sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — Därför är det också vanligare för kvinnor än för män att man kommer igen till högskolan i åldrarna efter 30–, antingen för att börja högskolestudier eller för att fort eller komplettera de studier man började med i 20–årsåldern. Vid utformningen av högskolans utbildningsutbud måste hänsyn tas till dessa faktorer. Jag anser att det i vissa fall kan vara motiverat med att gynna det ena eller det andra könet i syfte att uppnå en bättre spridning mellan könen, som exemplet med högskolornas arbete att öka andelen inom områdena teknik och naturvetenskap. Högskolan måste erbjuda såväl grundutbildning som fortbild- ning och vidareutbildning för både kvinnodominerade och mans- dominerade yrkeskategorier. Högskolans grundutbildning är starkt könsuppdelad. Kvinnorna är i majoritet bland det totala antalet studenter i grundutbildningen i högskolan . Flera kvin- nodominerade utbildningar utgör en stor volym av grundutbild- ningen inom högskolan. finns det även för kvinnodomi- nerade sektorer få alternativ med yrkesinriktad utbildning som är kortare än . Ett bredare utbud av yrkesutbildning inom flera utbildningsom- råden är enligt min mening angeläget i högskolan . Kvinnor och män i högskolans grundutbildning såväl för kvinnodominerade som mansdominerade sektorer av arbetsmarknaden. Det är därför viktigt att yrkeshögskoleutbildning utformas för flera yrken – såväl kvinnligt som manligt dominerade. Att de kvinnliga studenterna är i majoritet på högskolans grundut- bildning är i sig inget argument för att inte skapa utbildningsalter- nativ även för de kvinnodominerade sektorerna på arbetsmarkna- den. Sådan utbildning som bygger på tidigare yrkeslivserfarenhet kommer av naturliga skäl endast att rekrytera personer från under- representerat kön i mycket begränsad omfattning. Däremot kan ett större utbud av yrkeshögskoleutbildningar ge människor en ökad möjlighet att byta yrke och på så sätt öppna upp för en vidgad rekrytering av underrepresenterat kön till olika sektorer av arbets- marknaden. Detta talar för ett stort utbud av olika inriktningar av yrkeshögskoleutbildning. 7Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Jag ska enligt mina direktiv utreda och lämna förslag till sådana för- ändringar som bör vidtagas för att det ska vara möjligt att utöka antalet kortare yrkesutbildningar i högskolan inom nya områden. I mitt delbetänkande konstaterade jag att högskolornas ekono- miska situation är en viktig aspekt att beakta när det gäller förut- sättningarna att öka antalet kortare yrkesinriktade utbildningar i högskolan. Statsmakternas styrning av högskolornas utbildnings- utbud kan göras genom en ökad medelstilldelning. En sådan ökning är särskilt angelägen i uppbyggningsfasen av högskolans yrkesut- bildningar. Jag har därför valt att särskilt granska de ekonomiska förutsättningar som gäller för YTH, liksom eventuella behov av ekonomiska incitament för att öka högskolornas möjligheter att utveckla yrkeshögskoleutbildning. Detta bland annat mot bak- grund av det förslag som jag gav i mitt delbetänkande. 7.2Regeringens förslag för att utveckla ett större utbud av kortare yrkesutbildningar inom högskolan Av regeringens proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) framgår att regeringen delar min tidigare bedömning vad avser behovet av fler kortare yrkesutbildningar inom högsko- lan. Regeringen anser vidare att YTH bör breddas mot nya områ- den samt att denna examen ska kunna ges med flera olika inrikt- ningar. För att universitet och högskolor ska komma igång med planeringen av dessa utbildningar, har regeringen valt att genom en rad åtgärder främja detta. Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Således anger regeringen i Budgetpropositionen för (prop. 2001/2002:1) att resurserna till Rådet för högskoleutbild- ning ska förstärkas bland annat som ett stöd för utveckling av de kortare yrkesutbildningarna. Det bör enligt regeringen ankomma på Rådet för högskoleutbildning att fördela dessa utvecklingsmedel och se till att goda erfarenheter och nytänkande kring kortare yrkesutbildning sprids. För att detta ska kunna ske har Rådets rikt- linjer för finansiering av projekt ändrats så att tilldelade resurser i större utsträckning kan utgöra en del i lärosätenas strategier för utveckling av undervisning och lärande. Denna förändring överens- stämmer med de förslag som utredningen villkor för lärandet i den högre utbildningen (SOU 2001:13) presenterat. Regeringen anser att detta möjliggör en utökad insyn och strategisk planering för lärosätena, vilket kan innebära en större genomslagskraft och en bättre spridning av projekten. För att Rådet för högskolutbildning i fortsättningen ska kunna fullgöra sitt utvidgade uppdrag att stödja pedagogiskt utvecklingsarbete vid universitet och högskolor avise- rar regeringen som en planeringsförutsättning ytterligare 10 miljo- ner kronor för . Vidare föreslår regeringen i sin regionalpolitiska proposition En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4) att , och tek- niska högskola ges ett särskilt uppdrag att utveckla kortare yrkes- utbildningar inom nya områden. Dessa lärosäten föreslås tillföras vardera –2004. Regeringen påvisar genom detta den vikt man lägger vid högsko- lornas utveckling av kortare yrkesutbildningar och vilken betydelse dessa antas få inte minst för den regionala utvecklingen. I samma proposition föreslår regeringen att ska avsättas –2004 för att stimulera samarbete mellan universitet och högskolor och kommuner. Denna samver- kan har till syfte att bland annat öka rekryteringen till högskolan samt att skapa tillväxt i regionerna. Medlen ska initialt utgöra ett stöd till gemensamma projekt och åtgärder som kommuner och lärosäten tagit fram och som är anpassade till de behov och förut- sättningar som finns regionalt. Till exempel kan medlen användas för analyser av det regionala utbildningsbehovet och sedan för att skapa åtgärder för ökad rekrytering till högskolans utbildningar. Bakgrunden till detta är, enligt regeringen, den tillgång som lärande skapar samt den möjlighet till kompetenstillgång som regionerna kan få. Regeringen gör även bedömningen att utvecklingen av kor- Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning tare yrkesutbildningar vid olika högskolor kan stärkas ytterligare med hjälp av dessa särskilda medel. Tabell: Lärosätenas samlade utbud av YTH-utbildningar. Installationsteknik (el och VVS) Källa: En ny yrkeshögskoleutbildning samt NU-databasen Inom ramen för utredningen har en förfrågan gått ut till samtliga lärosäten som anordnar YTH . Detta för att få en överblick av hur den ekonomiska situationen ser ut för dessa Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Lärosätena har fått frågan om hur mycket YTH kostar per studerande och år samt vad som ligger till grund för den kostnaden. Jag har också bett dem att ange om det ingår moment i YTH som är kostsammare än för andra utbildningar eller om speci- ella omprioriteringar görs mellan olika utbildningsområden. Samt- liga tillfrågade högskolor har svarat på min förfrågan. Det resurs- tilldelningssystem som gäller för högskolan infördes . Detta innebär att lärosätena får ersättning för antalet helårsstu- denter och antalet helårsprestationer, ersättningsnivån är olika beroende på utbildningens inriktning och det finns 13 olika ersättningsnivåer. YTH ges, som synes, huvud- sakligen inom utbildningsområdet teknik. Majoriteten av läro- sätena säger i sina svar att de utgår från den per capitatilldelning som statsmakterna ger detta utbildningsområde. Utredningen styrning (SOU 2000:82) menar att en tilldelning av ett genomsnittsbelopp per utbildningsområde ger en styrande effekt för lärosätets interna planering eftersom dyra kurser eller ämnen måste matchas mot billiga. Detta får konsekvensen att det inte finns några samlade uppgifter som visar vad en kurs kostar eller hur kostnadsfördelningen ser ut. På frågan om lärosätena gör omför- delningar