sou · GPB3103d2 · 2002-01-01 00:00:00 — En sådan en- skild bevisupptagning kan ske vid alla de tillfällen som domstolen finner det ändamålsenligt. Vittnesförhör som hålls utom huvudförhandling skall föras in i den s.k. retsbogen och läsas upp under huvudförhandlingen. Även i brottmål sker vittnesförhör som huvudregel under huvud- förhandlingen inför rätten. I brottmål kan dessutom vittnesförhör i några fall hållas vid en särskild session i rätten före huvud- förhandlingen om det finns risk att beviset annars kan gå förlorat, t.ex. om vittnet är mycket sjukt eller står i begrepp att ge sig ut på en längre utlandsresa. Rätten kan vidare besluta att vittnesförhör skall avges inför en annan domstol än den som dömer i målet. Om ett vittne befinner sig utomlands och inte utan oskälig kost- nad och besvär kan inställa sig till huvudförhandlingen kan man istället läsa upp ett utomlands upptaget vittnesförhör. Frågan om bevisvärdet av en sådana upptagning avgörs av rätten efter prin- cipen om den fria bevisprövningen. I tvistemål protokollförs utsagor under huvudförhandlingen i den omfattning som rätten bestämmer. Rätten kan ta hänsyn till önske- mål från parter eller vittnen om nedtecknandet kan antas få betydelse vid en förnyad prövning av målet. I praktiken protokollförs emellertid vittnesförhör som avgivits i dispositiva tvistemål mycket sällan. Vittnesmålen skall emellertid återges i domen i den utsträckning som de har betydelse för ut- gången av målet och domaren brukar vanligtvis notera utsagan under vittnesförhöret. Förhör som avges före huvudförhandlingen i civilmål tecknas ned i ett protokoll i referatform, och de viktigaste uttalandena åter- ges såvitt möjligt med den hördes egna ord. I brottmål i första instans skall vittnesförhör som avges under huvudförhandlingen införas i rättsboken. I brottmål gäller att för alla förhör som sker i möte med rätten under polisförhören, att förhöret skall tas in i protokollet i referatform och de uttalanden som har betydelse för målet skall återges med den förhördes egna ord. Den hörde skall ges möjlighet att få kännedom om åter- givandet av förhöret och den hördes eventuella rättelse och tillägg skall härvid tas med. 2.4.4Traditionell och modern teknik För det första kan domaren på grund av sina noteringar diktera referatet till retsbogen, medan den hörde personen lyssnar och så- ledes har möjlighet att påpeka eventuella missförstånd. För det andra kan en medarbetare vid domstolen skriva ett refe- rat av utsagan. Det kan eventuellt läsas upp inför rätten så att både hörda, parter och domaren kan komma med eventuella rättelser. För det tredje kan domaren utarbeta referatet vid ett senare till- fälle på grundval av sina egna noteringar. Det finns här möjlighet att skicka referatet som skall skrivas in i retsbogen (eller ett utkast till detta) till parterna och eventuellt till dem som hörts i målet för tillfälle att lämna anmärkningar. Det finns i Retsplejeloven ett bemyndigande till justitieministern att utfärda föreskrifter om fonetisk upptagning av domstols- förhandlingar. Bemyndigandet har emellertid inte utnyttjats. har emellertid i det ovan nämnda betänkandet lämnat förslag till generella regler för hur telefon- och video- konferenser skall kunna användas i såväl civil- som brottmål (jfr avsnitt 2.2.1). i såväl civil- som brottmål meddelas genom att domslutet läses upp vid ett möte i rätten. i såväl civil- som brottmål skall motiveras. Vad avser civilmål skall hela domen finnas utarbetad i skriftlig form innan den läses upp. Parterna behöver inte inställa sig till det möte där domen avkunnas, utan kan istället få kännedom om domen genom att ringa till domstolen. Domstolen skickar i övrigt domen till parterna med posten. Dom i civilmål skall vidare innehålla parternas sakframställning uttalanden och den framlagda bevisningen på omstridda punkter och domskälen. I domar som avkunnas vid byret, kan sakframställningen begränsas till en kort redogörelse för parternas påstående, om