sou · GPB345d1 · 2002-01-01 00:00:00 — I rapporten framhålls en god nationell ekonomi med låg arbetslöshet som den mest fundamentala faktorn för att skapa en effektiv övergång från skola till arbetsliv, men bra information och vägledning ingår också bland de sex nyckelförutsättningarna. Författarna till rapporten konstaterar i sina slutsatser av studien bl.a. följande rörande studie- och yrkesvägledningens roll. Behovet av bra information och vägledning blir allt viktigare för ungdomarna i och med att valet av utbildning och yrke blir mer komplext. Ungdomarna behöver mindre hjälp att matcha intresse och fallenhet mot speciella yrken eller utbildningar och mer vägledning med betoning på aktiv karriärplanering och personlig utveckling. Information och vägledning får inte användas för att styra ungdomar i viss riktning för att tillfredsställa arbetsmark- nadsbehov lika lite som att styra flickor mot manliga utbildningar och yrken. Stora variationer finns mellan de olika granskade länderna vad avser tillgänglighet, kvalitet och avsatta resurser. Man har dock funnit att vägledning generellt sett alltför ofta är lågt prioriterad Det är således en stor utmaning för politiker att finna ett sätt att tillhandahålla en högkvalitativ vägledningsservice till en rimlig kostnad. Traditionell vägledning i klassrum och enskilt anses inte snabbt nog kunna ställa om sig till förändrade krav inom utbildning och arbetsmarknad och är dessutom för dyr. Specialutbildade vägledare är långt ifrån vanligt i de länder som deltagit i studien. De flesta har vidareutbildade lärare som fyller funktionen. Utredarna framhåller att frågan om en djupgående vägledning, oavsett om den sker i skolan, på arbetsförmedlingen eller i ett särskilt centrum, måste diskuteras. Oavsett var vägled- ningen är förlagd måste den garanteras tillräcklig uppmärksamhet, resurser och kvalificerad personal. Som framkomliga vägar för att förbättra situationen föreslås åtgärder som inrättande av specialistfunktioner för framtagande av information, mer utbredd självbetjäning med hjälp av IT, obliga- torisk utbildning i vägledningsfrågor i skolan samt arbetspraktik- perioder och systematiskt samarbete med arbetsgivare i kommu- nerna samt medverkan av föräldrar och äldre studerande. Vid utbildningskommittés möte lades ett för- slag fram till ett uppföljningsprojekt. Enligt utkastet skall projektet inriktas på organisation, styrning och förmedling av information och vägledningstjänster för såväl ungdomar som vuxna med hänsyn till utbildnings-, arbetsmarknads- och socialområdena. De frågeställningar som avses tas upp inom ramen för projektet svarar i stort sett mot dem som berör denna utredning, nämligen tillgänglighet, kostnader, ansvarsfrågor, personal, kvalitet samt forskning kring vägledning. Enligt den preliminära tidsplanen skall projektet vara slutfört . Intresset bland medlemsländerna för att delta i projektet är stort. Exempelvis avser, bland de nordiska länderna, , och att delta medan , enligt uppgift, inte har för avsikt att delta i projektet . 3.3.2EU – Memorandum on Lifelong Learning Vägledningsfrågorna behandlas inom EU i flera olika sammanhang. Exempelvis finns inom ramen för yrkesutbildningsprogrammet nationella Resurscentrum för vägledning, ett gemensamt informationssystem som främst är IT-baserat, vilket behandlas närmare i kapitel 7. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i bekräftas att inriktningen på livslångt lärande är en förutsättning för en lyckad övergång till en kunskapsbaserad ekonomi och ett kunskapsbaserat samhälle. Tankegångarna följdes upp vid rådets möte i Feira , varifrån slutsatserna uppmanade medlems- staterna, rådet och kommissionen att inom sina behörighets- områden fastställa enhetliga strategier och praktiska åtgärder för att främja livslångt lärande för alla. Mot bakgrund av detta uppdrag har kommissionen utarbetat ett Memorandum om livslångt lärande (arbets- dokument 30.10.2000, SEK (2000) 1832) med syfte att inleda en europatäckande