sou · GPB3103d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Vid ny huvudförhandling skall målet företas till fullständig hand- läggning. Bevis, som upptagits vid tidigare handläggning, skall tas upp på nytt, om rätten finner detta vara av betydelse i målet och det inte finns hinder mot att ta upp beviset. I mål där förlikning om saken är tillåten får dock förnyad bevisupptagning inte ske, om ingen av parterna begär det. Om bevis inte tas upp på nytt, skall det läggas fram på lämpligt sätt. Paragrafen har berörts i avsnitt 6.3.1.2. Som en ny tredje mening i andra stycket har intagits samma bestämmelse som den vilken intagits i 35 kap. 13 § första stycket andra meningen. 43 kap. 15 § Om rätten sedan huvudförhandlingen avslutats men innan domen meddelas vill verka för en förlikning eller annan samförståndslösning, får rätten med parternas samtycke för dem redovisa sin uppfattning om utgången i målet. Paragrafen är ny och innebär en utvidgning av förlikningsinstitutet efter mönster av en dansk förebild. Paragrafen behandlas utförligt i kapitel 11. 44 kap. 2 § Uteblir ena parten från ett sammanträde under förberedelsen av ett mål där förlikning om saken är tillåten, skall tredskodom meddelas på yrkande av motparten, om den som uteblivit kallats vid påföljd av sådan dom. Yrkas inte tredskodom, skall målet avskrivas. Är det svaranden som uteblir, får dock på yrkande av käranden målet sättas ut till ett nytt sammanträde. Inställer sig svaranden inte heller till detta gäller första stycket. Första och andra styckena tillämpas också när en part, som förelagts att infinna sig personligen vid sammanträdet vid påföljd av tredskodom, under- låter att följa föreläggandet. Avser sammanträdet endast en fråga om rättegångshinder skall i stället målet avskrivas, om käranden kallats att infinna sig vid påföljd att käromålet annars förfaller men underlåter att följa föreläggandet. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.1.2. Paragrafen reglerar påföljden för utevaro från sammanträden under förberedelsen i dispositiva tvistemål. Första och andra styckena har språkligt moderniserats. Tredje stycket, som är nytt, avser situationer när en part före- lagts att infinna sig personligen vid påföljd av tredskodom men inte följt föreläggandet. En part skall enligt de nya reglerna i 42 kap. 12 § föreläggas att inställa sig personligen vid påföljd att tredskodom annars kan komma att meddelas, om parten skall höras formellt i bevissyfte. Även fjärde stycket är nytt. Det omfattar situationer när ett sammanträde endast avser en fråga om rättegångshinder. I sådana fall skall käranden kallas på samma sätt som i indispositiva tviste- mål, dvs. vid påföljd att käromålet kan förfalla, om käranden inte inställer sig till sammanträdet. Detta framgår av 42 kap. 12 § tredje stycket. Underlåter en kärande att infinna sig till ett sammanträde vid vilket skall prövas en fråga om rättegångshinder eller underlåter käranden att i enlighet med kallelsen komma personligen, blir på- följden att målet avskrivs. 44 kap. 3 § Uteblir en kärande från ett sammanträde under förberedelsen av ett mål där förlikning om saken inte är tillåten, skall målet avskrivas om käranden kallats vid påföljd att käromålet annars förfaller. Uteblir svaranden och har vite förelagts honom eller henne, får rätten i stället för att förelägga nytt vite förordna, att svaranden skall hämtas till rätten antingen eller till senare dag. Första stycket tillämpas också när en kärande, som förelagts att infinna sig personligen vid sammanträdet vid påföljd att käromålet annars förfaller, underlåter att följa föreläggandet. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.1.2. Paragrafen reglerar påföljden vid utevaro från sammanträden under förberedelsen i indispositiva tvistemål. Första och andra styckena har språkligt moderniserats. Det tredje stycket är nytt. Enligt föreslagen lydelse av 42 kap. 12 § skall käranden i indispositiva mål kallas personligen till sam- manträden där han eller hon skall höras i bevissyfte vid påföljd att käromålet annars kan komma att förfalla. Om käranden inte följer ett sådant föreläggande, skall enligt hänvisningen i det tredje styck- et det första stycket tillämpas, vilket innebär att målet skrivs av. 44 kap. 4 § Om en part uteblir eller underlåter att infinna sig personligen vid en huvudförhandling tillämpas 1-3 §§. Har föreläggande meddelats en part att inställa sig vid påföljd att annars tredskodom kan komma att meddelas eller målet kan avgöras utan hinder av hans eller hennes utevaro, och meddelas inte tredskodom, får rätten på yrkande av den part som inställt sig ändå genomföra huvudförhandlingen. Framställs inte något sådant yrkande skall målet avskrivas. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.1.2. Paragrafen omfattar både dispositiva och indispositiva mål. Den innehåller regler om påföljd vid utevaro från huvudförhandling. Det första stycket har justerats så att de nya reglerna om kallel- ser till sammanträden under förberedelsen blir tillämpliga även vid kallelser till huvudförhandlingar. Den möjlighet som käranden har att vid svarandens utevaro från ett sammanträde under förberedel- sen avstå från tredskodom och i stället få målet utsatt på nytt före- slås omfatta även huvudförhandling. Andra stycket har språkligt moderniserats. 44 kap. 7 § Uteblir båda parterna eller en av dem från ett sammanträde under förberedelsen där en rättegångsfråga skall prövas eller bevisupptagning ske, får ändå frågan prövas eller beviset tas upp. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.1.2. Förutom att en språklig modernisering har gjorts i paragrafen har denna utsträckts till att avse även sammanträden under förbere- delsen då bevisupptagning (utom huvudförhandling) skall ske. Paragrafen omfattar således situationer då båda eller en av parterna inte kommit till ett sammanträde där en rättegångsfråga skall prövas eller bevisupptagning ske. Utredningen har föreslagit en skärpning av reglerna om påföljder för underlåtenhet att följa kallelser till sådana sammanträden. Den skärpningen får till följd att utrymmet för att tillämpa den nu behandlade paragrafen minskar. Ett exempel på när den dock kan komma att tillämpas är att en svarande inte inställer sig till ett sammanträde där en fråga om rättegångshinder skall behandlas. 45 kap. 4 § I stämningsansökan skall åklagaren uppge: 2.målsäganden, om sådan finns; 3.den brottsliga gärningen med angivande av tid och plats för dess förövande och de övriga omständigheter, som behövs för dess känne- tecknande, samt det eller de lagrum, som är tillämpliga; 4.de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje särskilt bevis; samt 5.de omständigheter, som gör domstolen behörig, om inte behörigheten framgår på annat sätt. Vill åklagaren i samband med åtalets väckande enligt 22 kap. 2 § väcka talan om enskilt anspråk, skall i ansökan lämnas uppgift om anspråket, de omständigheter som det grundas på samt de bevis som åberopas och vad som skall styrkas med varje särskilt bevis. Om den tilltalade är eller har varit anhållen eller häktad på grund av misstanke om brott som omfattas av åtalet, skall åklagaren ange detta i stämningsansökan. Uppgift skall dessutom lämnas om tiden för frihets- berövandet. Har åklagaren några önskemål om hur målet skall handläggas, bör detta anges i stämningsansökan. Ansökan skall vara undertecknad av åklagaren. Paragrafen innehåller regler om vad en stämningsansökan i brott- mål skall innehålla. Förutom språkliga justeringar har den ändringen gjorts att ett nytt fjärde stycke förts in i paragrafen (jfr 42 kap. 2 § andra styck- et). Syftet med det nya stycket är främst att åklagaren redan i stämningsansökan skall lämna synpunkter på frågan om målet kan avgöras utan huvudförhandling (jfr 45 kap. 10 a §). På så vis får också den tilltalade på ett tidigt stadium möjlighet att ta ställning till den frågan. Men åklagaren kan också redan i stämningsansökan redovisa eventuella önskemål om att ett vittne eller målsägande skall få delta i en huvudförhandling per telefon eller genom video- konferens. 