sou · GPB348d3 · 2002-01-01 00:00:00 — i ljuset av att andelen utrikes födda i befolkningen har ökat framstår ökningen av utrikes födda i kommunfullmäktigeförsamlingarna dock inte längre som lika positiv. Personer med utländsk bakgrund är alltjämt starkt underrepresenterade i de kommunala politiska församlingarna (Kessling 2001). Viktigt att komma ihåg är dock att invandrade inte är en homo- gen grupp (se t.ex. 1994). Till exempel är det stor skillnad mellan olika invandrargruppers valdeltagande och repre- sentation i kommunala politiska organ (Kessling 2001). Denna stu- die omfattar emellertid för få individer för att det ska vara möjligt att bryta ner gruppen invandrade efter nationell bakgrund. Invandrades lägre politiska aktivitet och sämre representativitet i de politiska församlingarna antyder att de skulle vara mindre posi- tiva till politiska uppdrag än infödda. Undersökningen av befolk- ningens uppdragsattityder visar dock att så inte är fallet. I figur 7 jämförs attityder till olika uppdrag hos inrikes och utrikes födda. Skillnaderna mellan de två grupperna är genomgående små. Inte i något fall är skillnaderna statistiskt säkra. Inte heller om gruppen personer med utländsk bakgrund be- gränsas till utländska medborgare föreligger någon större skillnad mellan svenska och utländska medborgare. Andelen positiva till kommunalt och landstingskommunalt förtroendeuppdrag går ner marginellt jämfört med utrikes födda, medan andelen positiva till brukarråd och till deltagande i en medborgarpanel går upp något. Precis som vi konstaterade för yngre är personer med utländsk bakgrund en starkt underrepresenterad grupp i befolkningen som inte ter sig mindre positiv än övriga till att åta sig olika slags upp- drag. Orsaken till att personer med utländsk bakgrund inte finns representerade i de kommunala politiska organen måste således också sökas i andra förklaringar än deras uppdragsattityd. Invandring och andel positiva till olika uppdrag (procent) Det är dock viktigt att komma ihåg att invandrade är en hetero- gen grupp och att den politiska situationen ser olika ut för olika invandrargrupper. Som också nämnts ovan tillåter inte materialet någon uppdelning av attityder till olika grupper av invandrade. Ett skönjbart mönster är ändå att personer födda i , Syd- och i viss mån även är mer positiva till för- troendeuppdrag än personer födda i och i . Enligt medborgarundersökning deltar lågutbildade genomgående mindre i politiken än högutbildade (m.fl. 1998). Skillnaden märks särskilt tydligt inom områden som ställer särskilda krav på initiativ och formuleringsförmåga, som till exem- pel vid kontakter för att påverka sin egen situation eller i någon större samhällsfråga. Lågutbildade är också kraftigt underrepre- senterade i de kommunala politiska församlingarna och högutbil- dade är kraftigt överrepresenterade (2000a). Andelen personer med medellång utbildning är ungefär lika stor i de kommunala politiska församlingarna som i valmans- visar undersökningar att intresset för kommunalpoli- tik är större bland lågutbildade, medan intresset för rikspolitik är större bland högutbildade (1998, jfr , 2001). Uppdrag i den kommunala demokratin skulle med andra ord kunna tänkas särskilt locka lågutbildade. När det gäller attityd till förtroendeuppdrag i kommun och landsting framgår av figur 8 att personers utbildningsnivå har en förhållandevis liten betydelse härvidlag. Endast de med låg utbild- ning är väsentligt mindre positiva till dessa uppdrag; mellan dem Utbildning och andel positiva till olika uppdrag (procent) Kommentar: Med låg avses folkskola, grundskola, realskola samt folkhögskola, med låg medel avses yrkesskola samt 1–2-årigt gymnasium, med hög medel av- ses studentexamen samt 3–4-årigt gymnasium och med hög avses universitets- eller högskoleutbildning högst och universitets- eller högskoleutbildning . som har gymnasie- respektive högskoleutbildning som högsta utbildning finns inga nämnvärda skillnader. Till stor del förklaras lågutbildades generellt sett