debatt om en övergripande strategi för genom- förande av livslångt lärande för såväl individer som institutioner och på alla områden inom det offentliga och det privata livet. Livslångt lärande har inom ramen för den europeiska sysselsätt- ningsstrategin definierats av kommissionen och medlemsstaterna som omfattande all meningsfull inlärningsverksamhet som bedrivs fortgående med syftet att förbättra kvalifikationer och kunskap. Livslångt lärande, hävdas det i memorandum, är inte längre bara en aspekt på utbildning utan det måste bli den ledande principen för den totala inlärningsmiljön. Denna vision måste bli verklighet under det närmaste årtiondet. Det är medlemsstaterna själva som är ansvariga för sina utbild- ningssystem och som skall föra diskussionen så nära sina med- borgare som möjligt. Mot bakgrund av resultaten av den nationella debatten har kommissionen för avsikt att utarbeta en rapport. Som underlag för de nationella diskussionerna framförs i Memorandum sex centrala key messages, budskap, i anslutning till vilka en rad frågor ställs som skall vara till hjälp vid belysningen av prioriterade handlingsområden. Ett av dessa budskap, budskap nr 5: nytänkande inom studie- och yrkesvägledning, har som målsättning att alla skall tillförsäkras tillgång till högkvalitativ information och rådgivning om utbild- ningsmöjligheter i hela och under hela livet. I visionen om ett nytänkande talas om hur ett system för vägled- ning måste förskjuta tyngdpunken från tillgång till efterfrågan, där man placerar användarens behov och efterfrågan i centrum. Väg- ledaren skall nå ut snarare än vänta på att bli uppsökt, uppföljning skall ske och aktiva åtgärder vidtas för att förebygga misslyckanden och bortfall. Internetbaserade informationskällor och verktyg öppnar nya horisonter för bättre utbud och kvalitet på väg- ledningstjänsterna. De kan dock aldrig helt ersätta det personliga samtalet. I memorandum trycks också på att vägledningstjänsterna måste vara tillgängliga lokalt och att vägledaren måste ha viss kännedom om såväl den person som skall vägledas som om den lokala arbetsmarknaden och arbetsgivarna. Kopplingen i nätverk till andra närliggande yrkesgrupper som personal inom socialsektor och utbildningsväsende är viktig. Slutligen konstateras att vägledning traditionellt tillhandahållits som en offentlig tjänst, ursprungligen vid övergången från skola till arbetsmarknad. har dock marknads- baserade tjänster vuxit fram, särskilt för de högutbildade. I några medlemsländer har många vägledningstjänster helt eller delvis privatiserats. Företag har själva börjat investera i väglednings- tjänster för sina anställda. Det förblir emellertid den offentliga sektorns ansvar att fastställa överenskommen lägsta kvalitetsnorm och att bestämma vem som har rätt att använda tjänsten. De fem frågeställningarna som respektive medlemsland förväntas svara på avser hur vägledningen kan bli en del av ett öppet , hur man kan nyttja informations- och kommunikationsteknik i vägledningens tjänst, hur utbildningen för studie- och yrkesväg- ledare kan moderniseras och förbättras, hur tjänster och nätverk för vägledning på lokal nivå kan utvecklas samt hur en service med god kvalitet på en blandad offentlig och privat marknad kan säker- ställas. I detta betänkande tar jag upp och behandlar frågor samt lägger förslag, som berör samtliga dessa frågeställningar. Kommissionen har i memorandum angivit att diskussionen bör föras så nära medborgarna som möjligt. Den är därför angelägen om att så många aktörer som möjligt ges tillfälle att framföra sina synpunkter på kommissionens rapport. En omfattande konsultationsprocess genomförs därför i vilken berörda myndigheter och organisationer bereds tillfälle att yttra I beredningsarbetet ingår även genomförandet av en nationell hearing. förväntas rapportera resultaten av denna konsultation till kommissionen . Förändringar inom studie- och yrkesvägledningens mål och verk- samhet är en följd av de omvälvningar som sker