domen innehåller utförliga domskäl. Det skall härvid framgå av domen att den inte innehåller en fullständig sakframställning. By- retten avgör själv i det enskilda fallet, om det med hänsyn till målets karaktär och betydelse, parternas önskemål och den möjliga arbetsbesparing som kan uppnås, är försvarbart att använda den förkortade domen. Överklagas en dom som har upprättats utan en fullständig sak- framställning, skall domstolen avge en komplettering som skall skickas in till landsretten och till parterna möjligt efter det att domstolen fått meddelande om överklagandet. Det finns i dansk rätt inte några generella bestämmelser om tidsfrister för hur handläggningen av ett mål får ta, utan bara tidsfrister inom vilka en dom skall vara avkunnad efter avslutad huvudförhandling. Domstolen skall dock på ämbetets vägnar att se till att bestämmelserna i artikel 6, 1 st i Europa- konventionen om mänskliga rättigheter om rätten till en rättegång inom en rimlig tidsfrist, inte kränks när rätten behandlar målet (se Østre landsrets dom av 4. , offentliggjord i Uge- skrift for Retsvæsen 1999, s. 495). I civilmål gäller att en dom skall avkunnas efter det att målet avgjorts i första instans och i landsret . Det kan också nämnas att vidtog en rad änd- ringar i processlagstiftningen i syfte att uppnå en snabbare hand- läggning i civilmål (lov nr. 414 af 10. Lagändringen innebar bl.a. att domstolen fick bättre instrument att styra händelseförloppet och påskynda målen. Rätten fick möjlighet att i större omfattning avvisa nya påståenden som framkommer på en sen tidpunkt och att avslå hemställan om uppskov av målet. Dess- utom infördes sanktionsmöjligheter mot dem som inte kommit in med processmaterial inom utsatt tid. I brottmål skall rätten avkunna dom möjligt efter det att förhandlingen har avslutats. När dom skall avkunnas eller slutligt beslut meddelas skall rätten meddela när domen eller det slutliga beslutet skall tillkännages. Kan inte detta inte ske som huvudförhandlingen avslutas, skall dom eller slutligt beslut med- delas inom , eller när jury (nämndemän) har medverkat, senast dagens efter det att huvudförhandlingen har avslutats. Om särskilda omständigheter föreligger kan dock domstolen besluta att avvika från de nu nämnda tidsfristerna. Rätten skall i alla civilmål i första instans alltid söka förlikning mellan parterna, utom i de fall där medling och förlikning inte anses vara en framkomlig väg. Domstolen kan dock inte erbjuda medling och förlikning med mindre än att saken anhängiggjorts vid domstolen. Reform af den civile retspleje I – Instansordningen, byrettens sammen- sætning og almindelige regler om sagsbehandlingen i første instans För den civila rättsskipningen finns i första instans county courts (grevskapsdomstolar) eller of , medan för den kriminella processen är en magistrates´ courts (huvudsakligen fredsdomare – lekmän) eller Crown Court den första instansen. Vid magistrates´ courts handläggs också familjerätt, återvinning av skatt och tillståndsgivning för restauranger m.fl. Magistrates´ court dömer i bötesmål, s.k. summary offences, och Crown Court i övriga brottmål samt prövar överklaganden från magistrates´ court eller mål som förts vidare dit av magistrates´ court. Crown Court är en ambulerande nationell domstol. Processen i civilmål regleras i The Civil Procedure Act 1997 och Civil Procedure Rules 1998. I brottmål finns motsvarande regler i The Criminal Procedure and Investigation ACT 1996, The Crime and Disorder Act 1998, The Magistrates Courts (procedure) Act 1998 och The Youth and Criminal Evidence Act 1999. Domstolen har i civilmål befogenhet att besluta om egna regler för hur de skall agera. De kallas practice directions. Det innebär att redovisningen av förfarandet vad avser och avviker något från dem som lämnats för övriga länder. En reform av civilprocessen trädde i kraft (The Civil Procedure Rules 1998). Reformen gäller rättegångarna i county courts, och i civila mål i Civil Division of