45 kap. 10 § I stämningen skall rätten även förelägga den tilltalade att muntligen eller skriftligen uppge vilken bevisning som åberopas och vad som skall styrkas med varje bevis. Detta gäller dock inte, om det på grund av den till- talades erkännande eller andra omständigheter kan antas att uppgift om bevisning inte behövs. De skriftliga bevis som åberopas bör ges in med att bevis- uppgift lämnas. Om det behövs för att huvudförhandlingen skall kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt får rätten också förelägga den tilltalade att skrift- ligen redovisa sin inställning till åtalet och grunden för den. Om målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling skall den till- talade upplysas om detta och om sin rätt till sådan förhandling. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.4.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om stämning och skriftligt svaromål. Förutom att språkliga justeringar gjorts i första stycket har ett nytt fjärde stycke införts. Den nya regeln innebär att den tilltalade i förekommande fall skall upplysas om att målet kan komma att av- göras utan huvudförhandling. Den tilltalade skall också upplysas om att han eller hon har rätt till en sådan förhandling. Som under- lag för sin bedömning kan rätten komma att ha ett önskemål från åklagaren enligt 45 kap. 4 § fjärde stycket. 45 kap. 10 a § Ett mål avgörs efter huvudförhandling. Utan sådan förhandling får rätten dock 1.avgöra mål på annat sätt än genom dom, 2.meddela frikännande dom sedan åtalet lagts ned, 3.meddela dom i mål där det inte finns anledning att döma till annan på- följd än böter, om huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller är påkallad med hänsyn till utredningen i målet eller av något annat skäl. Innan ett mål avgörs enligt första stycket 3 skall parterna beredas tillfälle att slutföra sin talan om de inte redan kan anses ha gjort detta. Paragrafen har behandlats i avsitt 4.5.4.1. Genom den föreslagna regeln införs en möjlighet för tingsrätter- na att avgöra brottmål i sak utan huvudförhandling. I paragrafens första stycke anges först huvudregeln om att brott- mål skall avgöras efter huvudförhandling. Därefter upptas i tre olika punkter de fall där sådan förhandling kan underlåtas. De två första avser fall där ingen egentlig prövning av saken sker, och de motsvarar helt gällande rätt. I den tredje punkten anges de tre förutsättningarna för att få avgöra ett brottmål i sak utan huvud- förhandling: Ingen svårare påföljd än böter är aktuell i målet. Ingen av parterna – åklagare, målsägande eller tilltalad – har begärt huvudförhandling. Huvudförhandling är inte påkallad med hänsyn till utredningen av målet eller av något annat skäl. Det bör observeras att samtliga tre förutsättningar måste vara uppfyllda för att ett avgörande på handlingarna skall få ske. I fråga om tolkningen av det sistnämnda rekvisitet hänvisas till vad som anförts i författningskommentaren till 42 kap. 18 §. Det kan till- läggas att det i mål mot unga lagöverträdare kan finnas särskild anledning att hålla huvudförhandling även om detta inte är påkallat av något annat skäl. När det gäller unga anses ju själva förhand- lingen och det muntliga avkunnandet av domen ha en sådan upp- fostrande verkan att rätten generellt sett bör vara försiktig med att avgöra sådana mål utan huvudförhandling. I andra stycket finns – efter mönster från tvistemålsregleringen – en regel om att parterna som regel skall beredas tillfälle slutföra sin talan innan ett mål prövas i sak utan huvudförhandling. 45 kap. 13 § Om det behövs för målets beredning eller av annat skäl skall rätten hålla sammanträde med parter och andra som berörs. I fråga om kallelse av parter skall 15 § tillämpas. Uteblir någon som kallats till sammanträdet, får detta ändå hållas, om det främjar beredningen av målet. Uteblir någon från ett sammanträde där en rättegångsfråga skall prövas eller bevisupptagning ske, får ändå frågan prö- vas eller beviset tas upp. Om den som uteblivit förelagts vite, får rätten besluta att nytt vite skall föreläggas eller att han skall hämtas till rätten. I fråga om sammanträden för prövning av tvångsmedel finns bestämmelser i 24-27 kap. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.2. Paragrafen innehåller regler om andra sammanträden än huvud- förhandling i brottmål. I första stycket har regeln om sammanträde under ett brottmåls beredning gjorts obligatorisk för det fall att ett sammanträde behövs för målets beredning eller av något annat skäl. Samman- trädet kan avse själva huvudfrågorna i målet men kan också ägnas åt planering av en omfattande huvudförhandling. Vidare kan sammanträdet behandla rättegångsfrågor eller ägnas åt bevisupptagning utom huvudförhandling. I vilken mån ett bevis skall tas upp utom huvudförhandling regleras inte direkt av denna paragraf. Regler om detta finns i stället på andra ställen (36 kap. 19 §, 37 kap. 3 §, 38 kap. 6 §, 39 kap. 2 § och 40 kap. 11 § ). I andra styckets första mening har ordet förberedelsens ersatts av beredningens. Det är med hänvisning till att förundersökningen i regel har samma betydelse och funktion som en förberedelse i tvistemål mer ändamålsenligt att kalla tingsrättens handläggning av ett brottmål före huvudförhandlingen för beredning. Andra styckets andra mening är ny. Den innehåller en särregle- ring för sammanträden där en rättegångsfråga skall prövas eller ett bevis skall tas upp utom huvudförhandling. Regeln motsvaras för tvistemålens del av en bestämmelse 44 kap. 7 §. fanns en del av denna regel i 35 kap. 9 § tredje mening som utgått. Att rätte- gångsfrågor kan prövas i den tilltalades utevaro vid huvudförhand- ling framgår av 46 kap. 15 a § fjärde stycket. Tredje stycket är nytt. I detta finns en erinran om att det finns särskilda bestämmelser för vissa sorters sammanträden, nämligen sådana som behandlar straffprocessuella tvångsmedel. Det nuvarande tredje stycket, som reglerade en fråga om telefonanvändning, har utgått. Frågan om när telefon får användas regleras nu i 5 kap. 10 §. Angående motiveringen till detta, se kapitel 9. 46 kap. 3 § Om det finns sådant hinder mot huvudförhandling som avses i 2 § första stycket 4-6, får huvudförhandlingen ändå påbörjas, om det kan an- tas att hindret kommer att undanröjas utan att ny huvudförhandling behöver hållas enligt 11 § tredje stycket och en uppdelning av förhand- lingen inte är olämplig med hänsyn till målets beskaffenhet. Inställs huvudförhandlingen, får rätten ändå ta upp muntlig bevisning, om det är tillåtet enligt reglerna för bevisupptagning utom huvudförhand- ling och den som skall höras finns tillgänglig. Om bevisning upptas med stöd av andra stycket tillämpas vad som föreskrivs om bevis som tas upp utom huvudförhandlingen. I paragrafen har gjorts samma ändringar som de vilka gjorts i 43 kap. 3 § för tvistemålens del. I det tredje stycket har en språklig justering gjorts. 46 kap. 6 § Vid huvudförhandlingen skall åklagaren framställa sitt yrkande. Den tilltalade skall uppmanas att kort ange sin ståndpunkt och grunden för den. Åklagaren skall därefter utveckla sin talan. Målsäganden och den till- talade skall i den mån det behövs beredas tillfälle att utveckla sin talan. Härefter skall målsäganden och den tilltalade höras och annan bevis- ning förebringas. Förhör med målsäganden och den tilltalade bör äga rum innan vittnesbevisning tas upp rörande den omständighet som förhöret gäller. Om huvudförhandling hålls trots att målsäganden eller den tilltalade inte är närvarande skall rätten i den mån det behövs se till att det som han eller hon tidigare anfört läggs fram ur handlingarna. Vid genomgång av yrkanden, inställning till yrkanden, utvecklande av talan och framläggande av bevisning i skriftlig form får parterna med rättens tillstånd hänvisa till handlingar i målet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.3.1. I tredje stycket har endast språkliga justeringar gjorts. I det nya fjärde stycket har införts bestämmelser av samma slag som de vilka för tvistemålens del har tagits in i 43 kap. 7 § femte stycket. 