sou · GPB337 · 2002-01-01 00:00:00 — De situationer som ligger närmast till hands är givetvis hänförliga till ledamöterna i , främst tillfälligt förfall, sjukdom eller jäv för ordinarie ledamot. Behovet kan också uppstå med anledning av ar- betsförhållandena i de högsta domstolarna, såsom vid stor arbetsbörda eller vid bortfall av ledamöter p.g.a. sjukdom. Det kan även tänkas att domstolarna har särskilt behov av sina ledamöter i anslutning till peri- oder med täta pensionsavgångar. En viktig faktor som, kanske i sam- verkan med de nämnda omständigheterna, kan konstituera behov av att anlita en förutvarande domare är givetvis stor arbetsbelastning i Lag- rådet som föranleder att två eller fler avdelningar sätts upp. Det kan då hända att man når det maximum för antalet justitieråd och regeringsråd i Lagrådet som kan komma att föreskrivas, med påföljd att det blir oundvikligt att söka lagrådsledamöter utanför kretsen av aktiva domare. I föregående avsnitt har nämnts vissa frågor som bör regleras i lagråds- lagen. Utredningen återkommer med ställningstaganden och förslag i dessa delar i slutbetänkandet. Även vissa andra följdändringar i lagrådslagen blir nödvändiga till det nu givna förslaget om att f.d. justitieråd och f.d. regeringsråd skall jämställas med aktiva sådana. Exempelvis framstår det som angeläget att frågan om vem som bestämmer ledamöternas placering på avdel- ningar får en tillfredsställande lösning. En annan fråga som aktualiseras är vem som skall utse de helt utomstående ledamöterna, dvs. de leda- möter som inte har förankring i någon av de båda högsta domstolarna. Också till detta återkommer utredningen i sitt slutbetänkande. Utred- ningens inställning är emellertid att principen om Lagrådets själv- ständighet så långt möjligt bör genomsyra lösningen på även dessa problem. Utredningens utgångspunkt är att Lagrådet även fortsättningsvis huvud- sakligen skall bestå av justitieråd och regeringsråd. Med det lämnade förslaget till ändring i regeringsformen ges emellertid ökade möjlig- heter att anlita pensionerade ledamöter i de högsta domstolarna, vilket i sin förlängning kan få betydelse även för anlitandet av helt utom- stående ledamöter. I den mån dessa möjligheter utnyttjas kan det före- komma perioder då fler ledamöter som inte är aktiva domare i de hög- sta domstolarna tjänstgör i Lagrådet än vad som varit fallet vid tidigare perioder med motsvarande arbetsbelastning. Dessa ledamöters lön be- stäms av regeringen och kan utgöra en kostnadsökning för staten. För de ledamöter som helt saknar förankring i de högsta domstolarna torde statens kostnadsökning bli som störst för det fall dessa inte arbetar i statlig tjänst. Någon uppskattning av i vilken utsträckning de utomstående leda- möterna kommer att utnyttjas för lagrådstjänstgöring är synnerligen svår att göra. Det är emellertid att märka att alternativet till att utom- stående ledamöter utnyttjas i större utsträckning än tidigare mycket väl kan vara att fler ledamöter utses i de högsta domstolarna för att dessa skall kunna tillgodose Lagrådets behov av granskningskapacitet. Ut- redningens ändringsförslag torde därför i kostnadshänseende kunna betraktas som ett s.k. nollalternativ. Översyn av de administrativa reglerna om _ _ _ _ _ _ _ _ Lagrådsgranskningen är en viktig del av lagstiftningsarbetet och tilldrar sig stort intresse både juridiskt och politiskt. Flera av de frågor som är förbundna med Lagrådets ställning som sådan, med området för lag- rådsgranskningen och med ledamöternas konkreta arbetsförhållanden aktualiseras därför återkommande såväl i den juridiska som i den all- mänpolitiska debatten. Lagen (1979:368) om Lagrådet har i oförändrat skick gett de admi- nistrativa och organisatoriska ramarna för Lagrådets verksamhet . har flera olika typer av föränd- ringar inträtt som direkt eller indirekt påverkat förutsättningarna för Lagrådets arbete. Bland annat har omkringliggande regelverk föränd- rats. Reglerna om Högsta domstolens och Regeringsrättens samman- sättning liksom reglerna om domförheten vid dessa domstolar har t.ex. genomgått betydande förändringar. Vidare kan en viss ökning av Lag- rådets arbetsbörda urskiljas över den senaste tioårsperioden. remitterades 62 lagstiftningsärenden till Lagrådet. var motsvarande siffra 107, vilket delvis kan förklaras av att det året var valår, något som brukar medföra