sou · GPB37d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Figur 3.2 visar flödet till och från det nationella markradon- registret. Registret skall innehålla uppgifter om mätlokaler, mät- metoder, mättider etc. SGU bearbetar och sammanställer data för att kunna tillhandahålla översikter och statistik. Äldre data kan i många fall vara svåra att exakt lokalisera men efter en anpassning av registret bör även dessa data kunna lagras. Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder Systemet för radonregistret för mark Register för radon i mark vid SGU Äldre data insamlas från *SSI, , Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder Vi föreslår att analyser av radon i dricksvatten lagras i SGU:s grundvattenkemiska databas. föreslår i sitt betänkande (SOU 2000:52) att SGU får ansvaret för miljömålet Grundvatten av god kvalitet och att SGU skall få ett övergripande ansvar för grundvatten- förhållandena i . En modern grundvattenkemisk databas har därför etablerats hos SGU. Även analyser av radon i vatten skulle kunna lagras och hanteras i databasen. Analyser av radon i vatten har utförts i samband med den hydrogeologiska kartlägg- ningen samt, i begränsad omfattning, på uppdrag. Sammanlagt har SGU tillgång till ca 2 600 analyser. De nordiska strålskyddsmyndigheterna har publicerat rekommendationer, enligt vilka vattnet från alla nya brunnar bör analyseras avseende radon. Man konstaterar vidare att vatten med höga radonhalter även kan misstänkas innehålla andra radionukli- der. Radon i vatten är dessutom en av källorna till radon i inomhus- luften. En halt av 1 /l beräknas bidra med ca /m3 till inomhusluften. Så här skulle systemet kunna fungera När radonanalyserna skall lägesbestämmas (koordinatsättas) kan det hos SGU redan etablerade brunnsarkivets rutiner användas. vilka utnyttjar LMV:s fastighetsregister. Figur 3.3 visar en flödesplan för registret. Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder Systemet för radonregister i dricksvatten R e g i s t e r f ö r r a d o n i v a t t e n v i d S G U F a s t i g h e t s ä g a r e = b r u n n s ä g a r e F o r m u l ä r + i n s t r u k t i o n e r A n a l y s f ö r e t a g P r o v f l a s k a V a t t e n p r o v A n a l y s e r I n s a m l i n g R a p p o r t e r i n g Ä l d r e r a d o n a n a l y s e r i n s a m l a s f r å n k o m m u n e r o c h m ä t f ö r e t a g P a s s w o r d L a g r i n g v i d S G U G r u n d v a t t e n k e m i s k d a t a b a s F D S , R a d o n p o r t a l e n T i l l h a n d a h å l l a n d e B e a r b e t n i n g a r , a n a l y s e r o c h s a m m a n s t ä l l n i n g a r Ö v e r s i k t e r L ö s e n o r d s s k y d d a d w e b b t j ä n s t f ö r t i l l s y n s v e r k s a m h e t e n *K o m m u n e r *L ä n s t y r e l s e r *S S I , B o v e r k e t Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder 3.4.4Mätresultaten rapporteras till radonregistren Mätföretag och konsulter åläggs en rapportskyldighet av mätresul- taten vid radonmätningar. Resultaten av radonmätningar i byggna- der skall rapporteras till LMV. Resultaten av radonmätningar och gammastrålningsmätningar i mark, samt radonmätningar i vatten skall rapporteras till SGU. Mätföretag eller konsulter som utfört radonanalys får skyldighet att rapportera resultatet av genomförda gammastrålnings- och radonmätningar till registret. Rapporterna skall innehålla uppgifter om mätresultat, mätmetod, mättid, lägesbestämning etc. Mätningar skall göras efter SSI:s metodanvisningar. En metodanvisning tas fram av SSI för mätning av radon i mark. 3.4.5Kommuner, länsstyrelser och ansvariga radonmyndigheter skall ha fri tillgång till registren Kommuner, länsstyrelser och andra ansvariga radonmyndigheter bör för sin tillsynsverksamhet ha fri tillgång till radonregistren för nödvändiga bearbetningar, analyser och statistik. Kommunerna har en central roll i arbetet med radon. Det är därför särskilt viktigt att kommunerna har tillgång till en rad olika uppgifter om radon