46 kap. 9 § I den mån det behövs skall rätten lägga fram uppgifter om den tilltalade från belastningsregistret och annan utredning om den tilltalades personliga för- hållanden. Sådana uppgifter får läggas fram genom hänvisning till handlingar i målet. Paragrafen handlar om framläggandet av utredning om den till- talades personliga förhållanden. Första meningen innebär en språklig modernisering som knyter an till lagen (1998:620) om belastningsregister. Någon ändring i sak avses inte. Andra meningen är en nyhet. Av den framgår att uppgifter om den tilltalades personliga förhållanden kan läggas fram genom hän- visningar till handlingar i målet. I avsnitt 5.3.1 diskuteras skälen för det förslaget mer ingående. 46 kap. 10 § Sedan bevisningen lagts fram får parterna hålla slutanföranden. Paragrafen har endast justerats språkligt. 47 kap. 6 § Utfärdas stämning, skall förberedelse i målet äga rum. Förberedelsen har till syfte att klarlägga 1.den tilltalades inställning till åtalet och grunden för den, 2.vilka bevis som skall förebringas och vad som skall styrkas med varje bevis samt 3.om ytterligare utredning eller andra åtgärder behövs före målets av- görande. Rätten skall driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. Så snart det lämpligen kan ske bör rätten höra parterna angående målets handläggning och, om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl är obehövligt, upprätta en tidsplan för denna. Upprättas en tidsplan skall parterna fortlöpande kontrollera att denna kan hållas såvitt gäller dem och deras bevisning. Uppstår svårigheter att hålla tidsplanen skall detta genast anmälas till domstolen. Om domstolen finner att tidsplanen inte kan hållas, skall parterna underrättas om detta. Ett nytt tredje stycke har införts. Innehållet i det nya stycket överensstämmer med de för tviste- mål föreslagna bestämmelserna i 42 kap. 6 § sista stycket. Se därför kommentaren till den paragrafen och till den allmänna motive- ringen i avsnitt 9.5.1. 47 kap. 12 § Målsäganden skall föreläggas att inställa sig till ett sammanträde under förberedelsen vid påföljd att han eller hon annars förlorar sin rätt att föra talan om brottet. Skall målsäganden infinna sig personligen, skall rätten också förelägga vite. En målsägande som skall höras i bevissyfte skall dock föreläggas att infinna sig personligen vid sammanträdet vid påföljd att han eller hon annars förlorar sin rätt att föra talan om brottet. Den tilltalade skall föreläggas vite. Rätten förordnar om inställandet av den som är häktad. Paragrafen reglerar hur parter skall kallas till sammanträden under förberedelsen. I första och andra meningarna har gjorts språkliga justeringar. En ny tredje mening har införts som nuvarande andra Den nya meningen innebär att en målsägande skall kallas till ett sammanträde under förberedelsen där han eller hon skall höras i bevissyfte vid påföljd att målsäganden annars förlorar sin rätt att föra talan om brottet. Förslaget skall ses mot bakgrund av den skärpning av reglerna om kallelser som har föreslagits vad beträffar tvistemål. Se om detta avsnitten 4.5.1.2. och 9.5.3. Någon skillnad mellan kallelser till sammanträden där det endast skall prövas en fråga om rättegångshinder och andra sammanträden behöver lika lite som i indispositiva tvistemål göras för mål om en- skilt åtal. Det torde inte finnas något hinder för rätten att förklara att målsäganden förlorat sin rätt att föra talan om brottet innan frågan om rättegångshinder prövats. Rätten prövar således i sådant fall inte saken. 