sou · GPB348d5 · 2002-01-01 00:00:00 — De fem svarsalternativen gick från mycket positiv till mycket negativ. Genom att denna fråga har ett mittalternativ så är den exakta nivån svår att jämföra med attityderna i . Vid båda undersökningstillfällena och 1999 är mycket eller något positiva. Svarsalterna- tivet varken positiv eller negativ väljs vid båda tillfällena av och följaktligen är också andelen som är något eller mycket negativa också oförändrad, . Det är alltså så långt ett mycket stabilt attitydmönster. Män är något mer positiva till stadsdelsnämnder än kvinnor, även om skillnaden minskar. I början förefaller det finnas något av en lågstatusprofil i stödet för stadsdelsnämnderna. Lågutbildade, arbetare och äldre är mer positiva än högutbildade, egna företagare och yngre. Denna skillnad suddas dock ut och förbyts delvis i sin motsats 1999. Stödet för stadsdelsnämnder är då större bland högutbildade och egna företagare. Det kan noteras att en annan och sannolikt väsentlig effekt av införandet av stadsdelsnämnder i är en påtagligt större medvetenhet bland medborgare om skillnader i service och så vidare mellan olika stadsdelar. Man börjar tänka i termer av jämförelser och det är till och med så att den avund- sjuka som kan utläsas är en väsentlig orsaksfaktor till politisk aktivitet (och ). I Ale stöder reformen. Stödet är något större bland socialistiska sympatisörer än bland borgerliga. Nära hälften instämmer i att reformen givit folk möjligheter att besluta och ta ansvar för sina angelägenheter. Oron är dock avsevärd (25 pro- cent) för att systemet leder till orättvisor mellan kommundelar och en tredjedel förväntar sig inget större inflytande. En avsevärd andel, upp till två av fem svarande, har uppenbarligen inte tagit ställning vid tillfället och avstår därför från att besvara vissa frågor (och 1984). Något mer än en femtedel, 22 pro- cent, av dem som svarat i anser att kommundels- nämnderna är bra. anser att de är dåliga, medan flertalet saknar uppfattning (Kommundelsreformen i ). I anser kommuninvånarna i allmänhet att kommun- medlemmar i olika delar av kommunen behandlas olika på grund av kommundelsnämnderna. Problem gäller i första hand skola och barnomsorg i de yttre kommundelarna (utvärdering ). I anser varannan medborgare 1990 () att KDN bör fortsätta som . Närmare en tredjedel () vill däremot minska deras betydelse. Av dessa vill vill lägga ned dem och vill att de får färre uppgifter. Var fjärde medborgare () vill i stället att kommundelsnämnderna får fler uppgifter. Stödet för KDN, och därmed uppfattningen att de bör få fler uppgifter, är störst i ytterförsamlingarna i kom- munen, bland föräldrar med barn och bland yngre. Det är framför allt äldre och högutbildade personer som vill lägga ned dem (Kommundelsreformen 1990). Nämndledamöterna i ansåg att medborgarna hade ett gott förhållande till nämnden. Medborgarna tog kontakt även i mindre frågor som annars inte skulle kommit upp på bordet. Man såg även att invånarna reagerade snabbare på politiska beslut, även sådana av negativ art (och ). Politikerna i de centrala facknämnderna i var negativa till reformen från början och har blivit mer negativa. De som sitter i kommundelsnämnderna har däremot bevarat en redan från början positiv inställning. Yngre politiker är mer positiva än äldre. Det finns bland politikerna en klart positiv inställning till att behålla kommundelsnämnderna men ledamöter i de centrala nämnderna utgör ett undantag. Den kommunala personalen var i början positiv, men har efter hand blivit mer negativ (utvärdering ). Ett annat sätt att bedöma hur bra eller dåligt kommundels- nämnderna fungerar är att se om de lever upp till förväntningarna på dem. I anser att förväntningarna på kommundelsnämnderna helt infriats och återstoden att de delvis infriats. Det förekommer kritik mot att styrningen från centralt håll är alltför stark, och anser att gränsdragningen mellan KDN och facknämnderna är oklar. Lösningen bör enligt KDN-ledamöterna