sou · GPB357d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Om man jämför sprid- ningens nivåer i Figur 3 med de som SCB redovisat finner man en diskrepans så tillvida att Gini-koefficienten här är lägre. Detta beror främst på att vi här har individer som analys- enhet medan den officiella statistiken bygger på fördelningen av hushåll. Också smärre varia- tioner beträffande inkomstbegrepp och ekvivalensskala kan marginellt påverka. Trenderna är dock i stort sett identiska. 12Om vi enbart inkluderar personer är ökningstakten något större, eller totalt sett . Den relativa betydelsen av realisations- vinster tycks m.a.o. något lägre inom detta åldersintervall. och 2000 för motsvarande mönster i beträffande en analys av fattigdom). Många av de kommande analyserna syftar till att öka vår förståelse om vad som ligger bakom dessa två kontraintuitiva förändringar. Varför förändras inte inkomstfördelningen första hälft så präglat av recession och sysselsättningsfall? Och: Varför tenderar spridningen att öka andra hälft? Inkomstojämlikhetens utveckling – 1999. Ginikoefficienter, disponibel inkomst per kostenhet, inklu- sive och exklusive reavinster Genom att studera inkomstnivåernas förändringar i olika delar av fördelningen kan vi få en första inblick om vad som ligger bakom denna utveckling. I Figur 4 redovisas hur den relativa inkomsten i nedre och övre delen av fördelningen har utvecklats under decen- niet i relation till medianinkomsten. Detta görs genom att vi först rangordnar alla individer efter inkomst. Det 10:de percentilvärdet (P10) motsvarar då inkomsten vid den punkt i fördelningen där har högre inkomster och lägre. På mot- svarande sätt är P90 inkomstnivån där har högre in- komster och lägre. Den övre figuren (P10/P50) rela- terar sålunda inkomsten vid den tionde percentilen till median- värdet medan den undre figuren relaterar inkomsten vid den nittionde percentilen till samma medianvärde (P90/P50). Om den övre kurvan går nedåt har spridningen med andra ord ökat i meningen att de med låga inkomster har tappat. Om den nedre kurvan går uppåt har spridningen också ökat men då som ett utslag att av gapet mellan dem med höga inkomster och dem med medelinkomster ökat. I figuren ser vi att under krisens inledande fas pekar föränd- ringarna i den nedre delen av inkomstfördelningen mot en inkomstutjämning, medan i stort sett ingenting händer beträffande kvoten P90/P50 (återigen med undantag ). Under decen- niets andra hälft ser vi att utvecklingen mot ökade inkomstklyftor i all väsentlighet är en följd av vad som händer i den övre delen av inkomstfördelningen. var inkomsten högre vid det nittionde percentilvärdet jämfört med inkomsten vid inkomstfördelningens mittpunkt, hade denna skill- nad växt till dryga . Går vi ännu högre upp i fördel- ningen är denna trend än starkare och exempelvis kvoten P95/P50 ökar mellan dessa år från 1,85 till 2,09 (redovisas ej i figuren). Relativa förändringar av inkomstojämlikheten i nedre respektive övre delen av inkomstfördelningen. (P10) respektive höga inkomster (P90) i förhållande till median- inkomsten (P50), 1991–1999. Låga inkomster (P10/P50) Höga inkomster (P90/P50) Det är viktigt att komma ihåg att fördelningsanalysen helt utgår från relativa skillnader och dess förändringar. När det ovan sades att i stort sett ingenting händer med inkomstspridningen under recessionen är det förstås viktigt att komma ihåg den redovisade negativa realinkomstutvecklingen under dessa år. Detta leder oss över till frågan om förekomsten av låga inkomster eller relativ fattigdom. 