sou · GPB345d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Som kontaktorgan och huvudman för vissa internationella sam- ordningsfunktioner skulle ett centrum kunna fylla luckor i nuvarande system som saknar givna knutpunkter för vissa myndighetsövergripande uppgifter. Jag avser då exempelvis sammanhållande av EU-projekt som ESTIA, ansvar för samverkan mellan de två direktoraten för utbildning och arbetsmarknad inom EU kring uppbyggandet av gemensam databas för utbildnings- och arbetsmarknadsinformation och stipendieprogrammet Academia för vägledare och dess studiebesöksverksamhet. Vidare skulle här kunna inrymmas samordnad beredning i pro- jektarbeten med anledning av exempelvis initiativ på området från EU. behandlas frågor kring vägledning inom ramen för Memorandum on Lifelong Learning. Frågeställningarna kring ett nytänkande inom studie- och yrkesvägledning enligt Memorandum har beskrivits i avsnitt 3.3.2. Uppgifter kring denna sorts initiativ skulle enligt min bedömning med fördel kunna sam- ordnas och beredas av ett centrum. Jag har i avsnitt 3.3.1 berört ett aktuellt projektarbete, initierat av , som tar upp de fråge- ställningar jag i mitt utredningsarbete haft att ta ställning till. Ett sådant projektarbete vore ytterligare ett exempel på nationella samordningsuppgifter som skulle lämpa sig för beredning inom en centrumbildning. Vidare förekommer översyner och temarapporter ingående i kontinuerliga utbildnings- och arbetsmark- nadssamarbete vilka jag bedömer skulle kunna rymmas i arbetsupp- gifterna som överbryggande mellan olika departementala ansvars- områden. Genom en centrumbildning kan kompetenta nätverk knytas till verksamheten och karriärvägledare med professionell yrkesutbild- ning verka i projektgenomförandet som samordnande länkar mel- lan olika huvudmän. Därigenom skapas också en naturlig knut- punkt för såväl aktiva karriärvägledare, verksamma inom olika fält, som en sammanhållen instans för alla intressenter att vända sig till i nationella och internationella vägledningsfrågor. 7.4.4Mitt förslag om en arbetsgupp För att kunna bedriva en verksamhet med delvis myndighets- karaktär, vilket krävs för uppgifter som administrationen av resurs- centrum, måste en noggrann analys av förutsättningarna göras för skapandet av en centrumbildning. Inom ramen för mitt utredningsarbete har inte givits tid eller förutsättningar för att genomföra en sådan studie. Jag föreslår därför att en arbetsgrupp av interdepartemental karaktär med före- trädare för berörda huvudmän, främst från utbildnings- och arbetsmarknadssektorerna, tillsätts för att utreda förutsätt- ningarna för centrumbildningen. Gruppen bör få i uppdrag att utarbeta ett detaljförslag inför bildandet av ett nationellt centrum för vägledning. Inriktningen bör vara att ett centrum kan inleda sin verksamhet . I gruppens uppgifter skall ingå att utreda de organisatoriska frågorna kring bildandet av centrum. Häri ingår att lämna förslag vad avser lednings- och arbetsformer, kompetens, organisation och beman- ningsfrågor, kostnadsberäkningar och budgetunderlag. Arbetsgruppen bör arbeta i nära samråd med den i kapitel 6 före- slagna kommittén för utredning av ett gemensamt IT-system för vägledningsområdet och därvid beakta de möjligheter som förelig- ger för en placering under gemensamt huvudmannaskap för både ansvaret för och driften av IT-systemet och den ovan före- slagna verksamheten vid ett nationellt centrum. Under mitt utredningsarbete har jag noterat att ett antal brister inom området studie- och yrkesvägledning av såväl individrelaterad som organisatorisk karaktär föreligger. Mina förslag i detta kapitel gäller därför både författningsfrågor och nya organisationsstruk- turer. Inledningsvis föreslår jag att en lag rörande kommunernas främ- jande av en samordning av karriärvägledningen skall stiftas. Detta föreslås mot bakgrund av att kommunerna, enligt min uppfattning, inte tar tillräckligt ansvar för att vägledningsfrågorna får rättmätig uppmärksamhet