vara att KDN:s verksamhetsansvar utvidgas (Kommundelsreformen 1990). Medborgarnas förväntningar på KDN i var att det skulle bli lättare att påverka. Denna uppfattning hade något mer än hälften av medborgarna. Tre fjärde- delar trodde att besluten skulle bli bättre och mer än hälften trodde också att det skulle bli lättare att få kontakt med politikerna (av försöksverksamhet med kommundelsnämnd i ). Den bild man får av medborgarnas syn på kommundelsnämnder beror till avsevärd del på hur frågan ställs. Om det finns utrymme för detta så väljer den största delen alternativet ingen åsikt när man frågar om synen på kommundelsnämnder. När man i stället frågar om huruvida antalet nämnder bör öka eller minska så vill många ha färre, något som i många fall är liktydigt med inga alls. Om man försöker sig på en grov sammanvägning av dessa olika typer av frågor och svar så kommer man fram till tre ungefär lika stora grupper, en tredjedel är positiva, en tredjedel saknar upp- fattning och en tredjedel är kritiska/negativa. Det ska också noteras att det finns en lågstatusprofil vad gäller KDN-sympati bland medborgare i allmänhet. Arbetare, personer med lägre utbildning och även äldre är mer positiva än hög- utbildade, yngre och egna företagare. Sannolikt genererar denna lågstatusprofil förväntningar som systemet inte riktigt uppfyller, vilket leder till att profilen försvinner . Politikerna i kommundelsnämnderna är som förväntat genomgående positiva om än i olika grad. Däremot är politiker i facknämnder ofta tveksamma till de territoriellt organiserade nämnderna. 4.1Tilltro till möjlighet att påverka Medborgarna har i ombetts bedöma vad de anser om sina egna möjligheter att påverka olika slags frågor på för reformen relevanta områden. Frågan har ställts både 1989 och 1993. Andelen som anser sig ha mycket eller ganska stora möjligheter att påverka varierar mellan . Det går inte att se någon syste- matisk förändring mellan de två tidpunkterna (1995, sid. 62). I jämför vi med en fråga med lydelsen: Vilka möjligheter anser Du Dig ha att ändra på något inom stadens olika verksamheter som berör Dig eller Din familj? Här säger sig vid båda undersökningstillfällena ha mycket eller ganska stora möjligheter att få en ändring till stånd. Av återstående väljer mittalternativet varken/eller medan anser sig ha små eller inga möjligheter att förändra (och , sid. 101). En nästa och ur utvärderingssynpunkt central fråga är om man tror att kontakt med kommunala politiker underlättas vid införan- de av stadsdelsnämnder. I ärt det vid den första mät- ningen 1989 över hälften, , som svarar ja (ja, utan tvekan eller ja, i någon mån) på denna fråga. Det är vid samma tillfälle som väljer det mest negativa alternativet nej, inte alls. Vid det andra undersökningstillfället har optimismen lagt Då väljer något av ja-alternativen och svarar nej, inte alls (1995 sid. 64). I den grupp som uttrycker någon åsikt så är reaktionen mer negativ i . Omkring en fjärdedel () säger vid det andra undersökningstillfället att de anser att det blivit lättare. Jäm- förbarheten är dock något diskutabel eftersom frågan i ställts med fem svarsalternativ mot fyra i . Dessutom är andelen som saknar åsikt i frågan större i (och 2000). I målet för stadsdelsnämndsreformen låg att minska avståndet mellan medborgare och beslutsfattare. Medborgarna har på olika sätt tillfrågats om de tror att så blir fallet. I ställdes frågorna: Tror Du att Du kommer att ta mer kontakt med politiker och tjänstemän när det blir stadsdelsnämnder, än vad du tidigare gjort? (1989) respektive Har kontakten med politiker (tjänstemän) ökat efter reformen? (1993). Förändringen är så slående så det finns skäl att återge siffrorna (1995, sid. 3). Förväntad förändring i kontaktfrekvens, Ja, utan tvekan Nej, säkert inte Förväntningarna var till en början relativt stora hos medborgarna om ökade kontakter med politiker och tjänstemän. Vid den tidiga undersökningen trodde att de skulle komma att ta fler