sou · GPB348d4 · 2002-01-01 00:00:00 — berättar att innan hon tog steget att bli kommunal- politiker kände hon nästan som ett förakt till politiker. För mig var politikerrollen något trögt som att lova och inte stå upp för det. Svårt att förändra, oärlighet och allt detta. Alltså något negativt. Hennes inställning gjorde att hon var ambivalent till om hon skulle ta på sig ett förtroendeuppdrag när hon blev tillfrågad. tycker hon att hon till en viss del har fått revidera sin tidigare uppfattning. Det känns som om alla gör så gott de kan men man har olika förmågor. Jag känner att jag inte slänger bort min tid när jag sitter där. Utan varje gång har jag gjort nytta. är det hon som tvingas kämpa mot fördomar och politiker- misstro. berättar om en föreläsning hon varit på. Han pratade negativt om politiker och vad politiker gjort. Han trodde nog inte att där var några politiker. Jag funderade på om jag ska ställa mig upp och fråga honom vad han menar med det han säger. Hennes tidigare uppfattning om politiker hänger förmodligen också samman med att hon ställer stora krav på politikerna. Detta är något som återverkar på henne själv som politiker.17 Jag var lite rädd att jag inte var så duktig som man behövde vara. Dels på mötena och dels tillräckligt allmänbildad. berättar att hon trodde hon att politikerna hade bättre beslutsunderlag när de fattar beslut. Men efter att ha varit med ett tag har hon tvingats ändra uppfattning. Man kan fatta beslut om hit och dit utan att ha utrett ordentligt. tror inte att han hade några förutfattade meningar om politiker de flesta är ganska renhåriga. Men tvivlar han på politikernas förmåga och kompetens. tror jag inte att det är de allra duktigaste som blir politiker. Tittar man på fackföreningsrörelsen, på de arbetsplatser jag varit, har det inte varit de duktigaste killarna som blivit ledarna. De duktigaste bryr sig inte. Samma tror jag att det är inom politiken, att många som är väldigt duktiga och hade haft mycket att tillföra, dom bryr sig inte om det. är en förtroendevald som inte riktigt betraktar sig själv som politiker. Han är ersättare och inte hunnit vara med på så många möten och ser på politikerna utifrån. ämnar inte heller ställa upp i nästa valperiod utan ser som en parentes. har hon varit aktiv blivit mycket mer negativ än hon var innan hon engagerade sig. har suttit som ersättare i socialnämnden och hon tvivlar på leda- möternas förmåga att sätta sig in i frågorna. Jag ser människor som sitter och tar beslut och pratar. Men vad vet dom om vad det handlar om när de tar ett beslut? Men tvivlar inte bara på deras förmåga att leva sig in i andra människors situation utan också på deras kompetens. Utifrån sin erfarenhet menar hon att de har för låg utbildning. 17 De egna kraven på kunskap och kompetens har varit ett skäl som folk uppgivit för att inte ta på sig ett kommunalpolitiskt uppdrag (se 2001). Jag måste säga att de flesta politikerna är för lite utbildade och kan för lite. Man borde kanske ställa krav på gymnasieutbildning eller utbildning på högskola. tvivel på politikers förmåga och kompetens handlar också om hennes egen otillräcklighet. Hon tar på nytt exempel från den socialnämnd hon sitter i. Ska man fatta rätt beslut ligger det ett oerhört arbete bakom. Inte bara att ställa sig bakom ett beslut som AU fattat, utan själv bilda sig en uppfattning om ärendet. Men det orkar inte jag. har också dragit slutsatsen av sitt tvivel att hon inte kommer att ställa upp för en ny period. har aldrig reflekterat över vad det innebar att vara politiker. Jag trodde aldrig att jag skulle komma i den situationen. Jag har tänkt att det där med politik på kommunnivå, det sköter andra. Precis som många andra har han känt misstro mot politikerna om deras förmåga och kompetens. Vad reflekterar över, när han nu har egen erfarenhet, är den komplicerade relationen mellan politikers kompetens och att de ska vara folkvalda och inte en elit som ska styra, att det inte ska vara superpolitiker eller