sou · GPB3101d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Länsstyrelserna svarar för upplåtelser av nyttjanderätter inom kro- nomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Förhållandet mellan samebyarnas och... upplåtelser av jakt, fiske, bostadsarrende och anläggningsarrende samt lägenhetsarrende. Upplåtelser av mineraliska ämnen som inte omfattas av minerallagen prövas av geologiska undersökningar. För länsstyrelsernas upplåtelser av nyttjanderätter på kronomark ovanför odlingsgränsen under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen finns särskilda regler om skydd för samebyarnas bruk av denna mark i samband med upplåtelser. En liknande bestämmelse – men med starkare skydd för samernas rätt att bruka marken – fanns som vi nämnt inledningsvis redan i den första renbeteslagen . Skälet till det särskilda skyddet för samebyarnas användning av marken för renskötsel, jakt och fiske är att den statligt förvaltade mar- ken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen i första hand är av- sedd för samebyarnas bruk. Detta sammanfaller väl med vad som anges om miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö och de delmål som ställts upp för att nå upp till miljökvalitetsmålet. Kronomarken ovanför odlingsgränsen och på ren- betesfjällen omfattas av miljömålet Storslagen fjällmiljö. I proposition 2000/01:130, Svenska miljömål, delmål och åtgärds- strategier anges att för miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö fastställt att fjällen skall ha en hög grad av ursprunglighet vad gäller biologisk mångfald, upplevelsevärden samt natur- och kul- turmiljövården. Enligt regeringen bör några av delmålen för att uppnå miljökvalitetsmålet vara att fjällens karaktär av betespräglat storslaget landskap med vidsträckta sammanhängande områden bibehålls, att kulturmiljövården, särskilt det samiska kulturarvet, bevaras och ut- vecklas och att rennäring, turism, jakt, fiske och annat nyttjande av fjällen liksom bebyggelse och annan exploatering bedrivs med hänsyn till naturens långsiktiga produktionsförmåga, biologisk mångfald, natur och kulturmiljövården samt värden för friluftsliv (s. 159 f.). I propositionen betonas både vikten av att värna om rennäringen och den samiska kulturmiljön i fjällen och vikten av att rennäringen bedrivs med hänsyn till den känsliga naturmiljön i fjällen. har föreslagit att samebyarna bör upprätta särskilda miljöprogram för sin markanvändning. Regeringen anger att man anser att en strategi för kunskapsuppbyggnad och bevarande av det samiska kulturarvet lämpligen bör ingå i miljöprogrammet. Kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen är året- runt-mark för fjällsamebyarnas renskötsel. Delar av skogssamebyarnas året-runt-mark finns också inom detta område. Det rör sig därmed om en viktig del av det område som samer brukat mest intensivt och där samernas bruksrätt till mark och vatten är särskilt stark. Området är inte bara av stort värde för renskötseln utan också 270 Förhållandet mellan samebyarnas och... SOU 2001:101 för samisk kultur och historia. Det rör sig om ett sorts samiskt kärnområde. Det är därför viktigt att denna mark förvaltas så att samebyarnas behov av att använda den för renskötsel, jakt och fiske och annan samisk markanvändning i första hand tillgodoses. Det kan åstadkommas ge- nom att på ett tydligare sätt än lyfta fram att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen i första hand är avsedd för same- byarnas bruk, för renskötsel, jakt och fiske och annan samisk markan- vändning med stöd av renskötselrätten. Samebyarna bör också ges en tydligare rätt till delaktighet och inflytande över den statliga förvalt- ningen av marken. Vi föreslår därför att regeringen i föreskrifter till Statens fastighets- verk, länsstyrelserna och övriga myndigheter som har ansvar för för- valtningen av kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetes- fjällen anger att förvaltningen av denna mark skall ske i samråd med samebyarna och på ett sådant