sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — dens kulturarv, utveckling av byar och infrastruktur samt miljö- skydd. Strukturstöd till fiskerinäringen utanför mål 1 områdena Inom EU finns ett särskilt strukturstöd till fiskerinäringen utanför de mål 1 områdena. Programmet är uppdelat i fem olika insatsom- råden. Anpassning av fiskeansträngningen Insatsområde 2. Nybyggnation och modernisering av fiskefartyg Skydd och utveckling av akvatiska resurser, vatten- bruk, utrustning i fiskehamnar, förädling och saluförande, insjö- fiske. Kollektiva åtgärder inom det småskaliga kust- och insjöfisket m.fl. åtgärder LIFE – program för miljöprojekt De flesta av Europeiska unionens finansiella instrument har en del som direkt eller indirekt berör miljön, men Life är det enda instru- ment som specifikt stöder utvecklingen och genomförandet av gemenskapens miljöpolitik. Genom Life-Miljö finansieras innovativa pilot- och demonstra- tionsåtgärder som syftar till bl.a. integrering av miljöaspekterna i den fysiska planeringen och markanvändningen, inbegripet i stads- och kustområden och främjande av hållbar hantering av grund- och ytvatten. 7 Fiske och miljö 7.1Miljösituationens betydelse för fisket De former av miljöpåverkan, som främst drabbar fisket, är dels föroreningar såsom övergödning och spridning av giftiga ämnen, dels fysiska och/eller biologiska ingrepp i naturmiljön. Miljöför- ändringarna påverkar nivån på fiskproduktionen och fiskfaunans sammansättning (i allmänhet negativt från fiskets synpunkt) samt fiskköttets lämplighet som föda (genom förekomst av giftiga ämnen). Övergödning (eutrofiering) orsakas genom tillförsel av organiskt material och växtnäringsämnen (i första hand fosfor- och kväve- föreningar). Tillförseln sker främst via vatten, men också via luft. Övergödning har drabbat våra omgivande hav och många sjöar och utgör ett problem, särskilt i vattenområden som direkt påverkas av stora befolknings- och industricentra, slättbygder med intensivt jordbruk etc. Även fjällområden har påverkats i viss utsträckning. Övergödning ökar den biologiska produktionen, vilket i en måttlig omfattning kan vara positivt för fiskets avkastning, men för hög belastning ger upphov till grumling, syrebrist, förändrad artsam- mansättning, döda bottnar mm som påverkar fisket negativt. I Skagerak och har under de senaste 20–40 åren skett stora miljöförändringar. Den totala tillförseln av närsalter har ökat kraftigt. ökade kvävebelastningen fyra gånger och fosforbelastningen tre till sju gånger. upp- visar flera tecken på övergödning, exempelvis en ökning av den naturliga vårblomningen, ökad primärproduktion i västra och södra , och Stora Bält, ökad före- komst av exceptionella blomningar samt en ökad frekvens av nya giftiga mikroalger. Särskilt de båda sistnämnda konsekvenserna av övergödningen skadar fiskfaunan. Till detta kommer att eutrofier- ingsprocessen i viktiga avseenden är självaccelererande. En ökad planktonförekomst har bl.a. gjort vattnet, särskilt i , partikelrikare och därmed mindre genomsläppligt för ljus. Detta har medfört att siktdjupet i stort sett halverats. Botten- vegetationen i kustnära områden uppvisar tydliga tecken på när- ingsrika förhållanden. Speciellt har det skett en markant minskning av djupgränsen för de fastsittande makroalgerna och ålgräset (Zostera ). Vidare uppvisar numera många fjordar och buk- ter höga biomassor av fintrådiga, ettåriga alger. De grund- områdenas stora betydelse som barnkammare och skafferi för kommersiellt viktiga fiskarter påverkas, huvudsakligen negativt, när algvegetationen förändras. Syrgasbrist har blivit vanli- gare och mera långvarig. Efter hand har även sänkta halter under vår och sommar observerats, liksom fiskdöd på grund av syrebrist. Praktiskt taget hela grundare mjukbottenfauna har påverkats . Den syrebrist detta lett till drabbar stationära arter (t.ex. havskräfta i sydöstra ) hår- dare än rörliga eftersom dessa kan fly och återvända när situationen förbättrats. Ändrad