på ett enkelt, lättillgängligt och tidsbesparande sätt och att tillgången är fri. Många kommuner lever med be- gränsade resurser och är ålagda att utföra många uppgifter. Ett antal kommuner säger sig ha svårt att överhuvudtaget genomföra radonarbete i tillräcklig utsträckning och svårt att hinna med sina åtaganden på hälsoskyddsområdet. Kompetensen på radonområdet är svår att upprätthålla i kommunerna på grund av personalbyte, bristande tid, brist på pengar etc. Länsstyrelserna har ett samordnande ansvar för förhållandena i länet, men har liksom kommunerna svårt att hinna med radon- arbetet och upprätthålla kompetensen på radonområdet. Det borde finnas översikter och sammanställningar över radonsituationen i länen, både avseende markradonrisker, radon i vatten och radon i Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder En del uppgifter finns framtagna inom STRAM- arbetet (dvs. Strategi för regional miljö), men de flesta länsstyrelser saknar sådana sammanställningar . För sin tillsynsverksamhet behöver kommunerna uppgifter om i vilka byggnader radonmätningar är genomförda och resultatet av mätningarna. De skall uppmana de fastighetsägare som inte gjort mätningar att göra sådana både i bostäder och i dricksvatten. I före- kommande fall kan kommunerna även meddela förelägganden och förbud. Det finns ett stort behov av att underlätta för kommunerna i deras tillsynsarbete. Ett steg i den riktningen kan vara att tillhanda- hålla all information om radonmätningar och uppmätta halter samlad. har kommunerna egna register av varierande omfatt- ning och kvalitet. Underlag för tillsynsverksamheten, på såväl kom- munal som regional nivå, skulle genom nationella register hos LMV och SGU kunna tas fram på ett enkelt och tidsbesparande sätt. Informationen skall vara fri. Kommunerna skall låta ta fram radonriskkartor till översiktsplanen och se till att markradon beaktas inför nybyggnationer och even- tuellt kräva detaljundersökningar. En rad faktorer påverkar bedömningen av i vilka byggnader risken för förhöjda radonhalter finns. Kommunerna måste hämta information och underlag från olika håll för att få ett så gott underlag som möjligt vid kartläggning av radonläget inom kommunen. Majoriteten av landets kommuner har tagit fram radonriskkartor, men kvaliteten av dessa kartor är mycket varierande. Många kommuner ifrågasätter radonriskkartorna då man uppfattar att de inte alltid stämmer överens med verkligheten. En orsak kan vara att kartorna inte sällan används på ett felaktigt sätt. Ett vanligt miss- förstånd är att det i lågriskområden inte finns någon risk för att få förhöjda radonhalter inomhus. Lågrisk betyder bara att risken är lägre, men även i dessa områden kan förhöjda radonhalter erhållas om husets tätning mot marken är bristfällig. Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder munerna i många fall inte kompletterat och uppdaterat kartorna när ny information tillkommit. Avsikten med radonriskkartan är att den skall utgöra ett instrument bland flera dvs. som hjälp när kom- munens insatser skall prioriteras och som stöd när nya hus skall uppföras för att minimera risken för radon. Med alla relevanta data samlade i register hos SGU skulle radon- riskkartor och radonriskbedömningarna enklare kunna tas fram och hållas uppdaterade. 3.4.6Samordning och närmare utformning av registren skall utredas av myndigheterna gemensamt En arbetsgrupp bestående av alla berörda myndigheter bör tillsättas för att bestämma utformningen av registren. En arbetsgrupp tillsätts med uppgift att utforma registren. Samtliga radonmyndigheter skall ingå i arbetsgruppen. Områden som gruppen bör diskutera är vilka uppgifter som skall finnas i re- gistren, vilka analyser som skall vara möjliga att göra, hur registren bäst samordnas etc. SSI bör ansvara för arbetet. 