supertjänstemän. Det är en balansgång det där, säger . Vi har hos några av de förtroendevalda fått ta del av deras miss- tro mot politiker och deras förmåga innan de själva blev kommu- nalpolitiker. Överlag har de fått en större förståelse för det poli- tiska arbetet, och vi kan säga att det finns en identifikation med det politiska bland politikerna i denna studie. Det som förenar politikerna är engagemanget för det gemensamt angelägna. Genom sitt föreningsengagemang är politikerna typiska för det svenska folket. Det som gör dem till avvikare är deras tilltro till det politiska systemet och de etablerade politiska strukturerna. De delar inte den misstro till det politiska som svenska folket i olika undersökningar visar. Det som förenar politikerna i denna studie är deras bakgrund i en politisk miljö med föräldrars partipolitiska engagemang och föreningsengagemang samt eget engagemang i olika föreningar. Vi får anta att de genom de nätverk som denna miljö utgör har förvärvat en tilltro till politiken som en möjlighet (jfr ) men också till det politiska systemet. Men kan vi också, genom de två politikernas misstro ovan, se att även om man förvärvat den kulturella kompetensen behöver detta inte innebära en tilltro till systemet eller till politikernas förmåga och kompetens. De två ledamöter som ger uttryck för sin misstro är också typiska för hur det svenska folket ser på det politiska systemet. Syftet med denna rapport har varit att utifrån en kvalitativ metod och med ett kulturanalytiskt perspektiv undersöka nyvalda kom- munalpolitikers väg till politiken. Som visats ovan var de förtroendevalda som ingår i studien väl integrerade i samhället, både kulturellt och socialt, när de tog på sig sina uppdrag. De har inte bara trätt fram och tagit på sig ett uppdrag utan de har haft en lärotid, av varierande längd, som inkluderar uppväxten men framför allt olika typer av föreningar, som kan ses som en förberedande period för ett mera omfattande engagemang som ett politiskt förtroendeuppdrag innebär. Genom den socialisation som politikerna genomgått i form av bland annat hemmiljö, föräldrarnas engagemang och egna erfarenheter av beslutsfattande och föreningsverksamhet, kan vi förmoda att de har erhållit en kulturell kompetens och erfarenheter av en politisk kultur och självförtroende som underlättat för dem att ta på sig sitt förtroendeuppdrag. Om detta var en förutsättning för att få upp- draget vet vi inget om då vi inte har kunskap om dem de kon- kurrerade med. De politiska partierna ställde inga krav på dem i form av kunskap om kommunen, hur det går till i de politiska församlingarna eller att man skulle varit aktiv för att bli föreslagen för ett uppdrag. Det enda krav som ställdes var att man var medlem i partiet. Partierna ställde inte heller några krav som försvårar för ungdomar, kvinnor eller invandrare att delta i politiken. Tvärtom, menar man, står dörrarna vidöppna för dem som önskar delta. Ekonomin ses inte heller som ett hinder för att delta i politiken, då man får ersättning för förlorade arbetsinkomster. Men för ersättar- na är detta dock ett problem i en av de tre kommuner som ingår i Deltar de utan att vara inkallade får de ingen ersätt- ning för förlorad arbetsinkomst. För den mindre grupp av politiker bland mina informanter som har minderåriga hemmavarande barn är det en del svårigheter förknippade med att förena barn och politik. Att förena arbete och politik har inte varit något större problem för det stora flertalet, mer beroende på att de ofta är ersättare och att mötena är förlagda på kvällstid. Men för en tredjedel av politikerna kan det ibland vara svårt att förena arbete och politik. Vi har kunnat ta del av hur politikernas kommunalpolitiska engagemang är en fortsättning på ett tidigare samhällsengagemang. Men är inte det kommunala uppdraget ett resultat av en klart uttalad strategi, utan ska mer ses som en tillfällighet att de tog uppdraget. Deras motiv och drivkrafter är därför inte heller alltid tydliga. De