vad avser planering, genomförande och uppfölj- ning i den kommunala strategin. En annan anledning är den enskilda individens rätt till kostnadsfri och oberoende väglednings- service inom kommunen. Med gällande regelverk står vissa grupper utanför reglerad tillgång till professionell karriärvägledning på grund av att personerna befinner sig utanför de kategorier som genom t.ex. skolans eller arbetsförmedlingens försorg garanteras vägledningstjänster. Med en lagstiftning hoppas jag uppnå att alla kommunens invånare tillförsäkras möjlighet att få professionell karriärvägledning vid behov. Jag har vidare noterat att många vägledartjänster inom skol- väsendet tillsätts med obehöriga sökande. För att garantera rimlig kompetens inom karriärvägledningen, vilken otvetydigt spelar en stor roll för individens framtid, föreslår jag en översyn av aktuell paragraf i skollagen. Enligt min uppfattning bör kravet för att få anställas som karriärvägledare i det offentliga skolväsendet vara avlagd yrkesexamen som karriärvägledare. En närmare samverkan mellan olika kategorier av kommunala befattningshavare som tillhandahåller väglednings- och informa- tionstjänster är önskvärd. Jag har därför föreslagit att en organisa- torisk enhet – en plattform – skapas där så bedöms lämpligt. Denna skall kunna vara organisatorisk hemvist för bl.a. kommunens offentliganställda karriärvägledare oavsett områdesin- riktning. Intressenter i plattformen kan, förutom skolväsendet och AMV:s karriärvägledare, vara exempelvis företrädare för , , näringsliv och försäkringskassa. Den samverkan som förutses bedrivas på den kommunala plattformen grundar sig på frivillighet och kan variera alltefter lokala behov och förutsätt- ningar. Utgående från ett förslag om inrättande av ett Nationellt Råd för Vägledning, som jag har haft att ta ställning till, har jag funnit att vissa verksamheter inom vägledningsområdet skulle kunna dra för- delar av en samordning under ett gemensamt huvudmannaskap. En samordning av frågor, både på nationell och internationell nivå, skulle ge dessa större genomslagskraft och en behandling med större professionell kompetens. Mot bakgrund av bl.a. erfaren- heterna från de danska och finländska modellerna för administra- tion och beredning av särskilt vissa internationella ärenden rörande karriärvägledning förordar jag att ett nationellt centrum inrättas. Inom ramen för denna organisation bör det nationella resurscentrum för vägledning som finns inrättat i anslutning till EU:s placeras. Mitt förslag är att en särskild, interdepartementalt tillsatt, arbetsgrupp får i uppdrag att förbereda inrättandet av ett nationellt centrum. Denna bör samverka med den av mig föreslagna kommittén med uppdrag att utarbeta ett gemensamt IT-baserat informationssystem för karriär- vägledning. Föräldrar, syskon, kamrater 8 Utbildning till karriärvägledare Jag har i det föregående beskrivit den miljö som framtidens karriär- vägledare, både inom utbildningsområdet och inom arbetsmark- nadsområdet, kommer att verka i. Denna nya omgivning kommer att ställa större krav på samverkan från karriärvägledarens sida med arbetslivet, närmare kontakt med näringslivet och större flexibilitet vad beträffar arbetsuppgifter. Den fysiska arbetsmiljön utgående från förslagen om en samlad vägledningsservice, i de fall detta bedöms lämpligt, kommer att te sig annorlunda med förändrade kontaktvägar till t.ex. skolans värld och dess personalgrupper. Arbetskontakter med väglednings- personal representerande olika myndigheter ger vidgade perspektiv och tillför nya kunskapsområden. Nya funktioner som handledare för annan personal, coach, bred- dade arbetsfält med ökad inriktning mot uppsökande verksamhet gentemot individen och starkare betoning av individens behov i ett livslångt lärande är faktorer som påverkar karriärvägledarens fram- tida utbildning och fordrar kontinuerlig kompetensutveckling för redan verksamma vägledare. En ökande internationalisering och deltagande i större interna- projekt