sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — Behovet här gäller främst direkta fiskevårdsåtgärder i sjöarna inklu- sive de tillrinnande vattendragen samt en förstärkt tillsyn. Längs hela behöver tillgången på fisk stärkas för alla kategorier fiskande. Tillrinnande vattendrag och angränsande vattenområden är rekryteringsområden inte bara för lax och öring utan också för bl.a. sik, abborre, gädda och gös. Viktiga rekryte- ringsområden har påverkats genom avsänkning, muddring och dammbyggen. Det föreligger därför behov av att också stödja fiskevård i kustmynnande vattendrag och i inre kustområden. Hit- tills har utsättningar av lax, öring och ål förekommit längs kust- erna. Även andra arter kan komma i fråga. Åtgärderna kommer alla kategorier fiskande till godo, inte minst husbehovsfiskarna. I enskilda vatten längs kusten och i de saknas med några få undantag organisation för fiskevården. Bidrag för att stimulera bildande av fiskevårdsområde för dessa områden bör vara en prioriterad åtgärd. Även längs finns stort behov av att t.ex. bygga fisk- vägar och vårda kustmynnande vattendrag för att öka tillgången på t.ex. lax, öring och ål. I havet behövs biotopvård utföras för att för- bättra förutsättningarna för uppväxande ungfisk. Genomström- ningen i grunda produktiva havsvikar har t.ex. påverkats genom anläggning av vägbankar och småbåtshamnar som lett till igenslam- ning och syrgasbrist. Med särskilda insatser här kan rekryteringen och tillväxten öka av flertalet arter som fiskas allmänt. Även om det inte går att dela upp ansvaret för fiskevården i havet, i kustområden och i de mellan staten och fiske- rättsägarna, så skall också fiske inom fiskevårdsområden eller mot- svarande i dessa vatten kunna undantas från skyldigheten att erlägga fiskevårdsavgift. En förutsättning är dock att fisket sker med stöd av en upplåtelse från fiskevårdsorganisationen. En upp- delning av intäkterna från upplåtelserna mellan staten och fiske- rättsägarna förutsätter givetvis att båda parter tar ansvar för fiske- vården i dessa områden. Detta delade ansvar kräver en samordning av hur fiskevården skall bedrivas och finansieras. Ett exempel på innehåll i och krav som kan ställas på en kustfiskevårdsplan åter- finns i bilaga 2. I de områden där fiskevårdsområde ej bildas bör fiskevården finansieras enbart via fiskevårdsavgiften. Det finns alltså flera motiv för att införa en fiskevårdsavgift som kompletterar de befintliga finansieringsformerna för fiskevår- den. Utredningen har vid kontakter med representanter för olika intressenter på fiskets område också funnit en bred acceptans för att någon form av avgift bör betalas av den som utnyttjar en gemensam resurs som fiskbestånden. Genom ökade fiskevårds- insatser ges sportfiskare ökade möjligheter till ett rikare utbyte av sin fritidsverksamhet. Husbehovsfiskare och yrkesfiskare ges möj- ligheter till bättre fångster. Nyttan tillkommer även fiskevatten- ägarna i form av bl.a. ökad tillgång till resurser för att stödja bildandet av fiskevårdsområden. Fiskevårdsåtgärder i form av fisk- vägar och biotopförbättring i rinnande vatten som ger positiva effekter för fisket på kusten och i de bör också kunna erhålla bidrag. Ungdomen behöver stimuleras till att utöva fiske som en del i sitt friluftsliv och saknar i allmänhet egen inkomst. Åldersgränsen för skyldighet att betala avgift bör därför fastställas till fr.o.m. det år den fiskande fyller . En åldersgräns är lätt att upprätthålla och det behöver aldrig ifrågasättas vem som skall erlägga avgift (i form av fiskevårdsavgift eller fiskekort). Avgiftskravet bör gälla alla, såväl svenska som utländska medborgare. De medel som betalas in via fiskevårdsavgiften bör i sin helhet (exkl. administrationskostnader) användas för fiskevård och andra fiskebefrämjande åtgärder samt uppföljning och kunskapsåter- föring. Administrationen av avgiften bör ske på ett sådant sätt att kostnaderna minimeras. Tillsyn och kontroll