3.5Ofärdsutvecklingen: förekomsten av låga inkomster Utifrån ett socialpolitiskt perspektiv är det onekligen så att inkomstfördelningens nedre del är av speciellt intresse. Hur många som har mycket låga inkomster och vilka sociala grupper som är överrepresenterade i en sådan avgränsad kategori samt hur detta förändras är med andra ord grundläggande tillstånds- beskrivningar för socialpolitiken. Först då en rättvisande beskriv- ning är gjord bör orsaksanalyser och åtgärdsdiskussioner ta vid. Det mest centrala begreppet för socialpolitiken, och det politiskt mest laddade, är sannolikt fattigdom. Om någon är fattig impli- cerar det för de allra flesta ett misslyckande och att åtgärder bör vidtagas, därav följer att begreppet är så värdeladdat (jfr Travers och 1993). Detta är åtminstone en grundläggande orsak till de närmast oändliga diskussionerna, inom såväl forskning som politik, om hur fattigdom skall definieras och studeras (för översikter se t.ex. Jäntti och Danziger 2000; för kritik mot att använda inkomst som grund se Sen 1992). I detta avsnitt skall vi inledningsvis nyttja två olika angreppssätt för att studera förekomsten av låga inkomster. Det ena utgår, i linje med en överväldigande majoritet av de teoretiska diskussionerna kring fattigdomsbegreppet ända sedan dagar, från ett strikt relativt perspektiv. Fattigdom kan bara förstås med hänsyn tagen till den sociala kontexten och därav följer att om inkomsterna används som grund för fattigdom måste en låginkomstgräns relateras till den normala inkomsten i det specifika samhället.13 Detta görs exempelvis genom att sätta gränsen för låga inkomster vid en specifik procent av medel- eller medianinkomsten i landet (oftast ). Inom komparativ forskning har denna ansats 13 Det finns numer också en omfattande litteratur där mer direkta indikatorer på ofärd används för att på olika sätt studera fattigdom ofta med avstamp i Townsends (1979) och och Lansleys (1985) inflytelserika arbeten (för ett svenskt exempel se Halleröd 1995). varit den mest framträdande och har också EU mer officiellt börjat tillämpa denna ansats. Den avgränsning som görs i det följande utgår från medianinkomsten av de ekvivalerade disponibla inkomsterna men utöver en 50-pro- cents gräns, tillämpar vi också en annan gränsdragning där de som lever i hushåll med inkomster understigande av median- inkomsten ingår i låginkomstgruppen. Detta är ett sätt att öka informationen kring låginkomstförhållanden men kan också ses som en känslighetsanalys av valet av fattigdomsgräns. Det andra angreppssättet, och det tredje måttet, utgår istället från den socialbidragsnorm som gällde och individer i hushåll med inkomster under denna norm ingår i gruppen med låga inkomster.14 Vi applicerar denna norm till varje enskilt under- sökningsår vilket innebär att gränsen blir absolut i den meningen att den inte förändras över tidsaxeln (teoretiskt är den relativ eftersom socialbidragsnormen utgår från vad som bedömts vara skäligt i förhållande till samhället i stort). I så motto kan man säga att en sådan gräns också påminner om det amerikanska fattigdoms- strecket som i grunden utgår från de beräkningar av kostnaderna för en nödvändig varukorg som (1965) gjorde , och därefter tillämpas i årliga mätningar av mer offi- ciell karaktär än vad som är fallet i andra länder, exempelvis . En gräns som utgår från socialbidraget kan sägas ha ett stort intresse eftersom det är den inkomstgräns som statsmakten ansett vara skälig för alla medborgare. Det är viktigt att komma ihåg att det fortfarande rör sig om ett inkomstmått. Som exempelvis Halleröd (2000) visat är det ganska vanligt att personer med socialbidrag har årliga disponibla inkom- ster över en sådan gräns men också att många med årliga inkomster under socialbidragsnormen inte uppbär socialbidrag. Orsakerna till detta är flera men en av de viktigare för den första typen av händ- else är att vi här mäter inkomster på årsbasis medan socialbidrag utbetalas . Den andra typen av fenomen beror i många fall på att man inte har rätt till socialbidrag pga. eko- nomiska tillgångar av olika slag, men kan också bero på att man inte söker socialbidrag. I Tabell 1 framgår hur stora andelar i befolkningen som faller under respektive gräns vid respektive år enligt inkomstför- 14 Förändringen av socialbidragsnormen 1998 innebar framförallt att allt fler kostnader lyftes ur och bestäms utifrån en individuell prövning. Detta