såväl inom ramen för EU:s utbildningssamarbete som inom andra organisationer samt bilateralt samarbete ställer krav på kunskaper om studier och arbete i utlandet. En god omvärldsorientering och vana vid att söka och bedöma information inhämtad via bl.a. Internet blir en nödvändighet. Kompetensutveckling i varierande former måste tillhandahållas för verksamma karriärvägledare och utnyttjas i utvecklingssyfte liksom möjligheter att bedriva forskning inom områden som är relevanta för yrkesverksamheten. SOU 2001: 45 Karriärvägledarens funktion som kunskapsbas gentemot indivi- den i förändrade arbetssituationer blir allt viktigare och härmed yrkesrollen mer betydelsefull. Den utveckling mot mer diversifierade uppgifter och stor flexi- bilitet som kan skönjas för karriärvägledaren ställer nya krav på utbildningen. Enligt min mening kommer en bredare bakgrund i den grundläggande utbildningen att behövas bl.a. som beredskap inför omställningar och byten av arbetsuppgifter. I utbildningen bör större vikt läggas vid omvärldskunskap samt IT- och data- kunskap som den professionella rollen och yrkesiden- titeten behöver stärkas. Detta i sin tur kräver nytänkande hos utbildningsanordnarna, en ny organisation av studierna, förnyat innehåll i och uppläggning av studierna för att man därigenom skall kunna skapa den nationella kunskapsbas som erfordras. Även inom området utbildning har jag, i konsekvens med mina resonemang i kapitel 4, infört begreppet karriär och talar därför i det följande om förslag till en förändrad utbildning till karriärväg- ledare. Var finns vägledarna? är inte någon ny företeelse inom utbildningsväsendet eller arbetsförmedlingen. Den har länge funnits med olika benämningar på såväl funktion som befattnings- havare. En närmare historik återfinns i kapitel 1. Enligt skollagen (2 kap. 6 §, 1985:1100) skall personal med anställ- ning utan tidsbegränsning och med uppgift att ge studie- och yrkesorientering i det offentliga skolväsendet uppfylla vissa krav i form av utbildning avsedd för sådan verksamhet. Det finns således inte något direkt bindande krav på avlagd yrkesexamen för anställ- ning som vägledare. Den senaste översynen av utbildningen till studie- och yrkes- vägledare gjordes i samband med högskolereform. Då fastställdes examensordning med en yrkesexamen omfat- tande 120 poäng för utbildning till studie- och yrkesvägledare (högskoleförordningen (1993:100) Bilaga 2 – Examensordning). fanns inom () en amanuensutbildning för yrkesvägledare, som i allmänhet hade hög- skoleutbildning. Utbildningen omfattade och varvade teori och praktik. De blivande yrkesvägledarna fick även inskolning under ca en månad på . Denna utbildning ersattes av en gemensam aspirantutbildning för samtliga nyanställda inom omfattande varefter special- utbildning till vägledare vidtog. Inskolningsprogrammet innehöll bl.a. auskultation och träning i egna samtal under handledning. Den teoretiska delen omfattade kunskaper om yrken, utbildning, kompetensfrågor, arbetsmarknadsprognoser, yrkesvalsteori m.m. Nästa förändring skedde genom den s.k. Plog- reformen, då yrkesvägledare och arbetsvårdare omdöptes till en gemensam arbetsvägledarkår, där yrkesvägledningen inte längre hade egna målgrupper utan till stora delar fick ta vid där platsför- medlingen behövde kompletteras med fördjupade insatser. Den s.k. Plogutbildningen innehöll delar av såväl den tidigare yrkesväg- ledarutbildningen som utbildningen i arbetsvård/rehabilitering och genomfördes i modulform. I grova drag har inneburit en gemensam grundutbild- ning och därefter s.k. funktionsutbildning för vägledare med centralt anordnad utbildning i teori och metod. har det gjorts olika översyner av grundutbildning, funktionsutbildning och fortbildning med inriktning mot AMV 2000 och de nya yrkesrollerna informatör, rådgivare och hand- ledare. Enligt högskoleförordningen 6 kap. 3 § skall studenter ges tillgång till studievägledning och yrkesorientering. Högskolan skall också sörja för att erforderlig