sätt att samebyarnas behov av marken för renskötsel, jakt och fiske och annan samisk markanvändning i första hand tillgodoses. Förvaltningen av kronomarken ovanför odlingsgränsen och på ren- betesfjällen omfattas av vårt förslag att förvaltningen av all statlig mark inom renskötselområdet skall ske i samråd med berörda samebyar och – när det rör sig om mer övergripande frågor – med . Med hänsyn till att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetes- fjällen i första hand är avsedd för samebyarnas bruk, bör de synpunkter som framförs av samebyarna angående förvaltningen av sådan mark, väga särskilt tungt. När det gäller länsstyrelsernas förvaltning av kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen finns också anledning att se över reglerna om upplåtelser av nyttjanderätter inom sådan mark och möj- ligheten för samebyarna att delta i av mar- ken. Länsstyrelsernas upplåtelser av nyttjanderätter Förvaltningen av kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbe- tesfjällen innefattar de upplåtelser av nyttjanderätter som regleras i 32 § rennäringslagen. Enligt den bestämmelsen får nyttjanderätter, som rätt att uppföra byggnader och anläggningar eller rätt att jaga och fiska, inte upplåtas om upplåtelsen innebär avsevärd olägenhet för rensköt- seln eller besvärande intrång i samebymedlems rätt till jakt och fis- ke. Tolkningen och tillämpningen av bestämmelsen varierar. Förhållandet mellan samebyarnas och... I samband med beslutet att utöka småviltjakten och fisket på kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen angavs i propositionen att en väsentlig ökning av upplåtelserna av småviltjakt och fiske kunde ske, utan att upplåtelserna skulle inkräkta på sameby- arnas markanvändning för renskötsel, jakt och fiske. Endast mindre områden – nära samlad bebyggelse eller nära områden där samling, skiljning eller slakt av ren pågår samt vid känsliga avsnitt vid flyttleder – behövde, enligt vad som angavs i propositionen, undantas från upp- låtelser (prop. 1992/93:32 s. 147). Vi har haft kontakt med företrädare för länsstyrelsernas rennärings- enheter. Samtliga tre länsstyrelser är i sin tillämpning av 32 § rennä- ringslagen mycket restriktiva när det gäller att upplåta nyttjanderätter för uppförande av byggnader och anläggningar på kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Detta beror dels på att man tar hänsyn till samebyarnas behov av marken för renskötsel (upplåtelserna får inte medföra avsevärd olägenhet för renskötseln), dels på att man tar hänsyn till naturmiljön i fjällen. Länsstyrelserna är också restriktiva när det gäller att medge upplåtelser av småviltjakt om det bedöms att det finns risk för att jakten kan störa renskötseln. Bedömningen av villkoret att jakt och fiske inte får innebära besvärande intrång i samebymedlems jakt- och fiskerätt är mer oklar. När det gäller älgjakten på kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen tillämpar exempelvis de olika länsstyrelserna olika för- delningsprinciper när det gäller förhållandet mellan samebymedlemmar och dem som får jakt upplåten inom denna mark. Den restriktiva tillämpning har, när det gäller att med- ge markupplåtelser eller upplåtelser av jakt när det finns risk för att upplåtelserna kan påverka renskötseln negativt, anser vi är bra. Den stämmer väl överens med att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen i första hand är avsedd för renskötsel och annan samisk markanvändning. Den överensstämmer också med de av riksda- gen fastställda miljökvalitetsmålet för fjällmark, där det anges att fjäl- lens karaktär av betespräglat storslaget landskap med vidsträckta sam- manhängande områden skall bibehållas och att det samiska kulturarvet skall bevaras och utvecklas. Det skydd samebyarnas renskötsel har genom länsstyrelsernas restriktiva tillämpning av bestämmelsen om upplåtelser av nyttjande- rätter avspeglas dock inte tydligt i bestämmelsen i 32 § rennärings- lagen, så som den är utformad . Vi anser därför att bestämmelsen bör ändras så att det framgår att villkoret för upplåtelser av nyttjande- rätter på denna mark är att upplåtelserna inte försämrar förutsättning- arna för att bedriva renskötsel och annan samisk markanvändning med stöd av renskötselrätten. 