ideologiska motiven är också genomgående nedtonade och inte speciellt klart uttalade. Förmodligen beror detta på att de genom sitt medlemskap i det parti de företräder har tagit ställning och att kommunalpolitik inte uppfattas som så ideologiskt laddat. I stället fyller de egna erfarenheterna av samhället en viktig roll som en orsak till att de kom att engagera sig, ibland kan dessa också vara ideologiskt laddade. Både de ideologiska motiven, som finns där i och med partimedlemskap, och de egna erfarenheterna fungerar som en plattform för deras engagemang. Inte heller lokala konkreta frågor har någon framträdande plats som motiv och drivkraft för dem. I stället ger flertalet intrycket av att det är engagemanget som sådant som är viktigt för dem. Detta innebär inte att de ideologiska ställningstagandena saknar betydelse och att man hade kunnat representerat vilket parti som helst, utan endast att ideologin tillsammans med erfarenheter finns där som en plattform för deras engagemang. I det vardagliga politiska arbetet är det andra aspekter som fyller en viktig roll som meningsskapande, som till exempel att vara med och påverka, få vidare kunskaper och lära känna andra människor. Här finns också plikten och skyldigheten, men gentemot partiet och inte allmänheten, som en viktig faktor när man ställde upp och tog ett förtroendeuppdrag. De sex politiker som hade ambitionen att bli kommunalpolitiker hade olika skäl för detta. Två av dem uttrycker en tydlig vilja att förändra, tre ville bli politiker för att bland annat få lokala kon- takter, medan den sjätte ville bli politiker i största allmänhet. Att politikerna i denna studie inte har så klara och tydliga motiv för sitt engagemang och kan peka ut konkreta frågor, ska kanske ses mot bakgrund av att de är nya som kommunalpolitiker. Man behöver få erfarenheter av verksamheterna och på detta sätt en kulturell kompetens. Utifrån detta växer tydligare motiv fram. kan vi också se att man bör skilja på vilja och villig- het att ta på sig ett uppdrag. Bara för att man ställer upp och tar ett uppdrag är det inte säkert att man verkligen är motiverad och känner det meningsfullt att vara förtroendevalda. Två politiker i denna studie ställde upp mer av plikt än av en verklig önskan att ta på sig ett kommunalt uppdrag. I stort sett alla politiker i denna studie var kända av sitt parti på orten när de tog steget in i det kommunalpolitiska fältet. Flertalet av dem blev rekryterade inom sitt parti. De vanliga sättet var att någon företrädare för partiet kontaktade dem och frågade om de ville åta sig ett uppdrag. Några av politikerna tog själva initiativet genom att för partiet uttrycka sitt intresse av ett uppdrag. Fyra politiker blev rekryterade till sina respektive partier genom att de på orten blivit uppmärksammade för sitt engagemang och hand- lingsförmåga. Ett par politikers intresse för ett kommunalpolitiskt uppdrag väcktes genom bekanta som är kommunalpolitiker. Drygt hälften av politikerna hade endast varit med innan de fick uppdraget och en del gick med med att de blev tillfrågade. Det stora flertalet av politikerna är nöjda med sitt engagemang och uppfattar förtroendeuppdraget som meningsfullt. Detta tar sig uttryck i att de avser att fortsätta sitt politiska arbete nästa mandat- period om de får förnyat förtroende. De är inte heller speciellt kritiska till mötesformerna även om de trots allt har ha en viss förståelse för att de kan uppfattas som tråkiga. Det som irriterar dem mest är att de tycker att äldre och mera erfarna ledamöter inte alltid lyssnar på dem och tar dem på tillräckligt allvar. Genom sitt tidigare föreningsengagemang hade politikerna redan tidigare en tilltro till politiken som en möjlighet för att ta tillvara gemensamma intressen. Men fanns det hos en del av dem en misstro mot politikerna och deras förmåga. Efter att ha fått egna erfarenheter av politiskt arbete är de mer nyanserade och har fått en större förståelse för komplexiteten i det politiska arbetet. Men det finns