sou · GPB339 · 2002-01-01 00:00:00 — diskrimineringsutrednings (Ju 1999:10) uppdrag begränsas till att omfatta en översyn av bestämmelsen om olaga diskriminering och en analys av rättsväsendets tillämpning av den samt en översyn av frå- gorna om hur termerna ras och sexuell läggning används i lagstiftning- en. Utredningen skall också belysa frågan om formerna för ett förbud mot diskriminering i näringsverksamhet av personer med funktionshin- der. diskrimineringsutredning skall inte längre ha till uppgift att lämna konkreta förslag till författningsändringar eller andra åtgärder. Utredningen skall i stället övergripande redovisa sina resultat och ställ- ningstaganden i de frågor uppdraget nu omfattar samt lämna förslag till inriktning på det fortsattaarbetet i dessa frågor. När det gäller bestämmelsen om olaga diskriminering och tillämp- ningen av denna bestämmelse skall utredningen rikta in sig på att iden- tifiera de problem som kan finnas och att lämna förslag till hur de skulle kunna lösas. I detta ingår att överväga om bestämmelsen om ola- ga diskriminering har en lämplig omfattning och utformning för att kunna utgöra ett effektivt medel mot diskriminering. Utredningen skall i detta sammanhang redovisa och belysa skälen för respektive emot en straffrättslig reglering respektive annan slags reglering av förbud mot diskriminering. Anledningen till begränsningen av uppdraget är att regeringen avser att ge en ny utredning i uppdrag att studera möjligheterna till en mer generell lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet samhällsområden och diskrimineringsgrunder. Frågor som exempelvis vilka sanktionsformer som är lämpligast i syfte att åstadkomma en ef- fektiv lagstiftning mot diskriminering bör lämpligen behandlas vidare inom ramen för en sådan bredare översyn. I denna översyn skall diskrimineringsutrednings ställningstaganden ingå som ett underlag. beslutade regeringen direktiv (dir. 1999:49) innebä- rande att en särskild utredare fick i uppdrag att se över bestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 § . Vidare skulle utredaren utreda behovet av och formerna för en reg- lering av ett generellt förbud mot diskriminering i näringsverksamhet av personer med funktionshinder. Utredaren skulle också ta upp frågan om termen ras, använd om människor, och termen sexuell läggning. Utredaren skulle lämna de förslag till författningsändringar och and- ra åtgärder som uppdraget kan ge anledning till. Utredningen har antagit namnet diskrimineringsutredning. Bakgrund till begränsningen av uppdraget Regeringen avser att ge en ny utredning i uppdrag att studera möjlig- heterna till en mer generell lagstiftning mot diskriminering som omfat- tar alla eller flertalet samhällsområden och diskrimineringsgrunder. Frågor om vilka sanktionsformer och bevisregler m.m. som är lämpli- gast i syfte att åstadkomma en effektiv lagstiftning mot diskriminering bör lämpligen behandlas inom ramen för en sådan bredare översyn. Sedan 1999 års diskrimineringsutredning fick sitt uppdrag har åt- skilligt av betydelse för lagstiftningen mot diskriminering inträffat. Inte minst har diskrimineringsfrågor ägnats stor uppmärksamhet i det inter- nationella samarbetet. I stor utsträckning förs diskussionerna med in- riktning mot en generell reglering mot diskriminering, omfattande i princip alla områden av samhällslivet och gällande oavsett på vilken grund en person diskrimineras. Som ett exempel på internationellt ar- bete med sådan inriktning kan nämnas det tilläggsprotokoll nr 12 till den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna () som antogs av . Mot denna utveckling kan ställas den svenska lagstiftningen på dis- krimineringsområdet som onekligen ger en rätt splittrad bild. Förbud mot diskriminering inom arbetslivet regleras civilrättsligt och den huvudsakliga sanktionen är skadestånd. Här gäller fyra olika lagar beroende på om diskrimineringen sker på grund av etnisk tillhö- righet, sexuell läggning, kön eller funktionshinder. Det finns också oli- ka ombudsmän som har till uppgift att övervaka hur lagstiftningen ef- terlevs. Den civilrättsliga lagstiftningen omfattar både direkt och indi- rekt diskriminering och gäller oavsett om det finns en diskriminerande avsikt hos arbetsgivaren. Den innehåller också särskilda, för den dis- kriminerade förmånliga, bevisregler. I den utsträckning det finns förbud mot diskriminering som är för- enade med sanktioner utanför arbetslivet återfinns de i