mindre positiva attityder av det faktum att äldre är kraftigt överrepresenterade i denna utbildningsgrupp. Kontrolleras för ålder blir skillnaden mellan lågutbildade och övriga utbildningsgrupper mindre. De högutbildades kraftiga överrepresentation i de kommunala politiska församlingarna kan följaktligen inte förklaras av att de i betydligt större utsträckning än övriga utbildningsgrupper är posi- tiva till kommunala förtroendeuppdrag. Resultatet tyder snarare på att högutbildade personer som vill åta sig kommunala förtroende- uppdrag har lättare än personer med lägre utbildning att erhålla sådana uppdrag. De små skillnaderna mellan olika utbildnings- gruppers attityd till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag indikerar ändå att denna deltagandeform har goda förutsättningar för ett jämlikt deltagande med avseende på utbildningsbakgrund. Attityden till brukaruppdrag varierar däremot betydligt mer med utbildningsnivå; högutbildade tenderar att vara mer positiva till att åta sig ett sådant uppdrag än personer i övriga utbildnings- grupper. Även vad gäller medborgarpaneler finns ett visst sådant samband. Personer som är medlemmar och aktiva i ett politiskt parti tenderar att vara mer positiva till samtliga typer av uppdrag i undersökningen. Särskilt starkt är sambandet mellan parti- medlemskap och attityd till uppdrag i kommunfullmäktige och/eller nämnd. Bland dem som är medlemmar i ett politiskt parti och dessutom har någon typ av uppdrag i partiet svarar att de är positiva till kommunala förtroende- uppdrag. Motsvarande bland partimedlemmar som inte har något partiuppdrag, men som ändå har varit på ett partimöte minst en gång , är . Bland passiva partimedlemmar är positiva till uppdrag i kommun- fullmäktige och/eller nämnd och bland dem som inte medlemmar i ett politiskt parti är positiva. I undersökning ställdes frågan om man skulle kunna tänka sig ett förtroendeuppdrag i kommun- fullmäktige och/eller nämnd om man inte behövde vara medlem i ett politiskt parti. Syftet med denna fråga var att få en uppfattning om ett uppluckrat krav på partimedlem- skap skulle attrahera nya grupper av medborgare att åta sig kom- munala förtroendeuppdrag. Andelen positiva till sådana icke partibundna förtroendeuppdrag visar sig vara ungefär lika stor som andelen positiva till motsva- rande partibundna uppdrag (). I ålders- gruppen 18 till ökar emellertid andelen positiva med över en tredjedel, från . Under förutsättning att det inte ställs krav på partimedlemskap visar sig yngre vara mest positiva av alla åldersgrupper till kommunala förtroendeuppdrag. Även i gruppen utrikes födda ökar andelen positiva till kommu- nala förtroendeuppdrag märkbart om det inte ställs krav på parti- medlemskap, från . Som framgår av tabell 5 är de som är positiva till att åta sig icke partibundna förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige och/eller nämnd till viss del en annan grupp än de som är positiva till att åta sig motsvarande partibundna uppdrag. Drygt en fjärdedel av de förra är negativa eller tveksamma till kommunala förtroendeuppdrag om det innebär partimedlemskap. Av dem som uppger att de skulle kunna tänka sig att tacka ja till icke partibundna kommunala förtroendeuppdrag är hela en tredjedel negativa eller tveksamma till motsvarande parti- bundna uppdrag. Bland utrikes födda är motsvarande siffra . Attityd till icke partibundna och partibundna kommunala förtroendeuppdrag (procent) Attityd till uppdrag i Attityd till uppdrag i kommun, ej parti Kommentar: Frågan om uppdrag i kommun, parti lyder Om du av något parti som du sympatiserar med skulle erbjudas att bli ledamot i kommunfullmäktige eller någon nämnd/styrelse, skulle du då kunna tänka dig att tacka ja?. Frågan om uppdrag i kommun, ej parti lyder Om du skulle erbjudas att bli ledamot i kommunfullmäktige eller någon nämnd/styrelse utan att behöva vara medlem i ett politiskt parti skulle du då kunna tänka dig att tacka ja?. Ett uppluckrat krav på partimedlemskap skulle följaktligen kunna locka en