sou · GPB355d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Relationerna är märkbart sämre mellan barn och föräldrar i de fall där dessa separerat. Detta gäller såväl den förälder barnet bor med som den andre. Bland dem som bor med sin mor, men inte sin far, är det som säger sig inte komma överens med modern och det är lika vanligt att inte komma överens med fadern. Resursförsvagningen leder dock inte i nämnvärd utsträckning till att barnen helt saknar goda relationer till föräldrarna. Andelen som inte kommer överens med någon av dem är . Samma typ av resultat finner vi i en analys av socialt stöd, som vi mätt via en fråga vem barnet pratar med när det är oroat eller har bekymmer. De flesta brukar prata med modern, följt av kompisar, fadern och syskon. nämner inte någon förälder, men denna siffra är densamma för barn i olika familjetyper. Totalt sett tycks alltså en separation mellan föräldrarna leda till försvagade sociala resurser i meningen att goda relationer inte alltid kan upp- rätthållas till dem båda, medan någon av dem finns tillhands i lika hög grad som för barn som bor med båda sina föräldrar. Två andra indikatorer på sociala resurser är om barnet anser att föräldrarna har tillräckligt med tid för dem och om de läser läxor med dem. av mödrarna och av fäderna läser läxor med barnen – ungefär hälften så många uppger att kompisar och syskon hjälper till. av dem tycker att modern har för lite tid, medan motsvarande andel är för fäder – säger att båda har för lite tid. Vi har särskilt studerat tidsvillkoren för förvärvsarbetande föräldrar. Här visar det sig att mödrar och fäder spenderar lika mycket tid i arbete när vi summerar förvärvs- arbete, restider, övertid och hushållsarbete, nämligen . Det finns dock en ganska stor variation i den totala arbetstiden. För såväl mödrar som fäder gäller att de som har längst arbetstid, förvärvs- och hushållsarbetar , medan de som har kortast arbetstid tillbringar i sådant arbete. Att föräldern har för lite tid enligt barnet är i våra analyser inte relaterat till förälderns faktiska arbets- tider. Om detta beror på att föräldrarna tillbringar ungefär lika mycket tid med barnen oavsett deras arbetstider, eller om barnen anpassar sig föräldrarna har till förfogande kan vi dock inte avgöra. Föräldrars arbetsvillkor är däremot av betydelse för i vilken utsträckning barn kan komma i kontakt med dem under arbetstid. De allra flesta barn kan nå sina föräldrar vid behov, antingen genom att ringa eller komma till arbetet. De sociala resurserna är större för barn i familjer där de bor med båda sina ursprungliga föräldrar än i enföräldershushåll. Hur stora sociala resurser har då barn i ombildade familjer, dvs. där en ur- sprunglig förälder lever tillsammans med en ny partner? Av dem upp till och med bor i sådana familjer, medan detta gäller för av 10–18-åringarna. I vissa av- seenden tycks styvföräldrar inte bidra till sociala resurser – t.ex. säger en tredjedel av barnen att de inte kommer särskilt bra överens med sin styvförälder. Styvföräldrar utgör heller inte något starkt socialt stöd. Lite av styvfäderna utgör sådant stöd, men i de fall där barnet inte vänder sig till den ursprunglige fadern när de har problem, används sällan styvfadern som kompensation. Styvföräldrar bidrar dock till en breddning av det sociala nätverket och fungerar inte sällan som en social resurs – av styvfäderna hjälper enligt barnen själva till med läxorna. Familjen är inte den enda sociala resursen. När det gäller läx- läsning och socialt stöd är barn och ungdomar med stigande ålder alltmer beroende av vänner och skolkamrater. Den sociala miljön i skolan är grundläggande för hur barns liv gestaltar sig. En stor majoritet har någon nära vän i skolan och upplever att lärarna behandlar dem rättvist. Kränkande behandling, eller mobbning, är dock ett viktigt problem. Det är det inte därför att det drabbar en stor andel av de unga. Ungefär en till av 10–18-åringar- na är utsatt för någon av