gör det betydligt svårare att korrekt tillämpa den nya socialbidragsnormen för att beräkna en låginkomstgräns. delningsundersökningen.15 Andel personer med årliga hushålls- inkomser under socialbidragsnormen ökar kraftigt fram och ligger kvar på en mycket hög nivå men sjunker också påtagligt sista år. De helt relativa gränserna, som utgår från medianen vid respektive år, är per definition mindre konjunkturberoende och jämför vi andelen vid ingången av decenniet med avslutningen är skillnaderna, räknat i procentenheter, relativt liten. Det förefaller dock som om andelen har etablerat sig på en något högre nivå . Detta är kanske mest tydligt om man sätter gränsen vid av medianen, men tendensen är i huvudsak densamma vid den högre gränsen. Andelen individer som lever i hushåll med låga disponibla inkomster enligt tre olika definitioner, 1991–1999 Sammantaget bör det nämnas att de svenska fattigdomstalen i ett internationellt perspektiv är mycket låga (se t.ex. Jäntti och Danziger 2000; 2001).16 Detta gäller också för de procent- andelar för slutet av som redovisas i tabellen. är det så att sett över hela decenniet visar alla tre måtten på en ökning av andelen i befolkningen med låga inkomster. Huruvida dessa förändringar skall anses stora eller små är i mångt och mycket en bedömningsfråga. I avsnitt 3.8 skall vi återkomma till frågan om hur riskerna för låga inkomster utvecklats för olika befolk- ningsgrupper. 15I likhet med de tidigare analyserna är analysenheten fortfarande individer trots att in- komsterna mäts på hushållsnivå. 16Det kan nämnas att de ovan refererade studierna använder den tidigare hushålls- definitionen vilket med all sannolikhet leder till att skillnaderna mellan svenska fattigdomstal och andra underskattas. Till viss del kan detta åtgärdas exempelvis genom att exkludera 18 19 åringar från analyserna (se 2001). 3.6Förändrade inkomstrelationer mellan sociodemografiska grupper I det följande skall vi närmare studera hur inkomstutvecklingen – på gruppnivå – –1999 varit för ett antal olika befolkningskategorier. Det är viktigt att komma ihåg att också bakom en relativ stabilitet i den övergripande inkomstfördelningen – såsom var fallet första hälft – kan relationen mellan grupper förändras påtagligt. Som vi såg ovan har den reala ekvivalerade disponibla inkomsten i befolkningen i genomsnitt varit så gott som totalt oförändrad sett över hela tidsperioden. Detta gäller i princip oavsett om vi inkluderar eller exkluderar realiserade kapitelvinster även om självfallet inkomstnivåerna blir något lägre när vi exkluderar realiserade kapitalvinster. Det bör understrykas att när begreppen inkomstutveckling eller inkomstförändring används här eller annorstädes i detta kapitel avser vi gruppens utveckling. För att följa den individuella inkomstutvecklingen krävs longitudinella data medan vi här bygger analysen på upprepade tvärsnittsdata. Att ålderspensionärer som grupp fått det bättre innebär självfallet inte nödvändigtvis att enskilda pensionärer har fått det mycket bättre under 1990-talet.17 Från tidigare analyser som avsett delar av vet vi också att relativt stora förändringar mellan olika demografiska grupper skett. Sålunda har ett flertal studier samstämmigt konstaterat att yngre personer och barnfamiljerna tappat relativt sett, och då i synnerhet ensamföräldrarna, emedan ålderspensionärer som grupp betraktat klarade sig igenom recessionens följder bäst utifrån ett ekonomiskt perspektiv (och 2000; 2000; SOU 2000:3; 2001). Utöver att se hur de genom- snittliga (i betydelsen medianinkomster) inkomstnivåerna har förändrats för individer kategoriserade efter familjesituation och livscykel, skall förändringar också redovisas för olika arbetsmark- nadspositioner – klassposition bland dem med förvärvsarbete och därutöver särskiljs dem utan förvärvsarbete – samt invandrarskap efter två dimensioner, där den första dimensionen utgår från individens födelseland och den andra efter vistelsetid i landet. Eftersom periodens huvuddrag är relativt välkända kommer spe- ciellt intresse att riktas mot de förändringar som skett . 