delvis ny grupp medborgare till att åta sig kommunala I synnerhet gäller detta ungdomar och utrikes födda, bland vilka förhållandevis många av dem som är positiva till icke partibundna förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige och/eller nämnd är negativa till motsvarande parti- bundna uppdrag. Som anförts tidigare skiljer sig uppdragen i undersökningen åt vad beträffar kopplingen till politiska partier (se figur 2). Medan för- troendeuppdrag i kommun och landsting är en form av politisk aktivitet som i praktiken fordrar partimedlemskap utövas brukar- uppdrag och deltagande i medborgarpaneler utanför partipolitiken. Resultatet i figur 9, som visar partiidentifikation och attityd till Partiidentifikation och andel positiva till olika uppdrag (procent) Ja, mycket övertygad Ja, något övertygad Kommentar: Frågan om partiidentifikation lyder Anser du dig vara övertygad anhängare av något politiskt parti?. olika uppdrag, är mot denna bakgrund också delvis det förväntade. Personer som är övertygade anhängare av ett parti är mer positiva till att åta sig förtroendeuppdrag i kommun och landsting än per- soner som inte är övertygade partianhängare. Ställs inte krav på partimedlemskap för förtroendeuppdrag i kommun avtar samban- det mellan partiidentifikation och attityd till sådant uppdrag, dels för att övertygade partianhängare blir mindre positiva, dels för att icke övertygade partianhängare blir mer positiva. Även deltagande i medborgarpanel har ett samband med partiidentifikation. Trots att det är frågan om en icke partipolitisk aktivitet är personer som är övertygade partianhängare betydligt mer positiva till att delta i en sådan än personer som inte är övertygade partianhängare. När det gäller den andra icke partipolitiska aktiviteten, brukaruppdrag, saknas dock sambandet helt; partianhängare och icke parti- anhängare är i stort sett lika positiva till att åta sig ett sådant uppdrag. 2.5Skäl att inte tacka ja till kommunala förtroendeuppdrag undersökning visar således att av medborgarna skulle kunna tänka sig att tacka ja till ett förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige och/eller i en nämnd. Ytterligare uppger att de innehar ett eller flera sådana uppdrag. Att sammanlagt av befolkningen antingen kan tänka sig kommunala förtroendeuppdrag eller redan innehar ett sådant kan betraktas som en relativt hög siffra. är tveksamma eller negativa till sådana förtroendeuppdrag. Den stora majoriteten vill eller kan med andra ord inte delta i det beslutsfattande som sker i den kommunala representativa demokratin. Vilka är då skälen för att inte vilja åta sig kommunala förtroen- deuppdrag? Det finns två olika typer av skäl som är tänkbara (, 1981): politiska och privata. I det förra fallet beror den negativa attityden på faktorer kopplade till det politiska systemet. Det kan här handla om en negativ syn på de politiska partierna eller den kommunalpolitiska organisationen. Det kan också handla om en negativ uppfattning av den egna för- mågan att kunna påverka. Privata skäl har att göra med den egna livssituationen. Skälen för att inte åta sig ett uppdrag hänförs då till förhållanden utanför det politiska systemet, som till exempel till familjeförhållanden eller förhållanden på jobbet. De som i undersökning uppgav att de var negativa eller tveksamma till att åta sig kommunala för- troendeuppdrag fick svara på en följdfråga om varför de inte skulle tacka ja. Frågan bestod av 16 på förhand givna alternativ. Dessutom fanns möjligheten att själv under rubriken annat skäl uppge ytterligare skäl till att inte vilja åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag. Den svarande fick uppge så många skäl som han eller hon öns- kade. Bland dem som valde att besvara frågan uppgavs igenomsnitt 2,43 skäl. Det klart vanligaste skälet till att inte vilja åta sig kom- munala förtroendeuppdrag visar sig vara att man inte är tillräckligt intresserad av kommunalpolitik, vilket uppges av mer än hälften av dem som är negativa eller tveksamma. De