sou · GPB357d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Denna ersättning bestäms med utgångspunkt från den försäkrades SGI för insjuknandet och omfattar inkomster upp till inkomsttaket i den allmänna sjukförsäkringen. Månadsersättning kan längst utges till . Privatanställda tjänstemän – sjuklön enligt avtal samt sjukpension enligt ITP Privatanställd tjänsteman erhåller under sjukpenningtid sjuklön enligt avtal 15–90 i en sjukperiod. Sjuklönen utges upp till inkomsttaket 7,5 prisbasbelopp för sjuk- penningförsäkringen. Den som har inkomster över detta tak får sjuklön för den lönedelen. Den totala ersättningen blir därmed av inkomstbortfallet för lönedelar både över och under 7,5 prisbasbelopp. Är tjänstemannen sjuk längre än har han eller hon rätt till sjukpension från ITP för lönedelar över 7,5 prisbasbelopp Social, avtalad och privat försäkring i fr.o.m. dag 91 i sjukfallet. Samma gäller om den försäkrade varit sjuk sammanlagt minst . Sjukpension utges i löneintervallet 7,5 till 20 pris- basbelopp. För inkomster mellan 20 och 30 prisbasbelopp är ersätt- ningsnivån . Ersättning enligt avtal för lönedelar upp till 7,5 prisbasbelopp utges inte fr.o.m. dag 91 i sjukfallet under sjukpenningtid. Sjukpension enligt ITP under tid tjänstemannen uppbär sjuk- bidrag eller förtidspension utges av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp. För inkomster mellan 7,5 och 20 prisbasbelopp samt mellan 20 och 30 prisbasbelopp är sjuk-pensionen samma som under sjukpenningtid, alltså respektive av inkomsten. Statsanställda – sjuklön enligt avtal samt sjukpension enligt PA 91 Statsanställd har rätt till sjuklön enligt avtal 15–90 i en sjukperiod. Sjuklönen utges av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp och för inkomster däröver . Totala ersättningen blir alltså på lönedelar både under och över 7,5 prisbasbelopp. Statsanställd som beviljats sjukbidrag eller förtidspension erhåller sjukpension enligt pensionsavtalet PA 91. Sjukpensionen utges av pensionsunderlaget som motsvarar 7,5 prisbasbelopp, av pensionsunderlag mellan 7,5 och 20 prisbasbelopp samt av pensionsunderlag mellan 20 och 30 prisbasbelopp. Kommunalt och landstingskommunalt anställda – sjuklön enligt avtal samt AGS-KL Sjuklön enligt avtal utges 15–90 upp till 7,5 prisbasbelopp och för inkomst däröver. 91–360 i ett sjukfall ges ersättning för inkomster upp till 7,5 prisbasbelopp i form av AGS-KL . Den som har inkomster däröver får sjuklön från arbetsgivaren för den delen av inkomsten. Under tid med sjukbidrag eller förtidspension utges ersättning för inkomster upp till 7,5 prisbasbelopp med månadsersättning Social, avtalad och privat försäkring i enligt AGS-KL efter samma regler som gäller för privatanställda arbetare. För inkomster över 7,5 prisbasbelopp utges enligt AGS- KL ersättning i löneintervall mellan 7,5 och 20 prisbasbelopp och för inkomstbortfall mellan 20 och 30 prisbasbelopp. Den privata sjukförsäkringen, som således kompletterar både den sociala och avtalade sjukförsäkringen, är endera utformad som ren individuell försäkring (individuell anslutning) eller som grupp- försäkring. Ersättningen påbörjas vanligen efter längre tids sjuk- skrivning, dvs. när sjukbidrag eller förtidspension inträder eller som den avtalade försäkringen upphör – t.ex. som komplement när AGS-ersättningen upphör. Under slutet av fanns inom den privata försäkringen 370 000 individuella sjukförsäkringar och 900 000 gruppsjukför- säkringar med sammanlagda premieinkomster på knappt 1,5 milj- arder kronor. Sjukförsäkringen inom den privata försäkringen har expanderat . Som exempel kan nämnas som innehade 8 000 gruppsjukförsäkringsuppdrag, 32 000 sådana uppdrag 1996, men hela 450 1999. Beståndet inom den individuella sjukförsäkringen i var måttliga knappt 10 000 försäkringar medan motsvarande bestånd var över 60 000 försäkringar vid utgången av årtiondet, motsvarande utveckling när det gäller individuell sjukförsäkring skönjs hos , och (se Tabell 8). Social, avtalad