272 Förhållandet mellan samebyarnas och... På det sättet markeras tydligare än att kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall förvaltas så att samebyar- nas behov av marken för renskötsel, jakt och fiske och annan samisk markanvändning i första hand tillgodoses. Det skapar i sin tur bättre förutsättningar för att området kan användas av de nya öppnare same- byar som vi föreslår för olika typer av samisk markanvändning och fö- retagsamhet som bygger på renskötselrätten. Skyddet för samebymedlemmars rätt till jakt och fiske i samband med upplåtelser, såsom den tillämpas , är mer oklar än tillämp- ningen av skyddet för renskötseln. Villkoret för upplåtelser är att jakt och fiske inte får innebära besvärande intrång i samebymedlems jakt- och fiskerätt. En orsak till den oklara tillämpningen kan vara att det inte är klar- lagt hur omfattande samebymedlemmars jakt- och fiskerätt är på kro- nomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Utan ett klar- läggande av hur omfattande samebymedlemmars jakt- och fiskerätt på denna mark är, går det inte att avgöra när upplåtelser av nyttjanderätter av mark eller av rätt att jaga och fiska innebär risk för att samebymed- lemmars förutsättningar att utöva sin rätt till jakt och fiske försämras. Ett av våra förslag när det gäller rätten till jakt och fiske inom ren- skötselområdet är att omfattningen av samebymedlemmars rätt till jakt och fiske på kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall utredas och klarläggas (se avsnitt 6.9). Om detta blir klarlagt kommer länsstyrelserna kunna göra en bedömning av om en upplåtelse av en nyttjanderätt riskerar att försämra förutsättningarna för sameby- medlemmar att utöva sin rätt till jakt och fiske. I detta sammanhang vill vi erinra om att frågan om länsstyrelsernas framtida roll när det gäller upplåtelser av jakt- och fiskerätt på statlig mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen kommer att bli be- roende av resultatet av den utredning vi föreslår rörande jakten och fis- ket. Först när det klarlagts hur omfattande samebymedlemmars, re- spektive statens jakt och fiskerätt är på marken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen, kan frågan om framtida roll som upplåtare av jakt- och fiskerätt avgöras. Beroende på resultatet av en sådan utredning kan upplåtelserna ske genom en samför- valtning av jakten och fisket mellan samebyarna och länsstyrelserna eller genom att samebyarna ensamma upplåter sin jakt- och fiskerätt till utomstående (jfr avsnitt 6.9). Innan medger upplåtelse av en nyttjanderätt på kro- nomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall den same- by som berörs av en upplåtelse höras. Även om detta, enligt den infor- mation vi har fått, regelmässig sker, framgår det inte av bestämmelsen i 32 § rennäringslagen. Vi anser att det är viktigt att detta direkt framgår Förhållandet mellan samebyarnas och... av en ny bestämmelse. På det sättet markeras att beslut som berör samebyarnas renskötsel, jakt och fiske inom kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall föregås av samråd med samebyarna. Genom en sådan förändring markeras samebyarnas rätt att vara delaktiga i förvaltningen av marken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. beslut om upplåtelse av nyttjanderätt enligt 32 § ren- näringslagen får enligt gällande regler överklagas till regeringen (99 § rennäringslagen). Denna ordning skall ändras så att sameby som vill överklaga beslut om upplåtelser av nyttjanderätter på statlig mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall göra detta till förvaltningsdomstol när beslutet berör renskötselrätten. Skälet till denna ändring är att renskötselrätten är en civil rättighet. Enligt artikel 6:1 i , som är en del av svensk