sou · GPB355d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Andelen barn som besvarat frågorna i barnundersökningen skiljer sig inte stort mellan grupper. Den största misstämningen mellan andelen i urvalet och i befolkningen gäller 18-åringarna, där bortfallet är större än för andra åldersgrupper. Detta beror dels på att vi inte fångar dem som flyttat hemifrån och dels på att de även när de finns i föräldra- hemmet deltagit i mindre utsträckning. Bortfallet är också högre för barn som bor i ombildade familjer liksom bland barn till ut- rikesfödda föräldrar. Det totala bortfallet beror också på bortfallet i vuxenundersökningen, men det är betydligt mindre än summan av detta plus bortfallet i Barn-LNU eftersom personer i de ålders- grupper som har barn uppvisar ett jämförelsevis lågt bortfall. Vad beror då bortfallet på? av bortfallet beror på att barnet inte anträffats och nästan lika mycket, , på förhindrad medverkan (barnet kan t.ex. ha varit sjukt eller bortrest) – resten har avböjt medverkan. I enskilda fall har vi svårt att veta bortfallsorsak (annat än via intervjuar- anteckningar), men det är intressant att se om det finns något mönster på aggregerad nivå. I Tabell 1:4 visar vi svarandeandelar i olika kategorier. Det finns flera faktorer som tycks vara utslags- givande. I de fall då intervjupersonens partner inte deltar i under- sökningen genom att besvara partnerenkäten är bortfallet mycket högt bland barnen, speciellt, intressant nog, när partnern är kvinna (dvs. för det mesta barnets mor). Den rimliga tolkningen är att den förälder som är negativ till att deltaga påverkar deltagandet även hos barnet, alternativt att denne förälder inte ger samtycke till intervju. SOU 2001:55 Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning Svarandeandelar för olika kategorier i Barn-LNU Möjliga bortfallsanledningar och indikatorer på Ev. motstånd mot deltagande i familjen Intervjupersonens partner deltar ej Intervjupersonens partner deltar ej, är man Intervjupersonens partner deltar ej, är kvinna Intervjupersonen har ingen partner Intervjupersonens relation till barnet och kön Ev. samordningsproblem inför intervjun Antal barn 10 18 år 1 barn i familjen 5 eller fler barn Har ej delat boende (men separerade föräldrar) Möjliga hinder hos barnet Orolig/bekymrad /vecka enl. föräldern Nedstämd/håglös /vecka enl. föräldern Funktionshinder enl. förälder, varav: När barnets styv- eller fosterförälder är intervjuperson är sanno- likheten att barnet skall delta lägre (ändå deltar långt mer än hälften). Anledningen till detta är möjligen att styvföräldrar inte har lika stora möjligheter att påverka barnen i positiv riktning, eller att de inte vill – kanske tycker de inte ens att det verkar rimligt att Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning deras sambos barn skall kopplas ihop med dem själva snarare än med den frånvarande föräldern (de kan ju också ha egna barn som bor i ett annat hushåll, vilket kan göra att det känns underligt att hamna i samma urvalsenhet/familj som styvbarnen). Olika hinder hos barnet påverkar också svarandeandelen. Medan barn med nedsatt hörsel svarar i nästan genomsnittlig grad, är andelarna ganska låga för barn med nedsatt syn, dyslexi och DAMP eller liknande problem. Man skulle kunna vända på detta och säga att det är positivt att så många ändå svarar, men det är trots detta ett bekymmer att barn vars vardagsverklighet skulle behöva bli representerad i den totala bilden över de ungas levnadsförhållanden i högre grad är förhindrade att delta. Det framstår som en viktig fråga inför framtida undersökningar av den här typen att försöka göra intervjumetoderna så flexibla att vanliga problem och funk- tionsnedsättningar inte skall utesluta någon. Ett glädjande resultat är att svarsandelen är ungefär densamma i familjer med olika antal barn i relevanta åldrar. Det talar för att samordningsproblemen som för intervjuaren är förknippade med att boka alla intervjuer (framför