sou · GPB353d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Nettoeffekten av bristande tillgång till indi- viduella resurser i termer av utbildningsnivå är ungefär lika stor både 1991 och 2000. Effekten av egendom är inkluderad i den modell som ligger till grund för figuren, men redovisas inte här eftersom den är uppenbar.18 Nästan alla som har god tillgång till egendom har givetvis också tillgång till en kontantmarginal. Risken att sakna kontantmarginal 1991 och 2000 (tvär- snitt) och dess samband med tillgång till resurser. Modellen kon- trollerar för ålder (kurvlinjärt samband) samt sociodemografiska faktorer *** *** Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. Det är dock, vilket redan nämnts, betydligt svårare att förutsäga kopplingen mellan starka band och ekonomi eftersom välfärds- effekter av sociala resurser i hög utsträckning handlar om att ha tillgång till ett nätverk med goda ekonomiska resurser. När det gäller sambandet mellan nätverk bestående av svaga band och indi- viders ekonomiska välfärd är mekanismen än mer oklar. Det är dock rimligt att anta att tillgång till ny information, som man i hög 18 Oddskvoten är alltför stor för att redovisas i figuren. utsträckning får tillgång till via svaga band, påverkar individens situation på arbetsmarknaden. Av Figur 3 framgår att brist på starka band nästan inte har någon effekt 1991. har däremot starka band en signifikant effekt. Effekten av socialt stöd har även i detta fall ökat signifikant . Att ha god tillgång till socialt stöd har således större bety- delse än 1991. Betydelsen av tillgång till svaga band 1991 samt har dock rakt motsatt utseende. föreligger ett starkt samband mellan en god tillgång till svaga band och risken att sakna kontantmarginal, och ser vi i princip inte längre någon effekt av svaga band. De positiva effekterna av starka band och socialt stöd stöder sålunda tanken om att tillgång till sociala resurser har betydelse också för individers ekonomiska välfärd, men som diskuterades ovan är mekanismen mer oklar vad gäller hur sambanden genereras. 5.8.4Bristande resurser och betalningssvårigheter 1991 och 2000 Det är uppenbart att individuella resurser i termer av utbildnings- nivå är relaterat till tillgång till kontantmarginal. Av Figur 4 fram- går dock att detta inte gäller för betalningssvårigheter. Netto- effekten av bristande tillgång till individuella resurser i termer av utbildningsnivå är i detta fall inte signifikant vare sig 1991 eller . Det kan förefalla märkligt att utbildningsnivå inte är relaterat till betalningssvårigheter, men preliminära analyser som inte pre- senteras här visar att det finns en effekt av utbildning som försvin- ner när vi kontrollerar för egendom. En tänkbar förklaring till att högutbildade individer, som ofta har höga inkomster och därmed goda förutsättningar att ha en god vardagsekonomi, i lika stor utsträckning som individer med låg utbildning verkar drabbas av vardagsekonomiska problem, är att betalningssvårigheter troligen kan vara en följd av såväl knappa ekonomiska ramar som mer själv- valda dyra levnadsomkostnader. Detta indikerar att vårt mått på egendom möjligen även fångar skillnader i livsstil. Som Figur 4 visar, är det tydligt att egendom har en starkt redu- cerande effekt på risken att uppleva betalningssvårigheter, vilket förefaller naturligt. Mer intressant är dock att effekten av tillgång till egendom är större än 1991, vilket kan tänkas bero på att ägandet i sig utgjorde en större kostnad , t.ex. höga lån på villan, sommarstugan, bilen eller båten, vilket gör att man hade det svårare att få det att gå ihop . Risken att uppleva betalningssvårigheter 1991 och 2000 (tvärsnitt) och dess samband med tillgång till resurser. Modellen kontrollerar för ålder (kurvlinjärt samband) samt sociodemogra- fiska faktorer Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. Brist på starka band var positivt relaterat till betalningssvårigheter både 1991 och . Sambandet mellan socialt stöd och betal- ningssvårigheter är däremot betydligt starkare än 1991. Att ha god tillgång till socialt stöd är således viktigare för att undvika betalningssvårigheter än det var 1991. Antagandet om betydelsen av svaga band får dock inget stöd här. Tillgång till svaga band saknar nämligen betydelse för risken att uppleva betalnings- svårigheter både 1991 och . 