stället i den straffrättsliga bestämmelsen om olaga diskriminering. Den bestämmel- sen omfattar färre diskrimineringsgrunder och träffar bara sådana fall där det finns ett uppsåt att diskriminera. Anmälningar om olaga diskri- minering hanteras av polis och åklagare. Inom den straffrättsliga regle- ringen är det självfallet åklagarens sak att bevisa att ett brott har be- gåtts. I samband med behandlingen av lagar mot diskriminering i arbetslivet föreslog (bet. 1998/99:AU4) att det borde genomföras en utredning, där man borde överväga möjligheterna att samordna diskrimineringslagarna. Vidare utgick ut- skottet från att frågan om ombudsmännen och deras roll och om even- tuell samordning av ombudsmannainstitutionerna skulle komma att in- gå i en framtida utredning. och Socialut- skottet uttalade sig också i lagstiftningsärendet för en samordning. Härefter har (bet. 2000/01:AU3, rskr. 2000/01:4) uttalat att det - i den mån de direktiv om diskrimineringsförbud som antagits inom ramen för Europeiska unionen föranleder revideringar av gällan- de rätt - finns anledning att i det sammanhanget också göra en översyn av frågan om en eventuell samordning av diskrimineringslagarna. Vidare har gett regeringen till känna att en utred- ning bör tillsättas med uppgift att undersöka om det finns förutsätt- ningar att slå samman alla eller några av de ombudsmän som är under- ställda regeringen till en institution (bet. 2000/01:KU3, rskr. 2000/01:35). Genom Amsterdamfördraget infördes en ny artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget) som ger rådet befogenhet att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Med stöd av denna artikel har antagit två nya direktiv. Först antog rådet ett direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (2000/43/EG). På flera punkter innehåller direktivet bestäm- melser som saknar motsvarighet i svensk rätt. Medlemsstaterna skall genomföra direktivet i nationell rätt . Detta direktiv omfattar dels arbetslivet i vid mening, dels andra om- råden såsom olika typer av sociala förmåner, utbildning samt tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster. Det skall omfatta både direkt och indirekt diskriminering och täcker såväl avsiktlig som oav- siktlig diskriminering. Vissa typer av trakasserier skall vidare likställas med diskriminering. När det gäller de processuella förutsättningarna bygger direktivet på tanken att reglerna om bevisbördan, för att princi- pen om likabehandling skall kunna tillämpas effektivt, måste anpassas så att bevisbördan under vissa förutsättningar övergår till svaranden. antogs också rådets direktiv om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (2000/78/EG). Det behandlar diskriminering i arbetslivet i en vidare mening än de svenska lagarna mot diskriminering i arbetslivet och omfattar diskriminerings- grunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Regeringen beslutade om kommittédirektiv (dir. 2000:106) Ett utvidgat skydd mot diskriminering. En särskild ut- redare har tillkallats för att lämna förslag till hur de båda nämnda direktiven skall genomföras i . Utredaren skall lämna de förslag till författningsändringar och andra åtgärder som utredningsarbetet kan ge anledning till. Den splittrade bild som den svenska lagstiftningen mot diskrimine- ring onekligen uppvisar i förening med den senaste tidens utveckling på området ger anledning att nu se över möjligheterna till en generell lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet sam- hällsområden och diskrimineringsgrunder. Regeringen har i sin skrivelse till En nationell hand- lingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskrimine- ring (skr. 2000/01:59) aviserat att den utredning som har att utreda ett utvidgat skydd mot diskriminering (N 2001:01) dessutom kommer att få i uppdrag att göra en sådan översyn av möjligheterna till en generell lagstiftning mot diskriminering. Inom ramen för den bör bland annat frågor om lämpliga sanktionsformer och bevisregler behandlas. Delar av diskrimineringsutrednings uppdrag tas lämpligen om hand inom ramen för detta bredare uppdrag. diskrimineringsutred- nings uppdrag bör därför nu inriktas på att lämna ett användbart un- derlag för arbetet med den bredare översynen av diskrimineringsfrå- gorna. Utöver vad som har angetts i utredningens ursprungliga direktiv skall diskrimineringsutredning också samråda med den utredning som har fått i uppdrag att utreda ett utvidgat skydd mot diskriminering (N 2001:01).