bottenfauna innebär givetvis ett förändrat utbud av föda för de bottenlevande fiskarterna, vilket påverkar fisket negativt. Flera ekonomiskt betydelsefulla fiskarter uppvisar för närva- rande svaga bestånd, särskilt i , men det är svårt att avgöra i vilken grad detta beror på miljöstörningar, hårt fisketryck eller naturliga fluktuationer. Att övergödningen spelar en viktig roll torde dock vara odiskutabelt. Torsken visar dålig rekrytering, vilket delvis kan bero på störda lek- och uppväxtområden. Detsamma gäller rödspättan, där bottnar med syrebrist och ökad förekomst av fintrådiga alger kan vara en orsak. I de områden i södra , som drabbats av syrebrist, har beståndet av havskräfta i stort sett försvunnit. Här uppvisar också sandskädda m.fl. arter ökad förekomst av hudsjukdomar. har eutrofierats allt mer, särskilt . Det gäller i hög grad kustvatten men också utsjön. I centrala har ytvattnets kväve- och fosforhalter nästan tredubblats . I är det framför allt djupvattnets näringsinnehåll som har ökat. Tillförseln av näringsämnen har sannolikt ökat tre till sex gånger . Den ökande näringstillgången har åtföljts av en stigande produktion av planktonalger. En tydlig förändring är ökad grumlighet. En annan förändring är att bottendjur nu upp- träder långt talrikare på de grundare bottnarna än i början av 1900- talet. I egentliga djupare delar har utvecklingen varit en annan. Under ett skikt av salt vatten råder en mer eller mindre permanent syrebrist, vilken påverkar en tredjedel av bottenarealen, ca 70 000 km2. Syrebristen är främst en följd av att utlopp är trånga och grunda och ger begränsade möjligheter för inflöde av salt och syrerikt vatten västerifrån. Övergödningen har dock påtagligt förvärrat situationen genom att syrgasförbrukning- en ökat på grund av ökat nedfall av dött planktonmaterial. Övergödningen har påverkat fiskproduktionen i så att den totala biomassan av fisk tycks ha mer än fördubblats . Exempelvis har sill och skarpsill ökat kraftigt, sannolikt genom den ökade tillgången på djurplankton. Även rovfiskar har ökat, t.ex. gös. Övergödningen innebär också ändrad artsamman- sättning. Ett exempel är en i kustnära vatten ökad förekomst av mörtfiskar, men efter hand en allt sämre förekomst av flera eko- nomiskt intressanta arter som t ex gädda och abborre. Övergödningens betydelse för de starkt ökade fiskfångsterna i under är inte klarlagd, men fler- talet forskare bedömer att den har haft en positiv effekt, om än begränsad sådan. ter sig de negativa konsekvenserna allt mer uppenbara. Det är ingen tvekan om att en minskning av när- ingstillförseln är mycket angelägen från fiskets synpunkt. Förändringarna i de djupare delarna av hotar inte bara bottenfaunan utan även den fisk som uppehåller sig där. Vatten av den salthalt, som torsken behöver för sin fortplantning, finns endast i djupområden i södra . Där råder numera ofta så svår syrebrist att torskäggen dör, vilket tillsammans med ett hårt fiske bidragit till att torskbestånd minskat drastiskt se- dan mitten av . Syrebristen har ett direkt samband med de väderberoende inflödena av salt, syrerikt vatten västerifrån. Dessa inflöden har varit begränsade under en följd av år. Situa- tionen förbättrades emellertid 1993, men effekten på torskre- produktionen av detta begränsades till . Därefter hade syrgasen i det inströmmande vattnet till stora delar förbrukats och situationen återgick till det tidigare kritiska läget och sådan har situationen varit . blev övergödning ett påtagligt problem i många sjöar. I första hand drabbades naturligt högproduktiva sjöar belägna i näringsrika områden och nära tätorter. är problemet av mindre omfattning. Flertalet kraftigt över- gödda sjöar är mycket små. Endast sex är större än 400 ha. Här ingår dock delar av (Dättern) och (Hem- och Mellanfjärden). Andra för fisket värdefulla sjöar med övergöd- ningsproblem är och i samt Roxen och Glan i . Det största hotet mot merparten av den svenska fiskfaunan i söt- vatten utgörs av det sura