information om högskolan finns tillgänglig för den som avser att påbörja grundläggande högskoleutbildning. SOU 2001: 45 och högskolor finns två kategorier vägledare – dels de centrala studievägledarna, som svarar för generell informa- tion om studier, yrken och sociala frågor till studenterna, dels institutionsvägledare med ansvar för studieinformation rörande de specifika ämnesstudierna. De centrala studievägledarna, som vid ett universitet av storlek kan uppgå till ett tiotal personer och vid tre personer, har administrativa tjänster i hög- skoleförvaltningen, medan institutionsvägledarna ofta är studenter med egna studier i ämnet ifråga. Lokala bestämmelser reglerar verksamheten. 8.3Grundläggande utbildning till karriärvägledare N utbildningen till karriärvägledare fortsatt skall leda till en yrkes- examen N utbildningen skall omfatta 140 poäng N utbildningen skall ha en bred och flexibel utformning och ge såväl möjlighet till ett antal specialiseringar som behörighet till forskarutbildning N regeringen ger i uppdrag till att i samråd med de andra utbildningsanordnarna, i och , utarbeta ett förslag till en ny, samordnad organisation av utbildningen. Genomgången vägledarutbildning utgör ett behö- righetskrav endast för tjänstgöring inom skolväsendet. Kravet i skollagens kap. 2 6 § är för övrigt inte starkt formulerat. Den lyder för att få anställas utan tidsbegränsning för studie- och yrkes- orientering i det offentliga skolväsendet skall den sökande ha en utbildning avsedd för sådan verksamhet. Strikt krav på avlagd yrkesexamen för anställning finns således inte . Jag har tidigare, i kapitel 7, föreslagit att skall ges i uppdrag att överväga en författningsändring i syfte att fastställa avlagd karriärvägledarexamen som behörighetskrav för tillsvidare- tjänst som karriärvägledare inom skolväsendet. Nuvarande utbildning till studie- och yrkesvägledare kvalificerar för tjänstgöring inom såväl utbildningsväsendet som Arbetsmark- nadsverket. Den kompetens och de kvalifikationer som uppnås genom utbildningen är dessutom lämpliga som bakgrund för andra anställningar inom både offentlig och privat sektor. Jag bedömer att utbildningssektorn fortsatt kommer att utgöra ett stort arbetsområde för vägledarna, dock med mer varierande arbetsuppgifter beroende på förändrad omvärld, omorgani- sationer, nya kunskapsområden som t.ex. validering och under- visningsformer inom bl.a. vuxenutbildningen med anledning av eventuellt genomförandet av förslag från och Utredningen om individuellt kompetenssparande. Jag har tidigare redovisat dessa faktorer. Det livslånga lärandet och ökad internationalisering kan också komma att ställa större krav på medverkan i internationella nätverk bland vägledare. Jag ser det som viktigt att framtidens karriärvägledare har god beredskap för omställningar på en alltmer flexibel marknad utan alltför omfattande kompletteringar av sin grundutbildning. Diffe- rentieringar i fråga om längd och inriktning i utbildningen, bero- ende på verksamhetsområde för vägledaren, förekommer i några olika länders system som jag tagit del av. Jag finner anledning att föreslå en förändring vad avser omfattningen av utbildningen. Sedan den nuvarande utbildningen om 120 poäng infördes har redan ett antal yrkesexamina inom högskolan ändrats till krav på studier omfattande 140 poäng. Senast beslutades att lärarutbild- ningarna skall omfatta 140 poäng. Det är, som jag tidigare framhållet, en fråga om att stärka väg- ledarnas professionalitet och höja yrkets status, ett mål som sanno- likt inte skulle uppnås om karriärvägledarna hade kortare yrkes- utbildning än samverkande personalgrupper inom utbildnings- väsendet. Inom är de verksamma vägledarna ofta utbildade psykologer och har därmed en grundläggande högskoleutbildning om mer än 140 poäng. Även mot bakgrund av att olika personal- kategorier inom skolväsendet, exempelvis förskollärare och fritids- ledare, kommer att ha en utbildning omfattande 140 poäng finner jag det naturligt att