inom eller mellan utbildningsområden redovisar ett läro- säte att de har en tilldelning av resurser som bygger på antalet lärartimmar per poäng. YTH tillhör i detta fall dem som, i för- hållande till andra utbildningar, ges ca 10–fler lärar- timmar per poäng. Ett annat lärosäte framhåller samläsning som ett sätt att säkra ekonomin. Genom att låta studenterna på YTH samläsa med studenter på längre program med samma inriktning görs ekonomiska vinster, bland annat är lärosätet inte lika känslig för vikande söktryck. Vidare har lärosäten med YTH inom olika områden redovisat att det är lättare att få ekonomin att gå ihop för de inriktningar som inte är teknik, t.ex. ekonomi och kontor. 7.4YTH , sökande, antagna samt examensfrekvens Inom ramen för utredningen har en enkät skickats ut till samtliga lärosäten som ger YTH-utbildning. I enkäten ställdes frågor om antal sökande, antal antagna samt antal uttagna examina på YTH . Svar har inkommit från (YTH inriktning verkstadsteknik och Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning installationsteknik), Kungl. Tekniska högskolan (YTH inriktning mot grafisk teknik), (YTH inriktningar maskinteknik samt väg- och anläggningsteknik), (YTH inriktning mot livsmedelsteknik), (YTH inriktning mot fordonsteknik) samt (YTH inriktning industriell träteknik). Av svaren framgår att antalet sökande studenter har minskat . För YTH med inriktning mot Livsmedels- teknik vid , har dock minskningen varit marginell. Figur: Antalet sökande studenter till YTH vid olika lärosäten. 1993–2001. HT Ht 94 Ht 95 Ht 96 Ht 97 Ht 98 Ht 99 Ht 00 93 Källa: uppgift från respektive lärosäte. Uppgifterna från samt från redovisas ej då dessa endast omfattade . Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Trots att antalet sökande minskat har antalet antagna studenter varit relativt på samtliga redovisande lärosäten. Figur: Antalet antagna studenter på olika inriktningar av YTH. 1993–2001. Källa: uppgift från respektive lärosäte. Den genomsnittliga genomströmningen av studenter är relativt hög för samtliga YTH, jämfört med andra utbildningar inom teknikom- rådet. Flertalet inriktningar har en examensfrekvens som överstiger . Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Tabell: Andel studenter på YTH som slutfört sina studier, 1993–2000. Källa: uppgift från respektive lärosäte. Uppgifterna från samt från redovisas ej då dessa endast omfattade . 7.5Medelstilldelning för uppbyggnad av yrkeshögskoleutbildning Mitt förslag: De lärosäten som erhåller examensrätt för yrkes- högskoleutbildning bör under ett uppbyggnadsskede tilldelas medel för utveckling av dessa utbildningar för att säkerställa en positiv utveckling av yrkeshögskoleutbildningen. Enligt min bedömning är det rimligt att tillföra högskolorna totalt under en uppbyggnadsfas. Rådet för högre utbildning bör få i uppgift att fortsatt stödja utvecklingen av yrkeshögskoleutbildning. Medel bör ges för kursutveckling i syfte att särskilt beakta behov inom denna nya utbildning. Medel ska ges till Rådet för högskoleutbildning un- der den femåriga uppbyggnadsfasen av yrkesutbildningar och uppgå till . Skälen för mitt förslag: I mitt delbetänkande En ny yrkeshög- skoleutbildning (SOU 2001:40) konstaterar jag att det finns flera orsaker till att högskolan inte anordnar kortare yrkesutbildningar i någon större utsträckning. En av dessa är att högskolornas resurser per student har minskat. Detta har inneburit att högskolorna fått Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning rationalisera sin verksamhet, något som medfört att kurser som inte är ekonomiskt lönsamma lagts ned. Högskolorna redovisar också svårigheten att finansiera nödvändig kursutveckling med de medel som finns, samt att det blir svårare att bedriva grundutbild- ning som inte bär sina egna kostnader. Inom teknikområdet är det ofta nödvändigt med grupper om 50–60 studenter för att utbild- ningen ska vara ekonomiskt självbärande. Vid remissbehandlingen av mitt delbetänkande framhöll många