och privat försäkring i Antalet individuella sjukförsäkringar i privat försäkring. Vissa svenska försäkringsbolag 1992–2000 LF Liv avser också Källor: Bolagens aktuarieredogörelser och av bolagen lämnade uppgifter Det kan antas att utvecklingen av privat tecknad sjukförsäkring i individuella eller gruppmässiga former är en direkt följd av änd- ringarna inom den allmänna sjukförsäkringen. Arbetsskadeförsäkring inom social försäkring Arbetsskadeförsäkringen, som är vår äldsta socialförsäkring, upp- visade betydande kostnadsökningar under 1980- och början av 1990-talet.17 Arbetsskadefonden tömdes och ärendena hopade sig på försäkringskassorna. 1992 förlängdes samordningstiden mellan sjukpenningförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen från 90 . Året därpå ändrades arbetsskadebegreppet, vilket resulterade i att antalet godkända arbetsskador kom att minska drastiskt. Från upphörde i princip också rätten till arbetsskadesjukpenning, vilket resulterat i att arbetsskadeför- säkringen numera innehåller livränta (vid bestående eller varaktig skada) samt ersättning för kostnader som tandvård, sjukvård och särskilda hjälpmedel. Inom arbetsskadeförsäkringen är definitionen av arbetsskada och krav på bevisbörda helt avgörande för att försäkringsfall skall upp- 17 Om arbetsskadeförsäkringen, se (1990). Social, avtalad och privat försäkring i Här brottas lagstiftaren med en svår balansgång, särskilt när det gäller arbetssjukdomar.18 Avtalad arbetsskadeförsäkring – trygghetsförsäkring vid arbetsskada En stor del av den svenska arbetskraften har kompletterande arbetsskadeförsäkring i form av trygghetsförsäkring vid arbets- skada. Försäkringen administreras av arbetsmarknadsför- säkring och utger ersättning för viss del av inkomsten (numera från 91:a sjukskrivningsdagen), kostnader i samband med arbetsskada, ersättning för sveda och värk samt lyte och men i samband med invaliditet. Vid dödsfall kan ersättning lämnas för begrav- ningskostnader. Försäkringsersättningarna låg i början av 1990- talet på ca . Genom den förändring som genom- fördes av arbetsskadeförsäkringen inom den sociala försäkringen har ersättningarna från den kompletterande arbetsskadeförsäkringen successivt minskat. Även antalet nyan- mälda skador har minskat. Emellertid bör nämnas att en skiljedom mellan å ena sidan SAF och å andra sidan LO och PTK resulterade i betydande avsättningar (reserveringar) för kommande skadekostnader. Skilje- domen innebar att TFA ålades att betala ersättning för vad som skulle ha ersatts av den allmänna arbetsskadeförsäkringen om den försäkringen inte hade ändrats. TFA:s extra reservering uppgick till . Försäkringsvillkoren anpassades till den allmänna arbetsskadeförsäkringens villkor, vilket medförde färre skador och sedermera också en del s.k. avvecklingsvinster. Avgiften för TFA är närmast försumbar. Privat arbetsskadeförsäkring saknas, se dock avsnittet , nedan. 18 Om arbetsskadebegreppet, se SOU 1992:39. Social, avtalad och privat försäkring i Lagstiftningen på arbetslöshetsförsäkringens område går och är genom sin konstruktion ett komplement till de statsunderstödda arbetslöshetskassorna.19 Det kan nämnas att så sent som stod nära hälften av arbetskraften utan stats- understödd inkomstförsäkring vid arbetslöshet. är ca 90 pro- cent av arbetskraften medlemmar i någon arbetslöshetskassa. finansieras arbetslöshetsförsäkringen praktiskt taget helt av skattemedel, och reglerna för ersättning är lagstadgade. Arbets- löshetskassorna är dock fortfarande knutna till fackföreningarna (och vissa egenföretagargrupper) och har alltså institutionellt inte införlivats i socialförsäkringen. Arbetslöshetsförsäkringen uppfattas vanligen som en omställ- ningsförsäkring, dvs. som en försäkring som skall underlätta för den anställde att ställa om sig från ett arbete till ett annat. Därav följer också att arbetslöshetsförsäkringen har åtminstone formella villkor med begränsningar i ersättningstid. Försäkringen är därtill en inkomstrelaterad