skolans karriärvägledare inte har kortare utbildning än dessa grupper. Förutom de yrkesmässiga fördelarna med en mer gedigen och omfattande grundutbildning för karriärvägledarna underlättas möj- ligheterna att gå vidare till en forskarutbildning utan komplet- SOU 2001: 45 Jag finner det lämpligt att utbildningen fortsatt leder till en yrkesexamen i karriärvägledning för att understryka den professionalitet utbildningen leder till, ge en klar yrkesidenti- fiering för utövarna och som en markering av karriärvägledarens specifika roll. Denne skall besitta vissa fördjupade kunskaper i för yrkesgruppen karaktäristiska ämnen som samtalsmetodik, färdighet i att föra gruppsamtal, arbetslivsorientering, kunskaper om arbets- marknaden osv. baserat på vetenskapliga teorier och erfarenheter. Mitt intryck av nuvarande utbildnings- och kursplaner är att utbildningen inte är särdeles flexibel till sin uppbyggnad och inte ger möjlighet till större valfrihet vad avser specialiseringar och för- djupningar. De delvis nya förutsättningarna för karriärvägled- ningen och yrkets utövare, som här tidigare beskrivits, ställer krav på en bredare uppläggning av den grundläggande utbildningen med större valfrihet inom kursutbudet. Jag vill peka på t.ex. nytillkommande grupper av personer i behov av karriär- vägledning, organisatoriska förändringar i utbildningssystemet med ökad mångfald, tilltagande självbetjäning samt utveckling inom AMV:s vägledningsverksamhet. Vidare har under mina konsulte- rande samtal ofta önskemålen om bättre forskningsanknytning av utbildningen och ett ökat antal forskarutbildare inom området vägledning framhållits. Många skäl talar för en omläggning av den grundläggande utbildningen. Mitt förslag är således att utbildningen grundligt ses över av berörda utbildningsanordnare. Enligt min uppfattning skulle en bredare gemensam basutbildning med beteendeveten- skaplig och samhällsvetenskaplig inriktning om minst 60 poäng kunna utgöra en lämplig grund för modulindelad påbyggnad allt- efter studentens tänkta specialisering. Med den bild av omvärlden som tidigare tecknats kan jag se behov av ett stort antal spets- kunskapsområden för framtidens vägledare. Kopplingen till arbetsmarknad och arbetsliv bör förstärkas och den verksamhets- förlagda delen av utbildningen även kunna genomföras utanför skolans område. Särskilda områden som olika former av special- pedagogiska utbildningar, vägledning för funktionshindrades behov, vägledning för invandrare och kunskaper i handledning för lärare kring t.ex. arbetslivsfrågor bör ingå i ett flexibelt modul- system. Detta bör även kunna utnyttjas som kompetensutveck- lingskurser för yrkesverksamma inom alla områden med behov av specialistutbildning, exempelvis lärare som ges visst ansvar för väg- ledning inom sin tjänst. Möjlighet till renodlad fördjupning i bas- utbildningens ämnen skulle erbjudas studenter som avser att gå vidare mot en forskarutbildning. Fördelar skall kunna dras av fortsatt placering av utbildningen i anknytning till högskolans lärarutbildningar, som i och med omläggningen av lärarutbildningen bättre skulle kunna utnyttjas för samläsning av vissa kurser i högre grad än vad som sker . I och med att utbildningen till studie- och yrkesvägledare omfattar så få studenter krävs enligt min mening en samordning av utbildningarna för att tillräcklig flexibilitet i utbudet av inriktningar skall kunna erbjudas. Förutsättningarna för att smidigt kunna anknyta till forskarutbildning underlättas också genom samordning mellan de olika utbildningsanordnarna. Jag har i mina bedömningar utgått från att distansutbildning skall utgöra ett viktigt inslag i den framtida utbildningen, särskilt vad gäller smala specialområden. Mot bakgrund av mina analyser och erfarenheter från utred- ningsarbetet föreslår jag att regeringen ger ett uppdrag till att i samråd med de två övriga utbildnings- anordnarna, i och , göra en djupare analys och utarbeta ett förslag till uppläggning av en reviderad utbildning till