remissinstanser att det krävs extra resurser för att högskolorna ska ha möjlighet att utveckla dessa utbildningar. Remissinstanser påta- lade också att yrkesutbildningar med smal profil innebär relativt små studerandegrupper, som inte i nuvarande ersättningssystem kan bära kursutvecklingskostnader. Mot bakgrund av detta föreslår jag att lärosäten som erhåller examensrätt för yrkeshögskoleutbildningar även ska erhålla utveck- lingsmedel för dess utbildningar. Regeringen har redan visat på detta behov genom förslagen i sin proposition En politik för till- växt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4). Där föreslås att , och tek- niska högskola ges ett särskilt uppdrag att utveckla kortare yrkes- utbildningar inom nya områden. Dessa lärosäten föreslås tillföras vardera –2004. Liknande resurser bör tilldelas även övriga universitet och högsko- lor som ansöker om rätt att utfärda yrkeshögskoleexamen för att säkerställa en positiv utveckling av dessa utbildningar. Om samtliga lärosäten tilldelas utvecklingsmedel för dessa utbildningar bör dock viss utveckling kunna samordnas, vilket gör att respektive lärosäte kan tilldelas en lägre summa än vad som föreslås till , och . Dessutom bidrar det svåra rekryteringsläget vid de flesta högsko- lorna till ett starkt ökat intresse för yrkeshögskoleutbildning. Enligt min bedömning är det rimligt att tillföra högskolorna totalt under en uppbyggnadsfas. Regeringens förslag att genom särskilda medel driva kursutveck- lingen framåt är positivt för utvecklingen av yrkeshögskole- utbildning. Under utredningens arbete har det påtalats från flera håll, bland annat arbetsmarknadens parter, att flexibilitet och tillgänglighet är viktigt för att kunna attrahera redan yrkesverk- samma personer till högskolan. Jag har vidare fått signaler om att det pedagogiska utvecklingsarbetet är av stor vikt för denna typ av utbildningar, bland annat då det finns behov av högre lärartäthet Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning men också för att utveckla olika former av praktik. Vidare ställer denna nya utbildning nya krav på lärosätets undervisande personal. Detta dels för att tyngdpunkten i utbildningarna finns inom den beprövade erfarenheten, dels för att kursinnehållet till stora delar kan vara nytt. Mot bakgrund av detta föreslår jag att ytterligare utvecklingsmedel knyts till Rådet för högskoleutbildning för att delas ut till berörda lärosäten. Dessa medel ska ges till Rådet för högskolutbildning under den femåriga uppbyggnadsfasen och upp- gå till . Mitt förslag: Jag står fast vid min bedömning i delbetänkandet att en rimlig utbyggnad av kortare yrkesinriktad utbildning på högskolan bör vara att sådan utbildning efter en femårig upp- byggnadsfas omfattar 20 000 helårsstudenter (hås). Skälen för mitt förslag: I mitt delbetänkande En ny yrkeshögsko- leutbildning (SOU 2001:40) gjorde jag bedömningen att yrkeshög- skoleutbildningen bör byggas ut till att omfatta 20 000 helårsstu- denter (hås) . Förslaget grundade sig dels på det behov av eftergymnasial utbildning som redovisades från arbetsmarkna- dens parter, dels på den kapacitet som högskolorna bör ha för en utbyggnad av utbildningen. Ett fåtal av remissinstanserna kom- menterar utbyggnadstakten i sina remissvar på mitt delbetänkande. De flesta är positiva till den föreskrivna dimensioneringen. Det påtalas dock att det är viktigt att utbyggnaden sker med god plane- ring och utifrån ett långsiktigt behov. De framhöll också att en utbildning med stora delar praktiska moment och som vänder sig till studerandegrupper som inte har någon längre studietradition är dyrare än gängse högskoleutbildning, bland annat för att de kräver högre lärartäthet. Jag står fast vid mitt förslag om dimensionering, då det fortsatta utredningsarbetet har visat att behovet av efter- gymnasial utbildning är stort. Något som bland annat kommit till uttryck vid den hearing som utredningen hållit 6. 