sou · GPB357d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Den andra kolumnen presenterar det absoluta bidraget till Gini-koefficienten vilket alltså bygger på såväl en storlekseffekt som en fördelningsprofil.28 Också denna är additiv och det hela summerar med andra ord till den faktiska inkomstspridningen (den sista raden i tabellen). Från tidigare vet vi att denna var i stort sett när vi jämför 1991 och 1995 och klart högre . Dekomponering av inkomstojämlikheten, inkl. reavinster, efter inkomstslag. 1991, 1995 och 1999. Ojämlikhetsmått: Gini- koefficienten * 1000 -35,7 -42,4 -46,9 -2,0 -2,1 -2,2 Vad visar då denna dekomponering beträffande olika inkomst- källors betydelse för den totala inkomstspridningen och framförallt vilka förändringar kan vi skönja? Om vi inleder med arbets- inkomsterna framgår med all önskvärd tydlighet dess stora bety- delse, vilken förstås framförallt bygger på dess stora andel av den totala inkomstsumman. Den ökning i bidraget till Gini-koeffi- cienten som vi kan skönja bygger i stort sett helt på förändringar av 28 Vi redovisar inte fördelningsprofilen i sig men kommenterar de väsentliga drag och för- ändringar som sker härvidlag. denna (relativa) storlekskomponent. Kapitalinkomsternas bidrag till den övergripande spridningen är näranog fördubblad 1999 jäm- fört med de två andra åren. Intressant nog är detta inte bara en storlekseffekt utan beror också på en mer ojämn fördelningsprofil (något som också kunde skönjas i den tidigare inkomststruktur- analysen, se Figur 9). Vi finner vidare att pensioner i högre grad påverkar inkomst- spridningen vid de två senare mättillfällena. I någon mån är detta en storlekseffekt men främst har pensionsinkomsterna en annan för- delningsprofil . I övrigt kan man som väntat notera att de behovsprövade bidragen är störst . Fördelningsprofilen är tydlig alla åren och ökar koncentrationen av dessa bidrag till dem med lägst inkomster. Beträffande skatternas omfördelning finner vi för det första att storlekseffekten successivt ökar. Med detta sätt att studera hur ojämlikheten påverkas av skatterna finner vi också en ökad negativ inverkan på Gini-koefficientens storlek. Detta beror dock enligt analysen inte bara på det ökade skatteuttaget utan också på en mer progressiv profil 1999 jämfört med de två tidigare åren, dvs. den s.k. koncentrationskoefficienten är högre 1999 än (syns ej i tabellen). En förklaring till detta kan vara de höga och skeva kapitalinkomsterna och att skatteuttaget på dessa inkomster i all väsentlighet enbart berör inkomstfördelningens översta skikt.29 Sammantaget kan vi ändock konstatera att den stegvisa och den simultana analysen ger en något annorlunda bild av huruvida skatternas förmåga att utjämna har förändrats . Detta kapitel har syftat till att analysera och beskriva hur den svenska befolkningens inkomster har gestaltat sig . Med hjälp av nya och förbättrade datamaterial har vi kunnat pre- cisera bilden av utvecklingen i flera viktiga avseenden. Även om en mängd nyanseringar är möjliga att göra till de nedan uppräknade punkterna kan de mest centrala resultaten sammanfattas i punkt- form på följande sätt: 29 Man bör här notera att utöver att metodologin är annorlunda i denna analys jämfört med de stegvisa fördelningsanalyserna (Tabell 6) redovisas här också de absoluta bidragen till Gini-koefficienten medan de stegvisa analyserna redovisade de procentuella, dvs. relativa, förändringarna av Gini-koefficienten. N Befolkningens genomsnittsinkomster minskade under decenn- iets första hälft och ökade därefter. Medianinkomsten för befolkningen är 1999 obetydligt högre än medianinkomsten . N med dramatiskt fallande sysselsättning under låg- konjukturen förblev fördelningen av inkomster i stort sett oförändrad, därefter har dock inkomstspridningen ökat. Detta har främst skett genom en ökning i toppen av inkomstför- delningen. N har andelen med låga inkomster ökat något. Detta gäller oavsett om vi använder socialbidragsnormen