nedfallet, som till betydande delar orsakas av svavel- och kväveutsläpp utanför våra gränser. I första hand drabbas näringsfattiga vatten i de övre delarna av vattensystemen, medan näringsrika vatten på välbuffrade jordar är motståndskraf- tiga. Av landets totalt ca 96 000 sjöar beräknas vara påtagligt försurade och uppvisar skador på fiskfaunan. Av totalt vattendrag bedöms 30–vara för- surade. I ca 7 000 av de försurade sjöarna och i vatten- drag upprätthålls en acceptabel vattenkvalitet genom kalkning. Andelen försurade vatten är störst i och . I de rinnande vattnen utgör surstötar, främst under snösmältningen, ett stort hot mot fiskfaunan, även i stora delar av . Olika slags miljögifter, t.ex. tungmetaller och klororganiska sub- stanser, tillförs våra hav och påverkar fiskfaunan. Dessa förore- ningar är ofta långlivade och ackumuleras till allt högre koncentra- tioner i levande organismer, t.ex. i feta fiskar som lax och sill. De giftiga ämnena påverkar havsorganismerna på olika sätt, t.ex. genom störningar i tillväxt- och fortplantningsmekanismerna. Hur stora skador som redan skett på bestånden är svårt att bedöma, men kraftiga reproduktionsstörningar har konstaterats bl.a. utanför petrokemiska industrier. Koncentrationerna av giftiga ämnen är större i än i . Halterna av vissa ämnen har i flera fiskarter passerat rekommenderade gränsvärden. Detta gäller framför allt lokalt, i särskilt belastade områden, men också mer generellt såsom för sill i delar av och torsklever i södra . Effekterna i av tungmetaller och klororganiska sub- stanser såsom PCB, DDT och dioxiner är svårbedömda. I Öster- sjön är däremot situationen mer allvarlig. I detta innanhav har det skett stora utsläpp från många länder. Med låg utspädning har koncentrationerna av föroreningar ökat. har dock utsläppen av flera ämnen kraftigt redu- cerats. Sådana nivåer, som kan förekomma i insjöfisk och påverka lämpligheten som föda, påträffas normalt inte i . Ett mycket allvarligt problem för laxen i är sjukdoms- syndromet. M74, som kan vara miljögiftsbetingad. Den yppar sig i form av beteendeförändringar såsom balansrubbningar samt genom nedsatt fertilitet Ett intensivt forskningsarbete har genomförts för att utröna karaktären av och orsakerna bakom M 74. Allvarlig påverkan på fiskfaunan i havet och därigenom på fisket har skett genom vattenkraftsutbyggnad och liknande ingrepp i vattendrag som utgör lek- och uppväxtområden för lax och havs- öring. Detta är huvudorsaken till de vilda laxstammarnas prekära situation i . Därtill kommer överfiske och M 74 som akuta hot. Fisket skadas också av andra storskaliga ingrepp i vattenmiljön. Muddring, tippning, utfyllnad och liknande ingrepp är vanligt förekommande, inte minst i grunda vikar, skärgårdsområden etc. Genom sin höga frekvens och genom att framför allt drabba viktiga lek- och uppväxtområden har sådan miljöförstörelse en negativ inverkan på fisket. Denna förstärks i många fall av att småbåtshamnar, industri- och bostadsbebyggelse o.d. kommer till stånd i de drabbade områdena. Olja och oljeprodukter når haven vid utvinning, transporter, raffinering etc. och vid användning i fordon (via dagvatten), anläggningar etc. Den kontinuerliga föroreningen vid normaldrift tycks inte påverka fiskfaunan negativt, annat än lokalt. Däremot utgör risken för större olyckor, haverier etc. ett potentiellt hot mot fisket. I finns också stora mängder dumpade kemiska stridsmedel från . Effekterna av de havsbaserade vindkraftverkens eventuella påverkan på fiskens miljö är till stor del okända men undersökningar i samband med vindkrafts- etablering bl.a. på Lillgrund har inletts. Genom bl.a. ökad urlakning av metaller och förhöjda halter i ytvattnen sker en ökad anrikning av metaller i fisk. Ett problem i detta avseende är kvicksilver. De svenska utsläppen har kraftigt reducerats, men tidigare utsläpp från främst kloralkaliindustrier ligger lagrade i marken och transporteras ut i sjöar och vattendrag. Kvicksilvertransporten till sjöarna har