6 En hearing hölls i syfte att diskutera förhållandet mellan kvalificerad yrkesutbildning och yrkeshögskoleutbildning. Deltagarna återfinns i bilaga 7. Statsmakternas styrning av yrkeshögskoleutbildning Min bedömning: De merkostnader som uppstår vad en upp- byggnad av yrkeshögskoleutbildning bör täckas med de sär- skilda medel som jag föreslår. I övrigt anser jag att de ordinarie per capitaersättningarna bör tillämpas för yrkeshögskoleutbild- ning. Ett särskiljande av yrkeshögskoleutbildning i detta avse- ende vore olyckligt då det skulle göra statsmakternas medelstill- delning till högskolorna mer otydlig och komplicerad. Skälen för min bedömning: Det nuvarande systemet med medels- tilldelning per utbildningsområde bör också gälla för yrkeshögsko- leutbildning. Förfrågningarna till lärosätena visar att det går. Vissa högskolor har, bland annat i sina remissvar på mitt delbetänkande, framhållit att denna utbildning är mer kostsam än annan högskole- utbildning. Som utredningen om högskolans styrning (SOU 2000:82) visar, har högskolan möjlighet att omfördela medel mellan olika utbildningar. Detta gäller även för YTH. Man konstaterar också i Högskolans styrning att det finns invändningar både mot resursnivån totalt sett och mot fördelningen via prislappar till utbildningsområden. Utredningen invänder dock mot detta och menar att universitet och högskolor med de redovisningsrutiner som tillämpas faktiskt kan ange de reella kostnaderna för olika utbildningsinsatser och också göra de omprioriteringar som de anser nödvändiga. Detta, menar utredningen, gör att prislappar och utbildningsområden, i princip, inte behöver spela särskilt stor roll för styrning av utbudet av program och kurser. Mot bakgrunden att högskolan har möjlighet att omfördela medel mellan olika utbildningsområden, finner jag inte skäl att föreslå någon förändring avseende statsmakternas medelstilldelning till högskolan avseende per capitatilldelningen till olika utbild- ningsområden. Att fastställa särskilda per capitanivåer för yrkes- högskoleutbildning anser jag skulle vara olyckligt då det skulle innebära ett särskiljande av just yrkeshögskoleutbildning. Likaså vore ett system med ytterligare differentiering av per capitanivåer till högskolan olycklig då den ytterligare skulle komma att göra resurstilldelningen till högskolan än mera otydlig och komplicerad. 8Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning 8.1Att skapa förutsättningar för att utveckla en yrkeshögskoleutbildning 8.1.1Det svenska högskolesystemet är decentraliserat Den svenska högskolan styrs av få lagar och förordningar sett ur en internationell jämförelse. Ansvaret för hur högskolans verksamhet ska utformas har i stora delar delegerats till lärosätena. Högskolela- gen (1992:1434), högskoleförordningen (1993:100) och formerna för statsmakternas resurstilldelning till lärosätena ger stor frihet för den enskilda högskolan att utforma sitt utbildningsutbud och sitt interna styrsystem. Det har resulterat i en stor mångfald bland an- nat av hur den interna organisationen . Högskolelagen anger inom vida ramar förutsättningarna för hög- skolornas verksamhet. Där anges exempelvis att varje lärosäte ska ha en styrelse som till stora delar utses av regeringen, samt en rek- tor som leder verksamheten. Vidare anges i lagen att varje lärosäte som har ett eller flera vetenskapsområden ska ha en fakultetsnämnd som ansvarar för forskning och forskarutbildning. Nämnderna ska också ha ansvar för grundutbildningen om inte eller högskolan inrättar särskilda organ för denna. Riksdag och regering beslutar om vilka lärosäten som har rätt till ett vetenskapsområde och beslutar om de statliga högskolornas rätt att utfärda olika examina. I högskoleförordningen anges närmare bestämmelser för styrel- sens och rektors arbete, liksom för organisation av fakultetsnämnd och övriga organ inom högskolan. Utöver det som sägs om fakul- tetsnämnd och särskilda organ för utbildning och forskning, får lärosätena i stort själva bestämma över sin interna organisation. Dock ska samtliga