som gräns eller utgår från av medianinkomsten. N Andelen barn som växer upp i familjer med knappa inkomster har ökat , medan ålderspensionärerna som grupp betraktat har klarat sig bäst. N Också i andra avseenden har det skett stora förskjutningar mellan olika sociodemografiska gruppers inkomstnivåer. Yngre personer, invandrare och ensamstående med barn har fått sänkta inkomstnivåer och ökad risk för låga inkomster. Många av de grupper som har förlorat mest i inkomster tycks ha tagit igen en del sista år, dock utan att nå sina ursprungliga nivåer vid årtiondets inled- ning. N Ökningen av inkomstspridningen andra hälft förklaras inte i huvudsak av förändringar mellan grupper utan tycks väsentligen ske inom de olika grupperna. N Inkomstens sammansättning har genomgått betydande föränd- ringar, inte minst som en följd av lågkonjunkturen. I inkomst- fördelningens lägre skikt har betydelsen av selektiva bidrag, främst socialbidrag, ökat. Man kan också notera en påtaglig för- skjutning uppåt i inkomstfördelningen vad gäller pensions- inkomster. N Kapitalinkomsternas betydelse har ökat kraftigt i de översta skikten av fördelningen, men ej för övriga. N Genom analyser av inkomstbildningsprocessen och hur ojämlik- heten förändras pga. olika inkomstslag kan vi konstatera att faktorinkomsterna, dvs. inkomster från arbete och kapital, blev klart mer ojämnt fördelade första hälft. Detta fick dock inte genomslag i ökad spridning av de disponibla inkomsterna. Såväl skattepliktiga transfereringar och skatter som skattefria bidrag synes ha varit betydelsefulla motverkande I denna mening kan man alltså säga att välfärdsstatens olika system fungerade. En fråga som ur Kommittén Välfärdsboksluts synvinkel är särskilt viktig är att samtliga analyser i detta kapitel har haft 1991 som startår. Det finns två skäl till detta. För det första har SCB än så länge inte haft möjlighet att analysera inkomsternas fördelning med s.k. kosthushåll . För det andra innebar den omfattande skattereform som huvudsakligen genomfördes , utöver dess mer substantiella effekter, att det rent mät- tekniskt är mycket svårt att skapa jämförbara inkomstvariabler. är det självfallet så att också denna reform, de effekter den kan ha haft och alla övriga förändringar som kan ha skett mellan decenniets två första år är intressanta. Den officiella stati- stiken är den enda egentliga vägledningen i detta sammanhang. SCB har i tidigare analyser sökt modellera inkomsternas nivåer och fördelning 1990 med de nya inkomstbegrepp som kom att tillämpas års statistik. Dessa korrigeringar innebar både att nivåerna för höjdes och att spridningen för ökade. Med dessa justeringar ökade inkomstspridningen, enligt SCB, relativt kraftigt. Simuleringsanalyser har visat att detta sannolikt inte var beroende på regelförändringar (1996). Vidare tyder SCB:s analyser på att medianinkomstens nivå var något högre (se t.ex. SCB 1999, Tabell 2). En försiktig slutsats är därför att den ökade inkomstspridning som har presenterats i detta kapitel inte skulle ha blivit mindre om vi också haft möjlighet att inkludera decenniets första år och inte heller skulle bilden av befolkningens reala inkomstutveckling ha för- bättrats. I analyserna ovan har vi enbart studerat utvecklingen av de årliga inkomsterna med hjälp av s.k. upprepade tvärsnittsdata. Det finns därför avslutningsvis skäl att notera några intressanta iakttag- elser utifrån longitudinell forskning: Komparativa studier indikerar att position som ett land med relativt små inkomstskillnader inte ändras om man också förlänger tidsperioden (se t.ex. Aaberge m.fl. 1999). När man förlänger tiden över vilken inkomsterna mäts minskar inkomst- ojämlikheten, men välfärdsstatens skatte- och transfereringssystem har en fortsatt påtagligt utjämnande effekt (se t.ex. , och 1995). Välfärdsstatens skatte- och transfere- ringssystem utjämnar också fördelningen av risker för att hamna i relativ fattigdom (och , kommande). Sammanfattningsvis finns det