sou · GPB333 · 2002-01-01 00:00:00 — Den verksamhet som f.n. bedrivs i PBR inom det industriella rätts- skyddet (patent, varumärken, mönster, växtförädling) bör föras över till och inordnas i verksamheten där. Härige- nom uppnås ett mer rationellt utnyttjande av de totala resurserna på området. Dessutom undanröjs den systematiska svaghet som är en följd av den nuvarande uppdelningen av rättskipningen på domstolar med olika slutinstanser. Det föreslås att den från PBR överförda verksamheten förs sam- man med den del av verksamheten i tingsrätten som rör handlägg- ningen av mål om patent m.m. och som f.n. bedrivs på tingsrättens sjunde avdelning. Den volym som den sammanförda verksamheten kommer att omfatta samt den särreglering av verksamheten som gäller i fråga om forum, domförhet och förfarande gör det lämpligt att verksamheten hålls samman inom en avgränsad enhet kallad Pa- tentdomstolen, som ges karaktären av en särskild domstol i den me- ning som avses med stadgandet i 10 kap. 17 § första stycket 1 RB. Patentdomstolens organisation samt förfarandet i de mål och ären- den som domstolen kommer att handlägga bör regleras i en särskild patentprocesslag. I denna bör också ges vissa bestämmelser om för- farandet i överrätterna. En konsekvens av vad som föreslås blir att PBR upphör. En annan konsekvens blir att RR:s befattning med de från PBR överklagade målen inom det industriella rättsskyddet upphör. Det föreslås att mål i allmän domstol som rör växtförädlarrätt kon- centreras till Patentdomstolen. Det finns skäl som talar för att också mål i allmän domstol om va- rumärken och mönster koncentreras till Patentdomstolen. Förslag om detta läggs dock inte fram på grund av bl.a. befarade processu- ella komplikationer. 8.1Koncentration av tillgängliga resurser till en domstol I direktiven för utredningen påpekas med rätta, att patentprocessen kräver en långtgående såväl juridisk som teknisk sakkunskap, som verksamheten inte ger underlag för mer än ett begränsat antal specialister. Detsamma gäller i tillämpliga delar också processen i bl.a. varumärkes- och mönstermål samt i mål om växtförädlarrätt. I detta sammanhang är särskilt att märka, att det av domstolsledamöter på alla nivåer krävs, förut- om djupgående kunskaper i svensk immaterialrätt, en omfattande över- blick över internationell praxis inom de olika grenarna av det industriella rättsskyddet. Den nuvarande domstolsorganisationen på området är sedan gammalt uppdelad på förvaltningsdomstolar och allmänna domstolar. Eftersom de sakfrågor som behandlas i de olika typerna av domstolar ofta är desamma, t.ex. kraven på uppfinningshöjd i patentmål, på särskiljningsförmåga i varumärkesmål och på väsentlig skillnad i mönstermål, innebär uppdel- ningen en risk för uppkomsten av en oenhetlig praxis inom det industriella rättsskyddet. Ett skräckscenario är att HD förklarar exempelvis ett patent ogiltigt på grund av bristande uppfinningshöjd efter det att RR på samma material gjort motsatt bedömning av uppfinningshöj- den. Möjligen mindre uppseendeväckande men likväl ganska egenartat är det, om det är som förklarar patentet ogiltigt. Att det i båda fallen för uppfinnaren och patenthavaren blir en frustrerande upple- velse kan knappast betvivlas. Förutom denna principiella svaghet i syste- met innebär uppdelningen på skilda domstolstyper en splittring av den begränsade tillgången på folk med tillräckliga specialkunskaper inom im- materialrätten. Om målen i PBR, bortsett från mål om namn och utgivningsbevis, och de mål inom det industriella rättsskyddet som handläggs i förs samman i en domstol och får samma slutinstans, som rimligen bör vara HD, undanröjs nämnda principiella svaghet och skapas förutsättningar för en harmonisering av praxis inom det industriella rätts- skyddet. En sådan åtgärd skulle dessutom ge möjlighet till ett mer ratio- nellt utnyttjande av de båda domstolarnas samlade resurser på området, inte minst genom en bredare och effektivare användning av den tekniska sakkunskap som finns företrädd i PBR men som saknas i tingsrätten. Även bortsett från det aktuella problemet med ett sviktande arbetsunderlag i PBR talar starka sakliga skäl för en lösning i denna riktning. 