allt försöka hitta då alla kan vara närvarande), att få med sig allt material och att sätta igång intervjun för alla syskon, åtminstone inte inverkar på svarsbenägen- heten. De grupper som uppvisar de lägsta svarsfrekvenserna i Tabell 1:4 är små. Utifrån dessa bortfallsanalyser skulle vi dra slutsatsen att våra skattningar torde vara i stort sett opåverkade av skillnader i svarsandelar – då det ofta är små avvikelser och små kategorier det gäller måste gruppskillnaderna vara mycket stora för att t.ex. en skattad andel för hela barngruppen i urvalet skulle vara märkbart skev. För analyser där en i bortfallshänseende avvikande kategori skiljer sig från andra grupper kan förstås viss skevhet uppstå. Det skulle t.ex. kunna vara fallet i vissa starkt åldersberoende analyser, då underrepresentationen av 18-åringar skulle kunna påverka skatt- ningarna. Att bortfallet tycks vara relativt oproblematiskt i Barn-LNU för de variabler vi kunnat mäta är inte någon garanti för att säkerheten i de uppgivna andelarna är hög. Det kan t.ex. finnas någon syste- matik i bortfallet som vi inte studerat. Mer troligt är dock att bortfallet i det första steget, nämligen i LNU-intervjun med den vuxne (23,i LNU2000) leder till problem. Detta kan vi, som nämnts, inte justera för . Vi har dock genomfört ett test för att se huruvida svarandegruppsvikten 1991 spelar någon roll för Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning Utfallet för detta test ger oss anledning att vara optimistiska.10 Slutsatsen av våra analyser är att bortfallet knappast snedvrider resultaten. Det bör ändå understrykas att man i princip inte kan generalisera andelar som är beräknade på svarandegruppen i urvalet till hela populationen. I praktiken är vår preliminära bedömning ändå att våra skattningar är goda approximationer av populationens värde (även om vi måste komma ihåg att det finns ett konfidens- intervall runt de skattade andelarna som visar osäkerheten i punkt- skattningarna). Fördjupade bortfallsstudier liksom konstruktion av vikter är dock angelägna uppgifter. 1.5.1Bakgrundsvariabler och kausala tolkningar För denna rapport har vi i deskriptivt syfte gjort ett urval av bakgrundsförhållanden – fångade med standardvariabler – som vi tror är av speciellt intresse när man vill studera hur barn och ungdomars levnadsnivå varierar i befolkningen. Dessa variabler är främst demografiska: en indelning i pojkar och flickor och i åldrar eller årskurser, samt i familjetyp (där vi urskiljer enföräldershushåll och ombildade familjer från kärnfamiljer där barnet bor med båda sina biologiska eller adoptivföräldrar). Vidare har vi redovisat de flesta förhållanden efter föräldrarnas födelseland (där vi skilt ut de barn som inte har någon svenskfödd förälder från andra) samt efter 10 Vi studerade andelen barn i hushåll som saknar kontantmarginal i LNU91, totalt och upp- delat på samhällsklass, för 7-16-åringar, med två olika viktningar. Den första är en enkel vikt som räknar ut andelarna för barn och som tar hänsyn till antal föräldrar – det är den typ av vikt vi använder för LNU2000 och Barn-LNU. Den andra är den mer avancerade svarandegruppsvikten i LNU91, som korrigerar för skillnader i urvalssannolikheter mellan delurval, för samplingsvariationen efter kön och ålder och för skillnader i bortfallsandelar efter kön, ålder, civilstånd och ortstyp. Skattningen för den totala andel barn 7–som saknar kontantmarginal är i det senare fallet och i det förra . Varia- tionen mellan samhällsklasser är något större, men försumbar (högre tjänstemän 3,7 mot 3,6; medelhöga tjänstemän 9,7 mot 9,9; företagare 5,7 mot 6,4; och arbetare 28,0 mot 28,2). Skillnaden bland ensamstående är . Samma resultat finner vi när vi analyserar trångboddhet. Vi vet inte om detta test är giltigt även för LNU2000, även om det låter osannolikt att bortfallets karaktär skulle ändra sig . Även här är det dock möj- ligt att betydelsen av en svarandegruppsvikt är större i andra typer av analyser (vi har ju inte kunnat kontrollera dessa för frågorna i Barn-LNU, eftersom den gjordes i LNU2000). Eftersom bortfallet är större i storstäder kommer barn och ungdomar som bor där att bli underrepresenterade och i vissa frågor skulle man kunna tänka sig att detta har viss betydelse. En kvardröjande risk är att bortfallet är större i någon grupp som vi inte kan vikta för därför att vi inte känner populationstalen (t.ex. vuxna i ombildade familjer, personer som är drabbade av ohälsa eller olika typer av sociala problem). Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning familjens socioekonomiska tillhörighet (eller samhällsklass). I Kapitel 2 finns mer detaljerade beskrivningar av familjetyp, för- älderns födelseland, samt samhällsklass. Måttet på samhällsklass är den socio-ekonomiska indelningen (se , och 1981; SCB 1989). Den skiljer bland annat mellan de förvärvsarbetande som är egna företagare och anställda. Den skiljer också mellan och icke-manuella yrken samt, inom dessa, mellan yrken med olika kvalifikationsgrad. I denna studie används generellt sett en sammanslagen version. Vid bestämning av familjens klasstillhörighet har principen om en dominansordning tillämpats (för en utförlig beskrivning, se 1984). Enligt denna princip bestäms hushållets klass- position utifrån den av makarnas klassposition som antas ha störst inflytande på familjemedlemmarnas attityder, beteenden, konsum- tion, osv. (detta gäller oavsett om det är mannen eller kvinnan som innehar den dominerande positionen). Positioner med högre kva- lifikationsnivå dominerar på detta sätt dem med lägre och vid samma kvalifikationsnivå dominerar icke-manuella yrken . Jordbrukare och företagare antas dominera alla utom högre tjänste- män, därför att dessa positioner har stor inverkan på hushållets villkor (1984). I Tabell 1:5 framgår några grundläggande data om urvalsstorlek och fördelning av vårt urval över bakgrundsvariablerna. Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning Bastal och (viktade) andelar för bakgrundsvariabler i Barn-LNU Bor med båda bio- Bor med en biologisk (adoptiv-) förälder och Ingen förälder född i Dessa olika strukturella dimensioner visar sig i de flesta under- sökningar av levnadsförhållanden vara centrala skiktningsvariabler, dvs. de förklarar variation i olika typer av resurser. som de också i vår undersökning visar sig vara viktiga för barns villkor, får man förstås vara aktsam när det gäller tolkningar av resultaten. Att barn till ensamstående föräldrar har andra villkor behöver inte bero på att deras föräldrar inte bor ihop längre. Det kan exempelvis vara andra faktorer som samvarierar med både den aspekt vi Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning studerar och med familjetyp. Ett exempel på detta är att barn till ensamstående i genomsnitt är äldre än andra barn och att därför en del av skillnaderna mellan familjetyper kan återföras på en åldersskillnad. För att kunna avgöra i vilken grad betydelsen av familjetyp inte bara är en konsekvens av denna åldersskillnad kan man på statistisk väg konstanthålla (eller kontrollera för) ålder – det är samma sak som att studera betydelsen av familjetyp för en given ålder. Vi redovisar en del sådana analyser, som kallas multi- variata, och eftersom en del läsare kanske är ovana att tolka sådana resultat försöker vi att ha en mer utförlig beskrivning av vad de betyder i anslutning till varje resultatredovisning. Även om man använder multivariat analysteknik – och därmed kan undvika felaktiga slutsatser p.g.a. att sammansättningen av vissa variabler är olika för olika kategorier – röjer inte en skillnad mellan t.ex. två familjetyper, eller två samhällsklasser, vilka pro- cesser som genererar denna skillnad. Ett sådant studium är svårt inom samhällsvetenskapen och kräver åtminstone fördjupade ana- lyser, helst med s.k. longitudinella data, dvs. information som insamlats om samma individer . I denna rapport kommer vi bara att