lag, skall var och en vid prövning av en civil rättighet ha rätt till prövning av denna rättighet av en domstol. En prövning av en samebys överklagande av länsstyrelsernas beslut om upplåtelser av nyttjande- rätter på kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen skall därför när beslutet berör renskötselrätten ske hos domstol. Vi föreslår också att det ska införas en regel som ger den sameby som berörs av en avgiftsfri upplåtelse av rätt att jaga eller fiska inom samebyns område, rätt till kompensation för sådana upplåtelser. Så som regeln om avgifter i 34 § rennäringslagen är utformad får samebyn ingen kompensation för sådana upplåtelser. Detta förhål- lande har kritiserats bl.a. av , som framhål- ler att det strider mot renskötselrättens egendomsskydd enligt 2 kap. 18 § 2 stycket regeringsformen. Avgiftsfria upplåtelser kommer i första hand i fråga för yrkesfiska- re, fiskesamer och fjällägenhetsinnehavare. Från länsstyrelserna har vi inhämtat att det totalt är fråga om drygt 50 avgiftsfria upplåtelser av vardera fiske respektive jakt. Även om det är motiverat med avgiftsfria upplåtelser för dessa grupper innebär en upplåtelse ett intrång i same- byns renskötselrätt oavsett vem den sker till. Samebyn skall därför ha rätt till ersättning för intrånget. Länsstyrelsernas delegationer för rennäringsfrågor Enligt länsstyrelseinstruktionen (Förordning (1997:1258) med länssty- relseinstruktion) skall det finnas en delegation för rennäringsfrågor, rennäringsdelegation, inom var och en av länsstyrelserna i , och . I rennäringsdelegationerna skall tre av totalt sju ledamöter vara rennäringsutövare. 274 Förhållandet mellan samebyarnas och... Rennäringsdelegationer med ledamöter som representerar rennä- ringen infördes i samband med att Lappväsendet upphörde . De administrativa uppgifterna rörande rennäringen övergick då till lant- bruksnämnderna och . För rennäringsfrågornas behandling i lantbruksnämnderna infördes rennäringsdelegationer. Syftet med att ge rennäringsutövare ledamotsplatser i rennärings- delegationerna var enligt departementschefen att ge dem medbestäm- manderätt i alla frågor som skulle behandlas i lantbruksnämndens ren- näringsdelegation. Förslaget innebar enligt departementschefen en god grund för ett ytterligare utvidgat och förtroendefullt samarbete mellan lantbruksstyrelsen och rennäringsutövarna (prop. 1971:51 s. 142 ff.). Sedan lantbruksnämnderna upphört och rennäringsfrågorna över- förts till länsstyrelserna är det länsstyrelserna som närmare beslutar vilket ansvarsområde rennäringsdelegationen skall ha. Utöver näringsfrågor fattar rennäringsdelegationerna i samtliga tre län beslut om den övergripande tillämpningen av bestämmelsen i 32 § rennäringslagen om upplåtelser av nyttjanderätter på mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. I fattar rennä- ringsdelegationen också beslut i relativt många enskilda ärenden om upplåtelser av nyttjanderätter medan detta förekommer mer sällan i de övriga länen. Det förekommer också att yttranden över försäljning och exploatering av mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen beslutas i rennäringsdelegationerna. I praktiken fattar således rennäringsdelegationerna i alla tre länen övergripande beslut om såväl rennäringen i länet som upplåtelser av nyttjanderätter inom kronomarken ovanför odlingsgrän- sen och på renbetesfjällen. Vi föreslår att skall bli sektorsmyndighet för rennä- ringen och ta över det ansvar länsstyrelserna nu har för tillsyn av ren- näringen m.fl. frågor som rör rennäringen (se kapitel 9). De frågor som blir kvar hos är frågor rörande upplåtelser av nyttjande- rätter på kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen enligt 32 § rennäringslagen (upplåtelser av jakt och fiske kommer i vart fall att skötas av länsstyrelserna tills frågan om vem som har jakt- och fiskerätten på kronomark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjäl- len har klarlagts, se vidare avsnitt 6.9). Rennäringsdelegationernas mandat och namn måste