liksom grundläggande forskning och miljövård är däremot en statlig uppgift som bör finansieras via statsbudgeten. Visserligen nyttjar olika kategorier fiskande fiskeresurserna i olika grad. Men för att förenkla administrationen av fiskevårdsavgiften och öka förståelsen för en gemensam insats för ett gemensamt intresse föreslår utredningen en generell fiskevårdsavgift som är lika för alla kategorier. Avgiften skall även gälla utländska med- borgare. Utredningen föreslår en avgift på . För att förenkla administrationen och då det är av intresse att medel snabbt flyter in till fonden bör det vara möjligt att betala fiske- vårdsavgiften i taget. Då skapas förutsättningar för att planera fiskevårdsarbetet på . Även för den betalande har flerårsbetalningar fördelar. Den betalande kan få rabatt och undgår eventuella avgiftshöjningar som kan komma att bestämmas hans betalning gäller. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör lämpligen bestämma fiskevårdsavgiftens storlek. Utifrån erfarenheter från bl.a. bedömer utredningen att det inte är lämpligt att ge dispens för enstaka fisketillfällen eller för någon särskild kategori fiskande. I de områden där fiskevårds- områden finns kommer dessa dock att kunna erbjuda alternativ för olika kategorier fiskande. Se vidare under förslaget om fiskevårds- område mm. 15.5Beräkning av intäkter av fiskevårdsavgiften1 Av undersökningen Fiske 2000 framgår som tidigare nämnts att antalet personer som är intresserade av fiske skattades till 3.4 miljoner av befolkningen i åldern 16–. I den för fiske- vårdsavgiften aktuella åldersgruppen, fiskar ca 1 000 00 i de och vid kusten. Ca 580 000 av dessa räknas som aktiva fritidsfiskare och antas betala den årliga fiskevårdsavgiften alterna- tivt årskort i ett eller flera fiskevårdsområden. De som bedriver yrkesmässigt fiske, ca 2 900 personer, antas i huvudsak betala den årliga fiskevårdsavgiften. Av ej aktiva fritidsfiskare beräknas ca 530 000 fiska i de eller i havet. Av dessa beräknas (förutsatt en välmotiverad avgift och en god tillsyn) motsvarande 265 000 personer att betala avgiften eller alternativt ett fiskekort i ett eller flera fiskevårdsområden. Antal personer som kommer att lösa fiskevårdsavgiften för fiske på statens vatten ovan odlingsgränsen beräknas till ca 30 000 . Intäkterna från dessa kategorier beräknas tillsammans bli ca . Det är mycket svårt att på förhand beräkna dels hur stor betalningsfrekvensen blir bland de fiskande och hur många som 1 Beräkningsunderlag och förklaringar återfinns i Bilaga 5. väljer att istället för fiskevårdsavgift lösa fiskekort i ett fiskevårdsområde. Antalet oorganiserade fiskerättsägare i inlandet är ej beräknat i Fiske varför antalet betalande är osäkert. Någon särskild beräkning av intäkterna har därför inte gjorts för denna kategori. Klart är emellertid att betalningsvilligheten bör vara relativt hög om det står klart att intäkterna från avgiften används för fiskevår- dande åtgärder i de vatten där fiskaren bedriver fiske. att betala och respekten för regler och avgifter blir också i hög grad beroende av tillsynens kvalitet. Utredningens bedömning är att antalet fiskevårdsområden kommer att öka på de delar av kusten och i de som omfattades av reformen om fritt hand- redskapsfiske. Incitamenten att bilda fiskevårdsområden förväntas vara mindre i områden där frifiskerätten omfattar avsevärt mer än vad som ingår i det fria handredskapsfisket, t.ex. och . Andelen som erlägger fiskevårdsavgiften kom- mer successivt att minska allt eftersom fler fiskevårdsområde bildas. Denna effekt är önskvärd. Behovet av allmänna medel till att bilda fiskevårdsområden kommer att vara störst i början för att sedan minska allt eftersom större delar av kusterna täcks av fiske- vårdsområden. är det givetvis önskvärt att fiskevård även på syd- och kan komma att engagera fler och att lösningar kan skapas som leder till bildandet av fiskevårdsområden även här. och i de stora