3.4.7Projektgrupp tillsätts för insamling av befintliga mätdata En projektgrupp, ledd av skall tillsätts för att samla in och kvalitetsgranska redan befintliga mätdata för radon i bo- städer, mark och vatten. Radonmätningar uppskattas ha utförts i ca 380 000 bostäder och analyser av radon i vatten uppskattas ha företagits i 31 000 brunnar. En stor del av dessa mätningar har utförts och kan förväntas vara av god kvalitet där lägesbestämning kan ske med stor säkerhet. Dessa mätdata bör lagras in i respektive data- register. Äldre mätdata kan vara av mer osäker kvalitet där äldre teknik använts. Även dessa mätdata bör samlas in men osäkerheten bör framgå av en kvalitetsmärkning. Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder För att ta hand om befintliga data från mätningar av radon i inomhusluft och i vatten, bör ett särskilt projekt med en projekt- grupp skapas under ledning av . Projektet förbereds så att det kan starta när LMV:s och SGU:s rutiner för inlagring av data är fastlagda. Projekttiden beräknas till . 3.4.8Information – en viktig samhällsfråga har formulerat mål för samhällets informationsförsörj- ning. Det övergripande ansvaret för informationsförsörjningen inklusive den grundläggande informationen ligger hos riksdag och regering. Däremot saknas en tydlig strategi för genomförandet. En arbetsgrupp fick därför i uppdrag att inventera och analysera det allmännas ansvar för spridning av offentlig basinformation i elek- tronisk form. Arbetsgruppen har lämnat förslag till konkreta åt- gärder i Ds 2000:34, Samhällets grundläggande information – inven- tering, analys, förslag. Arbetsgruppen föreslår att strategin skall förverkligas genom att vissa myndigheter får ansvar för grundläggande information. Vissa områden är prioriterade; områdena med befolkningsinformation, näringsinformation samt fastighetsinformation och geografisk in- formation. Inom dessa skall , Patent och re- gistreringsverket samt ansvara för att bygga upp, förvalta och tillhandahålla grundläggande information. Arbets- gruppen föreslår att övergripande bestämmelser tas in i en förord- ning om samhällets grundläggande information, och att respektive myndighets ansvar regleras i dess instruktion. Man föreslår vidare att generella riktlinjer skall tas fram för hur man visar vilken information som finns och var den är tillgänglig i elektronisk form. Ett kvalitetssystem för grundläggande informa- tion skall utvecklas och informationsutbytet inom och utom för- valtningen måste vila på enhetliga IT-plattformar. Huvudregeln skall vara att informationen byggs upp och a jourhålls genom re- gistrering vid källan. Man pekar på att åtskilliga rättsliga frågor får betydelse för infor- mationsförsörjningens villkor. Som exempel anges handlings- offentlighet och sekretess, behandling av personuppgifter och upp- hovsrätt m.fl. Flera av dessa frågor är föremål för särskilda utredningar, Offentlighetsprincipen och IT samt översyn av Förbättrad information för fler mätningar och fler åtgärder sekretesslagen m.m. (Dir. 1998:32) samt Mediegrundlagarna (Dir. 1999:8). Inom EU har ett förslag till direktiv till och rådets direktiv om allmänhetens tillgång till miljöinformation tagits fram (KOM (2000) 402 slutlig). Förslagets syfte är att ge all- mänheten rätt till den miljöinformation som innehas av offentliga myndigheter, eller för deras räkning. Det skall ange de grund- läggande förutsättningarna för hur denna rättighet skall kunna ut- övas. Avsikten är vidare att direktivet skall återspegla informations- teknikens betydelse för hur information skapas, samlas in, lagras och vidarebefordras. Förslaget avser att korrigera de brister som identifierats vid den praktiska tillämpningen av nu gällande direktiv om allmänhetens tillgång till miljöinformation (90/313/EEG). Förslaget utgör ett led i förberedelserna inför gemenskapens ratifi- cering av konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslut och rätt till överprövning i miljöfrågor, den så kallade Århuskonventionen. 