på så sätt ökat . Trots utsläppsreduktionerna ökar alltså mängden kvicksilver i marken. För att halterna i fisk skall minska långsiktigt, krävs att nedfallet reduceras i jämförelse med dagens nivå, vilket inte är realistiskt på kort sikt. I de näringsrikare sjöarna, där i vissa fall ett yrkesfiske förekommer, är kvicksilver- halterna däremot låga. Några av dessa sjöar, i synnerhet , var tidigare påtagligt belastade av punktutsläpp, men efter det att industriprocesser ändrats har dessa utsläpp upphört och kvick- silverhalten i fisk minskat. Fiskbestånden i sjöar och vattendrag påverkas negativt även av andra miljöstörningar av vilka flera funnits . Vatten- kraftsutbyggnad och annan vattenreglering har bl.a. medfört art- förändringar och produktivitetsminskningar i sjöar. I nästan alla vattendrag i inlandet är fiskbestånden innestängda mellan dammar. De naturliga avrinningsförhållandena i vattendragen har förändrats påtagligt. Fiskfaunan har i hög grad utarmats genom alla dessa ingrepp. Flottrensning, fellagda vägtrummor och förstörda lek- bitoper är exempel på allvarliga miljöstörningar. Skogsbruket medför negativa effekter i form av bl.a. ändrad avrinning, minskad näringstillgång, ökad försurning och minskade skyddsmöjligheter för fisken, främst i små rinnande vattendrag. Skogsbilvägar blir ofta definitiva vandringshinder för fisk. Jordbruket orsakade tidigt stor skada på fiskbestånden genom utdikningar och sjösänkningar. Dagens negativa påverkan utgörs huvudsakligen av tillförsel av växtnäring och bekämpningsmedel samt rensningar och vattenuttag i vattendrag. och skarv anses som ett särskilt problem för fisket. Sälpo- pulationens indirekta effekter på fisket har inte varit föremål för någon utförligare analys i . Hur sälarnas konsumtion för- delar sig på arter och storlek på fisk är dåligt känt. Utan sådana data är det svårt att beräkna i vilken utsträckning konsumtionen kan ha betydelse för fiskrekryteringen. Kustfiskets stora problem när det gäller säl är de mycket omfattande skador som sälarna gör på nästan alla typer av fiskerdskap. Skarvskador inom fisket har blivit ett växande problem, både längs kusten och i vissa insjöar. Påverkan på fisk och fiske kan ta sig uttryck dels genom att fisk skadas i fångstredskapen, dels genom att skarven konkurrerar med fiskaren om tillgängliga resurser. Skador på fångad fisk är lätta att observera och är vanligt förekommande på många håll. Effekter på fiskbestånd av skarvrelaterad dödlighet är svårare att studera och belägga på ett vetenskapligt korrekt sätt. 7.2Fiskets inverkan på miljön Fiske och fiskevård kan påverka miljön på olika sätt, både direkt och indirekt. Påverkan är i allmänhet inte särskilt långtgående och generellt får fiskesektorn anses vara jämförelsevis väl anpassad till miljövårdens krav. Det finns dock anledning att uppmärksamma vissa frågor. En viktig miljöeffekt följer av själva syftet med fisket, nämligen att beskatta en eller flera arter. Beskattningen kan leda till balans- förskjutningar inom det akvatiska ekosystemet. Effekterna blir mer uttalad ju större beskattningen är. Både djurarter högre upp (t.ex. fiskätande fåglar) och längre ned i näringskedjan (t.ex. bottenfaunan) kan påverkas. Ett alltför hårt fiske leder normalt inte till att ett bestånd redu- ceras till nivåer där risk för utrotning uppstår. Även utan begräns- ningar av fisket avtar i allmänhet fisketrycket av praktiska och eko- nomiska skäl innan denna nivå nås om inte subventioner eller annat stöd gör det möjligt att fortsätta ett olönsamt fiske. utfiskning har dock medfört att flertalet ekonomiskt viktiga fiskbestånd är svaga . Ett exempel är den vilda laxen i som drabbas hårt av ett fiske som är dimensionerat efter den rika förekomsten av odlad lax. En liknande situation råder i . Bifångster av dels andra fiskarter än målarterna, dels ungfisk av målarterna är ett stort generellt problem inom fisket. Det är givet att stora bifångster av ungtorsk inte underlättar rekryteringen till det sviktande