försäkring, dvs. försäkringen avser att ge ersättning i relation till den försäkrades förutvarande inkomst. Arbetslöshetsförsäkringen har utsatts för betydande ekonomiska påfrestningar till följd av den stigande arbetslösheten. har förändringarna i avseende på nivåerna i allt väsentligt följt förändringarna inom sjukpenningen, dvs. från för att ytterligare sänkas till för att därpå åter höjas till . Ersättningen från försäkringen har också debatterats och diskuterats i betydande omfattning även av andra skäl. Till detta har bidragit att den stipulerade ersättnings- nivån på av inkomsten i realiteten urholkas genom försäkringens s.k. takbestämmelser. Det kan uppskattas att fler än hälften av de heltidsarbetande är försäkrade för en ersättning som ligger under 80-procentsnivån eftersom vi har inkomster över det förmånsgrundande taket. Till det kommer karensdagarna, som är fem, som naturligtvis resulterar i ännu lägre kompensationsnivå, särskilt vid kortare tids arbetslöshet. 19 Om arbetslöshetsförsäkringen, se Ds 1999:58. Social, avtalad och privat försäkring i Inom den avtalade försäkringen finns en form av avgångsbidrags- försäkring (AGB el. ), som egentligen inte är en traditionell arbetslöshetsförsäkring utan ett ekonomiskt skydd för anställd som mister sitt arbete på grund av att företaget säljs, flyttas eller läggs ner. Ersättningsvolymen (på några ) inom denna del är jämfört med den traditionella arbetslös- hetsförsäkringen av mindre betydelse, även om ersättningsvolymen också här ökade i takt med den stigande arbetslösheten första hälft. Avgifterna till systemet är relativt blyg- samma. Förändringarna inom den allmänna arbetslöshetsförsäkringen har i princip varit föremål för samma slag av förändringar som den allmänna sjukförsäkringen. Från ett behovstäckningsperspektiv är det kompensationsnivåerna som ändrats men också det s.k. taket för högsta ersättningsgrundande inkomst. Framförallt tycks det vara bestämningen av taket som varit utgångspunkt för lanseringen av kompletterande arbetslöshetsförsäkring på den privata för- säkringsmarknaden. lanserade försäkringsbolaget en ny arbetslöshetsförsäkring på den svenska marknaden. Försäk- ringen avsåg att ge arbetslöshetsersättning på månadsinkomster . Under slutet av lanserade tillsammans med försäkringsbolaget (Inkomst- försäkring) en arbetslöshetsförsäkring med en månadsinkomst på som maximalt försäkrat belopp. Kvalificeringsreglerna i dessa försäkringar är relativt strikta med 270 dagars respektive 18 månaders kvalificeringstid (innan försäk- ringen kan börja gälla). Även karenstiderna är relativt väl tilltagna () som utbetalningstiden bestämts till maximalt . Dessa vidtagna försiktighetsmått (och andra här inte nämnda) i utformningen av den privata arbetslöshets- försäkringens villkor är naturligtvis ett utslag av försäkrings- ekonomiskt risktänkande. Arbetslöshetsförsäkringen är en svår- beräknad försäkringsrisk eftersom arbetslöshetsrisken är beroende av ett flertal faktorer, som varken den försäkrade eller Social, avtalad och privat försäkring i försäkringsbolaget är herre över – främst förstås den allmänna konjunkturen på arbetsmarknaden. Och återigen, även en arbetslöshetsförsäkring med frivillig individuell anslutning fram- tvingar från försäkringsbolagets sida vissa regler för att minska moturvalsproblemet, dvs. risken för att endast de i riskzonen för arbetslöshet ansluter sig. Anslutningen till arbetslöshetsförsäkringen i det ena bolaget (Accept) torde vara minimal eftersom de årliga premieintäkterna uppgick till endast och försäk- ringsersättningarna till medan driftskostnaderna motsvarade . Verksamheten i det andra bolaget för arbetslöshetsförsäkring (Inkomstförsäkring) startade så sent som och har fram drygt 5 000 försäkringstagare. är alltså komplementären privat arbetslöshetsförsäkring en synnerligen begränsad företeelse. Med tanke på det takproblem som vidhäftar den lagstadgade arbetslöshetsförsäkringen i det att allt fler inkomsttagare över- skrider