också exempel på politiker som inte har ändrat sin uppfattning utan snarare fått den bekräftad. Några av dem stannar kvar i politiken för att försöka förändra det som de anser vara fel. De förtroendevalda som hyser starka tvivel på politikernas förmåga och kompetens har också dragit slutsatsen av detta och ämnar inte ställa upp nästa mandatperiod. Avslutningsvis vill jag återvända till inledningen och knyta an till frågan om politisk kultur. Där tog jag upp att den kommunal- politiska miljön med sina partier kan ses som en kulturell gemen- skap med vissa gemensamma värden, kunskaper och erfarenheter och att vi därmed också kan tala om en politisk kultur, men också att den inte skall ses som en fast totalitet. Vi har i denna studie kunnat se att politikerna delar gemensam erfarenheter av tidigare samhällsengagemang där man har blivit delaktig i och förtrogen med en politisk kultur. Samhörigheten med det politiska uppdraget skapar en kulturell gemenskap mellan ett stort antal av politikerna. Denna gemenskap kring uppdraget kan vi likna vid en politisk identitet, en identitet som skapas i mötet med andra (1996:64), i detta fallet andra politiker. Detta är en identitet som utvecklas i engagemanget för det gemensamt angelägna. Vi kan likna politikernas intresse för engagemanget som sådant med kapitalisternas hängivenhet för varan och dess värde (jfr 1996). Denna samhörighet med uppdraget är ett uttryck för ett oegen- nyttigt arbete som inte behöver stå i motsatsställning till egen- intresse. Svenskt föreningsliv och partiarbete bygger på ett om- fattande oegennyttigt arbete som också till en viss del handlar om ett engagemang i eget intresse. Det kan vara i en idrottsförening, kvinnoförening eller ett politiskt parti. Det är ett egenintresse som också är vaket för andras intressen (jfr ). Denna samhörighet med uppdraget och det politiska kan vi beteckna som en politisk identitet. Som en avslutande kommentar vill jag knyta an till det jag inledningsvis nämnde som en bakgrundsinformation till denna studie, nämligen, att de politiska partierna har svårigheter att intressera allmänheten för att ta på sig ett kommunalpolitiskt uppdrag. Orsaken till detta ska kanske inte så mycket sökas i partierna eller i det parlamentariska systemet som sådant, utan i frågan om allmänhetens syn på det meningsfulla i att engagera sig i detta system. Problemet ligger kanske i att folk inte ser någon mening med att engagera sig i partipolitiken. När de engagerar sig politiskt väljer de att kanalisera sitt politiska intresse i andra, som de uppfattar, mer meningsfulla aktiviteter. De som framträder i denna rapport avviker från allmänheten vad gäller viljan att enga- gera sig som kommunalpolitiker. , : 21 bandutskrifter av intervjuerna kommer att förvaras i . Aars, (1998) Rekrutering og personskifte i lokalpolitikken. Institutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap. Senter for samfunnsforskning . Arbaeus, (1992) Att berätta sin barndom. I , (red.) Verklighetskonstruktion och samhälls- spegel. , K-O (red.) 1992 Etnologisk samhällsforskning. , (1998) Livet som berättelse. , m.fl. (1991) Counsillors in Crisis. The Public and Private Worlds of Local Councillors. , (2000) Kommunalpolitiker i den stora nyordningens tid. : Liber Ekonomi. , , (1996) Vardagslivets etnologi. : Natur och kultur. , , (1992) Kulturanalys. , (1992) Livet som en intervjukonstruktion. I Tigerstedt, m.fl. (red.) Självbiografi, kultur, liv. , (1997) Engagemang och samhällsansvar. Om kommunpolitiker i . , (1998) Vardagens politik. , (2000) Rollen som plan- och byggpolitiker. , , (1985) Moderna tider. Visioner och vardag i folkhemmet. , (1990) What people do but seldum say. A Journal for nordic ethnology. , (1992) Biografi och kulturanalys. I Tigerstedt, m.fl. (red.) Självbiografi, kultur, liv. Gidlund, , , trotjänare. I SOU 1999:130. : Fakta Info Direkt. , (2001) Ny som förtroendevald i kommuner och landsting, i denna volym. , (1993) Socialisation från vaggan till graven. I , (red.) Kultur och erfarenhet. , (1996) Herrar i näringslivet. Om kapitalistisk kultur och mentalitet. , (1992) En liten skara äro vi : . , (2001) På och av – om uppdragsvillighet, rekrytering och avhopp i den kommunala demokratin, i denna volym. , (1993) Den fungerande demokratin. Medborgar- andans rötter i . , (1992) Politikerkultur– en etnologisk studie av politiker på kommunnivå (uppsats). : Etnologiska institu- tionen vid . SOU 1996:162 På medborgarnas villkor. SOU 1996:169 Förnyelse av kommuner och landsting. SOU 1999:113 Medborgarnas erfarenheter. , (2001) Politik i brytningstid. En etnologisk studie av förändringar i svensk politisk kultur. : , seminarieuppsats. , (2000) A Resorurce Model of Social Capital: Networks, Recruitment and Political Participation in . (Stencil, vid . , , m.fl. (1981) Del 1. De förtroendevalda och informationstekniken Tecken på förnyelse eller politics as usual? En vanlig uppfattning är att medborgarna i de postindustriella samhällena håller på att förlora kontakten med den representativa demokratins traditionella institutioner, att de lösgör sig från de politiska partierna och att de förlorar intresset för äldre del- tagarformer. Partierna – den viktigaste förmedlande länken mellan folket och maktens centrum – ser ut att ha förlorat sitt grepp om väljarna. Färre väljare identifierar sig med ett parti, väljarbeteendet blir allt mer rörligt och partiernas medlemsbas krymper (Gidlund & 1999). Dessutom ökar den allmänna misstron mot partier och politiker. Intervjuundersökningar visar att människors förtroende för partier och politiker tenderat att sjunka i nästan alla länder där tids- seriemätningar har gjorts (1999). I har vi tillgång till systematiska studier och de visar entydigt på ett långsamt men stadigt minskande politikerförtroende (1999). Enligt kritikerna har denna utveckling nått ett skede där 1 Uppsatsen knyter an till projektet , demokrati och smarta kommuner – den lokala IT- politikens utveckling och tillämpning som bedriver med stöd av . partier och andra representativa organ måste livas upp och stärkas eller överges. har den nya informationstekniken (IT) lyfts fram som en lösning på dessa problem. Enligt och (1998) har Internet en potential att stärka partiernas interna demokrati och intensifiera konkurrensen mellan partierna. Hague och Loader (1999) menar att den nya tekniken skulle kunna skapa bättre insyn och underlätta ansvarsutkrävandet, skapa en mer informerad väljarkår och skapa förutsättningar för debatt och deltagande. Budge (1996) tror att Internet kan göra en direktdemokrati praktiskt genomförbar i det moderna massamhället. Den nya informationstekniken erbjuder således flera möjligheter att föra medborgarna närmare politiska processen - genom att återskapa den traditionella styrkedjan, eller genom att utveckla en mer deltagarorienterad demokrati. Kan förhoppningarna om en digital demokrati förverkligas? I är förutsättningarna relativt goda. Den snabba expansionen av Internet i kombination med den pågående bredbandsutbygg- naden innebär att en teknisk plattform nu existerar för att utveckla applikationer som på olika sätt anses kunna fördjupa demokratin. Enligt statistik för hade av den svenska befolkningen tillgång till dator i hem- met, och hade tillgång till Internet hemma (SCB 2001). Den ökande tillgången till datorer och Internet har även inspirerat till kommersiell teknik- och metodutveckling. har minst fyra IT-företag (Entrappa Public, Municel, Vivarto samt Votia Empovernment) startats i för att på olika sätt arbeta med demokratifrågor. Flera andra företag inom IT-sektorn utvecklar också liknande inriktningar som en del av sin övriga verksamhet. För de kommuner som beslutar sig för att inleda digitala demokratiförsök erbjuder dessa företag konsult- tjänster, programvaror och teknikstöd, vilket kan vara viktigt inte minst för små organisationer som saknar egna resurser och teknisk kompetens. Teknologiska förändringar föranleder emellertid inte med auto- matik förändringar