i samhället, såväl ekonomiskt som socialt och politiskt. Den diskurs som varit rådande har byggt på och betonat rationalitet och beslutsamhet. Begrepp som lämplighet, utvecklande uppgifter, mognad och yrkesidentitet tillhör den vägledningsdiskurs som bygger på före- ställningen om det vetenskapligt objektiva och rationella studie- och yrkesvalet där efterfrågan och tillgång kan planeras genom information och vägledning. Detta sätt att arbeta formades under det moderna samhällets uppbyggnad. domineras forsknings- och policydiskursen av en post- modern vetenskapstraditionen som brukar benämnas konstruk- tivism. Den betonar individens egen betydelse i skapandet av mening i tillvaron och förståelse för sin situation. Honnörsorden är öppenhet, flexibilitet och förmåga till snabba omställningar. I denna diskurs handlar vägledning om att hjälpa människor att se och utveckla sina möjligheter. Den postmoderna diskursen syns främst i forsknings- och policydokument. I den vardagliga verksamheten arbetar många fortfarande efter den moderna diskursen. Trots nya utmaningar kopplade till forsknings- och policydokument kommer verk- samheten att fortsätta i gamla spår om flertalet av befattnings- havarna är bärare av det äldre tanke- och handlingsmönstret. Min bedömning är att institutionernas behov av vägledning i sin verksamhet har varit mer styrande för utformningen än de nationellt formulerade målen för studie- och yrkesvägledningen. Individens behov har haft en underordnad ställning gentemot skol- väsendets och arbetsförmedlingens. Motsättningen mellan sam- hällets mål och den enskilde individens, elev eller arbetssökande, har inte synliggjorts inom respektive institution. I dagens trender ser jag en tydlig och kraftig riktningsförändring från institution och kollektivism till individ och individuella lösningar. En sådan perspektivförskjutning kommer att få stora konsekvenser för vägledningens arbetssätt och kommer att kräva omprövning av förhållningssätt, metoder och tekniker. Skolledare och lärare måste i detta sammanhang uppmärksamma de mål och riktlinjer som föreligger. I den internationella diskussionen kring vägledningen i dagens, och framför allt framtidens, samhälle som jag berört ovan återfinns de frågor som blir mest aktuella i mina överväganden och förslag. Trender och tendenser nationellt och internationellt sammanfaller tidsmässigt, liknande behov av förnyelse och omstrukturering gäller i flera länder, samsyn och samordning av insatser efterlyses. Tillhandahållandet av en högkvalitativ vägledningsservice till en rimlig kostnad betecknas som en stor utmaning för politikerna. Ansvarsfrågor, tillgänglighet, välutbildad personal och forskning kring vägledning skall behandlas i gemensamma projekt. Informations- och kommunikationsteknik i vägledningens tjänst och en moderniserad och förbättrad utbildning av vägledare skall leda till förverkligandet av ett effektivt livslångt lärande i . Jag gör bedömningen att mina tankegångar och förslag både kan finna stöd i det aktuella internationella samarbetet på området och utgöra underlag för ett aktivt svenskt agerande i de olika interna- sammanhangen. Mitt uppdrag är att kartlägga och analysera individens behov av vägledning i skolväsendet. I uppdraget ingår att särskilt beakta utsatta individers och gruppers behov av vägledning. Jag har även, som tidigare framhållits, valt att inkludera individens behov av yrkesvägledning inom arbetsmarknadsområdet. Individens val av utbildning och yrkesinriktning brukar i studie- och yrkesvägledningssammanhang behandlas som ett samspel mellan individens egna preferenser utifrån sina förutsättningar och förväntningar och de krav och förväntningar som omvärlden ställer på individen. Detta samspel är alltjämt giltigt men är under föränd- ring. Här spelar de trender i samhället och arbetslivet som jag beskrivit i det föregående kapitlet en avgörande roll för den fram- tida vägledningens förhållande till individen och individens behov. Den pågående