åldern 18–74 år ca 1 000 000 ca 115 000 000 ca 2 070 000 ca 53 000 000 ca 6 000 000 ca 174 580 000 Den föreslagna fiskevårdsavgiften har som syfte att finansiera fiskevårdsåtgärder. Medlen kommer alla betalande till del i form av åtgärder som befrämjar fiskevården och som därmed bidrar till goda fiskemöjligheter för den enskilde fiskaren. Utredningen före- slår att inlupna medel hanteras i särskild ordning och sätts i en sär- skild fiskevårdsfond, vilket garantera att medlen användas för in- satser som befrämjar fiskevården. Avgiftsmedlen bör finansiera direkta fiskevårdsåtgärder. Här avses t.ex. medel till biotopvårdande åtgärder och utsättningar av fisk, förbättrad fångststatistik och information. Information om genomförda fiskevårdsinsatser såsom exempel- vis utsättningar av fisk är ett viktigt medel för att bibehålla och öka förståelsen för och betalningsvilligheten av avgiften. Fiskevårds- medlen bör därför kunna användas för information m.m. om utförda fiskevårdsåtgärder samt för att täcka kostnader för admi- nistration av bidragen och avgiften. Medlen bör också kunna användas till viss tillämpad forskning och utveckling av fiskevård samt till uppföljning och utvärdering av utförda fiskevårdsåtgärder. En god fiskevård förutsätter att fiskebestämmelserna efterlevs. Dagens fisketillsyn är otillräcklig främst längs kusterna och i de . Avgiftsmedlen bör därför kunna användas för att finansiera en förbättrad fisketillsyn i den del denna stöds av fiske- vårdsområdena. Det är angeläget att det nybildas och ombildas fiskevårdsområ- den för att på bästa sätt främja en god fiskevård och öka tillgången på fiskevatten för allmänheten. Därför bör fiskevårdsmedel använ- das för att finansiera bidrag till förrättningskostnader för fiske- vårdsområden som nybildas eller ombildas under förutsättning att fisket är tillgängligt för allmänheten. Sammanslagning av mindre fiskevårdsområden till större bör också vara bidragsgrundande. Ur anslaget 43:11 Fiskevård har generellt av kostnaderna för fiskevård kunnat erhållas. Om det föreligger sär- skilda skäl kan utgå. Samma gäller för bildande av fiskevårdsområden. Detta bidrag har finansierats med allmänna skattemedel. Det nu föreslagna bidraget skall finansieras av de fiskande. Av detta skäl bör bidragsnivåerna vara högre. Genom att lämna ett högre bidrag för fiskevårdande åtgärder kan också angelägna, omfattande och kostnadskrävande åtgärder komma att genom- föras, liksom åtgärder där medfinansiärer saknas. Förslagsvis bör upptill i bidrag generellt utgå för väl motiverade fiskevårdsåtgärder. Om särskilda skäl föreligger bör en ännu högre bidragsnivå kunna användas. Vad avser kostnaderna för tillsyn av de av staten upprättade föreskrifterna så föreslår utredningen att den övergripande tillsynen även fortsättningsvis finansieras via statsbudgeten. Det statliga fiskevårdsanslaget, som nyttjas för fiskevårdsåtgärder, kommer till stor del att frigöras vid införandet av den föreslagna fiskevårdsavgiften, vilket möjliggör en ökad satsning på fisketillsyn. Utredningen har erfarit att tillsynen uppfattas som bristfällig och att respekten för regelverk och nya avgifter är beroende av en fungerande tillsyn. Fiskevård är åtgärder som syftar till ett uthålligt nyttjande och vård av fiskbestånd på naturens villkor. Således skall fiskevårds- åtgärder anpassas så att den biologiska mångfalden bevaras eller återupprättas. Enligt utredningen skall de medel som genereras via den föreslagna fiskevårdsavgiften nyttjas för åtgärder som gynnar fisket i de områden där de inbetalande fiskar. Medlen kommer därför med undantag av stöd till att bilda fiskevårdsområden att nyttjas för allmänna och statliga vatten samt på kusten och i de . Möjlighet bör dock finnas även för fiskevårds- områden i inlandsvatten att få stöd för åtgärder som kommer fler än områdets fiskande till del, t.ex. åtgärder i lekområden och bio- toper utanför de egna vattnen men med påverkan också i dessa. Medlen