skäl att understryka att det utifrån ett välfärdsperspektiv är påkallat med en fortsatt uppmärksamhet på inkomstskillnadernas storlek och inte minst på hur riskerna för relativ fattigdom fördelas och förändras. Det framstår som särskilt angeläget att följa upp utvecklingen för de grupper som haft en ogynnsam utveckling . Den långsiktiga betydelsen av kapitalinkomsternas ökade vikt för resursfördelningen behöver också studeras närmare. Det finns också skäl att fortsätta bedriva longitudinell forskning om ovanstående socialpolitiskt relevanta och andra centrala frågor, som exempelvis i vilken utsträckning bestående låga inkomster har blivit vanligare. Aaberge, R., A. , M. Jäntti, M. , P.J. , N. , 1999. Income inequality and income mobility in the Scandinavian Countries compared to the , mimeo, Statistics m.fl. 2000.Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 i , J. (red.) Välfärdens förutsättningar, SOU 2000:37. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. Is rising income inequality inevitable? A critique of the transatlantic consensus, 1999 , : UNU/. , A.B., L. Rainwater & T.M. Smeeding, 1995. Income Distribution in Countries. Social Policy Studies No. Socialbidragen , i , Å. ), Välfärd och försörjning, SOU 2000:40. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. "A comparison between actual distributions of annual and lifetime income: –89", Review of Income and Wealth, 39:377–386. Income distribution in : What is the achievement of the welfare state?, , 5:39–80. , A., M. . , 1995. Tax Reforms and Income Distributions, , 2: 259–266. Buhmann B., L. Rainwater, G. Schmaus & T. Smeeding, 1988.Equivalence Scales, Well-being, Inequality and Poverty: Sensitivity Estimates across Ten Countries using the Income Study Database, Review of Income and Wealth, 34:115–14 Cowell, F.A. The structure of American income inequality, Review of Income and Wealth, 30:351–375. & O. , 2001 Invandrare arbetsmarknad, i , Å. (red.) Ofärd i välfärden, SOU 2001:54. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. & M. , 1984. Samgång mellan välfärdsproblem, i , R. & R. (red. ), Välfärd i förändring. Everaers, P., P. McDonald, 2000. Conceptual overview, uppsats presenterad vid i , . Statistics och Australian . on Household Income Statistics – , 2001. Final Report and Recommendations. Icke av marknaden allena: Inkomstfördelningen i . Incorporating Gender Inequality into , , 8: 56–66. Income distribution in the Nordic Countries in a European Comparison, i Kautto, M., J. , B. Hvinden, J. . Uusitalo (red.) Nordic Welfare States in Context. & U. , (kommande) Household income dynamics: mobility out of and into low income over the life- course, kommande i , J.O. & C. Mills (red. ), Cradle to , : Sociologypress. & O. , 2000. Välfärd, ofärd och ojämlikhet, SOU 2000: 41. Betänkande från Kommittén Välfärdsbokslut. Smeeding, 1997. Cross-national Comparisons of Earnings and Income Inequality, , Vol. XXXV: 633–687. Smeeding, 2000. Empirical evidence on income inequality in industrialized countries, i , A.B. & F. Bourguignon (red.) Handbook of Income Distribution. le Grand, C., R. Szulkin & M. , 2001. Lönesstrukturens förändring i , i , J., M. Gähler & O. (red.) Välfärd och arbete i arbetslöshetens årtionde, SOU 2001:53. Palmer, 1997. Changes in Swedish Inequality, i , P., B. . Changing Patterns in the distribution of Economic Welfare. Gähler, M. Bara en mor, i , Å. (red.) Ofärd i välfärden, SOU 2001:54. Antologi från Kommittén Välfärds- bokslut. Halleröd, B. The truly poor: Indirect and direct measure- ment of Consensual Poverty in , , 5:111–129. Halleröd, B. Socialbidragstagande och fattigdom, i Puide, A. ), Socialbidrag i forskning och praktik. Value and Capital. : Clarendon Press. 1998, Översyn av ekvivalensskalor vid inkomstfördelningsstudier, PM. Inkomstfördelningen , i , Å. ), Välfärd och försörjning, SOU 2000:40. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut : . Poverty measurement and the within- household distribution: agenda for action, , 20: 457–483. Accounting for Inequality Trends: Decompo- sition analyses for the UK, 1971–86, Economica, 62: 29–63. Empirical studies of income distribution, ak. : , Handels- högskolan. , S. 1970. : Allmänna förlaget. Jäntti, M. Inequality in Five Countries in the 1980s: The Role of Demographic Shifts, Markets and Government Policies, Economica, 64: 415–440. Jäntti, M. & S. Danziger, 2000, Income poverty in advanced countries, i , A.B. & F. Bourguignon (red.) Handbook of Income Distribution. Kautto, M. Two of a ? Economic crisis, policy responses and well-being during the 1990s in and . SOU 2000:83, forskarrapport från Kommittén Välfärdsbokslut. Korpi, W. 2000. Faces of Inequality: Gender, Class, and Patterns of Inequalities in Different Types of , Social Politics, 7: 127–191. & S. Lansley, 1985. Income Transfers in Ten Welfare States. Aldershot: Avebury. , J & C. Glendinning, 1989. Gender and poverty, , 18: 363–381. & G. Picot, 2000. Poverty and policy analysis, Review of Income and Wealth, 46. Orshansky, M. Counting the Poor, Bulletin, 28:3–29. Socialförsäkringar och kontanta familjestöd, i , Å. ), Välfärd och försörjning, Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut, SOU 2000: 40. Income Distribution Effects of the Swedish 1991 Tax Reform: An analysis of a Microsimulation Using Generalized Kakwani Decomposition. The taming of inequality in retirement. Pollak, R.A. , 1979.Equity: the individual vs. Welfare comparisons and equivalence scales, , 69:216–221. Rowntree, S. 1901. Poverty: A Study of Town Life. SCB, 1999. Inkomstfördelningsundersökningen 1997, Statistiska meddelanden IF 21 , : SCB. SCB, 2001. Inkomstfördelningsundersökningen 1999, Statistiska meddelanden IF 21 , : SCB. Sen, A. Smeeding, T.M. Toward a uniform definition of household income, Review of Income and Wealth, 47. Sämre för mig, bättre för oss. Social och ekonomisk förankring bland invandrare från , , och . , 2001.Social rapport . Välfärd vid vägskäl. Delbetänkande från Kommittén Välfärdsbokslut. Sutherland, H. Women, Men and the Redistribution of Income, Fiscal Studies, 18: 1–22. Townsend, P. Poverty in the . Penguin: Harmondsworth. Travers, P. & S. , 1993. Material Well- being in . Uusitalo, H. Income distribution in . : Central Statistical Office of . Uusitalo, H. Changes in income distribution during a deep recession and after, Memorandum ,. Appendix A: Angreppssätt, definitioner och metodologiska diskussioner Den beräknade disponibla inkomsten för hushållet består av följande komponenter: löner + företagarinkomster + ränta och utdelningar+ reavinster (se också nedan) + inkomst av eget hem + olika typer av socialförsäkringar + erhållet underhållsbidrag + skattefria transfereringar, inkl. studielån från CSN – skatt och allmänna egenavgifter samt justering för skattereduktion för ränteutgifter för eget boende – övriga negativa transfereringar, dvs. betalt underhållsbidrag, återbetalt studielån, pensionspremier och periodiskt understöd. Definitionen är densamma som använts i Kommittén Välfärds- boksluts tidigare analyser av inkomstfördelningsundersökningen (se SOU 2000: 3 och 2000). I den senare ges en utförlig beskrivning av det exakta förfaringssättet och på vilka sätt denna definition av disponibel inkomst avviker från den officiella statisti- kens definitioner. Framförallt innebär tillvägagångssättet att vi söker göra inkomsten neutral i förhållande till olika typer av boende. Att studielån inräknas i inkomsten är tveksamt utifrån teoretiska definitioner men är gängse praxis i , och som framgår ovan räknas också återbetalningar av dessa lån som negativ inkomst. uppvisar kapitalinkomster dels mycket starka årliga variationer, dels en trend mot allt större vikt i den totala inkomstsumman. Det har lett till en diskussion om kapital- inkomster som härrör från realiserade vinster vid olika former av försäljning av kapital bör inräknas i inkomsten eller ej. De två grundproblemen är att de