17 Denna distinktion analyserades närmare i en skrift från Socialdeparte- mentet (1999) med den passande titeln: Bättre för oss, sämre för mig. I Tabell 2 visas medianinkomsterna för åren 1991, 1993, 1995, 1997 och 1999 för 14 olika livscykelgrupper där indelningsgrunderna är ålder, om man är gift/sammanboende eller ej, samt om barn finns i hushållet. I kolumnerna längst till höger redovisas dels den procentuella förändringen , dels motsvarande förändring . över be- kräftas i huvudsak den bild som skisserades ovan. Yngre ensam- stående utan barn, varav relativt många är studerande, har som grupp haft en påtagligt negativ inkomstutveckling. En viktig för- både till de låga inkomstnivåerna och till den negativa utveckling för gruppen är att de studerande utgör en stor, och ökande andel, i denna grupp.18 Disponibel inkomst per kostenhet för individer i respek- tive hushållstyp. Medianvärdet i per kostenhet prisnivå Ensamst u barn 18-29 -11,4 Ensamst u barn 30-49 -2,5 Ensamst u barn 50-64 -0,7 Ensamst u barn 65-75 Ensamst u barn 75- Ensamst med barn 0-19 -3,1 G/S utan barn 18-29 -2,1 G/S utan barn 30-49 G/S utan barn 50-64 G/S utan barn 65-75 G/S utan barn 75- G/S m barn 1barn -1,8 G/S m barn 2 barn G/S m barn 3+barn 18 Det bör kanske poängteras att ungdomar som bor i föräldrahemmet inte ingår i gruppen eftersom vi använder oss av kosthushåll. Också ensamstående med barn har en lägre medianinkomst 1999 än 1991 men för denna grupp liksom för andra barnfamiljer ter sig något mindre nattsvart än vad som varit fallet i tidigare studier (se vidare Gähler 2001). Detta beror på att vi här också inkluderar 1990-talets sista år. Som framgår av tabellens sista kolumn har utvecklingen –1999 varit bättre för barnfamiljer och då i synnerhet för flerbarnsfamiljer, men också för ensamstående med barn. kan det noteras att också har gifta/sammanboende med ett barn en sämre inkomstutveckling än alla olika grupper av gifta/sammanboende utan barn. De livscykelgrupper som som helhet har haft den mest positiva inkomstutvecklingen är de fyra grupper av ålderspensionärer som urskiljs. En exemplifiering av detta skeende är att gruppen gifta/sammanboende eller äldre har en ekvivalerad disponibel inkomst på samma nivå som den som gäller totalt för alla tvåförälderhushåll. var medianinkomsten högre bland tvåförälder- hushåll jämför med motsvarande grupp äldre. 3.6.2Skillnader efter födelseland och vistelsetid Att välfärdsskillnaderna generellt i många fall har vidgats mellan invandrare och personer födda i är tämligen väl belagt (för exempel på inkomstanalyser, vid sidan av löner, efter födelseland se 2000; och 2000; och 2001;; 1999 och 2001). I Tabell 3 visas hur den disponibla hushållsinkomsten utvecklats för personer grupperade i kategorier efter födelseland samt efter vistelsetid i . Vi särredovisar de parhushåll som består av en utrikesfödd och en person född i och i övrigt skiljer vi på tre kategorier av utrikesfödda efter födelseland. För det första personer födda i (exklusive ), för det andra personer födda i eller sex andra rika västliga nationer, samt en tredje kategori från alla övriga länder. Denna tredje kategori består till stor del av flyktinginvandrare och är vid slutet av decenniet den överlägset största av de tre grupperna. Den andra indelningen görs istället efter vistelsetid i landet. Många studier har visat att denna tids- faktor är central för att förklara möjligheter på arbetsmarknaden och därigenom löner och inkomster. Disponibel inkomst per kostenhet efter födelseland och vistelsetid i . Medianvärde i per kostenhet prisnivå Födelseland samt antal år i Födda i Sverige1) En utrikes född och en född i ) -5,3 Övriga EU15 + 6 4) -14,7 -10,4 Antal år i Sverige5) -0,8 -2,8 1)Individer i hushåll där urvalspersonen och ev. sammanboende är födda i . 2)Individer i sammanboende-hushåll där en är född i och en är utrikesfödd. 