näst och tredje mest uppgivna skälen är att man inte var tillräckligt intresserad av parti- politik och att man inte kände sig tillräckligt kunnig. – ointresse för kommunalpolitik, ointresse för partipolitik och att inte anse sig tillräckligt kunnig – står i en klass för sig. Samtliga är att betrakta som politiska skäl. Det är alltså det politiska intresset och tron på den egna förmågan som är de dominerande förklaring- arna till att man inte vill åta sig ett förtroendeuppdrag. Det vanligaste privata skälet – det vill säga skäl som har att göra med förhållanden i den egna livssituationen – till att inte vilja åta sig kommunala förtroendeuppdrag är att man känner sig för gammal, vilket uppges av av de negativa eller tveksamma perso- nerna. Ungefär lika många uppger att de är negativa eller tveksamma för att de inte kan på grund av andra fritidsintressen och för att de inte vill binda sig för ett visst parti. De privata skälen att inte kunna på grund av sitt arbete eller på grund av familjeskäl åberopas av en mindre grupp medborgare. För övrigt kan noteras att förhållandevis få, , av de negativa eller tveksamma uppger att de inte vill åta sig förtroende- uppdrag på grund av att sådana känns meningslösa då man ändå inte får något verkligt inflytande. Att inte kunna på grund av enga- gemang i andra föreningar uppges inte av mer än någon enstaka procent; någon risk att annan föreningsaktivitet tränger undan kommunalpolitiskt engagemang tycks alltså inte föreligga. Sammantaget är skälen till att inte vilja åta sig kommunala för- troendeuppdrag framför allt politiska. Privata skäl såsom arbete, Skäl att inte åta sig kommunala förtroendeuppdrag Rangordning, skäl att inte åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag Jag är inte tillräckligt intresserad av kommunalpolitik (Po) Jag är inte tillräckligt intresserad av partipolitik (Po) Jag är inte tillräckligt kunnig (Po) Jag är för gammal (Pr) Jag hinner inte pga. andra fritidsintressen (Pr) Jag vill inte binda mig vid ett visst parti (Po) Jag kan inte för mitt arbete (Pr) Jag kan inte av familjeskäl (Pr) Förtroendeuppdrag är meningslösa, man får ändå inget verkligt inflytande (Po) Förtroendeuppdrag är otacksamma, man får bara kritik (Po) Jag är för ung (Pr) Jag kan inte pga. mitt föreningsengagemang (Pr) Jag kan inte av ekonomiska skäl (Pr) Jag är intresserad men kan inte pga. dåliga kunskaper i det svenska språket (Pr) Jag är intresserad men har ett funktionshinder som gör att kommunala uppdrag är svåra att utföra (Po) Jag har tidigare haft ett sådant uppdrag och vill lämna plats åt andra (Pr) Kommentar: I tabellen ingår endast personer som är tveksamma eller negativa till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag. Eftersom varje svarande kunde uppge flera skäl summerar tabellen till . Med ( Po) avses politiska skäl och med (Pr) avses privata skäl. familj och fritid har mindre betydelse. Det tycks dock inte vara någon misstro mot det politiska systemets sätt att fungera som är skälet för att de flesta säger nej; att förtroendeuppdrag är meningslösa eller otacksamma uppges endast av en mindre grupp av de tillfrågade. I stället är det ointresse för kommunal- och parti- politik samt dålig självtilltro som är de främsta skälen. I de flesta avseenden är skillnaden mellan kvinnors och mäns skäl att inte vilja åta sig kommunala förtroendeuppdrag liten. Hos båda grupperna dominerar de politiska skälen. På två områden skiljer sig emellertid könen markant åt. För det första uppger en betydligt större andel kvinnor än män att de inte är tillräckligt kunniga för att inneha ett förtroendeuppdrag; av de negativa eller tveksamma kvinnorna uppger detta skäl mot av de negativa eller tveksamma männen. Kvinnor tvivlar följaktligen i större utsträckning än män på den egna förmågan att klara av kommunala förtroendeuppdrag. Detta fenomen, att kvinnor har sämre politiskt självförtroende än män, har tidigare konstaterats i annan forskning (m.fl. 1998). Däremot har det inte visat sig finnas någon skillnad mellan