kunna snudda vid dessa frågor och många av våra slutsatser om vad som orsakar vissa förhållanden kommer att i kanske frustrerande hög grad vara preliminära. Detta är dock inget utslag av vetenskaplig jargong utan, hoppas vi, av väl avvägda slutsatser där datamaterialets storlek och design är viktiga ingredienser. I detta betänkande har vi valt att basera redovisningen på pro- centandelar. Dessa har vi i de flesta fall avrundat till närmaste heltal (decimaler kan ge en falsk bild av exakthet, när osäkerheten runt de andelar vi redovisar är flera procentenheter). Andelarna bygger på analyser av viktade bastal, där vikten, som nämnts, korrigerar för skillnader i urvalssannolikhet som beror på antalet vuxna i hus- hållet. För att kunna uttala oss om skillnader i andelar mellan olika grupper – främst de bakgrundsvariabler som visades ovan – har vi signifikanstestat dessa. Dessa test har gjorts med bivariata analyser (av typen OLS-regression, logistisk regression, eller difference-of- means-test). Signifikansnivåer anges i tabellerna med asterisker. Dessutom har vi gjort ett stort antal multivariata analyser (poängen Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning med dessa framgick ovan), varav vi endast redovisar några. Anled- ningen till att vi gjort dessa är förstås att vi skall kunna se om en gruppskillnad produceras av skillnader i gruppernas sammansätt- ning på andra variabler. En del analyser görs i form av index eller skalor. Dessa förklaras i anslutning till respektive analys. Det bör noteras att vi redovisar andelar på basis av barn, vilket kan tyckas självklart. Som nämndes ovan har vi sökt intervjua alla barn i ett hushåll som varit mellan 10 och . Det innebär dock inte att vi har 1 304 oberoende observationer, utan i själva verket 879; dvs. det är barn i 879 familjer som besvarat våra frågor. Detta är både ett problem och en möjlighet ur ett metodologiskt perspektiv. Ett problem är att vi felskattar signifikanserna, vilket oftast kompenseras av vår viktning (där vi viktar ned materialet till ungefär 692 observationer, från 1 304). I vissa analyser använder vi s.k. robusta standardfel som korrigerar för att flera individer är dragna från samma familj. Möjligheterna från en metodologisk utgångspunkt är att man genom att intervjua barn från samma familj kan skatta omätta effekter av uppväxten som syskon delar och i vissa fall också syskons inverkan på varandra. I detta betänkande har vi inte använt sådana metoder, inte heller den i många fall ideala statistiska metoden, flernivåanalys. Detta avser vi dock att göra i kommande publikationer. Många har efterlyst en generell beskrivning av de yngres välfärd. Mycket av existerande statistik, viktig i sig, baserar sig på admi- nistrativa data eller på indirekt information, där oftast föräldrarna är informanter. En konsekvens har varit en bristande precision i beskrivningen och en bristande reliabilitet i uppgifterna. Man har ofta fått lita till föräldrarnas information om barnens villkor vilket kan vara problematiskt, t.ex. när det gäller deras utsatthet för mobbning eller deras självupplevda psykiska välbefinnande. Vi har i en ny undersökning, kallad Barn-LNU, gjort en bred studie av barns och ungdomars levnadsförhållanden, där barnen har varit informanter i frågor som rör dem. Genom att koppla denna studie till Levnadsnivåundersökningen har vi också kunnat in- hämta precis information om föräldrar och om hushållet via Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning intervju med en av föräldrarna (kompletterat genom en postenkät till den andre föräldern). Detta har också gjort det möjligt för oss att genom LNU:s panelansats utnyttja information (förra undersökningstillfället), då barnen i fråga var 1–(jfr Tabell 1:A2 i Appendix till detta kapitel). Vår teoretiska utgångspunkt är att det mest fruktbara sättet att studera barns välfärd är att fokusera på de resurser de har till förfogande för att styra sina liv, dvs. Vi argu- menterar