realiserade kapitalinkomster som i inkomststatistiken avläses i själva verket kan ha byggts upp över en mycket och för det andra att kapitalinkomsterna bör betraktas justerat för inflation och inte nominellt. I den officiella statistiken räknas realiserade vinster från kapital med när inkomsten beräknas och i likhet med andra kapitalinkomster (räntor m.m.) utgår man från nominella och inte reala inkomster. Om man strikt följer den klassiska definition av inkomster som (1946) gav (se fotnot 5) borde man för det första utgå från reala inkomster och för det andra inte bara inkludera realiserade vinster utan också icke-realiserade värdeökningar (se Everaers m.fl. 2000). Detta torde för det första vara extremt svårt att genomföra i något land. För det andra skulle det leda till både extremt höga och extremt låga, dvs. starkt negativa, inkomster för relativt många hushåll i tider av skarpa förändringar på olika marknader, t.ex. aktiemarknaden. Den ovan nämnda Canberra-gruppen tycks däremot i sitt slut- dokument luta åt att exkludera såväl realiserade som icke- realiserade kapitalvinster. Främst förefaller dock praktiska mätpro- blem vara orsaken och man noterar att , till skillnad från de flesta andra länder, har möjligheten av via taxeringsregister inklu- dera realiserade kapitalvinster (se on Household Income Statistics – 2001). I en nyligen publicerad artikel av Smeeding och (2001) hävdar författarna att man bör göra åtskillnad mellan inkomster och förmögenheter och att realiserade kapitalvinster bör inkluderas i inkomsten men ej icke-realiserade värdestegringar. De förra, menar och , kan användas för konsumtion eller återinvesteringar, vilket ej gäller de senare (vilka först måste reali- seras och också kan försvinna om priserna faller). Sammanfatt- ningsvis är frågan svår men vi har i linje med den senare argumenta- tionen och med det gängse förfaringssättet valt att i huvudsak inkludera realiserade vinster från kapital i kapitalinkomsterna. I en del övergripande analyser kommer dock inkomsterna exklusive realiserade vinster från kapital också att redovisas. Individer, hushåll och försörjningsbördor Närmast uteslutande brukar inkomstfördelningsanalyser utgå från hushållet (eller någon form av familjebegrepp) när inkomsterna beräknas. Detta leder vidare till ett viktigt grundantagande om att inkomsternas fördelas lika inom hushållet. Detta är givetvis en förenkling och antagandet har kritiserats inte minst för att neglige- ra frågan om makten över pengarna och särskilt utifrån ett genus- perspektiv har frågan setts som betydelsefull (och 1989; Sutherland ; för en utförlig diskussion i frågan se 1991). I en ren inkomstfördelningsanalys, teo- retiskt utgående från fördelningen av konsumtionsmöjligheter och/eller sparande, är det svårt att frångå antagandet beroende på att vi närmast alltid saknar kunskap om den fördelningen inom hushållet. Mycket talar vidare för att inkomstrelationen mellan könen inte skulle påverkas i någon nämnvärd utsträckning i och med att en stor del av hushållens utgifter kan sägas vara kollek- tiva.30 Däremot finns sannolikt större könsskillnader när det gäller hur ekonomin organiseras inom familjen. Som påpekas av Jäntti och Danziger (2000) skulle en uppluckring av antagandet om lika fördelning inom hushållet alltid leda till en ökad inkomstojämlikhet medan däremot effekterna på fattigdomens omfattning kan gå åt båda hållen. Om hushållet utgör grunden för att mäta inkomsterna är det fortfarande viktigt att framhålla att individen bör och kommer att vara analysenhet. Utifrån den grundläggande demokratiska prin- cipen om alla människors lika värde bör vi studera graden av ofärd och ojämlikhet på individnivå även om vi mäter inkomsterna på hushållsnivå. I annat fall tilldelar vi, i vår välfärdsbedömning, varje individ ett värde som i princip är beroende av antalet personer som finns i hennes hushåll och vi skulle alltså med andra ord tillmäta personer i stora familjer/hushåll mindre vikt än personer som finns i enpersonshushåll.31 30Om man istället utgår från socialt rättighetsperspektiv kan det vara av intresse att studera kvinnors och mäns egna inkomster, oavsett den intrafamiljära fördelningen (för en allmän diskussion se Korpi 2000; för en empirisk applikation se 1999). 