4 Bidragssystem för radonåtgärder Definitionen för egnahem ändras. (4.1.1) Bidragssystemet tidsbegränsas. Bidragets storlek trappas över tiden; , , . (4.1.3) Krav ställs på att radonkällan anges. Krav ställs på att radonkällan skall styra valet av åtgärder mot radon. Krav ställs på uppföljningsmätning. Bidrag betalas ut till den som för utbetalningen är antecknad som fastighetsägare eller tomträttshavare hos in- skrivningsmyndigheten. Ett bidragssystem för hyres- och bostadsrättshus skapas Bidrag ges av skälig kostnad för åtgärder. (4.2.2) Krav ställs på att radonkällan anges. Krav ställs på att radonkällan skall styra valet av åtgärder mot radon. Huset skall efter åtgärd uppfylla de krav som i fråga om radon- halten i inomhusluften kan ställas med stöd av plan- och bygg- lagen. Krav ställs på uppföljningsmätning. Bidrag betalas ut till den som för utbetalningen är antecknad som fastighetsägare eller tomträttshavare hos in- skrivningsmyndigheten. De så kallade särskilda boendeformerna omfattas av bidrags- systemet för flerbostadshus. Ett bidragssystem för förskolor, skolor och fritidshem skapas Bidrag ges av skälig kostnad för åtgärder. (4.4.2) Krav ställs på att radonkällan anges. Krav ställs på att radonkällan skall styra valet av åtgärder mot radon. Huset skall efter åtgärd uppfylla de krav som i fråga om radon- halten i inomhusluften som kan ställas med stöd av . Krav ställs på uppföljningsmätning. Bidrag betalas ut till den som för utbetalningen är antecknad som fastighetsägare eller tomträttshavare hos in- skrivningsmyndigheten. Ett bidragssystem för dricksvatten skapas Bidrag lämnas för av skälig kostnad för åtgärder. (4.5.3) Bidrag beviljas för installation av radonavskiljare. (4.5.5) Bidrag betalas ut till den som för utbetalningen är antecknad som fastighetsägare eller tomträttshavare hos in- skrivningsmyndigheten. Bedömning av föreslagna åtgärder Möjligheten att inrätta en inomhusmiljöfond utreds närmare. (4.6.2). tar över prövningen av föreslagna åtgärder (4.6.4). Information kan förändra människors etiska värderingar och in- ställning till sociala normer. Värderingar och normer påverkar i sin tur såväl människors förhållningssätt som deras sätt att handla. In- formation och utbildning har inte förmått människor att i tillräcklig omfattning ändra sitt förhållningssätt till radon. Om det inte går att påverka människors värderingar genom information blir nästa steg att med ekonomiska styrmedel förmå dem till ett visst handlande. Vi presenterar här ett förslag till förändrat bidragssystem i syfte att ytterligare få människor att vidta åtgärder vid för höga radon- halter. Parallellt med förslagen till förändringar redovisar vi vår be- dömning av hur de statliga stödinsatserna påverkat benägenheten att mäta radonhalten i bostaden. Det finns mer att läsa om tidigare och nuvarande statliga stödin- satser i sammanställningen av de statliga stödinsatserna i Fakta och lägesrapport om radon, kapitel 14. 4.1.1Ny definition av egnahem Definitionen av egnahem i förordningen (1988:372) om bidrag till åtgärder mot radon i egnahem, ändras till en- och tvåbostadhus som ägs av en eller flera fysiska personer. Det nuvarande kravet på att fastighetsägaren skall bo i fastigheten slopas på så sätt. infördes ett radonbidragssystem för egnahem, enligt för- ordningen (1988:372) om bidrag för åtgärder mot radon i egna- hem. Hus har trots detta sanerats i relativt liten omfattning och relativt långsam takt. Åtgärder har endast gjorts i 15–av det uppskattade beståndet av bostäder med för höga radonhalter. Åtgärder som är utförda i andra stödsystem och som i första hand varit avsedda för andra åtgärder än radonåtgärder, kan naturligtvis ha haft viss effekt även på radonhalter i bostäder. Omfattningen är svårbedömd, men det är det finns inget stöd för att de skulle ha haft någon påverkan av större betydelse. Stödsystemen ifråga lämnas därför därhän i denna framställning. Det gällande systemet uppvisar vissa begränsningar som kan ha verkat hämmande i fråga om att genomföra åtgärder mot radon. Vi lämnar därför förslag till förändringar vilka vi menar kan effektivi- sera systemet. För