kontakter. I efterhand visar det sig att andelen som anser sig ha ökat sin kontakter uppgår till vad gäller kontakt med politiker och vad gäller kontakt med tjänstemän. Nio av tio medborgare är fullständigt övertygade om att kontakterna inte ökats. Givetvis kan det hävdas att det stora flertalet medborgare ändå bara undantagsvis har några kontakter med politiker eller tjänstemän, men det hindrar inte att de höga förväntningarna här till största delen grusats (1995, sid. 63). I Malmö-undersökningen redovisas en delvis motsvarande fråga ställd 1999. Där uppger att kontakterna med politiker ökat och att kontakterna med tjänste- män ökat. I övrigt är siffrorna inte jämförbara, eftersom frågan i är annorlunda konstruerad. Man kan dock konstatera att andelen som minskat sina kontakter i är större än andelen som ökat dem (och 2000, sid. 80). Det dominerande syftet med olika kontakter med såväl politiker som tjänstemän är att påverka beslut, det vill säga att få inflytande. Vi har redan kunnat konstatera att förväntningarna knappast upp- fyllts när det gäller kontaktfrekvensen, något som redan det tyder på att inte heller inflytandet lär bedömas ha ökat. Frågan i Göteborgsundersökningen lyder Tror Du att stadsdelsnämnderna kommer att ge vanligt folk större inflytande? Vid första tillfället svarade ja på denna fråga och en knapp femtedel valde det mest entydiga nej-alternativet nej, inte alls. , med erfarenhet av stadsdelsnämnderna, ansåg att stadsdelsnämnderna gett vanligt folk större inflytande. Andelen som väljer att svara med det mest entydiga nej-alternativet är nu emellertid nära hälften, (1995, sid. 64). Man kan i en tolkning av dessa resultat betona att det är en större grupp som svarar nej. Man kan emellertid också i tolkningen betona att var sjätte medborgare faktiskt ansett sig ha fått större inflytande genom SDN-reformen. I ställdes i två enkätundersökningar frågan: Anser Du att stadsreformen har medfört att invånarna i stadsdel fått ett ökat inflytande över den kommunala politiken? Vid det första undersökningstillfället svarade ja på denna fråga. Man förväntade sig ett ökat inflytande. Med lite längre erfarenhet är det 1999 fortfarande som svarar ja. En tredjedel av de svarande vill inte eller anser sig inte kunna besvara frågan, och anser att reformen knappast eller inte alls ökat deras inflytande (och 2000, sid. 97). I basen för beräkningarna i är de som saknar åsikt borträknade, vilket innebär att den Malmö-siffra vad gäller tro på ökat inflytande som närmast ska jämföras i blir dubbelt så hög, . Man har alltså i en avsevärt mycket mera positiv syn på effekterna av stadsdelsnämnderna vad gäller möjligheterna till inflytande. En fjärdedel av samtliga respondenter i har försökt kontakta kommunpolitiker. anser att KDN- reformen gjort detta lättare, medan anser att det genom KDN-reformen blivit svårare att nå kontakt. En tredjedel anser att möjligheterna att påverka kommunalpolitiken är otillräckliga, medan anser att de är tillräckliga. Övriga saknar åsikt. Av de svarande anser att det genom KDN blivit lättare att påverka kommunalpolitiken och anser att det blivit svårare (Kommundelsreformen i ). I anser de flesta () att KDN inte förändrat möjligheterna att påverka politiken. En fjärdedel () anser att möjligheterna blivit större, därav att de blivit mycket större. anser att möjligheterna att påverka blivit mindre. Det är främst makar med barn och medelålders personer som anser att möjligheterna för påverkan av politiken har ökat. Denna åsikt delas också ofta av personer som bor i församlingar i utkanten av kommunen (Kommundels- reformen – lägesrapport och förslag till fortsättning. kom- mun 1990). Också i Ale ansåg lågutbildade i större utsträckning än högutbildade att möjligheterna till inflytande förbättrats genom kommundelarna (och 1984). Tilltron till den ökade möjligheten att få kontakt med kommun- politiker som KDN kan ge är avsevärd, framför allt i inlednings- skedet. Den minskar emellertid drastiskt