5.9Förändring i tillgång till resurser och välfärdsproblem mellan 1991 och i kapitlet har vi studerat förekomsten av välfärdsproblem och tillgång till resurser , men också hur sambanden mellan dessa såg ut respektive . I följande avsnitt fokuseras istället förändringar i tillgång till resurser och om dessa är relaterade till den typen av välfärdsproblem som berörs i kapitlet. Nedanstående analys är därför baserad på data från pane- len i LNU, vilken består av information om samma intervjuperso- ner både 1991 och . Vi kan på så vis studera om och hur en reducering av olika typer av resurser påverkar risken för att en indi- vid upplever problem med hälsa eller ekonomi , givet deras situation 1991. Den avslutande analysen studerar således inte för- ändringar i välfärdproblem mellan 1991 och , utan betydel- sen av förändringar i tillgång till resurser . Panelen skiljer sig dock från tvärsnittet vad gäller såväl tillgång till resurser som förekomst av välfärdsproblem. Inledningsvis pre- senteras därför en kort jämförelse mellan tvärsnitt och panel, dvs. genomsnitten i de båda tvärsnitten 1991 och samt för indi- viderna som intervjuades både och (se Tabell 3). De flesta genomsnittsskillnader mellan tvärsnitt och panel i Tabell 3 kan hänföras till skillnader i åldersfördelning. Exempelvis är andelen med god tillgång till materiella resurser större bland individerna i panelen än bland individerna 2000, vilket kan förklaras med att medelåldern är högre 2000 (individerna i panelen är mellan ). Andelen personer med eftergymnasial utbildning är likaså något högre i panelen. Detta kan förklaras med att de äldsta 1991, som också tenderar att ha lägre utbildning, ej ingår i pane- len. Vidare är de yngsta 2000 (de ) exkluderade i panelen, dvs. de som kanske inte har hunnit med att utbilda sig. Sammantaget ger detta en högre andel med efter- gymnasial utbildning i panelen jämfört med tvärsnitten. Jämförelse mellan tvärsnitt 1991 och 2000 och paneldata 1991/2000. Tillgång till starka band Tillgång till svaga band Saknar god självskattad hälsa Skillnaderna vad gäller sociala resurser är inte särskilt stora, i samt- liga fall är den genomsnittliga tillgången något högre i panelen 1991. För starka band och socialt stöd är genomsnittet lägre i pane- len , medan den genomsnittliga tillgången till svaga band är högre vid båda mättillfällena. Den genomsnittliga välfärden är också något högre i panelen. Det är färre som saknar tillgång till kontantmarginal och som rap- porterar psykiska hälsoproblem 1991 och . Vad gäller den självrapporterade hälsan är den bättre i panelen 1991 men något lägre , medan problem med löpande utgifter var högre 1991 men lägre . Som nämndes tidigare är skillnaderna i hög utsträckning en effekt av att panelen exkluderar de äldsta 1991 och de yngsta , dvs. individer som ofta inte är lika väletablerade som den genomsnittlige medelålders svensken. Det är viktigt att betänka detta när resultat diskuteras, men visar Tabell 3 att skillnaderna i de flesta fall är relativt små. Det övergripande syftet med analyserna av panelen är att ge en bild av sambandet mellan förändringar i de ovan diskuterade for- merna av resurser och välfärdsproblem. Att studera hur föränd- ringar i tillgång till resurser är relaterat till välfärd har dock ett begränsat värde om inte individens situation i början av 1990- talet beaktas. Exempelvis är en dålig hälsa eller ekonomiska pro- blem givetvis påverkat av individens hälsotillstånd och eko- nomiska situation . Vidare finns det ett natur- ligt samband mellan framförallt