förskjutningen från den kollektiva sfären till den privata innebär ett tydligare individuellt ansvarstagande. naturligt gemensamma samhälleliga lösningar står under ompröv- ning och inom snart sagt varje samhällsområde utvecklas alternativa förslag och lösningar, ofta med kopplingar till den privata sektorn. Även inom områden som utgör ren myndighetsutövning prövas gränserna. I av förändring både förväntas det av individen och uttrycker den enskilde själv en vilja att ta allt större egenansvar över sin livssituation. Inom området tjänster går utvecklingen från det utbudsstyrda till det efterfrågestyrda och självservice har blivit ett sätt att möta individuell efterfrågan och krav på kvalitet. Inom utbildningsområdet hämtar den enskilde alltmer kunskap från lärande och kompetensutveckling utanför ordinarie utbild- ningsstruktur. I sammanhanget betonas det livslånga lärandet. För- verkligandet av principerna livslång och livsvid är beroende av indi- viden och dennes förhållningssätt till utbildning, till sitt eget behov av vidare lärande och förmågan att lära nytt. Trenden är att utbildningar i allt högre grad skräddarsys utifrån individuella behov. Det handlar inte om att välja hela utbildningar utan i stället att plocka delar av program. Det livslånga lärandet innebär en expansion av individens ansvar för utbildning och lärande. Mot bakgrund av betoningen av lärande och kunskaps- sökande synes mig benämningen studie- och yrkesvägledning vara för snäv och inte längre relevant. Jag föredrar ett begrepp som bättre motsvarar en aktiv och ansvarstagande individ och väljer därför att i stället för studie- och yrkesvägledning använda beteck- ningen karriärvägledning. I konsekvens härmed används fortsätt- ningsvis även karriärvägledare och andra sammansättningar med ordet karriär. Karriär skall förstås i betydelsen individens samlade meriter och erfarenheter av såväl utbildning i alla dess former som arbete och annan kompetensgivande verksamhet som exempelvis medborger- liga engagemang, uppdrag inom organisationer och föreningar. Karriär är ett begrepp som jag i hög grad kopplar till individens egna behov och utveckling i motsats till samhällets behov. Ordvalet kan av vissa uppfattas som ett negativt begrepp men jag lägger inte någon sådan valör i ordet. Vidare finner jag vid en genomgång av aktuell litteratur, skrifter och artiklar att begreppet karriär är ymnigt förekommande i väg- ledningssammanhang, ofta i sammansättningar som karriärråd- givning, karriärplanering och karriärcoaching. Det pekar på att begreppet i sin nya innebörd redan är vedertaget i vidare kretsar inom såväl utbildningsväsendet och arbetsmarknadsområdet som det fackliga verksamhetsområdet. Med tanke på vårt medlemskap i unionen, den ökade internationaliseringen, svenska vägledares internationella kontakter och deltagande i Internetbaserad vägledning liksom användandet av engelskspråklig facklitteratur, anknyter begreppet karriär också bättre till det i engelskspråkiga vägledningssammanhang använda career guidance and counselling . Det skall vidare framhållas att man i , såväl på svenska som på finska, använder ordet karriärvägledning utan att det upp- fattas som negativt. Införandet av ordet karriär med sammansätt- ningar i vägledningssammanhang kan därmed ses som en anpass- ning till en delvis gemensam nordisk terminologi. 4.1.2Utsatta individer och grupper I utredningsuppdraget ingår att särskilt beakta utsatta individers och gruppers behov av vägledning. Jag har funnit att i väglednings- sammanhang rimmar begreppet grupp dåligt med vägledningens självklara fokusering på individen och dennes specifika behov. Individen står i centrum och ingen är lik någon annan. Jag menar att även begreppet utsatta är problematiskt. Hur skiljer sig utsatta gruppers behov från icke utsatta gruppers, sett ur individens synvinkel? Det är den studerandes eget intresse och inte utbildningsform eller tillgång till särskilt stöd som skall styra den studerandes val av utbildning. Här är