när man fått verklig erfarenhet av nämnderna. Andelen medborgare som tror att KDN ger ökad möjlighet att påverka är också avsevärd i ett inlednings- skede men minskar sedan mycket kraftigt, sker det en halvering av andelen med denna uppfattning. Även i efterhand är det dock en avsevärt större andel som anser att KDN ger ökade möjligheter att påverka (1/4) än det är som anser att möjligheterna blir mindre. Den typ av information som finns när det gäller politiskt deltagande/försök att påverka politiken varierar mellan olika former av utvärderingar i olika kommuner. Detta innebär att det ofta inte är samma typ av och direkt jämförbar information som kan redovisas. I och i har emellertid i stort sett likadana frågor använts för att mäta omfattningen av politisk aktivitet. Frågorna har i båda fallen ställts både före och efter införandet av stadsdelsnämnder. Från redovisas en mätning som skett när systemet med KDN varit i funktion med heltäckande nämnder. Samma fråga har också använts för att mäta politisk aktivitet i ett representativt urval av svenska kommuner. Svaren från en mätning i ett kommun- urval 1998 är inlagda som ytterligare en jämförelsepunkt. Försök att påverka kommunala politiska beslut Arbetade i politiskt parti Fråga (): Har Du försökt påverka ett kommunalt beslut eller en plan? (, svenska kommuner): Har Du själv – eventuellt tillsammans med andra – försökt påverka något beslut eller kommunens planer? Siffrorna avser genomsnitt för kommuner. Den totala andel som tagit kontakt i syfte att påverka en politisk fråga ligger genomgående på mellan , och detta gäller för kommuner med nämndorganisation såväl som för svenska kommuner i övrigt. Ett antal medborgare har utnyttjat flera olika kanaler, vilket innebär att det inte går att lägga samman de olika siffrorna i tabellen för att komma fram till den totala aktiviteten. Vid en direkt fråga i kommer man också fram till denna nivå men svaren vad gäller utnyttjande av olika kanaler ger en annorlunda bild. Författarna till är medvetna om inkonsistensen men har inte funnit någon förklaring till den. Generellt gäller att deltagande i demonstrationer/namninsam- lingar är den vanligaste formen för aktivitet. Dominansen är dock olika stor och denna form av aktivitet förefaller vara mer domi- nerande i större kommuner (jfr diskussion i och ). Arbete i politiskt parti och annan form av aktivitet har inte givits som svarsalternativ i alla studier. Det kan noteras att vad gäller kontakter med såväl politiker som tjänstemän så vänder sig medborgarna oftast till representanter för KDN när denna möjlighet finns. En avsevärd andel av kontakterna sker dock fortfarande med representanter för den centrala nivån. Man kan se det som att medborgarna accepterar den nya nämndorganisationen när de vänder sig dit. Å andra sidan så bestäms kontaktpunkterna givetvis också av vilka kommunala representanter som handlägger frågorna. Om man från början vet, eller vid kontakt får veta att något sköts på SDN-nivå så finns det inte någon anledning att försöka påverka den centrala nivån. En oklarhet när det gäller ansvaret torde kunna innebära frustration när det gäller sådana kontakter. i understryker politiker att det blivit större möjligheter till kontakter från medborgarnas sida även om genomslaget inte blivit stort. De ser dock utvecklingen som en fördjupning av demokratin. På medborgarnivå tycker sig författarna till utvärderingsrapporten se en utveckling och kanske framför allt förutsättningar för en utveckling som skulle ge möjlig- het till en deliberativ demokrati. De mindre kommundelsnämnds- områden ger möjlighet till diskussion och kontakter inför besluten (Premfors m.fl. 1994). Vid det slutliga genomförandet fram- kommer också att politikerna anser att de får kontakt med fler medborgare. Ett viktigt forum för sådana kontakter är de öppna nämndmötena och speciellt förmöten till nämndens möten (och , 1999). I tillämpar man inte öppna nämndmöten men däremot har man förmöten