8.2Valet av domstolsform – specialdomstol eller särskild domstol inom en allmän domstol När det gäller valet av domstolsform föreligger olika möjligheter. Man kan tänka sig att inrätta en fristående specialdomstol av ungefär den typ som föreslogs av (se avsnitt 4.1) med kompetensen vidgad till större delen av det industriella rättsskyddet. Man kan också bilda en särskild domstol efter mönster av fastighets- och miljödomstolar- na och inordna denna inom eller någon annan tings- rätt. Ett överförande av de immaterialrättsmål inom det industriella rätts- skyddet som f.n. handläggs i till PBR i dess nuvaran- de form är inte ett realistiskt alternativ med hänsyn till bl.a. det i direkti- ven påpekade förhållandet att dessa mål inbegriper frågor om straff och skadestånd. Även om det alltjämt är så, att man allmänt anser att specialdomstolar utanför de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna bör undvikas (se avsnitt 4.3), finns det tecken som tyder på att det närmast kompakta motstånd mot specialdomstolar som kom till uttryck i samband med remissbehandlingen av förslag (se avsnitt 4.1) är på väg att mjukas upp och ersättas av en mer nyanserad attityd med större respekt för kravet på en långtgående specialisering inom vissa om- råden. Inte minst under remissbehandlingen av promemorian Ds 1993:34 (se avsnitt 4.2.2) uttalade flera tunga remissinstanser sitt stöd åt tanken på en specialdomstol på patentområdet med hänvisning bl.a. till det interna- mönstret. Och även i den i avsnitt 4.3 redovisade regeringsskrivel- sen medges, att det kan finnas mål som bäst hanteras i en specialdomstol utanför de allmänna domstolarna. Det kan vid angivna förhållanden inte anses föreligga något avgörande hinder mot att inrätta en fristående specialdomstol för det industriella rättsskyddet eller delar av detta. Det har också inom utredningen höjts röster för att inrätta en sådan. Jag anser mig dock inte böra förorda en så- dan lösning. Det viktigaste skälet för detta ställningstagande är den oviss- het som f.n. råder rörande den internationella utvecklingen och hur den kommer att påverka förhållandena i i fråga om måltill- strömning och annat (jfr avsnitt 7.1). Att bygga upp en fristående special- domstol i detta osäkra läge med allt vad det innebär av administrativa, personella och ekonomiska låsningar för synes vara förhastat. Enligt min bedömning är en bättre lösning att den i föregående avsnitt förordade sammanförda verksamheten inom det industriella rättsskyddet förläggs till en allmän domstol, dvs. till en tingsrätt. bedrivas, helt eller delvis, i form av en särskild domstol i den mening som avses i 10 kap. 17 § första stycket 1 RB. Med en särskild domstol av detta slag kan uppnås i huvudsak samma fördelar som med en fristående speci- aldomstol när det gäller att tillgodose kraven på specialistkompetens hos domarna och effektivitet i handläggningen. Dessutom medger kopplingen till en allmän domstol en större flexibilitet i fråga om bl.a. administration, personalförsörjning och kompetensutveckling, vilket innebär att verksam- heten kan lättare anpassas till ojämnheter i måltillströmningen och andra förhållanden. Detta är av särskild betydelse med hänsyn till den rådande osäkerheten rörande den inverkan som den internationella utvecklingen kan få på förhållandena i . Det förtjänar också att påpekas att en särskild domstol av denna typ kan vid ändrade förhållanden relativt lätt brytas ut från en allmän domstol och omvandlas till en ren specialdomstol. Motsatsen är från administrativ synpunkt betydligt mer komplicerat. En närmare bedömning av hur verksamheten bör organiseras görs i avsnitt 8.4. Det är, vilket också får anses framgå av direktiven, inte en självklarhet att den sammanförda