könen när det gäller tilltron till det politiska systemet, det vill säga tilltron till medborgarnas generella förmåga att kunna påverka politiska och administrativa beslut. Detta kommer också till uttryck i denna undersökning genom att andelen som uppger att förtroendeuppdrag är meningslösa vare sig är större eller mindre bland kvinnor än bland män (). I stället är det alltså främst bedömningen av den egna förmågan och kompetensen som är lägre hos kvinnor än hos män. För det andra är det vanligare att män uppger att de inte skulle tacka ja till kommunala förtroendeuppdrag på grund av sitt arbete; andelen negativa eller tveksamma män som uppger detta skäl är dubbelt så stor som andelen negativa eller tveksamma kvinnor (). Skillnaden kan inte förklaras av det faktum att fler män än kvinnor jobbar heltid. Avgränsas jämförelsen till att endast gälla heltidsarbetande män och heltidsarbetande kvinnor ökar andelen som markerar det egna arbetet som skäl, men skillnaden mellan könen kvarstår (). Inte heller för- hållandet att fler kvinnor än män är anställda i offentlig sektor har någon större betydelse. Visserligen finns ingen nämnvärd skillnad mellan kommunalt anställda män och kvinnor, men bland anställda i övriga sektorer – landsting, stat, privat och organisation – kvarstår skillnaden mellan könen. Vad som möjligen skulle kunna förklara att män oftare än kvinnor uppger att de kan inte åta sig förtroendeuppdrag på grund av sitt arbete skulle kunna vara att män oftare har högre position på arbetsmarknaden. Detta skulle i sin tur kunna innebära större svårigheter att kombinera arbete och förtroendeuppdrag. Någon möjlighet att här undersöka detta finns dock inte. Bland de personer som är negativa eller tveksamma till förtroen- deuppdrag och som har hemmavarande barn samt uppges oftare familjeskäl som skäl för att inte åta sig kommunala förtroendeuppdrag. när det gällde attityd till olika uppdrag framkom ett tydligt mönster; kvinnliga småbarnsföräldrar var betydligt mindre positiva till kommunala förtroendeuppdrag än manliga småbarnsföräldrar. När barnen har kommit upp i skolåldern försvann dock skillnaden mellan könen. Bland dem som är negativa eller tveksamma till kommunala förtro- endeuppdrag finns det dock ingen skillnad mellan hur ofta kvinn- liga och manliga småbarnsföräldrar anför familjeskäl. Negativa eller tveksamma män i hushåll vars yngsta hemmavarande barn är uppger lika ofta som negativa eller tveksamma kvinnor i samma slags hushåll att de inte kan åta sig kommunala förtroendeuppdrag på grund av familjeskäl. Bland de personer som bor i hushåll vars yngsta hemmavarande barn är är det däremot något vanligare att kvinnor uppger familjeskäl än män (). Ålder visar sig ha stor betydelse för vilka skäl som anförs för att inte åta sig kommunala förtroendeuppdrag. Bland yngre personer (18–) dominerar de politiska skälen. av de yngre som är negativa eller tveksamma till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag uppger ointresse för kommunalpolitik som skäl. I takt med stigande ålder sjunker andelen som uppger ointresse för kommunalpolitik. Resultatet ligger i linje med vad som konstaterats i tidigare forskning (1998, jfr , 2001). Enligt denna är intresset för kommu- nalpolitik betydligt lägre hos yngre än hos äldre, medan intresset för nationell politik ungefär är lika stort i båda grupperna. I takt med stigande ålder ökar intresset för kommunalpolitik och bland de äldsta är intresset för kommunalpolitik och nationell politik lika stort. Även ointresse för partipolitik uppges i betydligt större utsträckning av yngre än av övriga. Bland dem uppger detta skäl. Med stigande ålder minskar andelen succes- sivt och bland dem är det som uppger ointresse för partipolitik som ett skäl för att inte åta sig kommu- nala förtroendeuppdrag. Trots att ointresse för partipolitik är ett betydligt vanligare skäl bland yngre tycks dock oviljan att binda sig för ett parti inte vara mer utbredd bland personer än i övriga åldersgrupper; bortsett från de äldsta (67–) i