det emellertid angeläget att det inom den samlade vägledarkompetensen finns en kunskap om hur individer med särskilda behov kan få det stöd var och en behöver. Funktionshindrades problem, bl.a. i kontakten med myndig- heter, är att inte bli bemötta med respekt. Många känner sig kränkta, kontrollerade och ifrågasatta. Som funktionshindrad behöver man ofta få stöd i att lyfta fram och synliggöra alla de starka sidorna samt i att söka information om var extra stöd finns för att kompensera handikappet. Det finns anledning att också i vägledningssammanhang vara uppmärksam på bemötande, attityder och värderingar gentemot funktionshindrade. Individen med ett funktionshinder behöver ofta stöd i att driva sin fråga eller kräva sina rättigheter till särskilt stöd i arbetslivet liksom i utbildnings- och rehabliteringssammanhang. Vägledningen måste utvecklas till ett verktyg för alla individer oavsett fysiska, språkliga eller andra hinder. Speciallösningar för utsatta grupper tenderar i detta sammanhang att bli segregerande och kan vara till men för delaktighet och jämlikhet. I de flesta utvecklings- och utbildningssammanhang betonas att organisationen utgår från individens behov och individens fria val. Detta förhållande är oftast giltigt så länge behoven och valen inte sträcker sig utöver det uppdrag anordnaren har. Det är inte ovanligt att en myndighet eller organisation har flera målgrupper. Uppdraget ligger då i att tillgodose dessa. Arbetsmark- nadsverket t.ex. beskriver i sina måldokument att man har två kundgrupper, dels arbetsgivaren och dels den arbetssökande. I målen betonas just matchningsprocessen mellan de båda kund- gruppernas behov. Inom skolans område råder ett liknande dualistiskt förhållande, om än icke lika synligt. Förutom kraven från den studerande finns krav och förväntningar på skolans verk- samhet också hos intressenter som t.ex. kommunledning och näringsliv. Det är min uppfattning att det, sett enbart från individens syn- punkt och behov, inte får råda någon tvekan om att karriärvägled- ningen står till individens tjänst och är obunden och opartisk. Då ett sådant synsätt inte tycks råda är det nödvändigt med ett perspektivbyte hos skola, myndigheter, organisationer och andra som erbjuder vägledning. Ett skifte av perspektiv medför att organisationen för karriärvägledningen måste omprövas. Ett arbetssätt som verkligen tar fasta på individens behov inne- bär inte att uppdragstagaren skall avhända sig möjligheten att informera och ge kunskap om förutsättningarna på utbildnings- och arbetsmarknaden inför individens valsituation. Tvärtom är det nödvändigt för individen att få såväl sina egna förutsättningar som omgivningens förväntningar och krav klarlagda innan han eller hon kan göra ett moget val. I den framtida karriärvägledningen är individen bärare av och ansvarig för sin egen karriärprocess. Individens behov måste i ett livslångt lärande vara utgångspunkten i mötet med vägledaren. I detta möte kan individen behöva bli inspirerad, vidga sin syn på de egna möjligheterna, få hjälp att bedöma sina studieförutsättningar i relation till arbetslivets villkor och göra sin egen studieplanering utifrån en analys av sin situation och med kunskap om olika studie- sociala villkor och om alternativa studievägar Individen bedömer sina förutsättningar inom olika områden bl.a. utifrån hur han eller hon blir bemött av sin omgivning. Utbild- ningsinstitutioner liksom arbetsplatser är inga värdeneutrala arenor. Flickor och pojkar, kvinnor och män, individer med olika etniska och sociala tillhörigheter bedöms och bemöts olika. Elever med ett funktionshinder bemöts utifrån sitt hinder och inte sina möjligheter. Dessa erfarenheter och de kunskaper individen har om sin prestationsförmåga inom olika områden har betydelse för de olika vägvalen i karriärprocessen. Ett gott självförtroende ger utrymme för otraditionella val. Att våga ifrågasätta och reflektera över det självklara är ett viktigt verktyg för att kunna fatta självständiga