verksamheten förläggs till . Man kan i princip tänka sig att den tillförs någon annan tingsrätt. Den bör – med hänsyn bl.a. till att målen ofta kommer att ha en internationell an- knytning och till behovet för parter och ombud att kunna inställa sig till förhandlingar av olika slag utan onödig omgång – dock under alla förhål- landen lokaliseras till . Frågan om att föra över vissa målkategorier från till andra tingsrätter diskuterades av . Därvid berördes även patentmålen. I den publicerade sammanställningen av grundmaterial från kommittén (SOU 1998:135) pekas på en rad fördelar med storleken av i fråga om de målkategorier för vilka tingsrätten är exklusivt forum. Det framhålls bl.a. att i synnerhet när det gäller att bygga upp och bibehålla den specialistkompetens som är nödvändig för att klara handläggningen av dessa målkategorier behövs sannolikt domstolar av tingsrätts storlek, där man kan tillåta domare med intresse och fallenhet för ett visst område att specialisera sig på detta (sammanställningen s. 178). Dessa syn- punkter förefaller att vara välgrundade. När det gäller lokaliseringen måste vidare beaktas att verksamheten kommer att kräva cirka 15 domare (jurister och tekniker) vilket förutsätter avsevärda lokalutrymmen och betydande administrativa resurser. faller osannolikt att någon tingsrätt i utom skulle klara en sådan belastning på sin organisation. Vid samtal med lagmannen i har uttalats att man från tingsrättens sida ställer sig positiv till att verksamheten i PBR förs över till tingsrätten och förenas med verksamheten på dess sjunde avdel- ning. Lagmannen har också uppgett att tingsrätten disponerar över till- räckliga lokalutrymmen och har erforderliga administrativa resurser för att klara ett sådant arrangemang. Övervägande skäl talar vid angivna förhållanden för att verksamheten i PBR inom det industriella rättsskyddet förs över till och förenas med motsvarande verksamhet där. 8.4Huvuddragen av organisationen av verksamheten 8.4.1Inrättandet av en patentdomstol m.m. Som framgått av redogörelsen för verksamheten i i avsnitt 3.3.1 handläggs på tingsrättens sjunde avdelning såväl allmänna patentmål som övriga mål och ärenden som rör immaterialrätten. Det in- nebär att det på den avdelningen handläggs, utöver mål som rör det indust- riella rättsskyddet, också mål om upphovsrätt. Dessutom handläggs f.n. på avdelningen vissa andra typer av mål, bl.a. allmänna tvistemål, enligt vad som anges i tingsrättens arbetsordning. Det förutsätts i den fortsatta fram- ställningen att den från PBR överförda verksamheten förläggs till sjunde avdelningen. Patentmålen intar en särställning såtillvida att är exklusivt forum för sådana mål och att för målen gäller särskilda regler bl.a. i fråga om rättens sammansättning enligt vad som föreskrivs i 65 och 66 §§ PL. Detsamma gäller mål om rätten till arbetstagares uppfinningar och om försvarsuppfinningar. I övriga immaterialrättsmål tillämpas RB:s allmänna bestämmelser. I dessa mål skiljer sig därför verksamheten i inte principiellt från verksamheten i övriga tingsrätter i landet. Som en konsekvens av PBR:s nuvarande ställning som en fristående förvaltningsrättslig specialdomstol är PBR exklusivt forum för samtliga de typer av mål inom det industriella rättsskyddet som handläggs i domstolen. Dessutom kännetecknas verksamheten i PBR av att en blandning av lag- farna och tekniskt kunniga ledamöter kan ingå i rätten i såväl patentmål som övriga mål. Erfarenheterna härav är goda och det saknas anledning att göra någon ändring i detta hänseende vid ett överförande av verksamheten i PBR till tingsrätten. Av det anförda följer att verksamheten på tingsrättens sjunde avdelning i patentmål samt i mål om rätten till arbetstagares uppfinningar och om försvarsuppfinningar samt verksamheten i PBR utmärks av flera gemen- samma särdrag. Det framstår som ändamålsenligt att man vid ett överfö- rande av verksamheten i PBR till tingsrättens sjunde avdelning håller