hälsoproblem och en stigande ålder (jfr Tabell 3). Vi måste därför ta hänsyn till den variation i hälsa och ekonomi som kan tillskrivas dessa faktorer. I de modeller som presenteras nedan studeras därför effekten av en minskning i tillgång till resurser givet tillgången till resurser 1991. Det betyder att vi studerar effekten av ett gott tillstånd 1991 och en försämring av individens situation sedan dess.19 5.10 givet sociodemografiska faktorer Mycket hinner hända som panelen täcker. Individer byter arbete, blir arbetslösa, flyttar ihop och skiljer sig. Dessa för- ändringar har också betydelse för individers välfärdsresa. Vi kan därför inte utesluta att effekter av tillgång till resurser beror på andra faktorer som belyser förändringar i individens situation , eller på att tillgång till resurser varierar mellan män och kvinnor, svenskar och invandrare. Syftet med de avslut- ande analyserna är därför också att undersöka resursförändringars betydelse givet sociodemografiska faktorer för att på så vis mer noggrant testa den relativa effekt individuella och sociala resurser har för individers risk att uppleva välfärdsproblem . Analyserna som presenteras nedan innehåller identiska obero- ende variabler. Preliminära analyser (ej redovisade här) visar att det finns intressanta skillnader i effekt mellan könen. I samtliga modeller har vi därför delat upp analyserna på män och kvinnor. I den första modellen inkluderas individuella och sociala resurser, ålder samt etnicitet.20 I Modell 2 adderas de övriga sociodemogra- 19För mer information om hur förändring av tillgång till resurser mellan 1991 och har operationaliserats, se Appendix. 20Här urskiljs tre grupper: svenskar, invandrare 1 och invandrare 2. Gruppen svenskar består av personer som är födda i eller personer som har minst en förälder som är svensk medborgare. Invandrare 1 består av personer från , och . Invandrare 2 består av personer från Syd- och samt , , och (för mer information, se Appendix). fiska faktorerna, dvs. de variabler som ger information om indivi- dens sociala position, arbetsmarknads- och familjesituation.21 5.10.1Att sakna ett gott allmänt hälsotillstånd Av tvärsnittsanalysen ovan framgick att tillgång till materiella resurser var positivt relaterat till såväl självskattad hälsa som psy- kiskt välbefinnande. Socialt stöd var vidare positivt relaterat till våra två hälsomått. Att en reducering av dessa resurser är negativt relaterade till hälsa är däremot inte självklart. Av model- lerna 1 och 2 i Tabell 4 framgår dock att eftergymnasiala studier tenderar att minska risken för att ha hälsoproblem, oavsett kön.22 Tillgång till materiella resurser och socialt stöd har däremot betyd- ligt större effekt på upplevd hälsa bland kvinnor än bland män. Resultaten i Tabell 4 visar vidare att kvinnor vars materiella till- gångar och sociala stöd minskat löper större risk att uppleva hälsoproblem än andra kvinnor. En möjlig förklaring till varför kvinnor drabbas hårdare än män av förlust av både materiella och sociala resurser kan vara att kvinnor i högre grad värderar den trygghet som dessa ger. En förlust påverkar därför den själv- skattade hälsan negativt. Detta kan naturligtvis både bero på att kvinnors faktiska situation skiljer sig från männens, på så vis att de i högre grad förlitar sig på egendom och socialt stöd för att må bra, eller att kvinnor helt enkelt värderar tillgång till egendom och soci- alt stöd högre än vad män gör. 21För mer information om sociodemografiska faktorer, se Appendix. 22Vi har i tidigare analyser undersökt utbildningsinvesteringar mätt , men fann inga skillnader mellan åren varför den här använda indikatorn föredras. Vi har också studerat effekten av arbetslivserfarenhet, som inte inkluderats i dessa analyser. Effekten av andra variabler förändras inte av exkluderingen. Vi kontrollerar därför endast för ålder och ålder i kvadrat i modellerna. Risk att inte ha god självskattad hälsa 2000 (panel), efter kön, sociodemografiska faktorer och tillgång till resurser. Alla mo- deller kontrollerar för ålder (kurvlinjärt samband) och självskattad hälsa 1991. 