följande handlingar: att bli orättvist anklagad, visad ogillande, lämnad utanför, eller fysiskt an- gripen. Enligt våra beräkningar är utsatta för någon av dessa kränkningar och är utsatta för mer än en sådan typ av negativ social handling. Mobbning är ett viktigt problem för att det ingår i en allmänt problematisk situation för utsatta barn. De som är utsatta har en mörkare bild av fram- tiden, sämre psykisk hälsa, oftare låg status i klassen och få kamra- ter , deltar mer sällan i gruppaktiviteter utanför skolan, och är oftare otrygga. De talar också i mindre utsträckning med jämnåriga och vuxna när de har problem. Det senare gäller även dem som mobbar andra barn, vilket torde bidra till att hålla problemet dolt för vuxenvärlden. Barn och ungdomar som inte har goda sociala relationer till vän- ner och till föräldrar/styvföräldrar har ett lägre psykiskt välbefin- nande och oftare psykosomatiska besvär. Psykosomatiska besvär är inte ovanliga bland barn och ungdomar. Det gäller också 10 12- åringar, alltså inte bara barn i puberteten. Nära var fjärde i åldern 10 säger sig ha huvudvärk , ungefär var tredje uppger sig ha sömnproblem, var femte har ont i magen och 42 pro- cent säger att de känner sig stressade . Flickor drabbas mer än pojkar av stress, huvudvärk och magont, och de säger sig också oftare vara ledsna eller nere. När det gäller barns och ungdomars somatiska hälsa vet vi från tidigare studier att den överlag är mycket god. Vi har studerat hälsorelaterade vanor bland tonåringarna i Barn-LNU. Vi finner att oregelbundna matvanor inte är ovanliga bland flickor (äter inte lunch och dubbelt så många hoppar över fru- kosten ) liksom rökning (av flickor- na röker ). Det finns en svag tendens att pojkar dricker mer alkohol och från tidigare studier vet vi att de oftare uppvisar ett riskfyllt beteende (bl.a. är deras dödlighet i olyckor högre än flickors). När det gäller hälsorelaterade vanor är det oroväckande att barn från arbetarhem, barn som bor med ensamstående för- äldrar samt barn till utrikesfödda generellt sett (men inte när det gäller alla typer av beteenden) tycks ha en mindre hälsobefrämjande livsstil. Detta kan leda till socialt bundna hälsoskillnader senare i livet. De unga välfärd sociala skillnader Som framgått av resultatsammanfattningen ovan har vissa grupper av barn en mer problematisk levnadsnivå än andra. De två grupper som huvudsakligen framträder bland de grupper vi studerat syste- matiskt, är barn till ensamstående föräldrar och barn vars båda för- äldrar är utrikesfödda. Gemensamt för dessa kategorier (som delvis överlappar) är att de har svag hushållsekonomi, sämre boende, mer problematisk närmiljö och därmed förknippade problem med otrygghet; och de uppvisar oftare negativa hälsorelaterade vanor. Barn till ensamstående har dessutom svagare sociala resurser och de tycker oftare än andra att takten i skolan är för hög. Det finns dock få tecken som tyder på att problem med kamratrelationer (t.ex. mobbning) eller med det psykiska välbefinnandet är vanligare i dessa båda grupper. Varför det finns en så samlad problembild för barn till utrikesfödda och ensamstående föräldrar kan vi inte uttala oss om med säkerhet. Det förefaller ändå rimligt att lyfta fram en möjlig källa, nämligen resursaxeln ekonomi-boende. nomi följer små möjligheter att välja boende och bostadsområde, vilket inverkar på upplevelsen av otrygghet. En ojämlik fördelning av välfärden föreligger också mellan barn i olika sociala klasser. Vart tredje barn växer upp i arbetarhem där de ekonomiska resurserna är mindre än i tjänstemanna- och företagar- hem, även om barnens egen ekonomi, som vi har mätt den, inte skiljer sig påtagligt. Barn vars föräldrar är arbetare bor mer sällan i villa och har (bl.a. därför) mindre bostadsutrymme. Vidare har de mindre skolrelaterade hemresurser – föräldrarna har t.ex. igenom- snitt lägre utbildning, mindre kulturellt kapital, och de läser mindre ofta läxor med barnen – och lägre utbildningsaspirationer. Vi