taket som arbetslöshet inte endast är känne- tecknande för enbart lågutbildade med lägre inkomster, är det emellertid inte osannolikt att det kan komma att framföras krav på mer omfattande kompletteringar (försäkring med högre täcknings- grad, flera försäkrade) av de lagstadgade arbetslöshetsförsäkringen. /har () inte endast framfört tankar på en kompletterande arbetslöshets- försäkring utan också begärt koncession för att driva sådan verksamhet. Den allmänna tandvårdsförsäkringen infördes . tillämpades inom den privata tandvården en fri prissättning med prestationsanknutna arvoden. I folktandvården betalade patien- terna enligt en taxa. Syftet med tandvårdsreformen under 1970- talet var att det skulle vara möjligt för stora delar av befolkningen att erhålla tandvård. Motsvarande motiv framfördes vid införande av folktandvården . Sedan den infördes har tandvårdsförsäkringen succesivt kommit att ersätta en allt mindre del av de samlade kostnaderna. Social, avtalad och privat försäkring i SOU 2001:57 har frågan om reform av tandvårdsförsäkringen åter- kommande diskuterats. Inom tillsattes 1992 en arbetsgrupp för översyn. En proposition med förslag till riktlinjer för ett förändrat ersättningssystem avlämnades i 1994, men pro- positionen avslogs av . I beslutet ingick dock en beställ- ning till regeringen på ett nytt förslag. Återigen drogs proposition tillbaka. I vårpropositionen (1995/96:150) redovisade regeringen sin avsikt att tandvårdsförsäkringen väsentligt skulle begränsas som regeringen skulle föreslå en reviderad åtgärdstaxa . Tandvårdsförsäkringens budgetram sänktes års nivå på till för . I den nya taxan betalade patienten hela arvodet för tandvårdsbehandlingen upp till och med . Därefter betalade patienten 65 pro- cent och upp till en total arvodes- kostnad på . Ovanför denna gräns betalade patienten och försäkringen av arvodeskostnaden. reformerades tandvårdsförsäkringen återigen, nu med en föreslagen budgetram på . Varje tandvårdsåtgärd subventioneras med ett fast belopp för varje åtgärd. Högkostnadsskydd infördes och även fortsättningsvis är tandvården för barn och ungdomar kostnadsfri (Riksförsäkrings- verket 1999:169). Inom det avtalade försäkringsområdet finns ingen särskild tand- vårdsförsäkring. Mot bakgrund av de förändringar som vidtagits inom den allmänna tandvårdsförsäkringen lanserade ett par svenska försäkringsbolag individuell tandvårdsförsäkring. Anslutningen skulle vara individuell och prövas mot den försäkrades tandstatus. Försäkringen syftade till att täcka vissa tandvårdskostnader, men också till att förmå den försäkrade att bete sig preventivt, dvs. att återkommande göra tandläkarbesök. 20 Ds 1997:16, 1998. Social, avtalad och privat försäkring i fick en viss uppmärksamhet, men både omfattningen på anslut- ningen och tandvårdsförsäkringens ekonomi resulterade i att de bolag som lanserade försäkringen relativt snabbt drog sig bort från denna delmarknad. Tandvårdsförsäkringen speglar den privata försäkringens balansgång i fråga om försäkringsrisk och moturval. Motsvarande problematik kännetecknar för övrigt också andra försäkrings- områden som sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring, om än kanske inte i lika hög grad. Det kan nämligen antas att de kunder som lockas av tandvårdsförsäkring är kunder med redan dålig tand- status, vilket snabbt kunde resultera i försäkringsfall (skadefall). Att enbart erhålla kunder med dålig tandstatus är försäkrings- ekonomiskt ogynnsamt för ett försäkringsbolag. Därför fordras särskilda inträdes- eller anslutningsregler. Med allt för hårda eller restriktiva sådana inträdesregler i försäkringen (t.ex. hälsopröv- ning) riskerar de kunder som mest intresserar sig för försäkringen att inte medges inträde (anslutning) alls. Alltså riskerar anslut- ningen till försäkringen att bli begränsad. De kunder som å andra sidan är mer eller mindre medvetna om sin relativt goda tandstatus finner ingen lockelse i att ansluta sig till försäkringen eftersom