0,56*** 0,70** 0,65*** God tillgång till materiella resurser 1991 0,69*** 0,69** 1,35* 1,56*** God tillgång till starka band 1991 Stort socialt stöd 1991 0,55*** 0,56** 0,48*** 0,47*** 1,41* 2,00*** 2,09*** God tillgång till svaga band 2,89*** 2,87*** 2,20*** 2,12*** Högre/mellantjänsteman 1991 0,70** 1,37** Civilstånd 1991/2000 Sammanboende 1991 och 2000 Sammanboende 1991 – Ensamstående 2000 0,62** Ensamstående 1991 – Sammanboende 2000 Ensamstående 1991 och 2000 0,72** -868,14 -846,41 -916,79 -900,25 Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. Går vi över till de sociodemografiska faktorernas inverkan på häl- soproblem ser vi att kvinnor som blivit ensamstående löper mindre risk att uppleva hälsoproblem , kontrollerat för sociodemografiska faktorer och för tillgång till och förändrad tillgång till resurser. Närvaron av barn i hushållet har dock ingen effekt för kvinnor, medan det reducerar mäns risk för att uppleva hälsoproblem. För män däremot finns en tendens till att arbets- relaterade faktorer inverkar på hälsan. Resultaten i Modell 2 visar att män som var högre tjänstemän 1991 i lägre utsträckning rap- porterar att de inte har en god hälsa, och att män som varit arbets- lösa längre än tenderar att rapportera hälsoproblem i högre grad än män som inte varit arbetslösa eller som varit arbetslösa än ett år.23 I båda modellerna i Tabell 4 visar det sig att invandrare med syd-, öst- och utomeuropeisk härkomst i högre utsträckning än svenskar upplever att de inte har en god hälsa, oavsett kön. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att de redovisade effek- terna av olika typer av resurser endast förändras marginellt efter kontroll för sociodemografiska faktorer. En reducering av starka och svaga band såsom de har studerats här är i princip inte alls relaterade till självskattad hälsa . En möjlig tolkning är att relationer i sig saknar betydelse för folks hälsa om de inte genererar resurser såsom socialt stöd. Detta resultat förklarar vidare varför Veenstra (2000) fann att socialt stöd mätt som umgängesfrekvens med släkt och vänner ej var relaterat till hälsa. 5.10.2Att sakna psykiskt välbefinnande Resultatet i modellerna som presenteras i Tabell 5 visar att det finns ett samband mellan socialt stöd och psykisk hälsa för både män och kvinnor. En minskad tillgång till socialt stöd ökar risken för att individer upplever psykiska problem . För kvinnor finns återigen en tendens att tillgång till materiella resurser reducerar hälsoproblem också i denna form. Effekten av minskade materiella resurser kvarstår dock inte efter kontroll för sociodemografiska faktorer (se Modell 2 i Tabell 5). Vi finner vidare ett samband mellan investeringar i utbildning och psykisk hälsa för kvinnor som pekar på att kvinnor som höjt sin utbild- ningsnivå löper större risk att uppleva psykiska häl- 23 Båda dessa resultat återfanns också i tvärsnittsanalysen. soproblem än andra kvinnor. Resultatet är något förvånande då resultaten i tvärsnitten inte tyder på något samband mellan utbild- ningsnivå och psykisk hälsa. En tänkbar förklaring är att kvinnor som utbildat sig i högre utsträckning drabbats av 1990-talets turbulens på arbetsmarknaden jämfört med kvinnor som inte vidareutbildat sig, vilket kan ha inverkat på deras psykiska hälsa. Slutligen framgår att en reducering av tillgång till starka band, dvs. ett minskat umgänge med släkt och vänner, är relaterat till psykiska hälsoproblem hos männen. För män verkar det sålunda som att närvaron av relationer i sig har en positiv effekt på den psykiska hälsan, också efter kontroll för närvaron av socialt stöd. De sociodemografiska variablerna som inkluderas i Modell 2 för- ändrar inte de ovan presenterade effekterna av en minskad tillgång till resurser. Däremot är det värt att