3)Individer i hushåll där urvalspersonen och ev. sammanboende är utrikesfödd. 4), , , , , samt EU exkl. , och . 5)Om utrikesfödd. Om man räknar ut gapet i disponibla inkomster mellan inrikes och utrikesfödda utifrån tabellen ser man att detta gap ökar successivt ända . sker dock en påtaglig förbättring, också relativt, för de utrikesfödda, vilket leder till att gapet 1999 faktiskt är av ungefärligen samma storlek som 1991. Personer födda utanför västvärlden har klart lägst inkomster men trenden är ungefärligen densamma som för gruppen i stort. När vi istället utgår från antal år i finner vi ännu större skillnader. Relativt nyanlända invandrare har dramatiskt lägre inkomster men också för dem med 6–och 13–vistelsetid i är inkomsterna avsevärt lägre jämfört med den inrikesfödda befolkningen. Fram till åtminstone 1997 vidgas det här gapet närmast oavbrutet men denna trend bryts i slutet av decenniet. finner vi att de relativa föränd- ringarna går åt andra hållet (se kolumnen längst till höger). Den mest positiva utvecklingen gäller då för gruppen med kort vistelsetid, om än från extremt låga nivåer. Här bör dock en varning utfärdas för bristande jämförbarhet. Trots att vi här söker att kontrollera för vistelsetid genom att urskilja olika grupper har vi inte lyckats fullt ut. Genom att antalet invandrare varierat så kraftigt består gruppen med 1–vistelsetid i i ovanligt hög utsträckning av personer med just fem års vistelsetid 1999. Det föreligger med andra ord en slags samman- sättningseffekt här som gör att utvecklingen för gruppen tecknas i alltför ljus dager. Klasskillnaderna i inkomst presenteras i Tabell 4 på motsvarande sätt. Vi utgår här från dem i åldrarna 20–och bland anställda separerar vi fyra kategorier: arbetare, lägre tjänstemän, tjänstemän på mellannivå och högre tjänstemän. Vi särskiljer vidare egenföre- tagare, vars inkomster tenderar att vara ett relativt dåligt mått på de ekonomiska resurserna, och därutöver två grupper: dels personer som är förvärvsarbetande men ej kunnat klassindelas i materialet, dels dem som inte är förvärvsarbetande. Som framgår av tabellen är skillnaderna betydande och följer ett välkänt mönster. är det väl värt att notera att utvecklingen för arbetare och tjänstemän är mycket lika varandra och att dessa gruppers medianinkomster är snarlika de som rådde 1991.19 Gapet mellan förvärvs- arbetande och andra har dock vidgats något vilket främst beror på att de studerande har halkat efter. sista period (1997–1999) finns dock en klar tendens till att högre tjänstemän har en mer positiv utveckling än andra anställda, ett resultat i linje med och (2000) resultat baserat på ett annat datamaterial. 19 Om vi exkluderar realiserade kapitalinkomster är likheten i trenderna än mer påfallande i trenderna för arbetare och högre tjänstemän. Disponibel inkomst per kostenhet 20–. Medianvärde i per kostenhet priser Samtliga 20- 64 år -1,4 Även om det följaktligen går att urskilja vissa förändringar av klasskillnaderna är det sammantaget stabiliteten i klasskillnaderna som är mest frapperande. Denna stabilitet återfinns också beträff- ande löneskillnaderna efter klassposition som mellan och är konstanta enligt analyser av le Grand, Szulkin och (2001). 3.7Dekomponering av inkomstojämlikheten efter befolkningsgrupper I det föregående har vi dels konstaterat hur den sammantagna inkomstojämlikheten utvecklats men också sett hur den aggregerade inkomstutvecklingen varit för olika befolk- ningsgrupper. Det är då rimligt att ställa sig två frågor: I vilken utsträckning kan inkomsternas spridning förklaras, statistiskt sett, av de gruppskillnader vi just redovisat? Och: I vilken utsträckning är inkomstfördelningens förändring orsakad av de olika trender vi sett för olika befolkningsgrupper? Det bör kanske noteras att en i sig viktig ojämlikhetsaspekt inte nödvändigtvis behöver ha en viktig roll när vi ska försöka förklara förändringar. I princip kan vi tänka oss att den totala inkomstojämlikheten kan delas upp i en skillnad som