de redan på förhand vet att behovet av försäkringen knappast är akut. De finner det privatekonomiskt mer fördelaktigt att vänta med anslutningen, vilket resulterar i att försäkringsbolaget inte i tillräcklig omfattning kan sprida de ekonomiska riskerna. Försäkringsgrenen läggs ner. Den privata och individuella tandvårdsförsäkringen speglar alltså den frivilliga försäkringens klassiska dilemma: Att verka som komplementär till den sociala försäkringen är försäkringseko- nomiskt ogörligt, om inte försäkringsriskerna kan spridas mellan både hög- och lågrisker. I denna rapport ingår inte en beskrivning av hälso- och sjukvårdens utveckling (om den utvecklingen, se SOU 2000:3). Utvecklingen inom hälso- och sjukvården har dock haft bäring på den privata försäkringen. Debatten om den svenska sjukvårdens kvalitet och tillgänglighet har nämligen varit ihållande. Flera privata försäkringsbolag har också försökt att bryta sig in på den marknaden genom att erbjuda sjukvårds- Social, avtalad och privat försäkring i försäkring, en försäkring som främst bör betraktas som en tillgänglighetsförsäkring. Det centrala med den försäkringen är således att den försäkrade vid sjukdom snabbt och obehindrat skall erhålla undersökning och behandling. Det innebär att försäkrings- bolaget har avtal med en sjukvårdsproducent. Det kanske helt avgörande inslaget i försäkringen är således, att den försäkrade slipper ställa sig i kö för behandling och vård. Anslutningen till försäkringen är frivillig och individuell. Omfattningen av anslutningen till försäkringen på den svenska marknaden är fortfarande begränsad – om än tillväxttakten i försäkringsbeståndet varit relativt stabil . Det bör också noteras att sjukvårdsförsäkringen måhända främst efterfrågas av verkställande ledningspersonal eller andra nyckelpersoner i företag, alltså är försäkringen relaterad till anställningskontrakt. I lanserades sjukvårdsförsäkring . fanns 2000 sådana försäkringar, 1990 ca 23 000, hade antalet fördubblats till 47 000 försäkringar och hade antalet försäkringar stigit till ca 115 000 försäkringar (se Figur 1). Det är en handfull försäkringsbolag som marknadsför sådan försäkring. Nära knuten till hälso- och sjukvårdens utveckling är frågan om äldrevården och –omsorgen. Även här har den privata försäkringen visat visst intresse, se nedan. Social, avtalad och privat försäkring i Antalet privata sjukvårdsförsäkringar 1990–2000 Källa: Data direkt från och Inom den sociala försäkringen har andra förmånsslag utsatts för olika förändringar dels i villkor för ersättning, men också i ersätt- nings- eller kompensationsnivåer. Det gäller t.ex. föräldraförsäk- ringen, barnbidragen, underhållsstöd, andra bidrag som bostads- bidrag och vårdbidrag. Det bör också nämnas att läkemedels- förmånen reformerats vilket resulterat i ökade kostnader för de läkemedelsbehövande.21 2.5Förändringarna och relationer mellan försäkringsområdena Inom varje viktigt förmånsslag var ändringarna många under 1990- talet. Villkor ändrades efter det att skadefall inträffat (vilket i försäkringssammanhang betraktas som anmärkningsvärt), ersätt- ningsvillkor försämrades (särskilt när det gäller sjukersättningen under periodens inledande skede och inom arbetsskadeför- säkringen), diskussionen om ersättningsgrundande inkomst (den s.k. golv- och takdiskussionen) tog fart och allt fler grupper fick 21 Om läkemedelskostnadernas utveckling m.m., se SOU 2000:86. Social, avtalad och privat försäkring i svårt att kvalificera sig för försäkringsskydd (främst måhända på grund av att särskilt yngre fick svårigheter att komma in på arbetsmarknaden och stora flyktingkohorter tillkom). Till det kom medvetenheten om den demografiska utvecklingen som resulterade i en diskussion om de långsiktigare problemen att finansiera socialförsäkringen och andra offentliga åtaganden. Sammantaget resulterade detta i en uppfattning om att den sociala försäkringen var otydlig, osäker och instabil både vad gällde omfattning och täckningsgrad. En följd av detta kan vara att attraktionskraften i andra försäkringslösningar tilltagit som en konsekvens. Ändringarna inom de olika förmånsslagen skall naturligtvis sättas i samband med den statsfinansiella krisen. Med närmast skenande underskott i statsfinanserna utgjorde socialförsäkrings- systemet och transfereringarna till hushållen viktiga områden för översyn. Inom särskilt tre områden har förändringarna varit betydelsefulla – ändringarna av ersättningsnivåerna inom den all- männa sjukförsäkringen under periodens inledande skede, de ändrade villkoren inom arbetsskadeförsäkringen och naturligtvis den omfattande pensionsreformen. Sjukersättningsnivåerna kom emellertid att justeras uppåt igen. Till det bör noteras att en stor del av individerna i arbete innehar kompletterande ersättning inom ramen för den avtalade försäkringen – detta gäller individer med inkomster såväl under som över 7,5 prisbasbelopp. Inom arbetsskadeförsäkringen har regelförändringarna resulterat i dramatiskt fallande antal godkända arbetsskador, särskilt då inom området arbetssjukdomar. Arbets- skadeförsäkringen har med avseende på arbetssjukdomar i det närmaste blivit en nullitet. Här lämnas ett uppenbart utrymme för annan försäkring när det gäller arbetssjukdomar. Likaså lämnas utrymme på ersättningsnivåsidan, inte endast när det gäller arbets- skador, utan också när det gäller sjukpenning. Dock infördes sär- skilda begränsningsregler i början av årtiondet, som begränsade utrymmet för avtalade tillägg. Mot slutet av årtiondet kom allt fler över de förmånsgrundande taken men dessa torde med automatik ha kompenserats av existerande avtal för dem som omfattats av dessa. Det tredje området med betydande förändringar är pensions- systemet. Debatten kring denna systemförändring har varit omfattande i form av kritik, dels kring själva förändringsprocessen, Social, avtalad och privat försäkring i dels till systemets faktiska utformning.22 Emellertid bör påpekas att det nya reformerade pensionssystemet utformats med syfte på stabilitet i avgifterna, dvs. med motivet att få kontroll över syste- mets framtida kostnadsutveckling.23 Inte minst av demografiska skäl är det syftet självfallet vällovligt. Till det bör noteras att reformen är ett resultat av politiska kompromisser (femparti- överenskommelse). Inom pensionssystemet är två områden värda uppmärksamhet: Systemutformningen riskerar resultera i att kun- skapen om framtida pensionsnivåer blir otillräcklig. Systemet är således genomskinligt i avseende på avgifterna, men mindre genom- skinligt i avseende på förmånerna, särskilt gäller detta naturligtvis för yngre försäkrade. Det andra området värt uppmärksamhet är systemets knytning till aktiemarknaden i form av val av kapital- förvaltare och olika slag av fonder. Här bör påpekas att sådant sparande generellt sett är mycket informationskrävande, vilket också kan resultera i begränsad genomskinlighet i systemet.24 Minskad genomskinlighet kan resultera i ökad osäkerhet om de framtida pensionsnivåerna, vilket i sin tur kan resultera i att pensionsspararna lockas till kompletterande alternativa pensions- lösningar på den privata marknaden. Den fråga som kan ställas är om förändringarna inom den sociala försäkringen resulterat i omvälvande förändringar inom de övriga två försäkringssystemen avtalad och annan privat försäkring. Den kanske viktigaste förändringen inom avtalad försäkring är systemförändringarna i pensionssystemen i form av en fortgående förändring från förmånsbestämt till avgiftsbestämt system. Den förändringen torde i allt väsentligt vara en effekt av motsvarande förändring inom den sociala försäkringens pensionssystem. En avgörande effekt av de förändringarna, sammantagna, torde bli att de framtida pensionsnivåerna blir svåra att överblicka, åtminstone för den pensionssparare som har relativt kvar till pensionen. Ytterligare en viktig effekt är att informations- behovet runt de nya pensionssystemen kommer att öka i betydande 22Se t.ex. 2000.