notera att män med en hög social position i yrkeslivet 1991 i högre utsträckning rapporterar psykiska hälsoproblem , medan män som upplevt en nedåt- gående social rörlighet har något lägre risk för psykiska hälsopro- blem. Då vi fann en motsvarande tendens i tvärsnittsanalysen för , går det inte att utesluta att mellan- och högre tjänstemän påverkats negativt av turbulensen på arbetsmark- naden och att det framförallt är bland dem som var yrkesverk- samma 1991 som effekten syns. Till skillnad från tvärsnittsanalysen finner vi här inga skillnader i psykisk hälsa mellan invandrare och svenskar. Risk att uppleva problem med sin psykiska hälsa 2000 (panelen), efter kön, sociodemografiska faktorer och tillgång till resurser. Alla modeller kontrollerar för ålder (kurvlinjärt samband) och psykisk hälsa 1991. 0,58** 2,49* 1,94* 2,30** God tillgång till materiella resurser 1991 0,63* 0,54*** 0,59*** 1,49** God tillgång till starka band 1991 0,71** 0,73* 1,84*** 1,88*** Stort socialt stöd 1991 0,44*** 0,40*** 0,54** 0,56** 1,79** 1,83** 2,84*** 2,86*** God tillgång till svaga band Etnicitet Invandrare kategori 1 Högre/mellantjänsteman 1991 2,05*** 0,54* Civilstånd 1991/2000 Sammanboende 1991 och 2000 Sammanboende 1991 – Ensamstående 2000 1,87** Ensamstående 1991 – Sammanboende 2000 Ensamstående 1991 och 2000 -470,40 -454,93 -712,84 -700,85 Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. Tvärsnittsanalysen visade att tillgång till såväl individuella som sociala resurser var relaterade till kontantmarginal. Av resultaten i Modell 1 i Tabell 6 framgår vidare att risken för att sakna kontant- marginal ökar om individens tillgång till materiella resurser minskat , vilket verkar rimligt. Det kan dock noteras att detta endast gäller för kvinnor. En reduktion av starka band , dvs. om individen har minskat sitt umgänge med släkt och vänner, ökar risken för att inte ha tillgång till en kontantmarginal bland männen. En reduktion av socialt stöd ökar däremot risken för både män och kvinnor. Det kanske mest intressanta resultatet vad gäller kapitlets syfte är att det finns ett starkt samband mellan en minskad tillgång till socialt stöd och risken för att sakna kontantmarginal . Detta gäller således även i Modell 2 när hänsyn tas till förändringar i indi- videns arbets- och familjesituation. Av Modell 2 framgår vidare att män som varit arbetslösa saknar tillgång till en kontantmarginal i högre utsträckning än män som ej varit arbetslösa. Vi ser också att risken för att sakna kontantmarginal är större bland invandrare från Syd- och samt övriga världen (kategori 2) än bland svenskar. För båda könen gäller dessutom att samman- boende reducerar risken för att sakna kontantmarginal, som barn i hushållet ökar motsvarande risk. Risk att sakna tillgång till kontantmarginal 2000 (pane- len), efter kön, sociodemografiska faktorer och tillgång till resur- ser. Alla modeller kontrollerar för ålder (kurvlinjärt samband) och tillgång till kontantmarginal 1991. 0,44*** 0,58* God tillgång till materiella resurser 1991 0,27*** 0,33** 0,18*** 0,22*** 2,62*** 2,12*** God tillgång till starka band 1991 0,57** 2,56 *** 2,33*** Stort socialt stöd 1991 2,62*** 2,33*** 2,32*** 2,35*** God tillgång till svaga band 3,70*** 3,40*** 3,03*** 2,76*** Högre/mellantjänsteman 1991 0,54* 3,12*** Civilstånd 1991/2000 Sammanboende 1991 och 2000 Sammanboende 1991 – Ensamstående 2000 3,98*** 1,78** Ensamstående 1991 – Sammanboende 2000 Ensamstående 1991 och 2000 3,82*** 2,04*** 3,17*** 1,67** -324,38 -292,73 -472,06 -449,60 Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. Det är föga förvånande att risken 2000 ökar när tillgången till materiella resurser minskar mellan 1991 och (Tabell 7). Detta resultat bekräftar endast de resultat som presenterades ovan i Figur 4. Mer intressant är dock att en reduk- tion av socialt stöd också tycks öka risken för betalningssvårigheter för både män och kvinnor. Vad gäller risken för att uppleva