föreslås kunna användas till följande åtgärder; Underlag för fiskevårdsåtgärder och planering av fiskevård Metodutveckling för att utveckla, utvärdera och optimera fiskevårdsåtgärder. Inventering av vattenområden för att skaffa underlag för lämp- liga fiskevårdsåtgärder och planering av genomförandet. Undersökningar t.ex. provfiske i syfte att kartlägga orsaker till fiskbestånds tillbakagång och åtgärdsprogram för att stärka dessa. Detta kan avse miljöförändringar, sjukdomar, biologiska orsaker, etc. Kartering av värdefulla fiskbestånd för att bedöma behov av uttagsbegränsningar eller andra åtgärder. Bildande och ombildande av fiskevårdsområden under förut- sättning att fisket är tillgängligt för allmänheten. Åtgärder som medför en bestående effekt Ordnande av fri passage för fisk förbi vandringshinder. Utriv- ning, omlöp, fisktrappor och stryk. Biotopförbättringar för att skapa eller återställa goda fiskbio- toper t.ex. förändringar i bottenstrukturen eller vegetationsröj- ning. Åtgärder kan ske i alla typer av vattenområden. Återställande av vattendrag som rensats eller skadats av dikning eller flottledsrensning. Återintroduktion av utslagna arter och stammar av fisk. Fiskeregleringar och begränsningar i fisketrycket för fiskav- kastningens och bevarandets fromma. Skapande av skyddsområden. Sjukdomsbekämpning och förebyggande av sjukdomsutbrott. Ökad LLQ (lägsta lågvattenföring) mins- kad amplitud etc. Frivillig omprövning av vattendomar i syfte att uppnå gene- rösare villkor för fiskeintresset. Åtgärder som enbart medför en tillfällig effekt och som normalt måste återupprepas Dessa åtgärder bör endast komma ifråga om särskilda skäl förelig- ger, och bör dessutom stödjas med en lägre bidragsandel. Utplantering av fisk vars möjligheter att reproducera sig är små eller saknas helt. Exempel på detta kan vara gullspångslax i , gös på vissa kuststräckor och i många sjöar, havsöring vid kusten. Utplantering av ål. Förstärkningsutsättning av fisk vars beståndsutveckling varit negativ utan känd orsak. Metodutveckling för bättre fångststatistik. Fiskevårdsområde bör kunna få bidrag för att kunna lämna adekvat fångststatistik som har allmänt intresse. Information om fiskebestämmelser och rådgivning kring en skonsam hantering av fisken. Information om värdet av bra regelverk kring fisket och om värdet av fiske och fiskevård. Information om de fiskevårdsåtgärder som genomförts med hjälp av stöd från den allmänna fiskevårdsavgiften. Utred- ningen föreslår här att en särskild informationsskylt skall tas fram som skall anbringas vid de projekt där fiskevårdsmedel nyttjats. Skyltning om fiskebestämmelser och markering av gränser för skydds/fredningsområden. Fiskevårdsområdenas tillsyn på kusten och i de samt i de vattendrag som är av betydelse för dessa vatten- områdens fiskbestånd. Utbildning av frivilliga fisketillsynsmän. Vad avser åtgärder för att bevara hotade arter och stammar av fisk, bör dessa jämställas med bevarandeinsatser för hotade kräldjur, rovdjur, blommor etc. och finansieras via statliga anslag. 15.7Administration och hantering av fiskevårdsavgiften Enligt utredningen bör ansvara för den administrativa hanteringen av fiskevårdsavgiften. Inbetalning bör i första hand ske till post- och bankgirokonton som disponeras av . Möjligheten att betala elektroniskt (kreditkort, nätbank m.m.) genom att utnyttja modern användarvänlig kommunikationsteknik bör utredas vidare. Ett särskilt register bör inrättas över dem som har erlagt fiskevårdsavgiften. Utredningen anser att det bör övervägas att, liksom i , överlåta ansvaret för administration och hantering av registret över fiskevårdsavgiften till en systemadministratör efter vederbörlig upphandling. För att bl.a. uppnå samordningsfördelar vid utvecklingen av ett modernt betalnings- och registersystem bör ett nära samarbete ske med fiskets organisationer. Förtryckta post- och bankgiroblanketter bör genom Fiskeri- verkets försorg