samman dessa delar av den sammanförda verksamheten inom en avgrän- sad enhet inom avdelningen som ges karaktären av en särskild domstol i den mening som angetts i avsnitt 8.2. Den volym som det är fråga om – 400–500 mål och ärenden – talar också för en sådan lösning. Den innebär dessutom avsevärda fördelar från lagteknisk synpunkt genom att man kan i huvudsak koncentrera det processuella regelverket till en enda lag som täcker de angivna delarna av verksamheten och i vilken kan göras den särreglering som krävs i åtskilliga hänseenden. Den särskilda dom- stolen kan lämpligen benämnas Patentdomstolen oaktat dess verksamhet kommer att omfatta mer än bara patentmål (jfr PBR). Reglerna om dess organisation och om förfarandet i domstolen m.m. bör föras samman i en patentprocesslag som i princip täcker verksamheten också i överrätterna. Även om betydelsen av olika slag av benämningar självfallet inte bör överdrivas, förtjänar slutligen dock att påpekas att det i det f.n. intensiva internationella samarbetet kan vara en åtminstone psykologisk fördel att kunna hänvisa till att det i finns, eller avses att tillskapas, en cen- tral patentdomstol. 8.4.2Frågan om att tillföra Patentdomstolen ytterligare mål Under utredningen har väckts frågan, om man inte borde till Patentdom- stolen koncentrera samtliga mål som rör det industriella rättsskyddet, dvs. också sådana allmänna mål om varumärken, mönster och firma samt om växtförädlarrätt som f.n. kan förekomma i alla tingsrätter i landet. Frågan är med hänsyn särskilt till det tidigare framhävda kravet på immaterial- rättsliga specialkunskaper (se avsnitt 8.1) onekligen relevant. Särskild uppmärksamhet har i detta hänseende ägnats de allmänna må- len om varumärken, mönster och växtförädlarrätt mot bakgrund av det förhållandet, att PBR f.n. som förvaltningsdomstol prövar överklagande av beslut av PRV och som rör nämnda rättigheter och att i enlighet med vad som föreslagits i föregående avsnitt sådana frågor i fortsättningen kommer att hanteras i Patentdomstolen. Om även de all- männa målen rörande dessa rättigheter koncentrerades till Patentdomsto- len, skulle – på samma sätt som i fråga om patent – inom domstolen kom- ma att handläggas samtliga frågor inom dessa delar av det industriella rättsskyddet. Detta skulle vara tillfredsställande från systematisk synpunkt och ha praktiska fördelar. En förutsättning för att en dylik samordning skall kunna uppnås är tyd- ligen att Patentdomstolen görs till exklusivt forum för samtliga allmänna mål om varumärken, mönster och växtförädlarrätt och att tingsrätternas behörighet att handlägga sådana mål upphör. Det förtjänar att påpekas att detta gäller också i dess egenskap av allmän domstol. De allmänna mål inom nämnda områden som f.n. handläggs på tingsrät- tens sjunde avdelning kommer inte att kunna handläggas i Patentdomsto- len i dess egenskap av särskild domstol – eller att kunna kumuleras med mål eller ärenden i denna domstol – med mindre än att Patentdomstolen görs till exklusivt forum för alla sådana mål (14 kap. 7 § första stycket RB). Som tidigare anmärkts (se avsnitt 3.3.4) har inom sekretariatet genomförts en enkätundersökning för att utröna förekomsten av varumärkes- och mönstermål vid tingsrätterna i landet . Undersök- ningen visar att de allra flesta sådana mål handläggs vid tings- rätt och att tingsrätterna i övrigt aldrig eller bara i enstaka fall kommer i kontakt med dessa måltyper (se bilaga 3, tabell 11). Vid samråd med företrädare för och Mönster- utredningen har den nu berörda frågan om en koncentration av målen till en enda domstol diskuterats. Tanken på en sådan koncentration har därvid övervägande mötts av gillande. Från något håll förordades dock en regio- nal lösning innebärande att målen skulle fördelas på sex tingsrätter utvalda så, att det i varje hovrättsområde skulle finnas en tingsrätt för varumärkes- och mönstermål. En sådan lösning påminner om förslag att i vissa tingsrätter inrätta särskilda