordisk utblick beteenden som lett till en olycka och straffet är böter eller fängelse. En yrkessjöman som vid utförande av sitt arbete gör sig skyldig till försummelse i övrigt kan också ådömas böter. En internationell utblick 117 6 En internationell utblick IMO () är FN:s internationella sjöfartsorganisation. Den har sitt säte i . På regeringens uppdrag sköts arbetet från svensk sida främst av . IMO har 155 fullvärdiga medlemmar. Inom organisationen utvecklar man internationella överenskommel- ser i form av konventioner och resolutioner rörande sjösäkerhet och miljöskydd. IMO saknar sanktionsmöjligheter, men de medlemsländer som ratificerar en konvention åtar sig att införliva den i sitt nationella regelsystem. Syftet med organisationen är att tillhandahålla mekanismer för sam- arbete mellan stater vad avser regelgivning och praktiska tillvägagångs- sätt då det gäller sjöfart som har samband med internationell handel. IMO skall uppmuntra och underlätta praktiskt användbara standarder såvitt gäller frågor om sjösäkerhet, effektiv navigering samt kontroll och förebyggande av miljöförstöring från fartyg. Organisationen skall vidare behandla administrativa och rättsliga frågor som gäller de angivna syftena. IMO består av den s.k. församlingen (the Assembly), rådet (the Council) samt fyra huvudkommittéer: (, MSC), av den miljön (, MEPC), frågor (, LC) och samarbete (, TCC). Man har också ett stort antal underkommittéer. Församlingen är det högsta beslutande organet och denna samman- träder regelbundet . Extra sessioner kan förekomma där- emellan. Församlingen, i vilken alla medlemsländer ingår, har vissa övergripande uppgifter samt väljer IMO:s högsta verkställande organ, rådet. 1 SOU 1998:158 s. 126. 118 En internationell utblick Rådet, i vilket bl.a. ingår, består av 32 medlemsländer som väljs utifrån vissa fastställda kriterier. Genom en konventionsändring , som dock ännu inte har trätt i kraft, har antalet länder utökats till 40. Rådet ansvarar under församlingen för det arbete som bedrivs inom IMO. Mellan församlingens sammanträden utövar rådet församlingens uppgifter. har dock befogenhet att utfärda bindande rekommendationer till medlemsländerna. Inom IMO har utarbetats ett stort antal globala konventioner med regler för sjöfart och skydd för den miljön mot föroreningar från fartyg. Den effektiva tillämpningen av konventionerna är emellertid beroende av de enskilda medlemsländernas vilja och för- måga att implementera dessa i nationell rätt. IMO har ingen makt i detta avseende. De globala konventionerna kompletteras för svenskt vidkommande av ett antal regionala konventioner och överenskommel- ser rörande skyddet av olika vattenområden samt samarbetet mellan stater i fråga om åtgärder vid föroreningar. En arbetsgrupp inom IMO utarbetade i en rapport av ett förslag till en internationell standard när det gäller promillegräns till sjöss. Från arbetsgruppens sida förslog man att det skulle införas en rekommendation till medlemsländerna om att införa en promillegräns om till sjöss. Förslaget togs in i (Internatio- nal Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping for Seafarers, 1978). Konventionen undertecknades av . Konventionstexten i nu aktuellt avseende lyder enligt följande. SECTION B-/VIII - PART 5 - GUIDANCE ON PREVENTION OF DRUG AND ALCOHOL ABUSE §34 Drug and alcohol abuse directly affect the fitness and ability of a seafarer to perform watchkeeping duties. Seafarers found to be under the influence of drugs or alcohol should not be permitted to perform watchkeeping duties until they are no longer impaired in their ability to perform those duties. §35 Administrations should consider developing national legislation: En internationell utblick 119 1)prescribing a maximum of blood alcohol level (BAC) during watchkeeping duty as a minimum safety standard on their ships; and 2)prohibiting the consumption of alcohol within 4 hours prior to serving as a member of a watch. Drug and alcohol abuse screening programme guidelines § 36 should ensure that adequate measures are taken to prevent alcohol and drugs from impairing the ability of watchkeeping personnel, and should establish screening programmes as necessary which: 1)identify drug and alcohol abuse; 2)respect the dignity, privacy, confidentiality and fundamental legal rights of the individuals concerned; and 3)take into account relevant international guidelines. Vid ett möte antog The Safety Committe ett tillägg till ovan nämnda konventionstext enligt följande. 1) Insert new paragraph 37, as follows: "Guidance on establishing programmes § 37 Those involved in establishing drug and alcohol prevention programmes should take into account the guidance contained in the publication "Drug and Alcohol Prevention Programmes in the (A Manual for Planners)", as may be amended*". 2) Insert new footnote: "* of this Manual includes "Guiding Principles on Drug and Alcohol Testing Procedures for Worldwide Application in the ". These Guiding Principles were adopted by the Joint /(1993)." 3) In light of the above, references to MSC/Circs.595 and 634 in the footnote are deleted." STCW Parties and all others concerned are invited to note the above and take action as appropriate. 120 En internationell utblick ILO-publikationen "Drug and Alcohol Prevention Programmes in En av de publikationer från (International Labour Office) som det hänvisas till i är Drug and Alcohol Prevention Programmes in the (A Manual for Planners) . Manualen är framtagen av som en del av projektet Developement of measures to reduce drug and alcohol problems in the industry.2 Tyngdpunkten i manualen ligger på förebyggande åtgärder. Ett första steg härvidlag är att försöka få de ansvariga ombord att främja ett förhindrande av bruk av alkohol och droger. Den första delen av manualen tillhandahåller en översikt och bakgrundsinformation beträffande möjliga orsaker till alkohol- och drogmissbruk samt de speciella problem som är förknippade härmed för fartygsägare samt sjöfarare. Man redovisar resultat relaterade till hälsa, säkerhet och produktivitet som, enligt manualen, bör utgöra en grund för diskussion inom sjöfartsindustrin för att därigenom öka medvetenheten om problemen och bana väg för olika åtgärder. Denna diskussion bör utmynna i utvecklandet av en strategi som syftar till att reducera alkohol- och drogproblem. Den andra delen av manualen tar sikte på hur man etablerar och utvecklar ett s.k. förebyggandeprogram för en besättning. 6.2.1EG-rättens betydelse på sjöfartens område EU:s samlade policydokument i frågor rörande sjösäkerhet och förhindrande av föroreningar från sjöfarten finns i kommissionens meddelande A Common Policy on Safe Seas, som lades fram . Gemenskapens sjöfartspolitik redovisas i kommissionens grönbok, betecknad Mot en ny sjöfartsstrategi (den s.k. Kinnock- rapporten). I grönboken, som presenterades , vidareutvecklas politiken i frågor om sjösäkerhet och miljöskydd. I boken föreslår kommissionen bl.a. att sjöfartspolitiken bör grunda sig på en enhetlig tillämpning av internationellt antagna regler samt att vissa av IMO:s icke bindande resolutioner skall kunna göras tvingande genom gemenskapslagstiftning.3 2AD/GLO/92/603. 3SOU 1998:158 s. 347. En internationell utblick 121 Rådets direktiv om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed4