sou · GPB341d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Dessa kommunikationsmöjligheter är också en förutsättning för att samordnade informationsoperationer med säkerhetspolitiska eller andra syften skall kunna genomföras. En särskild svårighet i dessa sammanhang är att det i ett inledningsskede av ett förlopp kan vara svårt att bedöma karaktären, syftet och omfattningen av det som sker. Det är därför väsentligt att man har tillgång till kvalificerade analys- och övervakningssystem för att tidigt kunna identifiera olika förlopp. Viktiga IT-system är i regel försedda med reservkraft och spän- ningsstabilisatorer. Reservanordningarna brukar dock inte vara dimensionerade för att uthålligt kunna upprätthålla driften av anläggningen i full omfattning. Det finns därför ett elberoende också inom IT-verksamheten. De delar av denna verksamhet som bör räknas till den tekniska infrastrukturen uppvisar också ett starkt beroende av telekommunikationerna. Utan fungerande telekommunikationer kan system och användare inte kommunicera med varandra. Utredningen redovisar i kapitel 7 en strategi för ökad IT-säker- het. Denna utgår från de sårbarhetsproblem som den nya nät- verkstekniken har medfört. Den erbjuder också en lösning på de organisatoriska problem som finns inom IT-säkerhets- området. Dessa problem har framförallt att göra med att ansvaret för IT-säkerheten är uppsplittrat på ett stort antal myndigheter och att det saknas en myndighet som kan ta ett samlat och övergripande ansvar för dessa frågor. 6.5Åtgärder för ökad säkerhet inom den tekniska infrastrukturen Den tekniska infrastrukturen är grundläggande för att ett modernt samhälle skall fungera tillfredställande. Beroendet av den tekniska infrastrukturen är större ju mer utvecklat och specialiserat ett sam- Strategi för ökad robusthet i den tekniska infrastrukturen hör till de länder som är mest beroende av en hög funktionssäkerhet i den tekniska infrastrukturen. Detta beror på landets låga befolkningstäthet, hårda och växlingsrika klimat, utvecklade och specialiserade näringsliv, intensiva utnyttjande av IT-tillämpningar inom alla delar av samhället och andra omständigheter. Vårt land hör också till de länder där befolkningen är minst benägen att acceptera avbrott och störningar som är relaterade till den tekniska infrastrukturen. Detta medför att åtgärder för att skapa ökad säkerhet inom detta område bör ges högre prioritet i än i många andra länder. Utredningen har inte underlag för att föreslå ett komplett åt- gärdsprogram för ökad säkerhet i den tekniska infrastrukturen. Utredningen begränsar sig därför till att föreslå vissa generella åtgärder för att öka säkerheten inom detta område. Dessa kan ses som komponenter i en strategi för ökad säkerhet inom området. Säkerhetskraven bör preciseras och i vissa fall skärpas vad gäller den tekniska infrastrukturen. Detta gäller inte minst elförsörj- ningen. Det finns anledning att se över lagstiftningen inom detta område i syfte att skärpa säkerhetskraven på nätföretag och andra aktörer inom branschen. Inom IT-området bör möjligheter skapas för en säkerhetsinriktad certifiering av programvara och utrustning. Certifieringen är ett sätt att ställa grundläggande säkerhetskrav på olika typer av mjuk- och hårdvara. Skärpta säkerhetskrav måste följas upp med en aktiv tillsyn. Samti- digt är tydligt formulerade säkerhetskrav en förutsättning för att en aktiv tillsyn skall kunna bedrivas. Utredningen anser att det finns brister i den säkerhetsinriktade tillsynen framförallt vad gäller elförsörjningen och IT-verksamheten. Inom elförsörjningen bedrivs tillsyn av tre myndigheter vars tillsynsansvar är oklart avgränsat. I något fall finns också begränsningar i myndighetens tillsynsansvar som medför att säkerhetsaspekterna inte ges ett tillräckligt utrymme i den tillsyn som bedrivs . Strategi för ökad robusthet i den tekniska infrastrukturen Olika användarkategoriers krav på funktionssäkerhet hos den tek- niska infrastrukturen varierar. Vissa användare klarar utan större olägenheter relativt långa avbrott och betydande kvalitetssänk- ningar i de infrastrukturtjänster som erbjuds. Andra användare har små eller inga toleranser. Denna fråga måste beaktas då man ställer krav på funktionssäkerheten i den tekniska infrastrukturen. Full säkerhet kan aldrig uppnås. Det är därför väsentligt att utforma kriterier för när en användare själv bör ta ansvar för att trygga funktionsdugligheten i de egna systemen genom att anskaffa olika typer av reservanordningar. I vissa fall kan det vara lämpligt att samhället lagstiftningsvägen ställer krav på sådana anordningar. Detta är också en ekonomisk fråga. Ju högre de generella säker- hetskraven ställs ju högre blir kostnaden. Marginalkostnaden för de åtgärder som krävs för att ge den högsta säkerheten kan vara mycket hög. I sådana situationer är det rimligt att kraven på åtgär- der ställs på de användare som kräver en mycket hög säkerhet istället för att formuleras som generella krav på berörda infra- struktursystem. Bättre samordning av säkerhets- och beredskapsarbetet De säkerhetsåtgärder som genomförs inom den tekniska infra- strukturen avvägs och beslutas inom varje delområde för sig. De beroendeförhållanden som finns mellan olika delar av den tek- niska infrastrukturen beaktas därvid inte i tillräcklig grad. Ett exempel på detta är de beroendeförhållanden som finns mellan telekommunikationerna och elförsörjningen vid omfattande och långvariga elavbrott. Ett annat exempel är den konvergens som uppträder vad gäller system och tjänster inom den tekniska infra- strukturen. Effekterna av denna konvergens på olika typer av infra- struktursystem är mycket svår att bedöma. Enligt utredningens uppfattning har nuvarande funktionsindelning inom det civila försvaret bidragit till att försvåra dessa problem. Det planeringssystem som utredningen har föreslagit i kapitel 4 bör förbättra möjligheterna att ta ett samlat grepp om säkerhets- och beredskapsfrågorna inom den tekniska infrastrukturen. Bl.a. är det nödvändigt att ta fram en gemensam planeringsinriktning för detta område och att genomföra systematiska studier av de beroen- deförhållanden som finns. Det uppdrag som regeringen har lämnat Strategi för ökad robusthet i den tekniska infrastrukturen till SvK och PTS kan ses som ett steg i denna riktning. Enligt ut- redningens uppfattning bör berörda myndigheter genomföra fort- satta och fördjupade studier av beroendeförhållandena inom den tekniska infrastrukturen samt mellan denna och övriga samhälls- sektorer. Utredningen ser också ett behov av att någon myndighet ges ett sammanhållande ansvar för det säkerhets- och beredskaps- arbete som avser den tekniska infrastrukturen. Denna uppgift bör läggas på den planeringsmyndighet som utredningen har föreslagit. Resurstillskott till säkerhets- och beredskapsarbetet Utredningen anser att sårbarheten f.n. är för hög såväl inom elför- sörjningen som inom IT-verksamheten. Detta gäller både i för- hållande till säkerhetspolitiskt betingade hot som i förhållande till hot som har en annan bakgrund. Utredningen har svårt att bedöma sårbarheten inom telekommunikationerna men ser ett behov av säkerhetshöjande åtgärder också inom detta område. Sammantaget medför detta att ökade resurser bör satsas på säkerhets- och bered- skapsåtgärder som gäller den tekniska infrastrukturen. Utred- ningen har inte grund för att uttala sig om vilka belopp som kan bli aktuella men utesluter inte att det kan röra sig om betydande ökningar jämfört med . Dessa satsningar bör till stor del finan- sieras med avgifter på verksamheten inom berörda branscher. Ut- redningen anser dock att anslagsmedel bör satsas på vissa ändamål . Detta kan vara ett sätt att snabbare uppnå en acceptabel säkerhetsnivå inom området. Det ökade behovet av anslagsmedel kan tillgodoses genom en omfördelning från vissa områden inom det civila försvarets planeringsram. Regeringen gör i Förändrad omvärld – omdanat försvar (prop. 1998/99:74) bedömningen att behovet av åtgärder inom försörj- ningsberedskapen och skyddsrumsbyggandet kan minska väsent- ligt. Utredningen föreslår därför att det ökade medelsbehovet för sårbarhetsreducerande satsningar inom den tekniska infrastruk- turen delvis finansieras genom minskade anslag till dessa områden. Prioritera säkerheten i elförsörjningen Det finns många verksamheter i samhället som vid funktionsbort- fall kan orsaka allvarliga krissituationer såväl på samhällsnivå som inom mer avgränsade verksamheter och områden. Utredningen har i tidigare kapitel riktat uppmärksamheten mot några sådana Strategi för ökad robusthet i den tekniska infrastrukturen områden och föreslagit att dessa områden skall ges en särställning vid planeringen av samhällets krishanteringsinsatser. Trots detta måste man konstatera att elförsörjningen har en av- görande betydelse för samhällets funktionsförmåga och medbor- garnas säkerhet. Elförsörjningen är grundläggande för flertalet verksamheter i samhället. Som framgått av tidigare avsnitt uppvisar elförsörjningen dessutom en betydande sårbarhet för avsiktliga hot i form av sabotage och annan skadegörelse samt för olika typer av väderfenomen. Långsiktiga klimatförändringar kan dessutom öka stam- och regionnätens sårbarhet för väderstörningar. Dessa omständigheter medför enligt utredningens uppfattning att elförsörjningen bör vara en högprioriterad verksamhet inom säkerhets- och beredskapsområdet. Utredningen har därför före- slagit att säkerhetskraven på elförsörjningen skärps och att till- synsorganisationen inom detta område skall reformeras. Utred- ningen förutser också att utökade resurser måste tillföras säker- hets- och beredskapsarbetet inom detta område för att sårbarheten inom elförsörjningen skall kunna nedbringas till rimliga nivåer. Utredningen har i detta kapitel behandlat sårbarheten i den tek- niska infrastrukturen och redovisat vissa åtgärder för att höja säkerheten inom detta område. Utredningen har också konstaterat att det finns anledning att ta ett samlat grepp om säkerhets- och beredskapsfrågorna inom den tekniska infrastrukturen. Detta beror på att det finns starka beroendeförhållanden mellan olika system och tjänster inom detta område. Utredningen konstaterar också att nuvarande funktionsindelning inom det civila försvaret kan ha försvårat arbetet med att skapa samordnade lösningar för en ökad säkerhet inom den tekniska infrastrukturen. Utredningen har dels redovisat specifika bedömningar och slut- satser avseende elförsörjningen och telekommunikationerna dels redovisat en övergripande strategi för att öka säkerheten inom den tekniska infrastrukturen. IT-säkerhetsfrågorna behandlas ingående i kapitel 7. Vad gäller elförsörjningen har utredningen konstaterat att säker- heten i denna verksamhet måste förbättras. Detta gäller såväl elsy- stemets förmåga att motstå olika typer av väderfenomen som dess förmåga att motstå sabotage och olika typer av krigshandlingar. Utredningen har också konstaterat att lagstiftningen bör ses över i Strategi för ökad robusthet i den tekniska infrastrukturen syfte att skärpa säkerhetskraven. Vidare bör myndighetsorganisa- tionen inom tillsynsområdet ses över i syfte att åstadkomma en effektivare tillsyn och en starkare prioritering av säkerhetsaspek- terna i den tillsyn som redan bedrivs. Vad gäller telekommunikationerna har utredningen konstaterat att det råder en viss osäkerhet om hur sårbar denna verksamhet är. Digitaliseringen av telekommunikationerna och konvergensen mellan telekommunikationer och IT-verksamhet har medfört att sårbarheten för IT-relaterade hot har ökat. Utredningen konstate- rar vidare att telekommunikationerna är sårbara för omfattande och långvariga elavbrott. PTS satsningar på reservkraft bör enligt utredningens uppfattning utökas och ges en annan inriktning är . Utredningen anser också att det även i fortsättningen finns anledning att satsa på ett kvalificerat fysiskt skydd för viktiga anläggningar i telenätet. Utredningen redovisar en övergripande strategi för att höja säkerheten inom den tekniska infrastrukturen. Strategin omfattar nedanstående åtgärder: 1.Lagstiftningen bör ses över i syfte att skärpa och precisera de säkerhetskrav som ställs på olika delar av den tekniska infra- strukturen. 2.Tillsynen av olika verksamheter inom den tekniska infrastrukturen bör effektiviseras. 3.Användare som har mycket höga krav på säkerhet i den tek- niska infrastrukturen bör ställas inför skärpta krav på att de skall anskaffa reservanordningar. 4.Planeringen av det säkerhets- och beredskapsarbete som gäller den tekniska infrastrukturen bör samordnas bättre . 5.Ökade resurser bör satsas på säkerhets- och beredskapsarbete vad gäller den tekniska infrastrukturen. 6.Elförsörjningen bör ges högsta prioritet i samhällets satsningar på säkerhets- och beredskapsarbete.