tillhandahållas bl.a. på postkontor, bankkontor, turistbyråer, försäljningsställen för fiskeutrustning och fiskekort samt hos båtuthyrare. Försäljare av fiskekort, turistbyråer, turbåts- skeppare m.fl. bör mot kontant provision kunna förmedla bevis på erlagd avgift. Provisionen skall fastställas av . Enligt utredningen är en provision på en rimlig nivå. För att få en spridd försäljning av bevis på erlagd fiskevårdsavgift bör möj- lighet finnas för försäljare av fiskevårdsavgiften att köpa ett antal bevis för försäljningspris minus provision, eller via moderna tele/datakommunikationssystem ta betalt och förmedla bevis om erlagd avgift. Personuppgiftslagen (1998:204) (PUL) trädde i kraft . PUL ersatte den tidigare datalagen (1973:289) och genomför Europa- parlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Särbestämmelser som behövs på olika områden förutsätts få sin plats i särskilda registerförfattningar. Sådana bestämmelser kommer att gälla framför PUL. PUL innehåller en uppräkning av när behandlingen av person- uppgifter är tillåten. Som huvudregel får personuppgifter behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behand- lingen. Lagen anger härutöver vissa andra fall när personuppgifter får behandlas, t.ex. när behandlingen är nödvändig för att en arbetsuppgift av allmänt intresse eller en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning skall kunna utföras. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter som avslöjar en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller uppgifter som rör en persons hälsa eller sexualliv, får bara behandlas under vissa sär- skilda förutsättningar. Behövs ett register och en reglering av registret? För att få fiska skall man i regel ha betalat fiskevårdsavgift. Detta krav skall vara straffsanktionerat. Ett viktigt syfte med ett register, som bör vara datoriserat, är att uppgifter kan samlas om erlagda fiskevårdsavgifter vilket kan göra det lättare att kontrollera vilka som betalat. Med hjälp av registret kan de berörda personerna också lättare nås för avisering om kommande avgifter och för annan eventuell information. Behandlingen i fråga är en förutsättning för att arbetsuppgifter i samband med myndighetsutövning skall kunna fullgöras på ett Behandlingen torde i och för sig kunna ske med stöd enbart av PUL. Registret kommer inte att innehålla några känsliga uppgifter, men däremot kommer ett stort antal personer att vara registrerade. En reglering i en särskild författning, förslags- vis i en förordning, är därför önskvärd (jfr prop. 1997/98:44 s. 40 f). ändamål bör vara att redovisa vilka som har betalat avgiften och att underlätta kontroll av att det straff- sanktionerade kravet på erlagd avgift är uppfyllt. Vidare bör ett ändamål vara att underlätta spridning av information från myndig- heter till berörda fiskare och för att distribuera avier eller motsva- rande för förnyad avgiftsbetalning. Enligt definitionen i 3 § PUL är den personuppgiftsansvarige den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter. Av definitionen följer att personuppgiftsansvaret kan delas av flera. Personuppgiftsansvaret innebär bl.a. en skyldighet att se till att de i 9 § PUL angivna grundläggande kraven på behandlingen av personuppgifter iakttas. Vidare innebär personuppgiftsansvaret en skyldighet att lämna information till den registrerade (23–27 §§), att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna personuppgifter som inte behandlas enligt PUL, att vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda de personuppgifter som behandlas (31 §), att – enligt huvudregel i 36 § anmäla all automatiserad behandling av personuppgifter till Datainspektionen, samt att ersätta den registrerade för den skada en lagstridig behandling av personuppgifter för med sig (48 §). I särlagstiftningen som är knuten till PUL finns exempel dels på att det direkt i författningen angetts vem som är personuppgifts- ansvarig, dels på att frågan om