31Det bör betonas att detta potentiellt också kan ha effekt på fördelningen eller på graden av ofärd. Så är fallet om hushåll med många medlemmar har lägre ekvivalerade disponibla inkomster jämfört med hushåll med få medlemmar. Låt oss exempelvis antaga att av hushållen i en befolkning är fattiga och dessa i genomsnitt består av fyra personer medan de av hushållen som inte är fattiga i genomsnitt består av två personer. I sådana fall är andelen fattiga personer i befolkningen inte utan . Även om vi således i huvudsak kommer att studera varje individs disponibla inkomster mätta på hushållsnivå återstår två frågor. Hushåll har olika försörjningsbördor och en individs ekonomiska situation ter sig därför olika ut om hon måste dela sin inkomst med fem andra eller om hon själv kan konsumera eller spara inkomsten ifråga. Eftersom hushållen har olika sammansättning och storlek används i inkomstfördelningsstudier en s.k. ekvivalensskala för att göra inkomsterna jämförbara i olika hushåll. Den ekvivalensskala som används i det följande innebär att inkomsterna för ensam- boende personer sätts till ett, för varje övrig vuxen person lägger man till 0,55 och för varje barn 0,47 (1998 och 2000). Grunden för dessa vikter kan sägas vara de normerade utgifter som gällde för den tidigare socialbidragsnormen. Hushållets disponibla inkomster delas därefter med den på så sätt erhållna skalan för att få hushållets ekvivalerade disponibla inkomst, dvs. det inkomstmått som i huvudsak används i analyserna. Individerna i ett hushåll bestående av två vuxna och med en sammanlagd årlig inkomst på i årlig inkomst får härigenom en ekvivalerad inkomst på medan, individerna i ett hushåll med två vuxna och två barn behöver ha en sammanlagd årlig disponibel inkomst på nästan för att anses ha lika hög jäm- förbar inkomst. Det bör betonas att det inte råder, och rimligen aldrig kommer att råda, någon konsensus kring frågan om vilken som är den korrekta ekvivalensskalan eller ens på vilket sätt en sådan skall tas fram (se t.ex. diskussioner i Buhmann m.fl. 1988; , Rainwater och Smeeding 1995). Just detta faktum kan dock inte tas till intäkt för att man överhuvudtaget inte bör justera inkomsten. Implicit kan man säga att om så inte görs används en extrem skala där vi antar att försörjningsbördan är helt orelaterad till antalet personer i hushållet. Valet av ekvivalensskala är framförallt betydelsefullt när vi jämför grupper vars hushållsstorlek varierar, exempelvis barnfamiljer och pensionärer. När det gäller trender för olika grupper är däremot sällan valet av ekvivalensskala särskilt betydelsefullt. En stor brist i många analyser av den svenska situationen är att det hushållsbegrepp som oftast har använts ej har överensstämt med det faktiska kosthushållet. Framförallt har en person från och med betraktas som tillhörande ett eget hushåll också i de fall där personen fortfarande bor i föräldrahushållet. Detta förfarings- sätt leder till att inkomstsituationen för unga personer underskattas men också i viss mån till en överskattning av inkomstnivån för de barnfamiljer där dessa personer bor. Också i många internationella jämförelser har detta skapat problem, i och med att ensamt tillämpat denna något märkliga hushållsdefinition. Genom ett mödosamt och omfattande arbete av inkomstfördelningsenhet, i samarbete med Kommittén Välfärds- bokslut, har vi nu möjlighet att presentera tillförlitliga data base- rade på vad vi kallat kosthushåll för i stort sett hela 1990-talet.32 Mer av praktiska skäl än något annat brukar fördelningen av inkomster studeras på årsbasis. Det finns däremot inga tungt vägande skäl för att just denna tidsenhet skulle vara bättre än någon annan.