finner inga skillnader i psykiskt välbefinnande mellan barn från olika samhällsklasser, men barn från arbetarhem uppvisar oftare negativa hälsorelaterade vanor. En viktig aspekt för barn och ungdomar, liksom för vuxna, är kön. Våra resultat tyder på att pojkar och flickor i många avseenden har lika stora resurser. Den egna ekonomin skiljer sig t.ex. inte mellan könen. Pojkar och flickor har dock olika typer av materiella och andra tillgångar. De skiljer sig även inom andra områden. Flickor har lägre psykiskt välbefinnande, medan pojkar är mer utsatta för mobbning. Ohälsosamma mat- och tobaksvanor är van- ligare bland flickor medan pojkar oftare dricker alkohol. Flickor gör mer hushållsarbete än pojkar, kanske inte (där 10 18- åringar av båda könen inte gör mer än cirka en ), men när det gäller antalet göromål de deltar i. Flickor får också dra ett större lass när arbetsbördan i hushållet är stor, t.ex. i familjer där modern har långa förvärvsarbetstider. Barnens delta- gande i hushållsarbetet kan vara viktigt för framtida könsskillnader, bl.a. är pojkarna mer positivt inställda till jämställdhet i hemmet när de själva gör mycket hushållsarbete eller när föräldrarna är noga med att de hjälper till hemma. Könsaspekten gäller också barnens föräldrar. Generellt sett är mödrar en större social resurs för barnen. Jämfört med fäder bor de oftare med barnen (och när de inte gör det, träffar de dem oftare), mödrar läser oftare läxorna med barnen och utgör oftare ett socialt stöd. Mödrarna är dock i högre grad fysiskt och psykiskt utmattade vid hemkomsten från arbetet, men de är i mindre utsträckning borta från hemmet för förvärvsarbete. Hushållets resurser och barnens En intressant fråga är om resursojämliketer mellan hushåll slår igenom fullt ut bland barnen, eller om resurssvaga föräldrar kom- penserar dem på olika sätt. Denna fråga är svår att analysera, men vi har några indikationer på att ett antagande om kompensation får stöd. Barnens egen ekonomi verkar på det hela taget vara mindre ojämlikt fördelad än föräldrarnas. Vi kan inte uttala oss med säkerhet i frågan, men det är möjligt att föräldrar även i eko- nomiskt utsatta hushåll i det längsta håller barnen skadeslösa för sin svaga ekonomi – kanske med bistånd från barnens far- och morföräldrar, eller genom att de försakar sin egen konsumtion. Vidare tycks fler barn ha eget rum än vad som följer av en analys av hushållsstorlek och bostadsstorlek. Detta kan bero på att föräldrar (speciellt ensamstående) låter skolbarnen få ett eget rum medan de själva sover i vardagsrummet eller tillsammans med yngre barn. Vi noterade ovan att barn vars föräldrar har långa arbetstider inte i högre grad än andra upplever att föräldrarna har för lite tid för dem. Detta kan vara ett tecken på att föräldrar kompenserar barnen tidsmässigt genom att dra in på andra göromål eller egen tid. Slutligen är flyttningar ovanligare efter än före barnens skolstart, vilket delvis kan bero på att föräldrarna vill att deras barn skall ha en stabil näromgivning (delvis beror det säkert på att många flyttar just för att familjen växer). Förändringar i barns och ungdomars välfärd Vi har därför inte kunnat använda den för att studera förändringar i barns och ung- domars välfärd. Genom att använda den information som finns om hushållet i intervjun med barnens föräldrar har vi dock kunnat utnyttja LNU:s tidigare omgångar (1968, 1974, 1981 och 1991) för att studera förändringen inom ett begränsat urval frågeställningar. Om vi koncentrerar oss på förändringar , när välfärden allmänt sett försvagades (SOU 2000:3), visar våra analyser följande: Den ekonomiska utsattheten ökade något för barn (mätt som till- gång till kontanta medel) och andelen som bor i villa minskade något, liksom bostadsutrymmet. Det är dock inte fråga om an- märkningsvärda försvagningar, även om de kan vara kännbara för dem som drabbas. Vi vet från andra studier att hushållsinkomsterna minskade och ungefär, och att många