the Court of Appeal. Ett av syftena med reformen har varit att förbättra med- borgarnas möjligheter att få frågor prövade vid domstol. Reformen skall också bidra till att minska rättegångskostnaderna genom att förfarandet gjorts snabbare. Det muntliga förfarandet har begrän- sats i s.k. småmålsärenden. Domstolarna har också fått ansvar för att processen framskrider enligt den av domstolen uppgjorda tidtabellen. Beroende på målets art kan tre olika förfarandesätt (track) tillämpas. Förfarandet i småmål (small claims track) används som utgångs- punkt i mål där tvisteföremålets värde uppgår till högst . I mål som rör personskada används småmålsförfarandet dock endast i fall, där det inte yrkas mer än för sveda, värk och varaktiga men. Det finns också en begränsning vad beträffar vissa hyresmål rörande reparationer m.m. Ett s.k. snabbt förfarandesätt (fast track) iakttas i andra enkla mål där anspråkets värde uppgår till högst (kan komma att höjas till ). Dessa båda förfaranden används om rättegången inte bedöms behöva pågå mer än och att antalet vittnen och sakkunniga som hörs är begränsat. Uppfylls inte förutsättningarna att hantera ett mål enligt de mera s.k. snabba för- farandesätten, inleds ett mera omfattande förfarande, s.k. multi track. Valet av förfarandesätt sker vid en förberedande behandling. Parterna fyller i en särskild blankett där de redogör för sin upp- fattning om vilket som är det rätta förfaringssättet och de om- ständigheter som påverkar detta. Domstolen fattar med stöd av svaren sitt beslut om förfaringssättet. På beslutet inverkar förutom anspråkets värde i pengar, sakens natur och hur komplicerad lagstiftningen är i det enskilda fallet, antalet parter och mängden bevis, sakens betydelse för parterna och de synpunkter de lägger fram samt omständigheterna i övrigt. Det förfaringssätt som har valts kan senare ändras. I mål som gäller smärre värden skall en part minst före den dag då saken skall behandlas tillställa motparten de handlingar som parten avser att åberopa. Domstolen kan vid behov också ordna ett förberedelsesammanträde. Vid den egentliga domstols- förhandlingen iakttas ett mera begränsat förfarande än i normal- fallet. Å andra sidan kan domstolen, om alla parter samtycker till detta, meddela ett beslut i ett enbart skriftligt förfarande utan att något sammanträde hålls. Domen skall normalt meddelas , i mera komplicerade mål från det att målet anhängig- gjordes. I regel får avgörandet inte överklagas. Domstolen gör redan i förfarandets början upp en tidtabell för behandlingen och meddelar dagen för sammanträdet. Avvikelser från den uppgjorda tidsplanen kan endast göras av särskilda skäl. Mål i det snabba förfarandet skall avgöras inom ramen för tidtabell som man på förhand har kommit överens om. Före sammanträdet kan dom- stolen be parterna att komma in med skriftliga utredningar och förberedelsesammanträden ordnas endast i vissa speciella situa- tioner. 3.3Traditionell och modern teknik I fråga om närvaro genom telefon- eller videokonferens kan dom- stolen besluta att en stämningsansökan helt eller delvis kan avgöras genom telefonkonferens. Vill parterna använda sig av video- konferens vid huvudförhandlingen och sådan utrustning finns att tillgå vid den aktuella domstolen måste en framställning göras till rätten för att den skall kunna anvisa hur förfarandet skall ske. Rätten kan också medge att ett vittne är närvarande vid förhand- lingen genom videokonferens eller på annat sätt. Det ankommer på parterna i ett mål att se till att domstolen har tillgång till processmaterialet. Domstolen kan också anmoda parterna att förebringa bevisningen före huvudförhandlingen. Domstolen kan vidare ange vilka frågor som kräver bevisning, arten av bevis och på vilket sätt de skall presenteras för rätten. Ett vittnesmål kan avges såväl muntligt som skriftligt. Skriftliga vittnesattester, underskrivna under edlig förpliktelse, kan användas enbart eller som komplement till personlig inställelse. De måste