för att resursperspektivet är rimligt, även om barns eget handlingsutrymme begränsas av deras ålder och mognad. Barns levnadsnivå delas in i nio olika dimensioner: hälsa och tillgång till vård, sysselsättning och skolmiljö, ekonomiska resurser, kunskaper och utbildningsmöjligheter, familj och social förankring, bostad och närmiljö, trygghet och säkerhet, rekreation och kultur, samt politiska resurser. I vår undersökning har vi försökt, så långt möj- ligt, täcka in dessa områden via direkta frågor till barn och ung- domar 10–. Vi intervjuade våra deltagare genom en metod som inte prövats i , där frågorna ställs via en bandspelare (s.k. Walk- man) och svaren noteras i ett svarshäfte. Detta hade flera fördelar, bl.a. kunde konfidentialiteten i barnens svar maximeras. Eftersom barnintervjun gjordes med en vuxenintervju kunde båda intervjuerna fås i stort sett till kostnaden av en. Vår erfarenhet är att metoden har fungerat mycket tillfredsställande. Vi nådde av de hemmaboende barnen och ungdomarna, vars ena förälder deltog i LNU2000. Detta summe- rade till 1 304 intervjuer med 10–18-åringar. Med de barn om vilka vi endast har indirekt information, via deras föräldrar, summerar urvalet till 3 276 personer 0–. För intervjuerna i Barn-LNU (10 ) var bortfallet störst bland de allra äldsta, men också högre för barn i ombildade familjer där en styvförälder var urvals- person. Olika hinder, t.ex. ohälsa, gjorde att vissa barn inte kunde deltaga. Det totala bortfallet, även inkluderande det som gäller den vuxne intervjuade, torde inte, efter våra preliminära analyser, sned- vrida resultaten. Med tanke på den, som vi bedömer det, höga kvaliteten i svaren på frågorna och den relativt låga kostnaden för barnintervjuer, borde intervjuer av samma typ kunna genomföras inom ramen för den löpande statistikproduktionen. Erfarenheterna från Barn-LNU testas på SCB:s årliga Undersökningar av levnadsförhållanden (), med samma uppläggning som före- Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning liggande studie, inom ett projekt drivet av och (2000) och finansierat av för arbetsliv och social- vetenskap (FAS). Bland annat skall detta projekt utveckla sociala indikatorer för barn och ungdomar, liksom metoder för att studera de yngres levnadsnivå. En löpande statistik om barn, rapporterad av barn och kompletterad med föräldraintervjuer kan fylla flera viktiga funktioner. En sådan, vilken är central för den teoretiska utgångs- punkt vi har, är att medborgarna såväl vuxna som barn får en allmängiltig bild av barns och ungdomars levnadsvillkor, vilken kan ligga till grund för en politisk diskussion. En annan funktion kan vara att utgöra en bas för rapporteringen av barns levnadsvillkor till FN som ett led i utvärderingen av . Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning Svarande partners i LNU2000 räknat på barnen i LNU2000 respektive Barn-LNU, 10 18 år X = Ingår i respektive kategori. Svarande föräldrar i LNU 1991 räknat på barnen i LNU 2000, 10 18 år Bott i samma hushåll sedan X = Ingår i respektive kategori. 2Barns sociala demografi, familjeförhållanden och sociala resurser Barns levnadsvillkor är naturligtvis historiskt och geografiskt bestämda. Vår studie i detta och de följande kapitlen handlar om barn som växte upp i ett av världens rikaste länder – ett land som förvandlats oerhört under det senaste seklet, från ett fattigt jordbrukarland till en modern välfärdsstat. För att få perspektiv på dagens barns levnadsförhållanden inleder vi detta kapitel med en kort historisk del. Det är för det mesta omöjligt att finna jämförbara mått på barns och ungdomars levnadsvillkor . Istället får vi lita till retrospektiva uppgifter, dvs. uppgifter om uppväxten som lämnats av vuxna – i vårt fall av 18–75-åriga deltagare i levnadsnivåunder- sökningarna 1968, 1981, 1991 och 2000. Det begränsar de för- hållanden som vi kan studera, men flera viktiga områden kan vi ändå täcka in. Det vi främst behandlar är den sociala