beror på skillnader mellan grupper och en annan som beror på skillnader inom grupperna. Med andra ord: Total ojämlikhet= mellangruppsojämlikhet + inomgruppsojämlikhet Alla mått är dock inte möjliga dekomponera på detta sätt, exempelvis är inte Ginikoefficienten additivt uppdelbar på detta sätt (däremot efter inkomstslag, se vidare nedan). Det finns dock andra mått som är vad som brukar kallas additivt dekomponerbara. Ett av de mått som kanske använts mest i forskningen , och som också används här, när det gäller dekomponerings- analyser av detta slag är vad som brukar benämnas MLD (mean log. deviation) (för exempel på tillämpningar och mer formella beskrivningar av såväl ojämlikhetsmåttet som analysmetoden se t.ex. 1995; Jäntti 1997; ).20 Inomgruppsojämlikhet är i detta fall en vägd summa av ojäm- likheten inom varje grupp (t.ex. social klass eller liknande) där vikten är beroende av gruppens numerära storlek. Mellangrupps- ojämlikheten kan förstås så att det är den ojämlikhet som skulle råda, allt annat lika, om varje individ exakt hade sin respektive grupps medelinkomst. Inomgruppsojämlikheten är i stort sett alltid den största av dessa komponenter.21 Analysen utförs , i början (1991), mitten (1995) och slutet (1999) av och resultaten presenteras i Tabell 5.22 Som vi tidigare såg i Figur 3 var ojämlikheten enligt Gini-koefficienten i stort sett identisk för att därefter öka. Eftersom ett annat mått används här finns det till att börja med skäl att studera om bilden av inkomstskillnadernas förändring är likartat enligt detta mått. Detta framgår av tabellens översta rad (måttet är multiplicerat med 1000 för att öka åskådligheten). Även enligt MLD är inkomst- spridningen totalt sett i stort sett identisk när vi jämför 1991 med 1995. Och också i detta fall visar analysen på en klar ökning av ojämlikheten 1999 gentemot 1995, i procentuella termer faktiskt starkare än Gini-koefficienten. De befolkningsgrupper vi använder 20Mean log deviation är, precis som det låter, medelvärdet av den logaritmerade avvikelsen från medelvärdet. Måttet tillhör statistiskt samma familj som Theils index, de s.k. gene- raliserade entropimåtten. Motsvarande analyser har också utförts med såväl Theils index som kvadraten av variationskoefficienten. Alla väsentliga slutsatser förblir desamma också med dessa mått. 21För den som är van vid tolkning av regressionsanalyser kan det ses som analogt med det faktum att man med individdata i samhällsvetenskapliga sammanhang sällan förklarar mer än 50procents variation med en variabel i en regressionsanalys. 22De tre årtalen är förvisso valda med omsorg. Det ska ändå framhållas att mer eller mindre alla år innehåller vissa specifika egenskaper. Inte minst beträffande kapital- inkomsterna. var när regelförändringar innebar att kapitalinkomsterna var ovanligt stora med den tidens mått. var kapitalinkomsterna måttliga inte minst som en effekt av realiserade kapitalvinster var stora året innan. slutligen var kapital- inkomsterna betydande inte minst beroende på en extrem utveckling på aktiemarknaden. oss av är de som vi redovisat tidigare, dvs. livscykel, klass eller arbetsmarknadsposition och födelseland respektive vistelsetid i landet. Den relativa betydelsen av olika faktorer kan egentligen inte exakt jämföras eftersom frågan om hur mycket av den totala sprid- ningen som beror på skillnader mellan grupper påverkas av hur många grupper vi urskiljer. Detta är kanske enklast att förstå om vi tänker oss att varje enskild individ bildade en egen grupp. I så fall skulle ju alla skillnader beror på den s.k. mellangruppskomp- onenten. Däremot kan vi, både absolut och relativt, studera i vilken mån skillnaderna mellan kategorier inom en faktor har ökat in- komstspridningen eftersom indelningarna är identiska över åren. Dekomponering av inkomstojämlikheten efter befolk- (MLD) * 1000. Mellan grupper, relativt % Mellan grupper, relativt % Mellan grupper, relativt % Klass och förvärvsarbete, 20- Mellan grupper, relativt %