fiskbara beståndet av torsk i t.ex. . Hittillsvarande resultat tyder på att bifångsterna varierar kraftigt, bl.a. beroende på var och hur fisket bedrivs. Bifångster utgör ett problem även genom att de oftast slängs tillbaka i havet och därmed bidrar till övergödningen. Bifångsterna av eller skador på fåglar och däggdjur förekommer bl.a. i drivgarn. Tumlaren är en hotad art, särskilt i . Fis- ket kan också ge upphov till direkt fysiska ingrepp i miljön framför allt vid bottentrålning. Pågående undersökningar tyder dock på att påverkan av bottnarna är begränsad, t.ex. vad gäller bottenfaunans artsammansättning och biomassa men bifångsterna fiskungar och småkräftor kan vara betydande. Andra miljöproblem, som har något lägre dignitet, är nedskräp- ning slitage, störning av djurlivet etc. i samband med fiske. Fiskevårdsåtgärder är generellt sett positiva för miljön, men kan i vissa fall innehålla inslag som är tveksamma eller t.o.m. negativa från allmän miljövårdssynpunkt. Exempel på sådana fiskevårds- ätgärder kan vara direkta ingrepp i miljön (t.ex. för att förbättra lekbiotoper i ett vattendrag), utsättning av fisk (som kan sprida sjukdomar samt främmande fiskarter och fiskstammar). En tidigare använd metod var rotenonbehandling (för att slå ut det existerande fiskbeståndet i en sjö och ersätta det med för fisket intressantare arter). Samhällets regelsystem (t.ex. tillståndsplikt) och etablerad praxis gör dock att de negativa effekterna av sådana fiskevårdsåt- gärder i allmänhet begränsas till vad som kan accepteras från miljö- vårdssynpunkt. 7.3Svenska miljömål- delmål och åtgärdsstrategier Regeringen överlämnade propositionen Svenska miljömåldelmål och åtgärdsstrategier(2000/2001:130). Regering- ens övergripande mål för det miljöpolitiska arbetet är att de stora svenska miljöproblemen ska vara lösta inom en generation – . I propositionen föreslår regeringen en ny struktur för arbetet med miljömål i . Femton nya nationella mål anger det tillstånd i miljön som regeringen vill uppnå och som kommer att vara styr- ande för arbete . Av dessa är det är främst målen Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans samt levande kust och skärgård och Storslagen fjällmiljö som berör denna utredning. Delmålen beskrivs samman- fattningsvis nedan. Levande sjöar och vattendrag Sjöar och vattendrag skall vara ekologiskt hållbara och deras varia- tionsrika livsmiljöer skall bevaras. Naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets ekologiska och vattenhushållande funktion skall bevaras som förut- sättningar för friluftsliv värnas. Enligt regeringens bedömning innebär det bl.a. följande: Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som kan hota biologisk mångfald introduceras inte. Sjöars, stränders och vattendrags stora värden för natur- och kulturupplevelser samt bad- och friluftsliv värnas och utvecklas hänsynsfullt och långsiktigt. Fiskar och andra arter som lever i eller är direkt beroende av sjöar och vattendrag kan fortleva i livskraftiga bestånd. Gynnsam bevarandestatus upprätthålls för livsmiljöer för hotade, sällsynta eller hänsynskrävande arter samt för naturligt förekommande biotoper med bevarandevärden. Hotade arter har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom sina naturliga utbredningsområden så att långsiktigt livskraftiga populationer säkras. Biologisk mångfald återskapas och bevaras i sjöar och vatten- drag. Hav i balans samt levande kust och skärgård och skall ha en långsiktigt hållbar produk- tionsförmåga och den biologiska mångfalden skall bevaras. Kust och skärgård skall ha en hög grad av biologisk mångfald, upplevel- sevärden samt natur- och kulturvärden. Näringar, rekreation och annat nyttjande av hav, kust och skärgård skall bedrivas så att en hållbar utveckling främjas. Särskilt värdefulla områden skall skyddas mot ingrepp och andra störningar. Enligt regeringens bedömning innebär det bl.a. följande: Hotade arter och stammar har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom sina naturliga utbredningsområden så att långsik- tigt livskraftiga populationer säkras. Gynnsam bevarandestatus upprätthålls för livsmiljöer för hotade, sällsynta och hänsynskrävande arter samt för naturligt förekommande biotoper med bevarandevärde. Kust- och skärgårdslandskapets naturskönhet, naturvärden, kulturmiljövärden, biologiska mångfald och variation bibehålls genom ett fortsatt varsamt brukande. Som upplysning kan nämnas att avslutade , vars syfte har varit att samman- ställa och förbättra kunskapen om den svenska kustens och skär- gårdens natur och naturvårdsvärden samt att lägga fram en riks- täckande bevarandestrategi. I har grunda bottnar identifierats som en särskilt viktig marin biotop både när det gäller hög biodiversitet och betydelse som uppväxtområde för fisk. miljöer har inventerats men skyddas i mycket mindre utsträckning än biolo- giskt intressanta miljöer på land. Fjällen skall ha en hög grad av ursprunglighet vad gäller biologisk mångfald, upplevelsevärden samt natur- och kulturvärden. Verk- samheter i fjällen skall bedrivas med hänsyn till dessa värden och så att en hållbar utveckling främjas. Särskilt värdefulla områden skall skyddas mot ingrepp och andra störningar. Bland miljökvalitetsmålen för fjällen finns bl.a. också att fjällens biologiska mångfald bevaras och att lokala bestånd av fisk och andra vattenlevande arter i fjällens sjöar och vattendrag bibehålls. Riksdag och regering har slagit fast miljömål på fiskets område enligt vilket fisk och skaldjur och deras näringsorganismer skall bevaras i livskraftiga, naturligt reproducerande bestånd. För att slå vakt om den biologiska mångfalden krävs att också inomartsvaria- tionen bevaras. Denna är betydande hos flera fiskarter – t.ex. lax – som reproducerar sig i lokala, från varandra åtskilda stammar. Det ligger i hög grad i fiskets eget intresse att den biologiska mångfalden bevaras. Som framgår av tidigare avsnitt påverkas mångfalden negativt av dels störningar i vattenmiljön, dels av fisket som sådant. arbetar aktivt, genom bl.a. FoU-insatser, fiske- reglering och upprättande av genbanker, för att bevara den mest hotade delen av mångfalden inom fiskeområdet. Det gäller i första hand de vilda laxstammarna, flodkräftan och malen. har publicerat en rapport om intro- duktion av främmande arter i svenska sjöar och vattendrag (Rapport 4941). I rapporten presenteras kunskapsläget om främ- mande arter i limniska miljöer och de risker som introduktioner av främmande arter kan innebära. har kunskapssammanställ- ningar tagits fram över introduktion av främmande arter i marin miljö (Rapport 4351) och landmiljö (Rapport 4658). (Naturvårds- verket har en policy för introduktion och spridning av främmande organismer (1997)). Åtgärdsprogram för hotade arter En viktig del i bevarandet av den biologiska mångfalden i hav, kustområden, insjöar och vattendrag utgörs av insatser som syftar till att upprätthålla livskraftiga populationer av de i dessa naturtyper naturligt förekommande arterna. För hotade arter som inte kan bevaras eller återhämta sig genom generella naturvårdsåtgärder, som t.ex. områdesskydd, utan är i behov av mer specifika insatser för sin fortlevnad upprättar Natur- vårdsverket åtgärdsprogram. I åtgärdsprogrammen redovisas för- utom status, utbredning, ekologi och hotfaktorer de åtgärder som är nödvändiga att vidta för bevarande, kostnaderna för detta, samt vem som är ansvarig för genomförandet av åtgärderna. och har gemensamt tagit fram åtgärdsprogram för följande arter: flodkräfta, mal, grönling, sand- krypare, vårlekande siklöja, nissöga, flodpärlmussla och storskalle- löja. För följande arter/biotoper finns förslag till åtgärdsprogram, alternativt planeras framtagande av programtexter: groplöja, syd- svensk storröding, asp, stör, kustharr, havsnejonöga, flodnejonöga, fisktomma sjöar och enartssjöar i fjällen för /öring. I samarbete med IBSFC och ICES har och gett ut , en kartläggning och beskrivning av vattendrag i med bestånd av vild lax.