undersökningen, vilka i mindre utsträckning uppger ovilja att binda sig för ett parti, är andelen som anför detta skäl ungefär lika stor i alla åldersgrupper. Det tredje vanligaste skälet till att yngre inte vill åta sig kommu- nala förtroendeuppdrag är att de inte anser sig vara tillräckligt kun- niga. Även här är skillnaden stor mellan olika åldersgrupper. Av personer uppger att de inte känner sig till- räckligt kunniga. Bland personer anser drygt en tredjedel att de inte är tillräckligt kunniga och bland dem andelen . Först på fjärde plats kommer det vanligaste personliga skälet bland yngre för att inte vilja åta sig kommunala förtroende- uppdrag. Av de tillfrågade uppger att man inte hinner på grund av andra fritidsintressen. Bland övriga är motsvarande andel betydligt lägre. Att vara för ung för kommunala förtroendeuppdrag är det näst vanligaste privata skälet bland personer , men andelen som uppger detta är . Bland personer anser dock var femte person att han eller hon är för ung för att inneha kommunala förtroendeuppdrag. Värt att notera när det gäller yngre är att anför skälet att förtroendeuppdrag är meningslösa eftersom man ändå inte får något verkligt inflytande – bland personer är denna andel . Med undantag för de allra äldsta ökar andelen som uppger att förtroendeuppdrag är meningslösa successivt med stigande ålder, och bland personer uppger , det vill säga fem gånger fler än bland yngre, att förtroendeuppdrag är meningslösa. Yngre som är negativa eller tveksamma till förtroendeuppdrag har alltså inte jämfört med medelålders och äldre en mer negativ syn på vad man kan påverka i egenskap av förtroendevald. Anledningen till att inte vilja åta sig kommunala förtroendeuppdrag handlar snarare om ointresse för partiernas och kommunernas verksamhet. Utmärkande för personer i framför allt yngre medelåldern är att de personliga skälen jobb och familj har större betydelse. Förvisso dominerar de politiska skälen även i denna åldersgrupp, men i jämförelse med yngre och även äldre är det på dessa områden som medelålders utmärker sig. Det egna arbetet som skäl för att inte vilja åta sig kommunala förtroendeuppdrag uppges i störst utsträckning av personer () samt i viss mån även av personer (). jeskäl anförs framför allt av personer (17 pro- cent). Som framgått ovan är äldre den åldersgrupp som är minst positiv till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag. De skäl som äldre uppger för att inte åta sig förtroendeuppdrag skiljer sig också påtagligt från övriga åldersgrupper. Ointresse för kommunal- och partipolitik och att man inte känner sig tillräckligt kunnig har betydligt mindre betydelse bland äldre än bland övriga. Det mest åberopade skälet bland äldre är att man känner sig för gammal; av de äldre uppger att de inte skulle tacka ja på grund av detta skäl. Hög ålder tycks i sig med andra ord vara hämmande för benägenheten att påbörja ett kommunalt förtroendeuppdrag. Personer med och utan utländsk bakgrund Det finns väsentliga skillnader mellan personer med och utan utländsk bakgrund. Utrikes födda uppger i betydligt mindre utsträckning att de inte är tillräckligt intresserade av kommunal- politik och partipolitik som skäl för att inte åta sig kommunala förtroendeuppdrag. Bland utrikes födda uppger ointresse för kommunalpolitik, vilket kan jämföras bland inrikes födda. Motsvarande siffror när det gäller ointresse för partipolitik är . I synnerhet det förra förhållandet, ointresse för kommunalpolitik, förvånar något. I tidigare forskning har invandrade visat sig vara mindre intresserade än infödda av kommunalpolitik, men lika intresserade av nationell politik och mer intresserade av utrikespolitik (1998). Denna undersökning visar emellertid att utrikes födda inte i större utsträckning än inrikes födda anger ett sådant ointresse som skäl för att inte åta sig kommunala förtroendeuppdrag. Ekonomiska skäl uppges i större utsträckning av utrikes födda – jämfört – medan andra fritidsintressen uppges av något fler inrikes födda – 17 jämfört .