användas om domstolen eller någon bestämmelse i Civil Procedure Act, praxis eller andra föreskrifter kräver det. I vissa instanser skall skriftliga vittnesattester användas. Vid huvudförhandlingen får parten inte utan rättens tillstånd höra vittnet om andra omständigheter än dem som den skriftliga berättelsen omfattar. När målet är avgjort får parterna kännedom om ett beslut eller en dom genom att den sänds till dem. De nya domstolsreglerna gör det möjligt att använda ett standardformulär för domskrivningen. Domen måste med undan- tag för ett sådant avgörande som fattas av en domstolstjänsteman innehålla namn och titel på den som avkunnat domen, datum när den avkunnades och stämplas av domstolen. Rättegångsreglerna medger dock inte att en förenklad dom kan användas enbart på den grunden att parterna ingår en bindande avtal att inte överklaga utslaget. Parterna kan under en pågående domstolsprocess begära ett uppe- håll i förhandlingarna i syfte att söka en förlikning. Domstolen kan också på eget initiativ besluta om ett uppehåll i förhandlingarna () i avsikt att få parterna att förlikas. Domstolen kan också förmå parterna att i stället för fortsatt domstolsförhandling an- vända sig av det som kallas Alternative dispute resolution, ADR, för att få till stånd en förlikning. Det är inte heller ovanligt att domstolarna tillgriper sanktioner mot ombud och parter i syfte att få parterna att förlikas. Som framgått tidigare avgör magistrates´ court bötesmål i ett summarisk förfarande och Crown Court i övriga brottmål samt prövar överklaganden från magistrates´ court. Bortsett från att en jury avgör skuldfrågan i Crown Court är förfarandena i de båda instanserna i stort sett lika. En rättegång i brottmål avgörs efter huvudförhandling om inte åklagaren väljer att avbryta processen tidigare. Rätten har också möjlighet att lägga ned en process i fall av rättegångsmissbruk, mest vanligt på grund av försening. Ett vittnesmål kan avges muntligt i rätten genom personlig in- ställelse. Som ett alternativ kan ett skriftligt vittnesmål läsas upp i rätten och inför juryn. Både försvarare och åklagare måste medge att en skriftlig vittnesattest används i stället för en muntlig fram- ställning. Detta sparar tid för parterna som då inte behöver hålla vittnesförhör i traditionell mening. Det är i regel möjligt att hänvisa till en skrivelse, utan att den behöver läsas upp. Avgörande för när det får ske beror på vilket slags dokument det är fråga om. Ett av den misstänkte underskrivet förhör på polisstationen läses upp under huvud- förhandlingen. Juryn skall grunda sitt ställningstagande på de sakförhållanden som bevisas under rättegången och får inte spekulera i vad som kunde ha förevarit eller vad som kan ha sagts av ett vittne. Uppen- bara fakta får juryn emellertid ta hänsyn till. Domaren kan besluta att ett bevis som part åberopar inte skall få läggas fram och juryn alltså skall bortse från det i sina över- läggningar. Skriftliga vittnesattester måste skrivas under med edlig förpliktelse. Bevisupptagning med den misstänkte under polisförhöret kan ned- tecknas i fråge- svarsform, anteckningar i polismannens eller genom ljud- eller videoupptagning. Även i brottmål kan ett vittnesmål genomföras med hjälp av en videokonferens under huvudförhandlingen eller genom ett särskilt vittnesförhör. Bl.a. kan ett barn höras med hjälp av videoteknik från ett rum utanför rättssalen och ett vittne kan också höras i ett annat land med hjälp av videoteknik, när det är fråga om vissa allvarliga brott. Rätten är sammansatt på samma sätt som om vittnet stod i vittnesbåset. 