avdelning- ar för handläggning av näringslivstvister (SOU 1995:65 s. 137 ff.). Bland utredningens sakkunniga och experter har rått delade meningar huruvida en koncentration till Patentdomstolen bör ske också av allmänna mål om varumärken och mönster. Från experthåll med praktisk erfarenhet av rättegången i sådana mål har med bestämdhet gjorts gällande att en sådan koncentration skulle förfela sitt syfte, om man inte gör det möjligt att i Patentdomstolen handlägga även mål om upphovsrätt och firma, eftersom det särskilt vid varumärkesintrång inte är ovanligt att det förekommer intrång också i upphovs- och/eller firmarätt. Med beaktande av de delade meningar som kommit till uttryck i frågan och av de processuella komplikationer som påståtts kunna uppkomma samt då det ligger klart utanför direktiven för utredningen att överväga en koncentration till Patentdomstolen också av allmänna mål om upphovsrätt och firma, anser jag mig böra avstå från att föreslå en koncentration till Patentdomstolen av allmänna mål om varumärken och mönster. Det bör emellertid tilläggas att om man vid den fortsatta beredningen av lagstift- ningsärendet likväl skulle anse att en sådan koncentration bör ske, det från lagteknisk synpunkt inte möter några större svårigheter att inordna nämnda mål i Patentdomstolens verksamhet. Växtförädlarrätten är ett mycket speciellt rättsområde där antalet dom- stolsprocesser är fåtaliga. Enligt uppgift från har det –talet vid endast ett tillfälle förekommit mål om växtföräd- larrätt i allmän domstol. Man kan anta att sådana mål kommer att bli säll- synta också . Det hindrar naturligtvis inte att det måste finnas en adekvat organisation som kan hantera de mål som kan komma. Frågan om mål om växtförädlarrätt borde koncentreras till en enda domstol i landet har berörts i tidigare lagstiftningsärenden, bl.a. i förarbe- tena till den tidigare växtförädlarrättslagen (1971:392). I det betänkande som låg till grund för den lagstiftningen, Växtförädlarrätt (SOU 1969:15), övervägde om, i enlighet med vad som gäller för patentmål, specialforum borde införas i mål om ogiltigförklaring av växtförädlarrätt och om domstol i dylika mål eventuellt borde förstär- kas med sakkunniga (betänkandet s. 123). Några sådana förslag lades emellertid inte fram. Utredningen gjorde bedömningen att mål om växtför- ädlarrätt skulle bli relativt sällsynta och att biologiskt sakkunniga leda- möter i sådana mål skulle utgöra en god förstärkning men menade dock att en domstol genom att infordra yttrande från borde kunna i erforderlig utsträckning få del av uppfattningen bland sakkunniga. Utredningen framhöll också att tillgången på kompetenta personer, som inte i annat sammanhang tagit befattning med en skyddssökt sort och där- för skulle vara oförhindrade att delta i avgörandet vid domstol, var begrän- sad. Vid remissbehandlingen av betänkandet ansåg advokatsam- fund och rådhusrätt att rådhusrätten skulle vara specialforum i mål om växtförädlarrätt. Rådhusrätten fann det dessutom angeläget att sakkunniga ledamöter medverkade i sådana mål. Departementschefen de- lade emellertid utredningens bedömning och stannade för att de allmänna forumreglerna i RB borde vara tillämpliga också i mål om växtförädlarrätt (prop. 1971:40 s. 80 f.). I förarbetena (prop. 1996/97:128) till den nu gällande växtförädlar- rättslagen (1997:306) berördes inte frågan om specialforum i allmänna mål om växtförädlarrätt eller om behovet av sakkunniga ledamöter i såda- na mål. Däremot ansåg regeringen att i PBR – till vilken växtsortnämnds beslut i fortsättningen skulle överklagas – i mål om växt- förädlarrätt, i likhet med vad som gäller i domstolen i patentmål, skulle ingå minst två tekniskt kunniga ledamöter. Denna sammansättningsregel motiverades med att mål enligt växtförädlarrättslagen kan ställa stora krav på teknisk sakkunskap med inriktning på biologi och genteknik (a. prop. s. 139). Det kan för övrigt nämnas att flera remissin- stanser, bl.a. PRV