personuppgiftsansvaret inte har berörts. Båda varianterna förekommer således. Den sistnämnda lösningen innebär att gäller och att frågan om vem som är personuppgiftsansvarig får avgöras genom en tillämpning av den lagen. Det är lämpligt att i fråga om de nu aktuella personuppgifterna välja den lösningen att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vem eller vilka som är per- sonuppgiftsansvariga. är den myndighet som ligger närmast till hands att anförtros uppgiften. De personuppgifter som behandlas – uppgifter om vilka som har erlagt föreskriven fiskevårdsavgift, kan knappast anses vara av känslig natur. De totala kostnaderna för och länsstyrelsernas han- tering av avgiftsmedlen och dess användning kan beräknas till ca . Kostnader för myndigheternas kon- troll och handläggning av ansökningar om medel, kontroll och uppföljning bör inte överstiga (Fiskeri- verket och länsstyrelserna )och kostnader för information beräknas till ca . Kostnader för Posten/Bankernas hantering och länsstyrelsernas handläggning, hantering av bidragsmedel, uppföljning och kontroll I och med att inga medel finns i den föreslagna fonden bör staten med allmänna medel initialt stå för kostnader i samband utveckling av system för uppbörd och administration av det nya systemet för fiskevårdsavgiften. Fiskevårdsavgiften skall inte föras upp på statens budget som ett separat anslag. bör få disponera de medel som flyter in till de ändamål som angivits ovan. Redovisningen skall ske i års- redovisningen. 15.10Beslut om medlens användning Enligt utredningens bedömning bör berörda organisationer på fiskets område få inflytande över avgiftsmedlens användning inom av regeringen fastställda ramar. Utredningen föreslår att medel till övergripande projekt som ej är knutna till särskild region samt för- delning av influtna avgiftsmedel till länen beslutas av ett särskilt till knutet råd (jfr och ). Som en grund för fördelningsbesluten bör finnas länsvisa planer för fiskevårds- projekt och tillsyn som upprättas av respektive länsstyrelse. Plan- erna skall anpassas till de biologiska förutsättningarna varför en länsövergripande samordning kommer att krävas i många fall. Regionala beslut om stöd till enskilda projekt beslutas av läns- styrelserna. Fiskevårdsområden, fiskets organisationer, entre- prenörer, kommuner m.fl. bör ges möjlighet att hos respektive länsstyrelse söka stöd från fonden. Rådet föreslås bestå av generaldirektören för (ordförande), fiskerisakkunnig handläggare/sekreterare som utses av , representanter för olika kategorier fiskande samt en representant för respektive länsstyrelserna. Ledamöterna bör utses av regeringen. Rådets huvuduppgift bör vara att besluta om regelverk för och fördelning av medel till övergripande ändamål. Hit räknas medel för administration, information, utbildning och utredningar av all- män karaktär samt åtgärder för fiskevård och fiske där det natio- nella intresset dominerar. bör ta fram ett för- slag till en nationell plan för hur medlen skall användas. Planen bör innefatta åtgärder av övergripande natur samt riktlinjer för de regionala/lokala fiskevårdsåtgärderna. Planen bör läggas fast av rådet och redovisas för regeringen. Vidare bör ett system för upp- följning och utvärdering av fiskevårdsmedlens användning tas fram av . Rådet bör vidare med underlag från länsstyrelserna besluta om årliga regionala ramar som disponeras av länsstyrelserna. Vid för- delning av medel skall hänsyn främst tas till hur effektiv fiskevård skall uppnås. Viss hänsyn bör tas till från vilka områden medlen genererats. Särskilt viktigt är att hänsyn tas till att det inom vissa områden saknas förutsättning att bilda fiskevårdsområden och därmed möjligheten att få lokala intäkter från försäljning av egna fiskekort. Det är angeläget att besluten om medlens användning också har en regional förankring och grundas på lokal kunskap. Därför bör besluten om merparten av medlen fattas av länsstyrelserna.