med några politiker och som är öppna för intresserade. Besöksfrekvensen är ojämn och hög bara när någon fråga har föranlett offentlig debatt eller stark reaktion från en viss I medborgarundersökningen framkommer en viss ökning av kontakten mellan medborgare och politiker, en ökning som anses bero huvudsakligen på akut missnöje med behandlingen av viss fråga (m.fl. 1995). uppvisar en oklar utveckling när det gäller kontakter med politiker. Däremot tycker sig politikerna se en ökad kontakt mellan medborgare och förvaltning (och 2000, sid. 81, 96). Var femte Uppsalabo har dessutom varit i kontakt med ett kommundelskontor , varav . De som bor i ytterförsamlingar har oftare varit i kontakt. Två tredjedelar av dem som varit i kontakt är nöjda med den service de fått. Av dem som säger sig ha försökt påverka är en fjärdedel nöjda med resultatet och hälften uttrycker missnöje. I Ale säger sig närmare en tredjedel av befolkningen ha kontaktat någon kommunpolitiker . I flertalet fall vänder man sig till kommundelspolitiker. Nästan hälften har tagit kontakt med någon tjänsteman, också här vanligen på kommundelskontoret. Av kommunmedborgarna har försökt påverka ett kommunalt beslut eller kommunens planer. Man har vanligen vänt sig till politiker och tjänstemän. Andra vanliga sätt att påverka är att underteckna namnupprop och medverka i aktionsgrupp. Något mer än var fjärde medborgare tycker sig ha fått bättre möjligheter att få kontakt med kommunen efter inrättandet av kommundels- kontoren. Anledningen är väsentligen att det geografiska avståndet är kortare. tycker att möjligheterna försämrats. Närmare hälften har ingen åsikt och endast var fjärde person har besökt kommundelskontoret (och 1984). I upplever de lokala politikerna en bättre kontakt med allmänheten. De anser att kommuninvånarna tar kontakt med politikerna i ökad omfattning även om kontakten mellan politiker och invånare är relativt liten. De enskilda invånarna anser sig dock fortfarande inte kunna påverka särkilt mycket (1989). I en senare utvärdering i samma kommun säger sig av politikerna ha haft kontakt med invånarna i ärenden som behandlats politiskt. Detta innebär en kraftig ökning i jämförelse med situationen före införandet av kommundels- nämnderna. Då beskrevs kontakterna som sporadiska. Två tredjedelar av kommunpolitikerna säger sig ha tagit upp ärenden i nämnden efter att ha kontaktats av medborgarna. anser trots detta enbart att kommundelsnämnderna har gjort det lättare för medborgarna att komma i kontakt med politikerna. Tre av fem kommunmedborgare saknar uppfattning. Bland politikerna i kommundelsnämnderna anser 60–att det blivit lättare (utvärdering ). På medborgarnivå saknar bilden i flertalet positiva inslag. Enbart en medborgare av tjugo anser att kommundelsreformen givit vanligt folk större inflytande. Närmare hälften, , svarar nej på frågan om vanligt folk fått större inflytande och en lika stor andel saknar uppfattning. Totalt sett bedömer av allmänheten att de har mycket eller ganska stora möjligheter att påverka olika kommunala verksamheter. I uppfattas möjligheterna att påverka kommunala politiska beslut av medborgarna vara lika stora oavsett om man bor i ett område med eller utan KDN. En mycket liten del av invånarna i KDN-områdena har besökt kommundelskontoren eller kontaktat en KDN-politker (utvärdering av kommundelsnämnder i Lin- 1990). I har ungefär var femte tillfrågad försökt påverka ett kommunalt beslut eller kommunens planer . De vanligaste sätten att försöka påverka är att ta kontakt med tjänsteman eller förvaltning eller att underteckna upprop/delta i demonstration. På en följdfråga om man nu med en kommundelsnämnd skulle komma att ändra sitt sätt att försöka påverka, anger flertalet kontakter med politiker som ett sannolikt val medan man i mycket begränsad utsträckning kunde tänka sig medlemskap i ett politiskt parti som en ny väg för påverkan (ut- värdering av försöksverksamhet med kommundelsnämnd i Borens- berg). I har