47 kap. 14 § Uteblir en målsägande från ett sammanträde under förberedelsen, skall rätten på yrkande av den tilltalade, förklara att målsäganden har förlorat sin rätt att föra talan om brottet, om målsäganden kallats vid sådan påföljd. Yr- kas inte detta skall målet avskrivas. Uteblir den tilltalade och har vite förelagts honom eller henne, får rätten i stället för att förelägga nytt vite förordna, att den tilltalade skall hämtas till rätten antingen eller till . Första stycket tillämpas också när en målsägande, som förelagts att infinna sig personligen vid sammanträdet vid påföljd att han eller hon annars förlorar sin rätt att föra talan om brottet, underlåter att följa föreläggandet. Paragrafen reglerar påföljden för parter som inte inställer sig till sammanträden under förberedelsen. Första och andra styckena har omarbetats språkligt. Tredje stycket är nytt. Förslaget är en konsekvens av den nya tredje meningen i föregående paragraf. Bestämmelsen är således tilllämplig om en målsägande har kallats personligen till ett sammanträde för att höras i bevissyfte. 47 kap. 17 § Uteblir båda parterna eller en av dem från ett sammanträde under för- beredelsen där en rättegångsfråga skall prövas eller bevisupptagning ske, får ändå frågan prövas eller beviset tas upp. Förutom att det har gjorts en språklig modernisering har paragra- fen utsträckts till att avse även sammanträden under förberedelsen då bevisupptagning utom huvudförhandling skall ske. Den mot- svaras för tvistemålens del helt av 44 kap. 7 § och för brottmålens (där allmänt åtal förs) av 45 kap. 13 § andra stycket andra meningen Paragrafen omfattar således situationer då ingen eller endast en av parterna har kommit till ett sammanträde där en rättegångsfråga skall prövas eller bevisupptagning ske. Utredningen har föreslagit en skärpning av reglerna om kallelser till sådana sammanträden. Den skärpningen får till följd att den nu behandlade paragrafen kan tillämpas i det fallet att en målsägande inte infinner sig när han eller hon skall höras formellt i bevissyfte. Som framgått av 47 kap. 12 och 14 §§ skall i sådana fall i regel rätten i stället förklara att målsäganden förlorat sin rätt att föra talan om brottet. Paragrafen kan dock tillämpas när en tilltalad inte inställer sig till ett sammanträde där en rättegångsfråga skall behandlas. 47 kap. 20 § Är det till fördel för handläggningen av målet, skall rätten innan för- beredelsen avslutas göra en sammanställning av vardera partens yrkanden, partens inställning motpartens yrkanden, de omständigheter som parten åberopar till grund för sin talan samt partens inställning till motpartens åberopanden. Parterna skall beredas tillfälle att yttra sig över sammanställ- ningen. Rätten får förelägga parterna att lämna underlag för sammanställ- ningen. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om en skriftlig samman- ställning av parternas ståndpunkter, behandlas såvitt gäller tviste- mål i avsnitt 5.3.2. Regleringen är densamma för tvistemål (42 kap. 16 §) och för brottmål i vilket enskilt åtal förs. Det hänvisas därför till kommentaren till 42 kap. 16 §. 47 kap. 24 § Vid enskilt åtal tillämpas i övrigt 45 kap. 1 § tredje stycket, 2, 3, 5, 6 och 8 §§, 10 § fjärde stycket samt 10 a, 12 och 17 §§. Beträffande huvudförhandling i mål om enskilt åtal tillämpas bestäm- melserna i 46 kap. med följande avvikelser. 1.I fråga om kallelse till huvudförhandling som återupptas efter uppe- håll och föreläggande för part gäller det som sägs i 23 § i detta kapitel. 2.Om båda parterna uteblir från huvudförhandling, skall målet av- skrivas. I fråga om påföljd för målsägande som uteblir eller underlåter att infinna sig personligen samt om måls återupptagande tillämpas bestäm- melserna i 14–16 och 18 §§ i detta kapitel. Uteblir båda parterna eller en av dem från en huvudförhandling för handläggning av en rättegångsfråga, får frågan avgöras utan hinder av detta. 3.Då mål sätt ut till fortsatt eller ny huvudförhandling, får rätten i stället för åtgärd som avses i 46 kap. 12 § besluta att förberedelsen skall äga rum på nytt samt meddela föreskrifter om detta. Första stycket har justerats med hänsyn till andra ändringar. I andra stycket 2 andra meningen har orden särskilt samman- träde utgått och ersatts med huvudförhandling. Anledningen är att, om en rättegångsfråga skall prövas under förberedelsen, frågan i vilken mån en prövning kan ske trots att någon part inte inställt sig regleras i 47 kap. 17 §.