lärosäten som bedriver lärarutbildning ha en sär- Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning skilt med ansvar för lärarutbildningens grundut- bildning och forskning. Högskoleförordningen anger utöver detta också närmare bestämmelser om vilka som är behöriga för olika lärartjänster, behörighet och tillträde till utbildning, anställning som doktorand m.m. 8.1.2Stora möjligheter att anpassa organisation och utbildningsutbud till verksamheten Högskolorna har således stora möjligheter att anpassa både sin or- ganisation och sitt utbildningsutbud till den lokala verksamheten. har högskolorna ett nationellt ansvar för den utbildning de bedriver. Det betyder till exempel att högskolorna ansvarar för att vissa smalare utbildningar och ämnen av nationellt intresse ges vid någon högskola. Högskolorna har också ansvar för att den ut- bildning som ges håller god kvalitet. Det kan dock finnas en po- tentiell konflikt mellan högskolans decentraliserade organisation och dess nationella uppdrag. Aktörer utanför högskolan kan ibland uppleva det som att högskolan inte lever upp till de förväntningar som ställs på dess verksamhet och att högskolan inte levererar vad som efterfrågas. Ett exempel kan vara att arbetsmarknadens parter inte alltid anser att högskolan anordnar den utbildning som efterfrågas. I mitt delbetänkande En ny yrkeshögskoleutbildning (SOU 2001:40) tar jag upp att det finns ett stort behov av kortare yrkesutbildning som inte tillgodoses av högskolan . är dagens decentraliserade system en förutsättning för att uppnå den flexibilitet som är nödvändig i dagens utbildningssystem. I mitt delbetänkande redovisade jag att det med hänsyn till ut- vecklingen av YTH fanns skäl att överväga en särskild organisation för yrkeshögskoleutbildningen inom ramen för högskolan. Detta i syfte att säkerställa en god utveckling av denna utbildning. Om ambitionen är att yrkeshögskoleutbildning ska utökas, är det na- turligtvis viktigt att skapa organisatoriska förutsättningar för en sådan utveckling. Det har under mitt fortsatta utredningsarbete framkommit flera aspekter på denna fråga, inte minst i de remissvar som flera hög- skolor skrivit med anledning av mitt delbetänkande. för- enade studentkårer skriver exempelvis att erfarenheten är att stu- denter på kortare yrkesutbildningar ofta känner sig utanför resten av lärosätet och att deras utbildningar inte riktigt räknas in i hög- Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning skolans ordinarie verksamhet. De efterlyser därför förslag på hur yrkeshögskoleutbildningarna ska integreras med högskolans övriga utbildningar. Majoriteten av högskolorna anser i remissvaren att högskolorna ska fortsätta att avgöra hur utbildningen ska organiseras. Däremot anser några att en särskild organisation för yrkeshögskoleutbild- ningen inom varje lärosäte kan vara rimlig. Denna bör då vara an- passad till respektive lärosätes interna organisation. Att däremot reglera högskolornas hantering av enskilda utbildningar kan, enligt vissa högskolor, leda till en ny detaljreglering som inte är positiv. Enligt min mening är det viktigt att poängtera att yrkeshögsko- leutbildning ska utgöra en del av högskolans ordinarie utbildnings- utbud. Det är därför viktigt att inte skapa alltför många särlös- ningar för denna utbildning. är det av skäl som anges nedan av största vikt att ge arbetslivet inflytande över yrkeshög- skoleutbildningarna. Detta för att säkra såväl rekrytering av stu- denter till yrkeshögskoleutbildning som en positiv utveckling av dessa utbildningar. 8.1.3Ett särskilt organ för yrkeshögskoleutbildning bör inrättas på de högskolor som ger sådan utbildning Min bedömning: För att underlätta samverkan mellan högsko- lan och arbetslivet kring yrkeshögskoleutbildning bör alla uni- versitet och högskolor, där yrkeshögskoleexamen får avläggas, inrätta ett särskilt rådgivande organ med ansvar för denna ut- bildning. Detta organ bör inrättas under respektive fakultets- nämnd eller motsvarande.