barn till bl.a. ensamstående föräldrar har levt i hushåll med mycket knappa ekonomiska resurser (se referenser i Kapi- tel 3). Fler barn har erfarit att föräldrarna har separerat under 1990- talet och fler har levt med föräldrar som varit arbetslösa. har det blivit vanligare att mödrar arbetar heltid. Föräldrarnas arbetstider har blivit något mer flexibla och de har i ökande utsträckning kunnat lämna arbetet vid behov. Andra studier på levnadsnivåundersökningens data visar dock att en del arbetsvillkor förändrats till det sämre, exempelvis när det gäller stressfulla jobb (SOU 2001:53). En viktig fråga för att bedöma betydelsen av ovan nämnda förändringar är i vilken grad de drabbar barnen. Som vi såg i förra avsnittet talar en del resultat för att föräldrarna agerar så att hus- hållets försämringar inte slår igenom fullt ut hos barnen. En sådan buffert har naturligtvis sina gränser, framför allt för barn i hushåll som lever med små marginaler – våra analyser visar att i extremt ekonomiskt utsatta hushåll är barnens egna ekonomiska resurser mindre än andra barns. Vi har inte haft möjligheten att i detta betänkande mer ingående studera vad arbetslösheten bland föräld- rarna betyder för barns välfärd. Det tycks inte som föräldrarnas arbetslöshet har någon direkt betydelse för barns egna ekonomiska resurser eller skolframgångar. Barn i åldrarna 10 med arbets- lösa föräldrar rapporterar emellertid ett lägre psykiskt välbefin- nande än andra barn. Inte i något av dessa fall kan vi dock uttala oss om indirekta eller långsiktiga effekter av arbetslöshet. Vi måste understryka att inom flera områden som är av vitalt intresse för att bedöma utvecklingen av barns välfärd (framför allt hälsa, skolgång och trygghet) har vi inte kunnat genomföra analyser på våra data och en genomgång av annan statistik och forskning har legat utanför ramen för detta betän- kande. Syftet med denna undersökning är att ge en allmän bild av de ungas välfärd, ett kunskapsunderlag för en diskussion om politiska åtgär- der; syftet har alltså inte varit att föreslå sådana åtgärder. kunnat peka på områden där barn erfar ofärd och vi har identifierat grupper där denna ofärd är utbredd. Att gå från dessa beskrivningar till förklaringar till varför problemen uppstår, eller varför de drab- bar vissa grupper mer än andra, kräver utförligare analyser. Sådana borde företas bl.a. när det gäller sambanden mellan ofärd inom olika välfärdsområden. Ett viktigt syfte vore att finna någon eller några centrala dimensioner där resurserna har betydelse för väl- färden även inom andra områden, och vilka framstår som möjliga att påverka med politiska medel. Det är troligt att ekonomiska resurser utgör en sådan dimension, dock inte nödvändigtvis den enda eller den viktigaste. När det gäller frågan om politisk påverkbarhet, är vår teoretiska utgångspunkt att välfärd är förfogande över resurser inom områden som omfattas av politiska beslut. Uppenbarligen är politiken mer väsentlig inom vissa områden än andra. Därför måste medborgarna i den politiska diskussionen göra en avvägning mellan var politiska reformer behövs (var ofärden är störst) och med vilken sanno- likhet de är verkningsfulla. Medan ekonomiska resurser är ett om- råde där politiken traditionellt spelar en central roll, liksom för bl.a. boendemiljö och skola, är det svårare och kanske inte ens önskvärt att påverka sociala relationer via politiken. När vi i våra analyser finner att sociala resurser är viktiga för barns och ungdomars välfärd (deras psykiska välbefinnande och skolgång t.ex.), är det viktigt att inte därav dra slutsatsen att det bästa sättet att motverka sådana problem är att söka politiska medel för att direkt öka deras sociala resurser. Politiska åtgärder kan dock påverka förutsätt- ningarna för barn att kunna tillägna sig sociala resurser. En indika- tion på detta är att vi finner att ekonomiska resurser har ett positivt samband med sociala resurser. Avslutningsvis kan man fråga sig hur vi bäst