betal- ningssvårigheter finns bland kvinnor också en ökad risk för dem vars starka band reducerats . finner vi dessutom en effekt av tillgång till svaga band, dock endast för kvinnor. Resultaten antyder att kvin- nor som hade god tillgång till svaga band 1991 och kvinnor vars svaga band reducerats , löper mindre risk att uppleva betalningssvårigheter . En möjlig tolkning av detta är att kostnaderna reduceras genom att utträda ur ett aktivt föreningsliv, vilket därmed påverkar kvinnornas budget positivt. Av Modell 2 i Tabell 7 framgår vidare att risken för att uppleva betalningssvårigheter är större för invandrarmän i kategori 2 än för svenska män. För kvinnor finner vi dock inga skillnader mellan invandrare och svenskar. Det är även uppenbart att arbets- löshetserfarenhet ökar risken för betalningssvå- righeter . Också här kan vi se att ensamstående löper en större risk än sammanboende att ha problem med vardagsekono- min. För både kvinnor och män gäller att sammanboende minskar risken att uppleva betalningssvårigheter , medan närvaron av barn i hushållet ökar densamma. Risk att ha problem med löpande utgifter (panelen), efter kön, sociodemografiska faktorer och tillgång till resurser. Alla modeller kontrollerar för ålder (kurvlinjärt samband) och svårig- heter med löpande utgifter . 0,71* God tillgång till materiella resurser 1991 0,51*** 0,56** 0,42*** 0,55*** 1,75** 1,57* 3,78*** 2,38*** God tillgång till starka band 1991 0,68** 0,70* 1,49** 1,48** Stort socialt stöd 1991 0,56* 0,55* 2,00*** 1,87** 2,50*** 2,28*** God tillgång till svaga band 1,55** 1,73** 0,55** 0,53** 2,57*** 2,20*** Högre/mellantjänsteman 1991 1,77*** 1,74*** Civilstånd 1991/2000 Sammanboende 1991 och 2000 Sammanboende 1991 – Ensamstående 2000 2,86*** 3,64*** Ensamstående 1991 – Sammanboende 2000 Ensamstående 1991 och 2000 2,30*** 2,79*** 2,35*** 2,18*** -542,32 -516,13 -591,65 -552,31 Not: * = signifikant på 10%-nivån, ** = signifikant på 5%-nivån, *** = signifikant på 1%- nivån. välfärdsforskning har etablerat skillnader i olika dimen- sioner av välfärd mellan män och kvinnor, svenskar och invandrare, unga och gamla, arbetare och tjänstemän, ensamstående och sam- manboende. Dessa sociodemografiska faktorer förklarar dock endast en del av alla skillnader. I detta kapitel fokuserar vi därför tillgång till främst sociala resurser, vilket antas vara en bakom- liggande faktor som kan bidra till vår förståelse av skillnader mellan sociodemografiska grupper vad gäller välfärdsproblem. Kapitlet syftar således till att studera huruvida tillgång till olika slag av resurser och förändringar av dessa relaterar till hälsoproblem respektive ekonomiska svårigheter i förhållande till sociodemo- grafiska faktorer. Av de analyser som genomförts framgår att det finns generella samband mellan tillgång till individuella och sociala resurser och de välfärdsutfall vi studerar, men att effekterna varierar . Vi finner exempelvis en positiv effekt av att ha tillgång till materiella resurser och individers hälsa i båda de inkluderade dimensionerna, men att effekten avtar . Av panelstudien framgår att den positiva effekten av egendom var starkast vad gällde kvinnors hälsa, vilket tyder på att det finns potentiella skillnader mellan män och kvinnor i vad som skapar förutsättningar för en god hälsa. Genomgående verkar det annars finnas starka effekter av tillgång till socialt stöd och de båda hälsodimensionerna, där effekten dess- utom blir starkare . Förlust av socialt stöd ökade vidare risken att ha en otillfredsställande hälsa. Att ha tillgång till ett socialt nätverk som ställer upp vid problem av olika slag verkar därmed starkt bidra till att reducera risken för hälsoproblem av det slag vi fokuserat. Än mer intressant är den genomgående starka effekt vi finner mellan tillgång till socialt stöd och ekonomisk välfärd, där effekten dessutom ökat . Sambanden mellan vardagsekonomi och socialt stöd är dock inte helt lätta att tolka.