3.9Domskrivning m.m. – brottmål 3.9.1Avkunnande av dom m.m. Parterna i brottmål får kännedom om domen genom att de är närvarande i domstolen eller företräds av ombud. Juryns utslag avges i närvarande av den tilltalade och domen och straffet spelas in. Judicial Organiation in Europe; , 2000 ; and , 2000 Introduction to , , 2000 Domstolsstrukturen i påminner om den svenska. Där finns allmänna domstolar, allmänna förvaltningsdomstolar och special- domstolar. De allmänna domstolarna är indelade i tingsrätter i första instans, hovrätter och . Domstolsförfarandet i tvistemål regleras i och förfarandet i brottmål i lagen om rättegång i brottmål. Förfarandet i s.k. ansökningsärenden (t.ex. vårdnad och umgängesrätt upp- tagande av ed etc.) som regleras i lagen om behandling av ansök- ningsärenden. 4.2Handläggningen i första instans I har man för avsikt att såsom i och genomföra en omfattande reform av civilprocessen. överlämnades en proposition till med förslag till lagar om ändring av bestämmelserna om förberedelse i tvistemål samt behandling av ansökningsärenden och i vissa andra lagar (prop. RP 32/2001 rd). Man strävar efter att göra rättegångarna smidigare och mera ändamålsenliga utan att ge avkall på parternas rättsskydd. Dessutom föreslås mångsidigare alternativa förfaranden, en snab- bare och enklare förberedelse m.m. Redovisningen i det följande återger såväl nuvarande förfarande som de ändringsförslag som lagts fram. Nedan redovisas också förfarandet i ansök- ningsärenden. Lagen om behandling av ansökningsärenden vid allmän underrätt skall enligt förslag i propositionen upphävas och bestämmelserna infogas i och anpassas till den nu föreslagna ändringen av förfarandet i tvistemål. Nuvarande förfarande i tvistemål Bestämmelserna om förfarandet i tingsrätt i tvistemål motsvarar i huvudsak i gällande lag och är indelade i förberedelse och huvudförhandling. Ett ärende kan i sak avgöras utan föregående muntlig huvudförhandling när det är fråga om tredskodom eller då käranden avstått från käromålet eller då käromålet är klart ogrundat. Ett tvistemål kan dessutom avgöras i samband för- beredelsen om det bl.a. gäller att fastställa en förlikning eller att käromålet avvisas. Ansökningsärenden kan avgöras utan muntlig huvudförhandling på basis av en ansökan enligt lagen om behandling av ansöknings- ärenden vid allmän underrätt. Skall vittnen eller annan höras personligen i ett sådant ärende skall målet alltid behandlas vid tingsrätten i ett sammanträde. Förslag föreligger också att tvistemål skall kunna avgöras på basis av en skriftlig förberedelse om målet är av en sådan natur att dess avgörande inte förutsätter en huvud- förhandling och om ingen av parterna motsätter sig ett sådant förfarande. I syfte att effektivisera processen skall förberedelsen göras smidiga- re genom att bestämmelser införs som ökar domstolens materiella processledning. Det skall bl.a. bli obligatoriskt för domstolen att göra en sammanfattning parternas yrkanden och grunderna för dem samt vid behov av bevisen och bevisteman. Sammanfattningen skall i allmänhet vara skriftlig. En skriftlig sammanfattning är obligatorisk om målet efter en skriftlig förberedelse övergår direkt i huvudförhandling eller om saken avgörs enbart i ett skriftligt för- farande. Ett åtal kan avvisas eller förkastas genom dom (ogillas om det är uppenbart att åtalet är ogrundat) utan muntlig huvudförhandling. Brottmål kan även avgöras, utan att svaranden inställt sig till huvudförhandlingen om hans närvaro inte är nödvändig för ut- redningen av målet och han kallats till domstolen vid äventyr av att målet kommer att avgöras ändå. Påföljden i sådana ärenden får inte vara svårare än böter eller fängelse . Uppger den tilltalade att han haft laga förfall, men inte kunnat anmäla detta , har han rätt att få saken behandlad på nytt från det att han fick del av utslaget. Ett åtal kan dessutom avvisas eller förkastas trots den tilltalades utevaro. Ett brottmål kan också prö- vas, utan att den tilltalade är närvarande om han givit sitt samtycke till detta. Påföljden kan i detta fall inte uppgå till mer än sex måna- ders fängelse. Ett bötesstraff eller en förverkandepåföljd enligt lagen om straff- orderförfarande eller ordningsbot enligt ordningsbotslagen kan ut- dömas utan muntlig huvudförhandling. Domstolens avgörande grundar sig på principerna om muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Huvudförhandlingen är muntlig. En part får inte läsa upp eller avge någon skriftlig utsaga till domstolen eller i övrigt framställa saken skriftligt. En part får dock ur en handling läsa upp sitt yrkande, göra direkta hänvisningar till rättspraxis och den juridiska litteraturen samt till sådana handlingar som innehåller ett flertal tekniska uppgifter och sifferuppgifter, och som är svåra att förstå om de läggs fram endast muntligen. Dessutom får han eller hon använda anteckningar till stöd för minnet. Syftet med de i föregående avsnitt redovisade ändrings- förslagen vad gäller en skriftlig sammanfattning under förbere- delsen är att den skall kunna utnyttjas effektivare än . skall parterna när de utvecklar sin talan under huvudförhandlingen kunna stödja sig på sammanfattningen på ändamålsenligt sätt. Här- med avses dock att muntligheten vid förhandlingen inte får äventy- ras på grund av detta. Bevisen skall tas upp vid huvudförhandlingen. Till undantagen från denna regel hör att bevisupptagning kan ske om den som skall höras infunnit sig, men huvudförhandlingen ställts in. Detta gäller under förutsättning att bevisningen inte behöver tas upp på nytt vid huvudförhandlingen eller att den som skall höras inte kan in- finna sig utan sådana kostnader och olägenheter som inte står i rimlig proportion till bevisningens betydelse. Bevisupptagning skall emellertid äga rum vid en ny huvudförhandling till den del som denna anses ha betydelse för målet och det inte finns något hinder för bevisupptagningen eller att en ny förberedelse beslutas av domstolen. Domstolen kan också besluta att en handling kan tas emot utom huvudförhandling om den inte kan läggas fram vid denna eller det i förhållande till bevistes värde ger upphov till skäliga kostnader eller oskäligt men att lägga fram handlingen vid huvudförhandlingen. Skyldighet att förete bevisning kan också vid vite åläggas den som har beviset. Rätten kan också bestämma att så- dant bevis skall ges in till rätten genom en utmätningsmans försorg. Om vittne på grund av sjukdom eller av något annat skäl inte kan infinna sig vid huvudförhandlingen eller om kostnaderna för eller olägenheterna av att vittnet inställer sig är oskäliga kan domstolen besluta att vittnet skall höras utom huvudförhandling. Även sakkunniga eller någon annan kan höras utom huvudförhandling om det är nödvändigt för att reda ut en omständighet. Förfarandet är detsamma som gäller i övrigt för bevisupptagning utom huvud- förhandling. Ett vittne kan också höras utan att en part är när- varande om det finns risk för att vittnet påverkas eller störs under vittnesförhöret. Vittnesmålet kan sedan läsas upp i rätten. När det gäller rättens syn eller framläggande av föremål sker också bevis- upptagning utom huvudförhandling enligt särskilda bestämmelser. Beträffande ansökningsärenden skall det framöver vara möjligt att vid sammanträdet behandla ärendet så att endast någon eller några frågor utreds. Till sammanträdet kallas de av de delaktiga som Behandlingen kan efter sammanträdet fort- sätta i kansliet eller vid ett nytt möte. 4.3.3Avvisning av bevis m.m. Rätten kan avvisa bevis som saknar betydelse för målets utgång eller om saken ändå kan anses vara tillräckligt bevisad. I ett mål där förlikning är tillåten får en part inte åberopa en omständighet eller ett bevis som han inte åberopat vid förberedelsen, om inte parten gör sannolikt att hans förfarande har en giltig orsak. Syftet med preklusionsreglerna är att säkerställa en koncentrerad huvudför- handling. Bestämmelserna om preklusion förhindrar att en part av taktiska skäl hemlighåller viktiga fakta eller bevis som har samband med målet till huvudförhandlingen så att motparten utifrån sin ståndpunkt inte kan reagera på saken utan att begära uppskov. Skriftliga vittnesmål kan användas i de fall domstolen av särskilda skäl beslutar att tillåta det. Det kan gälla t.ex. att ett vittne inte kan höras vid eller utom huvudförhandling.