når kunskap om och förståelse av barns och ungdomars välfärd. Vi menar att intervju- undersökningar av Barn-LNU:s typ, med ett riksrepresentativt urval och ett brett innehåll, är nödvändiga men inte tillräckliga för detta. I många fall behövs specialstudier, bl.a. när det gäller sjuk- domar. För att finna mer grundläggande mekanismer bakom barns ofärd kan också andra metoder vara nödvändiga, t.ex. direkt obser- vation. Andra metoder kan också krävas för att studera välfärden bland barn . Vår intervjuundersökning av 10 18-åringar skulle vinna i kraft om den kunde göras löpande och om vi kunde följa upp deltagarna . Upprepade undersökningar ger möjlighet att studera förändring . Att följa upp de barn som intervjuats skulle också göra det möjligt att studera hur barns levnadsvillkor utvecklas under uppväxten, hur villkoren under barn- och ungdomsåren påverkar livschanserna som vuxen samt att förklara varför problem uppstår eller drabbar vissa barn och ung- domar i högre grad än andra. 1Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning av levnadsnivåperspektivet och Barn-LNU De flesta instämmer i att de yngres välfärd är en viktig fråga. Barn väljer inte omständigheterna runt sin uppväxt. Skydd för och om- sorg om barn som råkar illa ut eller som lever i resurssvaga miljöer är därför en allmän angelägenhet och det är få områden kring vilka den politiska uppslutningen är så bred. Men när svenskarnas välfärd diskuteras eller beskrivs riktas ofta fokus mot den vuxna befolk- ningen. Om barnen finns med hamnar de normalt sett under rub- riken barnfamiljer eller ensamföräldrar, vilket innebär att deras välfärd endast beskrivs som inordnad under deras föräldrars eller som en del av hushållets levnadsvillkor. Uppväxtens villkor be- handlas också ibland som om de bara vore intressanta om de har konsekvenser i vuxenlivet. I den mån barnens levnadsvillkor lyfts fram kommer informationen därutöver sällan från dem själva, vilket gör att de inte får ge egen röst åt sina förhållanden. En generell beskrivning av de yngres välfärd, där uppgifterna kommer direkt från dem själva, är därför både befogad och viktig. Barns med- verkan kan också ses som ett sätt för dem att delta i den politiska processen genom att ge underlag för en förståelse för sina lev- nadsförhållanden och en grund för politiska krav – liksom kanske för politiska beslut. En sådan beskrivning lyfter fram perspektivet att barns och ungdomars välfärd är här och , och inte bara utgör en förberedelse till livet som vuxen. I den studie vi rapporte- rar från i detta betänkande – Barn-LNU, som gjorts inom ramen för Levnadsnivåundersökningen (LNU) – har barnen själva intervjuats om sina levnadsvillkor. Den uppläggningen kombinerar vi med det övergripande perspektivet att det mest fruktbara sättet Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning SOU 2001:55 att studera välfärd är i termer av individens förfogande över resurser. I detta introduktionskapitel kommer vi först att, i relation till tidigare forskning och existerande statistik om barn och ungdomar, lyfta fram Barn-LNU:s styrka och egenskaper. Därefter argumen- terar vi mer ingående för fördelarna med att de yngres välfärd definieras i termer av deras levnadsnivå, dvs. i form av resurser eller handlingsutrymme. Vi utvecklar också tanken på att barns och ung- domars deltagande i undersökningar av Barn-LNU:s typ bidrar till en mer allmängiltig bild av deras villkor. Den blir i bästa fall viktig för förståelsen för de ungas levnadsvillkor och för formerandet av åsikter och krav inom politiken. Därmed kommer barns deltagande också att vara ett led i barns rätt att göra sin röst hörd (enligt , Artikel 12). Eftersom Barn-LNU är en helt ny typ av studie i ägnar vi ett ganska stort utrymme i detta kapitel åt att beskriva undersök- ningens uppläggning och genomförande samt urval, bortfall och liknande frågor. Denna del är inte nödvändig att läsa för att till- godogöra sig innehållet i övriga kapitel. Det därpå följande av- snittet behandlar rapportens uppläggning och är av mer allmänt intresse. Kapitlet avslutas med en sammanfattning. 