karriärvägledare som svarar mot de behov som kan förutses. Att valet fallit på beror dels på att erfarenheterna av och möjligheterna att anknyta utbild- ning till forskning är större vid ett universitet med examinations- rätt än vid en högskola samt att man i redan bedriver utbild- ning till vägledare genom att utnyttja distansutbildningens fördelar. De erfarenheter som gjorts från denna utbildning skulle kunna utnyttjas i planeringsarbetet. I finns dessutom en särskild fakultetsnämnd på lärarutbildningens område. Jag gör bedömningen att en reformerad karriärvägledarutbild- ning kan träda i kraft tidigast . I bilaga 3 återfinns exemplifieringar på möjlig uppläggning av en ny karriärvägledarutbildning. Antalet yrkesverksamma studie- och yrkesvägledare i upp- skattas till ca 5 000. Av dessa arbetar ca 2 000 inom utbildningsväsendet och resten inom AMV:s område. Ett växande antal är verksamma inom privat sektor. SOU 2001: 45 styr valet av utbildning. För tjänstgöring inom skolväsendet är behörigheten delvis reglerad med önskemål om högskoleutbildning till studie- och yrkesvägledare som bakgrund, medan AMV i huvudsak internutbildar sina vägledare. Ett stort antal vägledare där har dock studie- och yrkesvägledarexamen eller psykologexamen som bakgrund. Rekrytering av vägledare inom den privata sektorn styrs av andra faktorer och utbildningsbakgrunden är i hög grad varierande. Utbildning med eller utan formell examen från utländsk utbildningsanordnare är vanligt förekommande. Ingen kartläggning eller statistik finns att tillgå rörande denna sektor. Jag har i uppdrag att utifrån mina ställningstaganden vad gäller mål och funktion för vägledningen i olika skolformer lämna förslag i fråga om bl.a. utbildningen av vägledare. Mot denna bakgrund har jag därför även granskat gällande examensbeskrivning för studie- och yrkesvägledarutbildningen. Min bedömning är att nuvarande examensbeskrivning bör gälla tills vidare och omarbetas först i samband med att förslag till en reformerad utbildning för karriärvägledare utarbetas. Jag vill dock göra några reflektioner kring innehållet i en even- tuell omarbetad examensbeskrivning för karriärvägledarutbild- ningen. Under mina samtal med bl.a. studenter i nuvarande utbildning har framkommit önskemål om att innehållet i utbildningen borde breddas. Några områden som bör framhävas starkare inom utbildningen, och som tillkommit genom utvecklingen och för- ändringar i omvärlden, är exempelvis IT-området. Blivande karriär- vägledare bör inte bara ha insikter om betydelsen av den nya tekniken utan också egna, gedigna IT- och datakunskaper. Utbildningen är för starkt inriktad på skolans uppgifter i sam- hället. En bredare samhällsinformation och djupare kunskaper om arbetsliv och arbetsmarknad, både nationellt och internationellt, bör skrivas in bland målen. Överhuvudtaget bör internationali- seringens betydelse framhållas tydligare i framtidens utbildning. I och med att nuvarande målbeskrivning i så hög grad betonar kunskaper om skolans uppgifter i samhället tillgodoses inte vuxen- utbildning och arbetsmarknad som verksamhetsfält för karriärväg- ledaren tillräckligt. Detta avspeglar sig också i inriktningen på den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. För att kunna tillägna sig goda kunskaper om samtliga samhällsområden bör studenterna kunna fullgöra sin verksamhetsförlagda utbildningsperiod vid ett bredare urval av arbetsplatser. I examensordningen, bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), anges det vilka examina som får avläggas inom grundläggande högskoleutbildning och vilka krav som skall uppfyllas för respektive examen. Vidare regleras genom den s.k. krysslistan var olika examina får utfärdas – Förteckning över vilka universitet och högskolor som har rätt att utfärda olika examina (HSVFS 2000:2). Examensbeskrivningen för studie- och yrkesvägledarexamen har följande lydelse: Studie- och yrkesvägledarexamen uppnås efter fullgjorda kursford- ringar om sammanlagt 120 poäng.