ändras så att det framgår att delegationerna inte längre ansvarar för rennäringen utan för övergripande beslut om upplåtelser av nyttjanderätter på kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Vi anser också att andra övergripande frågor som berör fjällförvalt- ningen (jfr 4 § punkt 4 länsstyrelseinstruktionen) bör beslutas av dele- gationerna eller beslutas av styrelse efter det att delega- Förhållandet mellan samebyarnas och... tionerna har hörts. Skälet till detta är att samebyarna skall ha rätt att delta i beslut som rör förvaltningen av marken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen eftersom den marken i första hand är avsedd för samebyarnas bruk, för renskötsel och annan samisk markanvändning med stöd av renskötselrätten. Om besluten fattas av delegationerna el- ler efter det att delegationerna har hörts, kan samebyarna vara delaktiga i besluten genom sina representanter i delegationerna. Exempel på frågor som delegationen bör besluta om, eller i vart fall yttra sig över, är frågor som berör kulturmiljövärdena i fjällen eller naturvården och miljöskyddet där. Länsstyrelsernas yttranden över för- säljning eller exploatering av mark ovanför odlingsgränsen och på ren- betesfjällen hör också hit. Enligt ett förslag från regeringen skall länsstyrelsernas roll som organ för tillsyn, uppföljning och utvärdering av nationella mål att stärkas (prop. 2001/02:7 s. 59). Om länsstyrelserna inom renskötselom- rådet, i enlighet med detta förslag, får en tydligare roll när det gäller att bevaka att den samiska kulturen och rennäringen fortlever, bör delega- tionen också vara delaktiga i länsstyrelsernas tillsyn, uppföljning och utvärdering av detta nationella mål. Med de nya öppna samebyar vi föreslår finns möjlighet för nya medlemmar att komma in i samebyn och möjlighet att bedriva nya verksamheter inom samebyns ram. För att de nya samebyarna skall kunna förvalta och utveckla det samiska kulturarvet inom fjällområde- na är det också viktigt att samebyarna har möjlighet att påverka alla frågor som rör statens förvaltning av denna mark. utses ledamöterna i rennäringsdelgationen av styrelse. lämnar förslag till de ledamöter som skall företrä- da rennäringen i länet. Övriga ledamöter nomineras av de politiska partierna i länet. Det finns inget krav på att ledamöterna i rennärings- delegationen också skall vara ledamöter i styrelse. Vi föreslår att den nya samebyn skall vara öppen för alla samer med hemortsrätt i samebyn. I den nya samebyn kommer renskötselrätten således att förvaltas av såväl renskötande som icke-renskötande med- lemmar. bör därför såväl renskötande som icke-renskötande medlemmar i samebyarna kunna nomineras av till de dele- gationer som skall behandla frågor som rör av kronomarken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. För länsstyrelserna i , , och finns en gemensam delegation för fjällfrågor, Fjälldelega- tionen (29 § länsstyrelseinstruktionen). Fjälldelegationen är ett samar- betsorgan för frågor som rör fjällområdet med inriktning mot en hållbar utveckling i landets fjällområden. 276 Förhållandet mellan samebyarnas och... Arbetet bedrivs så att landshövdingarna i de fyra länen träffas för att diskutera gemensamma frågor. Såväl miljöfrågor som frågor om upplåtelser av nyttjanderätter diskuteras. För att samebyarna skall få ökad möjlighet att delta i förvaltningen av statlig mark föreslår vi att samebyarna också skall bli representerade i Fjälldelegationen. Det motiveras också av att huvuddelen av krono- marken ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen ligger inom fjällområdet. Eftersom samebyarna har företräde till användningen av denna mark finns en särskild anledning för dem att delta i arbetet i Fjälldelegationen. De har också ett särskilt ansvar för en hållbar ut- veckling av fjällen. Det är därför viktigt att de deltar i detta samar- betsorgan. Förslagsvis kan fyra ledamöter i Fjälldelegationen utses av att representera samebyarna med en företrädare för same- byarna från varje