att vara bidragsberättigad måste bidragstagaren enligt defini- tionen av egnahem i gällande förordning, både bo i och äga huset i fråga. I några fall leder detta till komplikationer. Som exempel kan nämnas småhusägare, som tillfälligt hyr ut sin bostad till någon annan ställs därför utanför bidragssystemet. Antingen får han själv bekosta åtgärder eller också avvakta med åt- gärder fram till dess han återflyttar till huset. och bebos huset av hyresgäster, som har lika stort intresse av att bo i en hälsosam miljö som en småhusägare. Vid jämförelser med andra definitioner av egnahem finner man inga krav på att fastighetsägaren skall bo i huset, som exempelvis i räntebidragsförordningen (1992:986). Egnahem definieras där som en- eller tvåbostadshus som ägs av en eller flera fysiska personer. Bidragssystemet för åtgärder mot radon i småhus tidsbegränsas. Första steget har en längd (– ). Det andra steget omfattar (– ), liksom det tredje (– ). Bidragssystemet upphör då lägsta godtagbara miljökvalitet, enligt den föreslagna miljökvalitetsnormen för radon, inte får överskridas. Bidragssystemet har inte varit tidsbegränsat. Detta kan ha varit en av flera faktorer som kan ha medfört att så få har åtgärdat radonproblemen i sin bostad. Ett icke tidsbegränsat bidragssystem ger inga incitament till att ta itu med åtgärder. De erfa- renheter som finns ifråga om bidragssystemet för åtgärder mot radon i vatten – som var tidsbegränsat – visar att man på , , åtgärdade av alla brunnar som upp- skattades ha halter över gränsvärdet. Den troliga anledningen är enligt bedömning bl.a. att systemet var tidsbegränsat. 4.1.3Trappade bidrag för åtgärdskostnader Ett bidrag lämnas med ett belopp mot- svarande av skälig kostnad för åtgärder. Bidraget maximeras till . Bidraget trappas därefter genom att bidragets andel av de fak- tiska kostnaderna minskas till av skälig kostnad. Maximi- beloppet minskar i motsvarande grad till . trappas bidraget ytterligare till av skälig kost- nad, med minskning av maximibeloppet till . Kostnad för utredning och uppföljande mätning efter åtgärd skall utgöra bi- dragsunderlag. Det är inte särskilt dyrt att mäta radonhalten. Många kommuner erbjuder småhusägare gratis mätning eller mätning till reducerad kostnad. Intresseorganisationer för villaägare brukar erbjuda rabat- terade radonmätningar som medlemsförmån. Mätkostnaden uppgår till 200–, en kostnad som enligt utredningens uppfattning även fortsättningsvis skall belasta fastighetsägaren. Kostnad för uppföljande mätning efter åtgärd skall utgöra bidrags- underlag. Även kostnad för utredning av radonkälla och förslag till åtgärder skall utgöra bidragsunderlag. Mätresultaten kan visa att åtgärder behöver göras för att få ner radonhalterna i huset. Kostnaden för sådana åtgärder kan uppgå till allt från några hundralappar till , beroende av dels förutsättningarna, dels vilken åtgärd som väljs. kan en enkel och billig åtgärd, som tätning vid rörgenomföringar, vara till- räcklig. I andra fall måste mer avancerade åtgärder till. Exempel på en sådan åtgärd är installation av ett mekaniskt ventilationssystem. Även med utnyttjande av de statliga bidrag som finns för åtgärder mot radon, kan kostnaden för en radonsanering vara kostsam för den enskilde individen. utgår bidrag med ett belopp motsvarande halva kostnaden för åtgärden, men är maximerat till . Kostnaden för åt- gärden skall vara skälig. Bidrag utbetalas inte. Enligt bidragsstatistik har nästan 10 000 ansökningar om bidrag beviljats med ca sedan bidraget in- fördes fram till utgången av 1999. Genomsnitts- kostnaden för åtgärderna är . Bidrag har i genomsnitt betalats ut med (se tabell 4.1). Vi menar att det finns goda skäl att komplettera skyldigheten att mäta och att åtgärda för höga radonhalter med ett generöst bi- dragssystem. Bidragets storlek skall motsvara en större andel av den faktiska kostnaden för vidtagna åtgärder för att stimulera till åtgärder. Därför föreslås bidragets andel utgöra av skälig kostnad. Med