1.2Luckor i tidigare forskning och statistik om de yngre Vikten av forskning ur ett barnperspektiv har ofta slagits fast (bl.a. 1999; BO 2000; SOU 2000:3; UD 2001). har det såväl i tidigare forskning som i den offentliga statistiken ofta noterats att det finns brister i vår kunskap om barns och ung- domars välfärd (t.ex. SCB 1985; BO och SCB 1998; SOU 1998:31). En genomgång av litteraturen om barns villkor visar dock en rike- dom av studier där barn och ungdomar själva har besvarat frågor om sina liv. Skolstudier på stora urval har gjorts inom det s.k. IS- och senare , med början med födelsekohorten 1943. Levnadsnivåundersökning gjordes intervjuer med ett riksrepresentativt urval av den svenska befolkningen, där ungdomar ingick. Sådana studier har sedan gjorts , inom ramen för () s.k. ULF-undersökningar. kotikaupplysning (CAN) började sina årliga studier av nionde- Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning klassares livsstil m.m. . Dessutom har viktiga specialstudier om exempelvis barns hälsa, utbildning och mobbning gjorts. genomförde () och SCB en brett upplagd studie bland tioåringar. Ett flertal studier av barn och/eller ungdomar av hög kvalitet med lokala urval har gjorts, t.ex. i det s.k. i och Metropolit i . Vidare har många studier med små urval inriktat sig på yngre. En hel del statistik över barn och ungdomar går också att härleda från studier av föräldrar, fr.a. när det gäller hushållsinformation. Den officiella statistiken, trots att den inte baseras på direkt information från barn, innehåller många relevanta uppgifter om de yngre (se fr.a. SCB 2000, som refereras utförligt i Kap. 2). Hur kan man då tala om brister när det gäller studier av de yngre? Om vi skall karakterisera studier med stora urval – där man kan göra anspråk på att uttala sig om en större grupp i befolk- ningen – kan man säga att det finns åtminstone fyra viktiga aspek- ter. Dessa är representativitet, uppgiftslämnare, ålderstäckning, samt innehållsbredd, dvs. om studien är av generell natur eller en specialstudie av ett specifikt problem. Ofta måste man i designen av en studie välja väg när det gäller dessa aspekter. Vissa special- studier är exempelvis inriktade på problem som är mest förekom- mande i en begränsad åldersgrupp. Den kombination av de fyra aspekterna som framför allt saknas i svensk forskning om unga, är studier med riksrepresentativa urval, där barnen och i förekom- mande fall föräldrarna är uppgiftslämnare, som täcker ett stort åldersspann och som har en generell, innehållsbred uppläggning. I det projekt som vi nu rapporterar de första resultaten från – Barn-LNU – har vi försökt att fylla den luckan i forskningen och statistiken om barn och ungdomar. Vår utgångspunkt, som be- skrivs mer i detalj nedan, har varit att barnen själva skall vara infor- manter där det är rimligt att tro att de vet bäst och att föräldrarna skall vara det i frågor som de är bättre ämnade att svara på (t.ex. när det gäller föräldrarnas yrkesposition och hushållets ekonomi). För att erhålla representativitet och ett brett innehåll har vi kopplat undersökningen till den genomförda Levnadsnivå- undersökningen (LNU2000) (för en utförlig beskrivning av detta datamaterial, se LNU:s hemsida, , jfr också , och 2001). LNU är en stor urvalsundersökning som genomförts åren 1968, 1974, 1981, 1991 och alltså . Den vänder sig till ett riksrepre- sentativt urval av den vuxna svenska befolkningen ( Att studera de yngres välfärd: en inledande beskrivning Ett syfte med LNU är att ge en heltäckande bild av de vuxnas levnadsförhållanden genom personliga intervjuer. Frågor ställs bl.a. om deras boende, utbildning, yrke, sysselsättning och arbetsförhållanden, hälsa, politiska resurser, ekonomi, fritids- sysselsättning och familjeförhållanden. LNU drivs av en forskar- grupp vid , , och fältarbetet har utförts av .