län. Ökat lokalt inflytande över markanvändningen Flera initiativ har tagits för att uppnå större lokalt infly- tande över förvaltningen av statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Såväl företrädare för samebyar som för övrig lokal- befolkning har deltagit i dessa. Ett exempel på ett sådant initiativ är det arbete som bedrivits inom ramen för FjällAgendan. I projektet har det bedrivits försök inom tre delområden – , södra och Tärna- () – med att utveckla former för en bättre sam- ordnad markanvändning i fjällen med större lokalt inflytande för att uppnå ett hållbart nyttjande av fjällen. Bakgrunden har bl.a. varit att fjällområdena nyttjas intensivare och av fler än tidigare, förutom av samebyarna också av ortsbefolk- ningen och för en utökad turism. Detta ställer krav på att samordning av markanvändningen och ett gemensamt ansvar för att uppnå ett håll- bart nyttjande av fjällen. Enligt slutrapporten (FjällAgendan, Slutrapport från FoU-projekt om hållbart nyttjande av naturresurser i fjällen, , ) har arbetet med FjällAgendan i västra lyckats väl. Genom projektet har områden med slitage/erosionsproblem identi- fierats, reglering av skotertrafiken är under genomförande, ökad lokal livsmedelsproduktion är på gång och en konstruktiv dialog mellan de olika intressenterna; markägare, samebyar, turistnäringen, naturvårda- re, skoterklubbar, kommun och länsstyrelse, har påbörjats. I södra och har man inte kunnat enas om lösningar på de problem som finns rörande markanvändningen på Förhållandet mellan samebyarnas och... Man har dock påbörjat en konstruktiv dialog om olika gruppers intresse av att använda fjällområdena. De gemensamma erfarenheterna från arbetet med FjällAgendan i alla tre områdena avses att tillsammans med andra erfarenheter använ- das i ett planerat projekt med inriktning mot att utveckla nya former för fjällförvaltningen med en mer systematisk och regelbunden samverkan mellan stat, kommun, samebyar och lokala intressegrupper. Vi vill peka på möjligheten för länsstyrelserna att delegera delar, eller kanske hela, förvaltningen av marken ovanför odlingsgrän- sen och på renbetesfjällen till lokal nivå så att samebyarna tillsammans med övrig lokalbefolkning kan få ett större inflytande över markför- valtningen. Det finns redan förslag angående en sådan förvaltning av Laponiaom- rådet som utsetts till ett världsarvsområde i . De nio samebyar som direkt eller indirekt berörs av världsarvsom- rådet Laponia har utarbetat ett eget förslag till program för hur Lapo- niaområdets naturvärden, den samiska kulturen och näringar skall kunna skyddas, förvaltas och utvecklas lokalt. Samebyarna föreslår att förvaltningen av området skall anförtros dem i samverkan med övrig ortsbefolkning, kommunerna, det lokala näringslivet, myndigheter, statliga verk, universitet och andra. Förslaget har överlämnats till rege- ringen med begäran om att regeringen med erfoderliga författningsbe- stämmelser skapar möjligheter för en lokal förvaltning med samisk majoritet. Genom en sådan förvaltning vill samebyarna naturvärden, och en fortsatt utveckling av den samiska kulturen och dess näringar, renskötsel, jakt och fiske (Mijá ednam, Samebyarnas Laponiaprogram, 1999). Även och kommuner har utarbetat ett förslag till en lokal förvaltningsmodell av Laponiaområdet. Man föreslår en samförvaltning i en organisation där samer, kommuner, , , och finns repre- senterade. Målet anges vara att uppnå ett ekologiskt, social/kulturell och ekonomisk utveckling av världsarvsområdet , världsarv, Strategiska frågor för utveckling av Världsarvet Laponia, och kommun, ). har givit i uppdrag att mot bakgrund av dessa förslag utarbeta ett förslag till förvaltnings- plan för världsarvet Laponia. Förslaget som skall vara klart , skall bygga på den lagstiftning som finns om för- valtning av nationalparker men med möjlighet till ökat lokalt inflytan- de. Förslaget skall utarbetas tillsammans med samebyarna i området och berörda kommuner. 278 Förhållandet mellan samebyarnas och...