toppar i lagstiftningsarbetet. Ock- så inför den svenska anslutningen till EU var antalet remisser till Lag- rådet högt, 105 lagförslag remitterades . Ett annat mått på Lagrådets arbetsbörda är hur många veckor som avdelningar av Lagrådet har tjänstgjort. Någon sådan undersökning har inte genom- förts, men det allmänna intrycket är ändå att Lagrådets arbetsbörda - även ur ett sådant perspektiv - har ökat. samarbetet - och medlemskapet i EU i synnerhet - har också medfört nya tekniskt komplicerade frågor där regeringen behöver inhämta Lag- rådets ställningstaganden. Det har därför sammanfattningsvis, såväl med hänsyn till rättsutvecklingen som till förändringarna i samhället i övrigt, blivit dags för en översyn av de administrativa regler som styr Lagrådet och dess verksamhet. _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Lagrådets dimensionering och sammansättning Utredaren skall undersöka om den förändrade dimensioneringen av de högsta domstolarna och de ändrade reglerna om domförhet där på nå- got sätt bör avspegla sig i ändrade regler om Lagrådets antal avdelning- ar och sammansättning. Det är naturligtvis viktigt att - som framhölls vid ändringar av antalet ledamöter i och Regeringsrätten - på bästa sätt hushålla med dessa domstolars resurser så att inte fler domare tas i anspråk för arbete i Lagrådet än vad som oundgängligen krävs med hänsyn till lagstiftningarbetet (prop. 1995/96:116 s. 13). Utredaren skall i denna del ta ställning till följande frågor. –Hur många justitieråd och regeringsråd skall totalt och få tas i anspråk för tjänstgöring i Lagrådet? Bör man gå ned från maximiantalet nio till förslagsvis sex råd? Utredaren skall undersö- ka om det efter den förändrade dimensioneringen av de högsta in- stanserna är möjligt eller lämpligt att ta nio justitie- och regerings- råd i anspråk för arbete i Lagrådet. Den här frågeställ- ningen hänger samman med hur många avdelningar som Lagrådet maximalt skall kunna arbeta i och om det även i fortsättningen skall vara en bred bas av aktiva domare i de högsta instanserna som tjänstgör i Lagrådet. –Hur många ledamöter skall arbeta i ett lagråd? Även om nuvarande modell med tre ledamöter fungerar väl och tre personer utgör en bra diskussionsgrupp kan det finnas skäl att dröja vid den frågan. Finns det anledning att frångå nuvarande huvudregel om tre ledamöter, generellt eller i vissa fall, och bör möjligheterna att förordna en fjärde ledamot finnas kvar? –Bör fler ledamöter som inte är justitieråd eller regeringsråd kunna tjänstgöra på samma avdelning? Bör exempelvis två av tre ledamö- ter kunna vara pensionerade justitie- eller regeringsråd? Här måste reglerna om Lagrådets sammansättning i 8 kap. 18 § regeringsfor- men beaktas. Om fler ledamöter som inte är ordinarie domare skall kunna arbeta på samma avdelning, hur bör i så fall dessa ledamöter utses? –Vilka skall kunna tjänstgöra i Lagrådet? Utredaren skall ta ställning till om reglerna bör ändras i syfte att göra det lättare att utse leda- möter som inte är eller har varit domare i de högsta domstolarna, t.ex. framstående rättsvetenskapsmän. Stommen i Lagrådet utgörs av aktiva justitie- och regeringsråd. Anknytningen till de högsta dömande instanserna tillförsäkrar kvalitet och neutralitet. En värde- full tillgång utgör de pensionerade justitie- och regeringsråd som ställer upp för ledamotskap under längre eller kortare perioder. Även om det i praktiken är svårt för en rättsvetenskapsman att frigö- ra sig skulle det förmodligen vara av stort värde för det framtida lagstiftningsarbetet med deltagande från en rättsveten- skapsman när större remisser - t.ex. en ny balk - granskas av Lagrå- det. –Hur många lagrådsperioder i följd skall ledamöterna i maximalt kunna arbeta där? Ett justitieråd eller regeringsråd kan inte utan särskilda skäl arbeta i följd i Lagrådet än en hel lagrådsperiod, (7 §). Det måste sedan gå ytterligare en lag- rådsperiod innan vederbörande på nytt kan förordnas att tjänstgöra i Lagrådet. Någon motsvarande bestämmelse för de ledamöter som inte är justitieråd eller regeringsråd finns inte. Utredaren skall ta ställning till om några ändringar av bestämmelsen är motiverade på grund av andra föreslagna ändringar eller för att åstadkomma en lik- formig reglering när det gäller samtliga ledamöter i Lagrådet. _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _