sou · GPB380 · 2002-01-01 00:00:00 — För den anställde är det normalt inte värre att vid rekonstruktio- nens inledning få veta att han inte kommer att utnyttjas med lön från ar- betsgivaren efter viss angiven tid än att han vid rekonstruktionens inled- ning får beskedet att arbetsgivaren inte alls tänker bereda honom arbete och betala lönen. Slutsatsen blir således att vanliga regler om begränsad framtida full- följd skall gälla. Nästa problem är huruvida arbetsgivaren också skall kunna kräva fullföljd till en annan mängd än den som gäller enligt avtalet. Skall ar- betsgivaren kunna kräva att en heltidsanställd går ner till deltid? På denna punkt anser kommittén för avtal i allmänhet att gäldenären inte kan kräva att fullföljden skall omfatta annan mängd än avtalat, om detta skulle vara till väsentlig olägenhet för motparten. För den anställde måste det anses vara till väsentlig olägenhet att gå ner till deltid, efter- som han kan ha svårigheter att inom rimligt avstånd hitta ett komplette- rande deltidsarbete så att han får sin fulla lön. Även i andra avseenden kan det vara olägligt att ha två arbetsgivare. Kommittén anser därför att arbetsgivaren vid ett fullföljdskrav måste respektera den tjänstgöringsgrad som gäller för den anställde. Erbjuds inte full lön, har den anställde hävningsrätt. En anställd bör naturligtvis ha samma rätt som andra motparter att med anledning av företagsrekonstruktionen fråga arbetsgivaren om han kräver fullföljd, så att den anställde får klarhet i huruvida hans lön är skyddad mot ett ackord också till den del som lönen inte åtnjuter för- månsrätt/lönegaranti. Svarar inte arbetsgivaren på frågan eller ger han beskedet att han inte kräver fullföljd, har den anställde liksom andra motparter rätt att häva avtalet. Han behöver då inte längre stå till arbetsgivarens förfogande utan kan ta ny anställning. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 175 c) Vilken status har den anställdes löne- och skadeståndsfordringar? Av de allmänna regler som kommittén föreslår framgår att vederlag för prestationer som en anställd fullgör sedan rekonstruktionsgäldenären be- gärt fullföljd blir skyddade mot ett ackord. I SOU 1999:1 föreslogs att detta såvitt bl.a. gäller arbete enligt anställningsavtal skulle gälla efter en veckas övergångstid. En sådan kan behövas i konkurs, där en konkurs- förvaltare skall sätta sig in i verksamheten och arbetet kan stanna upp den . Vid företagsrekonstruktion behåller emellertid gäldenä- ren företagsledningen, och rekonstruktionen kan ha varit planerad sedan någon tid. Under sådana förhållanden finns knappast något behov av en övergångstid. Vidare föreslås allmänt gälla att vederlag för tjänsteprestationer som mottas under en företagsrekonstruktion och som efter mottagandet inte kan återställas skall falla utom ett ackord även om fullföljd inte be- gärts. Denna regel kan också tillämpas på anställningsavtal. Skulle gäldenären inte förmå betala vederlaget i ovan nämnda fall utan gå i konkurs, föreslås den anställde få allmän förmånsrätt enligt 10 § FRL. Den anställde bör alternativt kunna yrka förmånsrätt enligt löneprivilegiet i 12 § FRL, eftersom lönen intjänats före konkursen. Därmed skulle den anställde även bli berättigad till lönegaranti. I det följande behandlas först läget när arbetsgivaren säger upp an- ställda på grund av arbetsbrist med iakttagande av turordningen. Däref- ter behandlas brott mot turordningen. Slutligen berörs läget om arbetsgi- varen varken kräver fullföljd eller säger upp den anställde men inte heller utnyttjar hans arbete. Enligt 7 § LAS utgör rörelsens bristande lönsamhet en saklig grund för uppsägning. Om arbetsgivaren på grund av bristande lönsamhet sä- ger upp en anställd med iakttagande av turordningen, måste löneford- ringen avseende uppsägningstiden anses grundad på anställningsavtalet ingånget före rekonstruktionen. Om förmånsrätten för lön under uppsäg- ningstid blir slopad, kan lönefordringen därmed bli föremål för ett ac- kord. Läget är här detsamma som om det inte blivit företagsrekonstruk- tion utan konkurs; fordringen på uppsägningslön hade då varit en kon- kursfordran. Lönegarantin skall emellertid gälla för uppsägningslönen, fastän denna inte har förmånsrätt, om förslaget i SOU 1999:1 genom- förs. I sammanhanget bör 6 b § LAS uppmärksammas. I bestämmelsen anges att vid övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet från en arbetsgivare till en annan övergår också de rättighe- ter och skyldigheter på grund av de anställningsavtal och de anställnings- förhållanden som gäller för övergången på den nya ar- betsgivaren. Den tidigare arbetsgivaren är dock också ansvarig gentemot 176 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion SOU 2001:80 arbetstagaren för ekonomiska förpliktelser som hänför sig till tiden före övergången. Bestämmelsen gäller inte vid övergång i samband med kon- kurs. Paragrafen har införts med anledning av EG-direktivet 77/187/EEG om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verk- samheter eller delar av verksamheter. Paragrafen ansluter till direktivet på många punkter men innehåller också föreskrifter som går längre till arbetstagarsidans förmån än vad direktivet gör. Tolkningen av paragra- fen skall ske EG-konformt i de delar den går tillbaka på direktivet. I fö- rarbetena (SOU 1994:83 och prop. 1994/95:102) behandlas ett stort antal av de många frågor som paragrafen kan ge upphov till. På flera punkter är rättsläget dock ännu osäkert, både när det gäller innehållet i 6 b § och de följdverkningar som paragrafen får för andra regler inom svensk arbetsrätt. har i sin praxis lagt fast att direktivet inte behöver till- lämpas vid överlåtelse efter konkurs (jfr 6 b § 2 st. LAS). Överlåtelser som sker inom ramen för andra insolvensförfaranden kan däremot vara omfattade av direktivet. Det avgörande synes vara om syftet är att un- derlätta en fortsatt drift av företaget, som vid ackordsförfarande, eller om en total avveckling avses, som vid konkurs. 1994/95:102 s. Det sagda innebär att det måhända inte är möjligt att undanta över- låtelser vid företagsrekonstruktion från bestämmelsens tillämpningsom- råde, fastän det kan synas märkligt att en överlåtelse av en del av rörel- sen i samband med företagsrekonstruktion skulle behandlas annorlunda än en överlåtelse av rörelsen i samband med konkurs. Bestämmelsen motverkar därmed rekonstruktioner inom ramen för FRekL. Överlåts en del av rörelsen till annan i samband med företagsrekonstruktionen, kan förvärvaren således bli ansvarig för de rättigheter och skyldigheter som gäller för övergången till den nye arbetsgivaren. Härav framgår att det torde få betydelse om överlåtelsen sker under företagsre- konstruktionen eller efter det att denna avslutats med ett ackord. I det första fallet kan förvärvarens ansvar komma att omfatta intjänade löner och uppsägningslöner, inklusive statens regressrätt för utgiven lönega- ranti, i oavkortat skick. I det senare fallet torde ansvaret ej omfatta mer än vad som återstår efter ackordet. Om arbetsgivaren säger upp vissa anställda men behåller andra som har kortare anställningstid, bryter arbetsgivaren mot turordningen i LAS, om inte skäl för undantag föreligger, se 22-23 §§ LAS. Turordningsreglerna gäller även om arbetsgivaren är under före- tagsrekonstruktion. Läget är således återigen detsamma som vid kon- kurs, där både konkursboet och ett rättssubjekt som tar över konkursgäl- denärens verksamhet är bundet av turordningen hos konkursgäldenären i Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 177 fråga om uppsägning och företrädesrätt till återanställning (25 § tredje stycket LAS). Om brott mot turordningen begås av ett konkursbo, blir konkursboet massaansvarigt. Detta ligger i linje med att ett brott mot andra arbetsrättsliga förpliktelser än att betala lönen i allmänhet blir en massaskuld, även om konkursboet inte inträtt i anställningsavtalet. Un- der sådana förhållanden är det rimligt att skadestånd för en företagsre- konstruktionsgäldenärs brott mot turordningen, liksom mot andra regler i LAS, skall ligga utom ett ackord. Härigenom blir turordningsbestämmel- serna bra sanktionerade under en företagsrekonstruktion, och en efter- strävansvärd neutralitet mellan rättsreglerna vid företagsrekonstruktion och vid konkurs uppnås. Kommittén föreslår därför att en särskild bestämmelse införs i FRekL att skadestånd enligt 38 och 39 §§ LAS för brott mot den lagen under företagsrekonstruktionen skall falla utom ett ackord. För att en arbetsgivare inte skall frestas att göra vissa uppsägningar i strid mot turordningen just före en företgsrekonstruktion, så att hans skadeståndsskyldighet skulle falla under ett ackord, bör den föreslagna regeln utsträckas så att uppsägningar i strid mot LAS under eller inför en företagsrekonstruktion faller utom ett ackord. I ordet "inför" ligger att det måste visas att uppsägningen ingår som ett led i den förestående fö- retagsrekonstruktionen. Eftersom den föreslagna reglen bryter mot en grundläggnde princip, måste den förses med ett klart kvalificerande rek- visit. Ett tidssamband är inte tillräckligt. Det bör tillfogas att den nya bestämmelsen i FRekL inte är avsedd att läsas motsättningsvis såvitt avser andra brott mot arbetsrättsliga för- pliktelser under en företagsrekonstruktion än brott mot LAS. I den mån sådana brott vid konkurs ger upphov till en massaskuld, är det en rimlig utgångspunkt att ett motsvarande brott under en företagsrekonstruktion ger upphov till en skadeståndsfordran som faller utom ett ackord. Om arbetsgivaren under företagsrekonstruktion utnyttjar vissa men inte andra uppsagda anställdas arbete under deras uppsägningstid ut- gör det lika lite som vid konkurs något brott mot turordningen för upp- sägning eller återanställning (jfr SOU 1999:1 s. 248 f). Vid företagsrekonstruktion kan det undantagsvis hända att gäldenären inte kräver fullföljd eller säger upp en anställd men inte heller utnytt- jar dennes arbetskraft. Den anställde kan då begära besked från gälde- nären, om denne önskar fullföljd, och vid negativt besked häva avtalet med rätt till skadestånd enligt de regler som gäller för avtalsförhållandet. Skadeståndsfordringen får anses ha uppkommit före företagsrekonstruk- tionen. För sådan skadeståndsfordran utgår dock ingen lönegaranti, ef- tersom den anställde varken är uppsagd eller sagt upp sig med uppsäg- ningstid (se förslaget till 7 § lönegarantilagen i SOU 1999:1). 178 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion Om den anställde – i en situation där han varken får besked om full- följd eller blir uppsagd eller utnyttjas – inte har något annat arbete att gå till, är det naturligt att han för sin del varken häver avtalet eller säger upp sig. Sannolikt går han och väntar på en arbetsorder från arbetsgiva- ren och tror att han skall få lön som vanligt. Emellertid är det inte givet att han skall anses berättigad till ackordsfri lön eftersom han inte arbetat, och han kan åtminstone inte få lönegaranti eftersom han inte är uppsagd; det går inte gärna att ha en ordning där en anställd skall kunna anses som uppsagd vid olika tillfällen när han varit permitterad. Men hur skall situationen regleras? Det framstår inte som rimligt att ha ordningen att den anställde en- dast har en ackordsfordran utan lönegaranti, om han inte själv sagt upp sig så att han kan få lönegaranti. Arbetsgivaren skulle då kunna dribbla med turordningen genom att meddela somliga att de nog bör säga upp sig för att få lönegaranti och andra att de bör avvakta var- efter arbetsgivaren kommer att kräva fullföljd. Lösningen bör i stället vara att alla anställda som inte blivit uppsagda (vilket måste ske i tur- ordning) skall anses utnyttjade och därmed ha rätt till ackordsskyddad lön för förfluten tid (se ovan avsnitt 4.5.2). Baksidan av denna regel är emellertid att rekonstruktionsgäldenären måste ha rätt att säga upp anställda på grund av arbetsbrist så snart han inte har användning för dem under en företagsrekonstruktion – utan att behöva belägga att arbetsbristen är långsiktig. Annars kommer det ac- kordsfria ansvaret för utnyttjad arbetskraft att få en icke åsyftad omfatt- ning. Kommittén utgår från att LAS medger en sådan tolkning såvitt av- ser tillsvidareanställda.25 Vad gäller visstidsanställda förefaller LAS innebära att arbetsgivaren inte kan säga upp dem (se 4 § andra stycket) utan att de kan skiljas från anställningen endast på grund av grovt eget kontraktsbrott (se 18 §). Det är emellertid en gängse uppfattning att visstidsanställda kan sägas upp med skälig uppsägningstid vid ändrade förhållanden, såsom vid arbetsgi- varens konkurs.26 Med beaktande av att företagsrekonstruktion är ett al- ternativ till konkurs och av att konkurs fyller samma funktion som företagsrekonstruktion (se nedan avsnitt 6.6) borde LAS kunna tolkas så att visstidsanställda kan sägas upp med skälig uppsäg- ningstid även när arbetsbrist föreligger under en företagsrekonstruktion. Skulle detta inte anses möjligt, är det nödvändigt att antingen införa en sådan regel i LAS eller såvitt gäller anställda inskränka den föreslagna regeln i FRekL, vilken innebär att vederlag för utnyttjade prestationer är skyddade mot ett ackord, till situationer där den anställdes arbete verkli- 25Jfr , Löntagarrätt, 8 uppl. ombesörjd av Sigeman m.fl. avsnitt 5.10. 26Se SOU 1993:32 s. 425 ff. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 179 Även om en visstidsanställd sägs upp med uppsägningstid enligt 11 § LAS och har rätt till lönegaranti endast , bör han i enlighet med vad kommittén anfört i avsnitt 4.6 om bevakningsrätt för hela den avtalade fordringen åtnjuta en ackordsfordran för anställnings- tid som enligt avtalet må överstiga den uppsägningstid han har rätt till enligt LAS.27 Med de föreslagna reglerna synes en anställd normalt inte ha någon anledning att begära en arbetsgivare i konkurs. Hans rättsskydd skulle inte bli bättre därigenom. 2 kap. 10 a § KL blir således normalt inte till- lämplig. Skulle arbetsgivaren dröja med att ansöka om lönegaranti, fast- än han själv inte betalar intjänad lön under rekonstruktionen, kan de an- ställdas rätt dock sättas i fara och ett snabbt konkursbeslut vara motive- rat. kan det också förekomma att arbetsgivarens hantering av an- ställningsfrågorna på annat sätt är sådan att han förverkar förtroendet bland de anställda och att utsikterna till en rekonstruktion därmed faller bort. I sådana fall kan rekonstruktionen avbrytas av denna anledning (se 4 kap. 7 § FRekL). d) Samrådsplikten och verkställighetsförbudet Enligt 2 kap. 15 § FRekL får gäldenären inte infria några förpliktelser som uppkommit före företagsrekonstruktionen utan rekonstruktörens samtycke. Man kunde tycka att samtycket är onödigt beträffande löner som intjänats före företagsrekonstruktionen, eftersom sådana löner nor- malt är förmånsberättigade och därför inte kommer att omfattas av ett ackord. Emellertid vet man inte under företagsrekonstruktionen, i varje fall inte vid dess inledning, om den kommer att bli framgångsrik eller om den kommer att övergå i konkurs, och man vet sällan om tillgångarna i 27 I 15 § LAS skulle således kunna införas ett tillägg av följande lydelse: Föreligger arbetsbrist vid konkurs eller företagsrekonstruktion, kan den som är anställd för begränsad tid sägas upp med de uppsägningstider som framgår av 11 §. Den anställde äger i sådant fall dock rätt att hos arbetsgivaren göra gällande en lönefordran för avtalad tid som överstiger nämnd uppsägnings- tid. Alternativt kunde i KL respektive FRekL införas en särskild bestämmelse om att insolvensbehandlingen ger konkursboet rätt att säga upp anställda, vare sig de är anställda tills vidare eller , med den uppsägningstid som framgår av 11 § LAS (med eller utan bevakningsrätt för överskjutande ford- ran), parad med en bestämmelse innebärande att den anställdes lönefordran från och med beslutet om insolvensbehandling är en massafordran respektive skyddad mot ett ackord, ifall han inte blivit uppsagd från beslu- tet om insolvensbehandling. 180 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion en konkurs kommer att räcka till full betalning av förmånsberättigade löner. Det kan också vara fördelaktigare för gäldenären att hänvisa de anställda till lönegarantin och själv behålla sin likviditet. Redan av dessa skäl bör skyldigheten att samråda med rekonstruktören gälla också be- träffande intjänade löner. Av samma skäl bör även verkställighetsförbu- det i 2 kap. 17 § FRekL omfatta löner. e) Extraordinär uppsägningsrätt Det övergripande syftet med kommitténs förslag är att göra företagsre- konstruktion till ett likvärdigt alternativ till konkurs vad gäller rekon- struktion av företag. Eftersom den som förvärvar inkråmet i konkurs och sålunda rekonstruerar verksamheten inte behöver betala något av kon- kursgäldenärens skulder, bl.a. inte löneskulder, blir inte företagsrekon- struktion ett likvärdigt alternativ om man inte möjliggör för re- konstruktionsgäldenären att bli kvitt gamla skulder genom uppsägning med verkan att det inte ens blir kvar några ackordsfordringar. En sådan lösning har valts i , där de anställda vid en företagssanering kan sägas upp med två månaders varsel. har de en icke förmånsberättigad ackordsfordran, varefter de över huvud taget inte har någon fordran på uppsägningslön.28 Finska konkursförvaltare uppgav för kommittén vid dess studiebesök i att denna reform haft störst betydelse för den ökade möjligheten att rekonstruera företag utom konkurs (se SOU 1999:1 s. 241 f noten). Vi har emellertid ovan i allmänmotiveringen (avsnitt 4.6) generellt tagit ställning mot en sådan uppsägningsrätt, eftersom den skulle strida mot borgenärernas lika rätt. 4.8.3Handel med finansiella instrument I nuvarande FRekL stadgas att bestämmelsen i 2 kap. 20 § inte är till- lämplig på avtal om omedelbar avräkning vid handel med finansiella in- strument. Enligt 5 kap. 1 § lagen om handel med finansiella instrument gäller ett avtalsvillkor – vilket innebär att parternas förpliktelser, oavsett om de är av samma slag, skall avräknas mot varandra bl.a. om en part blir föremål för företagsrekonstruktion – mot gäldenären, re- konstruktören och de borgenärer vars fordringar omfattas av ett offent- ligt ackord. Bestämmelsen infördes och justerades vid FRekL:s tillkomst. Vi finner inte anledning att nu ompröva undantaget. 28 Vid konkurs är det dock bara 14 dagars uppsägningstid. I detta kapitel behandlas förslagen till ändringar i FrekL, FRL, JB och MBL medan förslagen till ändringar i KL kommenteras i avsnitt 6.9 nedan. 5.1Förslaget till lag om ändring i lagen om företagsrekonstruktion 2 kap. 15 § Gäldenären får inte utan rekonstruktörens samtycke 1. fullgöra förpliktelser som uppkommit före beslutet om före- tagsrekonstruktion eller ställa säkerhet för sådana förpliktelser, 2.åta sig nya förpliktelser, 3.överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av vä- sentlig betydelse för gäldenärens verksamhet. Åsidosätter gäldenären vad som föreskrivs i första stycket inver- kar det inte på rättshandlingens giltighet. Som framgår av 2 kap. 14 § skall gäldenären lämna rekonstruktören alla upplysningar om sina ekonomiska förhållanden som är av betydel- se för rekonstruktionen av verksamheten. Han skall därutöver följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten skall bedrivas. I 15 § preciseras vissa rättshandlingar som gäldenären inte får företa utan rekonstruktörens samtycke. Uppräkningen av rättshandlingar som kräver samtycke enligt 15 § är omfattande. Inget hindrar emellertid att rekonstruktören i en generell instruktion justerar kraven eller på annat sätt i förväg samtycker till vissa löpande åtgärder. Så sker vanligen i praktiken. Bryter gäldenären mot sin förpliktelse att lämna rekonstruktören upplysningar, att inhämta dennes samtycke eller att följa dennes anvis- ningar, har rekonstruktören i allmänhet grund för att begära att före- tagsrekonstruktionen upphör (se 4 kap. 7 § 4 p.). Däremot medför inte ett åsidosättande av kravet i 15 § på samtycke till däri uppräknade rättshandlingar att rättshandlingen blir ogiltig; det spelar ingen roll huruvida medkontrahenten var i god eller ond tro om att företagsrekon- struktion pågick och att rättshandlingen föll under 15 § (se 15 § andra stycket). Gäldenären behåller således rådigheten över sina tillgångar trots företagsrekonstruktionen. Som anförts i allmänmotiveringen (4.2.1) råder oklarhet om huruvida bestämmelsen i 15 § första stycket första punkten, som för- bjuder gäldenären att betala skulder utan rekonstruktörens samtycke, omfattar förpliktelser att prestera in natura. Ordalydelsen talar för att så inte är fallet (jfr NJA 1950 s. 417), men en ändamålstolkning talar starkt för att den förmånsrättsordning som gäller i konkurs skall upp- rätthållas också vid företagsrekonstruktion. Vore det tillåtet att fullgöra oprioriterade förpliktelser in natura (t.ex. att leverera en förskottsbeta- lad vara), skulle oprioriterade naturaborgenärer gynnas och övriga bor- genärer genast få grund för att sätta gäldenären i konkurs enligt 2 kap. 10 a § andra stycket KL, eftersom deras rätt kommit i fara. Lydelsen av första punkten har därför ändrats till förpliktelser, vilket omfattar såväl penning- som naturaförpliktelser. Under samrådsskyldigheten i första punkten faller inte bara ensidiga förpliktelser, där motparten redan fullgjort sin prestation, utan även ömsesidigt ofullgjorda förpliktelser, där även motparten har något kvar att utge enligt avtalet. Också i detta fall har gäldenärens förpliktelse uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion. Bestämmelsen överlappar här den som finns i 21 §. Enligt 21 § krävs rekonstruktörens samtycke för att gäldenärens krav på fullföljd av ett ömsesidigt ofull- gjort avtal skall utgöra hinder mot hävning. Enligt 15 § första stycket andra punkten krävs rekonstruktörens samtycke till fullföljdskravet som sådant, eftersom detta enligt kommitténs förslag kommer att leda till att gäldenärens skyldighet att utge vederlag faller utom ett framtida ackord (se 25 §). Samrådsskyldigheten i första punkten omfattar inte bara oprioritera- de utan också förmånsberättigade fordringar. När allmänt förmånsbe- rättigade fordringar, t.ex. skatte- och lönefordringar, förfaller till betal- ning, kan det vara svårt att bedöma om rekonstruktionen kommer att lyckas och om tillgångarna vid konkurs kommer att räcka till full betal- ning åt dessa borgenärer. Före en betalning skall således rekonstruktö- rens samtycke inhämtas. Kravet på samtycke omfattar även fullgörelse av förpliktelser som är säkrade med panträtt. Är det fråga om en hypotekarisk panträtt, t.ex. panträtt i fast egendom eller i ett fartyg, saknar motparten enligt 17 § möjlighet att få verkställighet under rekonstruktionen. Rekonstruktören bör då delta i bedömningen om betalningen skall innehållas för att be- vara likviditet under rekonstruktionen. Om motparten däremot har en pant i sin besittning, har han enligt 17 § rätt att sälja panten trots det principiella verkställighetsförbudet. Ändå är det inte alltid givet att skulden skall betalas till undvikande av pantrealisation. Ordet förpliktelser omfattar också gäldenärens skyldighet att utläm- na egendom till vilken motparten har äganderätt. har gäldenären ingen rätt att vägra utlämnande, varför ett samråd kan förefalla över- flödigt. Ofta kan dock ett utlämnande vägras, om gäldenären med re- konstruktörens samtycke kräver fullföljd, t.ex. av ett hyresavtal. Det kan också vara svårt att bedöma om separationsrätt föreligger. Därför finns en principiell samrådsskyldighet även när motparten vill ha egen- dom med stöd av äganderätt. Enligt andra stycket är en rättshandling utan rekonstruktörens sam- tycke som nämnts bindande för gäldenären. Den kan emellertid åter- vinnas enligt 4 kap. KL, om ett offentligt ackord fastställs (se 3 kap. 5- 7 §§ FRekL) eller gäldenären går i konkurs.