och , pekade på behovet av specialistkompetens i rätten (a. prop. s. 101). Detta behov var också an- ledningen till att regeringen stannade för att Statens växtsortnämnds beslut skulle överklagas till PBR i stället för till allmän förvaltningsdomstol. Det i sistnämnda lagstiftningsärende framhävda kravet på teknisk sak- kunskap vid prövning av överklagade beslut av gäller naturligtvis i minst lika hög grad i fråga om tvistemål och brottmål i allmän domstol. Man kan knappast förutsätta att det bland domarna i lan- dets tingsrätter i allmänhet finns tillräcklig sådan sakkunskap. Däremot kommer sådan att finnas bland vissa av de tekniskt kunniga ledamöterna i . De frågor som denna domstol kommer att behandla i samband med prövningen av överklagade beslut av kommer för övrigt i stor utsträckning att vara likartade dem som skall prö- vas i ett allmänt tvistemål eller ett brottmål. Tillgång på erforderlig sak- kunskap inom själva domstolen måste dessutom anses vara en fördel i jämförelse med den lagstiftningsärende anvisade möjligheten att inhämta yttranden utifrån i tekniska frågor. Vid dessa förhållanden talar övervägande skäl för att koncentrera allmänna mål om växtförädlarrätt till Patentdomstolen. De bör där handläggas enligt samma regler i fråga om rättens sammansättning m.m. som gäller för patentmål. 8.5Vissa konsekvenser av den nya domstolsorganisationen Enligt förslaget förs den nuvarande verksamheten i PBR inom det indust- riella rättsskyddet (patent, varumärken, mönster och växtförädlarrätt) samman med verksamheten på sjunde avdelningen i . Vidare inordnas verksamheten i PBR i fråga om namn och utgivningsbevis för periodiska skrifter i allmän förvaltningsdomstol. Detta innebär sam- mantaget att PBR kommer att upphöra. Under utredningsarbetet har från alla håll vitsordats att PBR under sin drygt 20-åriga verksamhet har fullgjort sina uppgifter på ett synnerligen förtjänstfullt sätt. Domstolen har inte bara genom sin rättskipande verk- samhet spelat en viktig roll för praxisbildningen utan också tjänat som en tung remissinstans i lagstiftnings- och andra frågor samt, inte minst, tillfört och kvalificerad teknisk sakkunskap med patenträttslig erfarenhet. innebär ju den omständigheten att PBR upphör inte att den framstående juridiska och tekniska expertis som finns företrädd i domstolen försvinner eller behöver skingras. Det får förutsättas att de flesta ledamöterna i kommer att integreras i Patentdomstolen och där utgöra en av hörnpelarna. En annan konsekvens av den nya domstolsorganisationen – med HD som slutinstans – blir att RR:s befattning med de tidigare från PBR över- klagade målen upphör. Såvitt gäller namnmålen och målen om utgivnings- bevis för periodiska skrifter kan dessa dock även i fortsättningen komma under RR:s prövning efter överklagande från Kammarrätten i , eftersom dessa mål enligt förslaget skall hanteras i allmän förvaltnings- domstol. Konsekvenserna för kommer att behandlas i avsnitt 10. Närmare om verksamheten i Patentdomstolen.... 91 9Närmare om verksamheten i Patentdomstolen och på tingsrättens sjunde avdelning I Patentdomstolen och på tingsrättens sjunde avdelning i övrigt kommer att handläggas alla typer av immaterialrättsliga mål och ärenden. Såväl de lagfarna som de tekniskt kunniga ledamöterna kan genom ett kontinuerligt sysslande med dessa mål och ärenden antas komma att uppnå en mycket hög immaterialrättslig kompetens. Detta är av stor vikt för att tillgodose näringslivets behov och för att kunna möta de krav som den internationella utvecklingen kan komma att ställa på svenskt deltagande i rättskipande verksamhet i olika former på europeisk och global nivå. Arbetet i Patentdomstolen bör ledas av en av regeringen utsedd ordförande. I enlighet med vad som förordats i avsnitt 8.4.1 kommer Patentdomstolen att utgöra en särskild domstol med verksamheten förlagd till tingsrätts sjunde avdelning. I och med att verksamheten i PBR, såvitt nu är i fråga, inordnas i , dvs.