kostnad avses utlägg fastighetsägaren haft, även ut- redningskostnader. Eget arbete omfattas inte. För att styra utveck- lingen mot att åtgärder genomförs efter att miljökvalitetsnormen trätt ikraft, har vi valt att successivt minska bidragets storlek; att trappa det. Första trappsteget, med det högsta bidraget, föreslår vi skall gälla . Nästa trappsteg, med ett reducerat bidrag, under de nästkommande fem åren och ett sista trappsteg, med ytterligare reducerat bidrag, fram till den tidpunkt då gränsvärdet för radon inomhus inte längre får överstigas enligt den föreslagna miljökvali- tetsnormen. Bidragets storlek skall begränsas med ett maximibelopp. Maxi- mibeloppets storlek minskar för varje trappsteg. Krav skall även fortsättningsvis ställas på att radonhalten skall överstiga /m3 luft för att bidrag skall lämnas. Mätningen skall vara utförd enligt Statens strålskyddsinstituts metodbeskriv- ning. Ett mätprotokoll, som visar resultatet av mätningen skall biläggas ansökan. Källan till den förhöjda radonhalten anges i ansökan. I dagens system behöver inte radonkällan, dvs. varifrån radonet kommer, anges i ansökan om bidrag. , byggnadsmaterial eller hushållsvatten kan vara orsak till förhöjda radonhalter i inomhus- luften. räcker det med att visa ett mätprotokoll av vilket det framgår att radonhalten i luften är förhöjd. Liten hänsyn tas till radonkällan. Bidrag lämnas endast i de fall där radonhalten överstiger det i den föreslagna miljökvalitetsnormen fastställda gränsvärdet, /m3 luft. Protokoll som visar att så är fallet skall biläggas an- sökan. Mätningen skall vara utförd enligt Statens strålskyddsinsti- tuts metodbeskrivning Källan till de för höjda radonhalterna inomhus skall anges i an- sökan. 4.1.5Radonkällan skall styra valet av åtgärd skall de föreslagna åtgärderna granskas av kommunen innan bidrag beviljas. Bidrag skall endast beviljas om kommunen finner åtgärderna nödvändiga för att huset efter åtgärderna skall uppfylla de krav i fråga om radonhalt i inomhusluften som med stöd av (1987:10) kan ställas vid ombyggnad, dvs. , som prövar ansökningar om bidrag, kan inte göra någon egen prövning av åtgärdernas effektivitet. Det är således kommunerna som bestämmer vilka åtgärder staten skall subventio- nera. För att korrekt kunna bedöma om en föreslagen åtgärd är effek- tiv eller ej måste radonkällan vara känd. Saknas kunskap om källan kan fel åtgärd lätt komma att väljas. Av redovisning av vilka åtgärder som vidtas, i de fall småhusägare ansökt om bidrag för radonåtgärder i småhus, framgår att ventilationsåtgärder väljs i mer än hälften av alla fall. Bidragsgivningen – , kronor Fördelningen på åtgärder är delvis skattad. Marken är den vanligast förekommande källan till förhöjda radon- halter. För att komma till rätta med markradon är åtgärder som sänker lufttrycket i marken under byggnaden samt tätning effekti- vast. Andra åtgärder kan ibland vara direkt felaktiga. Det faktum att av alla åtgärder utgörs av ventilationsåtgärder tyder på att mindre lämpliga, och i många fall onödigt dyra, åtgärder väljs i stor omfattning. Misstanken om att det inte alltid är de mest effektiva åtgärderna som väljs bekräftas i den undersökning radonutredningen utfört om radonläget i landet bland kommunerna. Av svaren på frågorna i kommunenkät (se kapitel 8) framgår att saneringar sällan följs upp. Där uppföljande mätningar gjorts (i ca 3 500 bostäder) var radon- halten fortfarande för hög, dvs. högre än /m3 luft i mer än en tredjedel av de åtgärdade småhusen! Olämpliga val är i första hand ett informationsproblem, som till delar kan rättas till med utbildning och tydlig information (se kapitel 3). 4.1.6Krav på huset efter åtgärd I nuvarande stödsystem finns ett krav på att kommunen skall be- döma de föreslagna åtgärderna. Man skall bedöma om de är nöd- vändiga för att huset efter åtgärder skall uppfylla de krav som i fråga om radonhalt i inomhusluften som med stöd av (1987) kan ställas vid ombyggnad (enligt byggregler /m3 luft).