invånarna i försöksstadsdelarna mycket större tilltro till sina möjligheter att påverka än övriga kommuninvånare. Omkring en femtedel tror att möjligheterna förbättrats som tror detta i återstoden av kommunen. Knappt en femtedel säger sig ha försökt påverka ett kommunalt beslut eller en plan. Andelen ökar inte mellan de två mätningarna i försöksstadsdelen och är ungefär densamma som i kommunen i övrigt. Kontaktformerna med de förtroendevalda är fler och mer varierade än i andra nämnder. Det är enskilda som tar kontakt med politiker och det är ofta sådana som inte tidigare aktivt kontaktat politiker. I en medborgarenkät framgår att andelen medborgare som haft kontakt med någon politiker i KDN Politikerna betonar särskilt värdet av spontana kontakter. Politikerna anser också att medborgarnas aktivitet har ökat. Medborgarnas inflytande har också enligt politikernas bedömning förstärkts och utvidgats. Det understryks dock att inget optimalt läge uppnåtts. Man anser också att KDN bidragit till en grund för fortsättnings- vis ännu större medborgarinflytande. Ett problem kan vara att förväntningarna om ökat inflytande blivit orimligt stora (Jenslin m.fl. 1984). I anser hälften av politikerna att kontakten med invånarna blivit bättre genom KDN. anser att den blivit sämre. Mer än hälften, , anser att KDN gjort det lättare för invånarna att påverka kommunala frågor. anser att det blivit svårare genom KDN (Kommundels- reformen i ). I hävdas att decentraliseringen har gjort att politikerna och även personalen kommit närmare berörda invånare. Det framgår också att 4–av invånarna anser att poli- tikerna blivit mer tillgängliga. En fjärdedel eller något mer av dem som försökt anser att det är lätt att få kontakt med politiker för att framföra sina åsikter i ett ärende (Malmgren1992). I några fall har det ställts frågor om huruvida invånarna vet vart de skulle vända sig om de ville påverka beslut. Det framgår till exempel av svar från att kontakt med politiker skulle vara en sannolik väg. I säger att de vid behov av hjälp skulle vända sig till kommundelskontoret och säger att de skulle vända sig till den centrala kommundelsför- valtningen. skulle vända sig direkt till förtroende- vald (Introduktion av kommundelsnämnden i ). Av svaren på deltagandefrågor i kan man utläsa att majoriteten som försöker påverka vänder sig till stadsdels- nämnderna. Att inte alla gör det är rimligt med tanke på att många uppgifter hanteras centralt. Huvudmönstret förefaller emellertid vara att man är medveten om nämnderna som kanal och detta även om man inte varit aktiv. 4.3Aktiva grupper och utfall De grupper som försökt påverka politiska beslut genom kontakter med kommundelsnämnder är i allt väsentligt samma grupper som generellt är mest politiskt aktiva. Det är i särskilt stor utsträckning gifta, medelålders och högutbildade medborgare. Dessutom är kvinnor numera något mer aktiva än män vad gäller den kom- munala nivån (och , Kommundelsreformen. Det råder knappast någon tvekan om att medborgarna har positiva förväntningar på att kommundelsnämnder ska ge bättre möjligheter till kontakt och påverkan. Denna optimism minskar något när man fått verklig erfarenhet av nämnderna men kvarstår fortfarande som en positiv förändring. Politikerna uppfattar tämligen genomgående att antalet kontakter med medborgarna har ökat. Det ligger nära till hands att se det som önsketänkande, men olika mättekniker övertygar om att det är något mer. Det har skett en liten förändring, men den behöver inte vara antalsmässigt särskilt stor för att politikerna ska notera en ökning. Bara i något undantagsfall går det att på medborgarnivå se effekter i form av ökad politisk aktivitet. 5 Förtroende – systemsyn Förtroendet för politiker på alla nivåer är en fråga som har varit central i den politiska diskussionen . I ett inter- nationellt perspektiv har visserligen förtroendet gått ner i flertalet länder med vilka vi brukar jämföra oss, men det har minskat mer i än i andra länder.