struktur och de familjeförhållanden som färgade olika födelsekohorters barn- och ungdomsår. Vi börjar med något som skulle kunna kallas för en socio-demografisk beskrivning av barns och ungdomars förhållan- den . Där ger vi information om barn och ungdomar upp till som ingår i vår undersökning. Beskrivningen skall ses i rela- tion till den bild vi ger i samma avsnitt över de långa vågorna av förändringar i barns och ungdomars villkor. En slutsats som vi drar av denna jämförelse , är att de yngres familje- och hushållssituation blir alltmer varierad i takt med att den traditionella kärnfamiljen blir ovanligare (fastän fortfarande helt dominerande). Den andra delen av kapitlet fördjupar därför analyserna av familjen och de sociala nätverken. Bland annat kom- mer vi att studera barns och ungdomars sociala relationer – till Barns sociala demografi, familjeförhållanden och sociala resurser familjemedlemmar (både kärnfamilj och utvidgad familj) såväl som till andra viktiga resurspersoner. 2.2Barns och ungdomars villkor och i historiskt perspektiv De barn och ungdomar som ingår indirekt i Levnadsnivå- undersökningen , genom intervjuer med en av deras för- äldrar, är födda 2000. Som vi nämnde i Kapitel 1 har vi dock en omfattande direkt information om 10 18-åringar som vi inter- vjuat inom ramen för Barn-LNU. Vi tar dessa födelsekohorter som utgångspunkt för en historisk jämförelse med äldre årgångar; en jämförelse av några levnadsvillkor som så att säga sätter ramarna för barns och ungdomars liv. För vardagliga levnadsförhållanden är familjesituationen av avgörande betydelse: om man bor med en eller två föräldrar, om man bor i en ombildad familj, samt hur många syskon man har. De förhållanden vi behandlar i detta kapitel är just sådana, och huvuddelen av framställningen är beskrivande. Vi kommer att studera antal syskon, familjestabilitet (föräldrarnas separation och familjeombildning), geografisk stabilitet (flytt- ningar), föräldrarnas födelseland, den socioekonomiska situationen (familjens klassposition och upplevelsen av ekonomiska problem), samt ortstyp. 2.2.1Barns och ungdomars sysselsättning Inledningsvis kan det vara lämpligt att säga något om en viktig aspekt av barns och ungdomars liv som vi inte kommer att be- handla i detta kapitel, nämligen deras sysselsättning. I ett historiskt perspektiv har barn och ungdomar förvärvsarbetat i ganska hög grad, även om barn från och framåt inte utgjort någon märkbar andel av industriarbetskraften (1980). Först höjdes miminiåldern för fabriksarbete till . Skolpliktens utsträckande från 13 till () och sedermera till () har tvingat upp andelen barn och ungdomar som är sysselsatta av skolarbete (och 1993). Av kohorterna födda var det inte ovanligt att 14-åringar lämnade skolan för förvärvsarbete (av pojkarna gjorde det) och Barns sociala demografi, familjeförhållanden och sociala resurser ännu så sent som under 40-talisternas ungdom hade hälften av alla 17-åriga pojkar, och nästan lika många flickor, börjat sitt första riktiga jobb (, kommande). I Barn-LNU har vi frågat om 10 18-åringarnas sysselsättning: Det är bara fyra av dem som deltagit som arbetar, vilket motsvarar av alla 10–18-åringar. Andelen som arbetar är dock i realiteten något högre, därför att en del 17 18-åringar som jobbar har flyttat hemifrån (jfr Kapitel 1; SCB 2000). Totalt sett är ändå den närmast totalt dominerande sysselsättningen bland dem skolarbete. Analyser av skolmiljö och skolgång följer i Kapitel 6 och 7. 2.2.2Hur många växer upp med syskon? I Tabell 2:1 visas några basfakta om barn i åldern 0 respektive Barn-LNU:s åldersurval (10 18-åringar).1 Bland dem upp till är den dominerande erfarenheten att dela sin vardag med syskon: mer än åtta av tio har något syskon i hushållet; att ha ett är van- ligast.2 Eftersom många av de allra yngsta bara är tillfälligt syskon- lösa, kommer siffrorna att ändras. Av tonåringarna är det dessutom ganska många som har syskon som har flyttat hemifrån.