i politiskt beteende. De tekniska nymodig- heterna måste översättas till politiska förändringar genom politiskt beslutsfattande. De som potentiellt kan påverkas av den nya tek- niken måste bestämma sig för om de vill anpassa sig till en ny kommunikativ miljö och på vilket sätt. De måste dessutom fatta beslut om den hård- och mjukvara och tekniska kompetens som krävs för att använda och upprätthålla tekniken. I den här upp- satsen undersöker vi attityder och initiativ i processen att utveckla ett IT-stöd för demokratin i de svenska kommunerna. I en första del redogör vi för de teoretiska argumenten till förmån för en digital demokrati och undersöker hur de lokala politikerna förhåller sig till dessa idéer. Tror de på användningen av Internet i den politiska processen? Är vissa av de möjligheter som tekniken erbjuder mer attraktiva för de svenska politikerna än andra? I en andra del rör vi oss från formella till aktiva normer och studerar kommunernas webbplatser. I vilken utsträckning erbjuder dessa webbplatser politisk information och möjligheter för interaktiv kommunikation? I en tredje del diskuteras de enskilda politikernas IT-stöd. Vilka möjligheter har politikerna att utnyttja informa- tionstekniken i sitt arbete? Vilka är deras förväntningar och upplevelser av ett utvecklat IT-stöd? Avslutningsvis sammanfattar vi de viktigaste slutsatserna och diskuterar några implikationer för att förstå Internets roll i de svenska kommunerna. 2 Vad vill politikerna? Begreppet digital demokrati används ofta för att presentera pro- gram som avser att reformera demokratin med hjälp av IT. En del av den digitala demokratins förespråkare lyfter fram möjligheten att stärka den representativa demokratins institutioner genom spridning av information, öppenhet och insyn. Andra fokuserar potentialen att öka det politiska engagemanget och deltagandet via diskussioner och debatter, omröstningar och opinionsmätningar. Till den teknologiska omvandlingen kopplas således olika demo- krativärden – de olika reformprogrammen grundar sig i olika demokratiideal. Barber (1984:274) anser till exempel att den nya tekniken bör användas to strengthen civic education, guarantee equal access to information, and tie individuals and institutions into networks that will make real participatory discussion and debate possible Liksom andra deltagardemokrater menar han att möjligheten till effektiv kommunikation utgör en begränsande faktor för politiskt engagemang och inflytande. dominerar heltidspoli- tiker, intressegrupper och andra eliter de begränsade resurserna för effektiv politisk kommunikation. Nätet anses kunna decentralisera tillgången till information och politiska arenor och därigenom öka medborgarnas politiska resurser. Men för att medborgarnas poli- tiska engagemang och inflytande ska kunna öka måste politikerna ta initiativ mot en mer deltagarorienterad praktik. Till skillnad från Barber tar (2000a) sin utgångspunkt i Schumpeters demokratisyn i vilken medborgarnas deltagande be- gränsas till valet av politiska representanter. Följaktligen betonar hon Internets potential att sprida information som kan underlätta medborgarnas granskning och kontroll av dem vid makten. En ökad interaktivitet anser hon däremot inte vara lämplig eftersom denna riskerar att undergräva parlamentets funktion i den representativa demokratin. The extensive debate about the role of the Internet for direct plebicitary or strong democracy in the and Western Europe can be seen as distracting irrelevance, a buzzing mosquito, which deflects attention from the potential function of the Internet to strengthen the institutions of representative democracy and the process of democratization worldwide (2000a:5). Den akademiska debatten om vilken typ av demokrati informa- tionstekniken bör ge stöd åt uppvisar således motstridiga uppfatt- ningar. Många statsvetare är dessutom skeptiska till informations- teknikens möjligheter att utveckla demokratin – oavsett vilken typ av demokrati vi talar om.