och ansvarsfulla beslut och därmed kunna välja utifrån de egna förutsättningarna och intres- sena. Att förhålla sig till utbildnings-, samhälls- och arbetslivets krav skapar ett antal behov hos den enskilde individen. Individen behö- ver utveckla en särskild kompetens för att liksom senare i livet, kunna förhålla sig till valfriheten och kunna möta mångfalden på ett ansvarsfullt och självständigt sätt. Den bärande idén kring det fria valet är att genom att den stude- rande själv får fritt välja så blir hon eller han mer motiverad för sin uppgift. Dagens elever har svårt för att välja, framförallt saknar de en kompetens som gör dem beredda att ta ansvar för sina val. Inte sällan ger de i stället uttryck för en valfrustration och valtrötthet. Frihet att välja t.ex. skola eller utbildning innebär inte frihet att ständigt välja om. En ökad valfrihet skapar behov av en fördjupad kunskap om valets möjligheter och konsekvenser. Att kunna välja med ansvar och eftertanke kräver både en medveten strategi, adekvata verktyg och en viss färdighet. Med valfriheten och kravet på att välja följer hos individen ett behov av att kunna söka, bedöma och sortera information i relation till de egna behoven för att slutligen kunna välja. För att som individ kunna hantera en valsituation behöver man ha tillgång till aktuell och relevant information om utbudet av och innehållet i det valbara. För många är enbart information inte till- räckligt. Informationen och kunskapen om studier, utbildningar, yrken, arbetsmarknad etc. måste relateras till den enskildes erfarenheter och föreställningsvärld för att bli relevant kunskap om utbildning och arbetsliv. Detta i sin tur är kopplat till individens delaktighet och ansvar för det egna lärandet och den egna kompe- Dessa behov är grundläggande i individens karriärprocess men tar sig olika uttryck beroende på var på den livslånga karriärvägen man befinner sig. Det är också beroende av begränsade erfarenheter man bär med sig p.g.a. kön, etnisk och social tillhörighet liksom eventuellt funktionshinder. För barn och ungdomar är det viktigt att få pröva på, få egna upplevelser, lyssna till autentiska erfarenheter genom äldre stude- rande och yrkesverksamma. Ur individens synvinkel finns också ett behov av stöd och upp- muntran till nya val och vägar utifrån individuella möjligheter och begränsningar. Det rör sig om möjligheter att få tillgodoräkna sig informella kunskaper och om valmöjligheter i mångfalden av utbildningar. Avgörande i denna process är individens förkunska- per, erfarenheter, förmåga till kritiskt tänkande, engagemang och kreativitet. Viktigt är också självkännedom om de egna kompe- tenserna, kunskap om egen och andras lärstilar samt hur andra uppfattar en i samarbetssituationer. Det finns också ett behov av att i dialogens form få reflektera kring de erfarenheter man bär med sig liksom de erfarenheter som studierna ger. Det kan handla om att sätta ord på sina kvaliteter och få stöd och uppmuntran till egna initiativ. Denna del i karriärpro- cessen sker i skolan, på arbetsplatsen, , i familjen etc. genom att ställa frågor, söka svar och erövra nya erfarenheter i samtalet, i dialogen, i reflektionen tillsammans med andra. Från omgivningen finns en förväntan att individen i de olika val- situationerna skall vara aktiv och ta ett ökat eget ansvar för sitt lärande. Valet bör utgå ifrån realistiska bedömningar och dessutom förväntas i allt högre grad en viss datamognad för att fullt ut kunna nyttja utbudet av information och kunskap. Väglednings uppgift är att aktivt stödja individen i dennes karriär- process. Alla, oavsett ålder, kön, funktionshinder eller etnisk, social och geografisk tillhörighet, ska ges likvärdigt stöd. Det innebär att var och en skall bemötas utifrån sina egna upplevda behov. För att valet av kurser och program skall kunna närma sig individens eget fria val utifrån förutsättningar och intressen är det angeläget att elever och studerande får det extra stöd som behövs för att bryta