sou · GPB314d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Så kan t.ex. en 30-årig man straffritt ha samlag med en 15-årig flicka under förutsättning att flickans medverkan är frivillig i alla avseenden och att parterna inte står i ett sådant förhållande till varandra att det kan bli fråga om sexuellt utnyttjande eller sexuellt utnyttjande av underårig (6 kap. 3 och 4 §§ BrB). Om ett generellt absolut förbud mot sexuell posering införs medför alltså detta att mannen straffritt skulle kunna ha samlag med flickan, men riskera att begå ett sexualbrott i det fall flickan före samlaget i syfte att väcka bådas sexualdrift klär av sig inför honom, dvs. utför en sexuell posering. Flickans samtycke skulle vara av betydelse vid den straffrättsliga bedömningen av om samlaget var frivilligt, men inte vid bedömningen av poseringen. Ett poserings- förbud måste alltså begränsas på något sätt. Sexualbrott mot vuxna 257 Ett absolut förbud bör begränsas till att avse vissa typiska former av allvarliga utnyttjanden i pornografiska sammanhang Ett absolut förbud mot användande av ungdomar mellan för sexuell posering innebär att den underårige i detta fall fråntas sin sexuella självbestämmanderätt. menade, som framgått, att anlitande av underåriga i pornografisk föreställning eller som modeller för pornografiskt material eller liknande, regelmässigt innehåller inslag av utnyttjande. Kommittén nämnde att kvinnor mellan är verksamma på sexklubbar och ansåg att det inte var tillfredsställande att bestämmelsen (i 7 § andra stycket) tillät barn att frivilligt att medverka i sådan verksamhet. För att få en uppfattning om bl.a. sexklubbarnas verksamhet och omfattning har kommittén, genom en enkät, inhämtat upplysningar från landets polismyndigheter samt från vissa socialförvaltningar. Informationen genom enkäten har kompletterats med dels intervjuer med företrädare för samt åklagar- och polismyndighet, dels studiebesök på sexklubbar. I kapitel 12 lämnas en utförlig redovisning av det insamlade materialet. När det gäller påståendet om att kvinnor arbetar på klubbarna framgår bl.a. följande av materialet. Åldern på de kvinnor som är verksamma på sexklubbarna varierar från till , med tyngdpunkten förlagd till de yngre åldrarna. Kvinnorna är inte sällan under när debuten på sexklubben sker. Det finns enligt polisen i obekräftade uppgifter på att omyndiga arbetar på klubbarna med hjälp av falska legitimationer. Det finns även uppgifter om att minderåriga kvinnor arbetar på sexklubbar i . De skadliga verkningar som kvinnor på sexklubbarna riskerar att drabbas av och som skulle kunna motivera ett absolut förbud på detta område beskrivs i det nyssnämnda kapitlet. Risken för sådana skador är naturligtvis större för kvinnor . Beskrivningen bör i allt väsentligt gälla också då ungdomar i vissa fall utför sexuell posering utanför sexklubbsmiljön. Beträffande anlitande av underåriga som modeller för pornografiskt material visar forskning att om den sexuella handlingen dokumenteras på bild eller film kan detta medföra ytterligare en skadlig effekt, nämligen det livslånga traumat att ständigt leva med vetskapen om att finnas filmad i en förnedrande situation som kan spridas såväl nationellt som internationellt. Det har framkommit att barn som har förmåtts att utföra sexuella handlingar, t.ex. posering, i samband med framställning av 258 Sexualbrott mot vuxna pornografiska bilder riskerar ett trauma, med stark ångest som följd.97 Resonemanget kan i viss mån överföras till situationer som synes mer oskyldiga, t.ex. då unga kvinnor viker ut sig i tidningar. Som ytterligare skäl att införa ett absolut förbud att använda underåriga som modeller för pornografiskt material kan man anföra att ett väsentligt avsteg från regeln, att den som har uppnått i princip själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar, redan har tagits genom bestämmelsen i barnpornografibrottet i 16 kap. 10 a § BrB. Ansvar för barnpornografibrott kan, som nämnts, komma ifråga också om en barnpornografisk bild har framställts utan att man kommit i konflikt med bestämmelserna i 6 kapitlet , dvs. utan att ett sexualbrott över huvud taget har blivit begånget. Det kan t.ex. var fråga om fall då en person helt frivilligt har ställt upp som modell vid framställning av pornografiska bilder. Uttrycket barnpornografisk omfattar sålunda ett vidare område än skildringar av sexualbrott. Om en 19-årig man förmår en 17-årig kvinna att sexuellt posera för honom gör han sig sålunda, enligt den gällande ordningen, inte skyldig till sexuellt ofredande under förutsättning att det varit fråga om helt frivillig medverkan från kvinnans sida. Om mannen emellertid fotograferar kvinnan under poseringen gör han sig troligtvis skyldig till barnpornografibrott. Något utrymme för att vid åtalsprövningen ta hänsyn till den ringa skillnaden i ålder finns inte beträffande detta brott (jfr 6 kap. 13 § BrB). Vid bedömning av om barnpornografibrott föreligger är alltså den underåriges eventuella samtycke till fotograferingen utan betydelse. Det kan synas svårt att motivera varför 17-åringens behov av skydd i detta fall anses vara större beträffande fotograferingen än den sexuella poseringen som sådan. Detta också med beaktande av att de två brotten – sexuellt ofredande och barnpornografibrottet – kan sägas ha skilda skyddsintressen. Barnpornografibrottet anses, som nämnts tidigare, utgöra en straffvärd kränkning mot barn över huvud taget och inte endast mot det avbildade barnet. Mot bakgrund av det anförda anser kommittén att det finns ett behov av att stärka skyddet för ungdomar mot att användas i vissa pornografiska sammanhang. Det bör råda ett absolut förbud beträffande vissa typiska former av allvarliga utnyttjanden i pornografiska sammanhang, i den meningen att ett eventuellt samtycke från den underårige inte innebär att gärningsmannen befrias från straffrättsligt ansvar. Sådana allvarliga sexuella exploateringar av underåriga kan 97 Se t.ex. och , Barn som inte berättar: Om att utnyttjas i barnpornografi, , 1996, s. 21. Sexualbrott mot vuxna 259 sägas förekomma vid framställningar av pornografiska bilder och på sexklubbar. Posering på sexklubbar lär regelmässigt ske mot ersättning. Det finns enligt kommitténs mening skäl att låta ett absolut förbud också omfatta sexuell posering mot ersättning i andra sammanhang. Det bör inte krävas att ersättningen skall ha utgått eller utlovats till den underårige. Bestämmelsen bör alltså vara tillämplig också då ersätt– ningen har utlovats eller utgått till en annan person. Bestämmelsens tillämpningsområde anknyter i detta avseende – i likhet med bestämmelsen om förbud mot köp av sexuella tjänster av ungdomar – till uttrycket kommersiell sexuell exploatering enligt Världskongress i mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Utanför dessa områden bör den underårige med stigande ålder och mognad tillerkännas ett visst ansvar och självbestämmanderätt. Kriminaliseringen bör här omfatta de fall av posering som annars kan skada hans eller hennes utveckling. Det blir med andra ord fråga om en helhetsbedömning, vid vilken domstolen skall beakta att barn som är med stigande ålder bör få ta ansvar för sina sexuella handlingar. Vid domstolens bedömning bör hänsyn tas till bl.a. den underåriges mognadsnivå, förhållande till gärningsmannen, handlingens karaktär och om eller på vilket sätt den underårige förmåtts till handlingen. Bedömningsgrunden anknyter med andra ord till den prövning som skall göras enligt bestämmelsen i 6 kap. 7 § andra stycket BrB. Genom ett absolut förbud beträffande sådan sexuell posering som är ett led i en framställning av pornografisk bild erhålls en bättre överensstämmelse mellan barnpornografibrottet och sexualbrotten. Låt vara att barnpornografibrott i vissa fall kan föreligga också då den avbildade personen har fyllt , om hans eller hennes pubertets- utveckling inte är fullbordad. Ett sådant förbud innebär en utvidgning i förhållande till gällande rätt. Förbudet träffar också fall där jämnåriga ungdomar prövar sin sexualitet genom att fotografera varandra i intima situationer. Utvidgningen bör därför kombineras med att bestämmelsen om särskild åtalsbegränsning görs tillämplig även i dessa fall. Den bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.3. I sammanhanget kan anmärkas att det finns skäl att överväga att införa en åtalsbegränsning i dessa fall också beträffande barnporno- grafibrottet. 260 Sexualbrott mot vuxna Gärningsmannens handlande bör beskrivas som ett främjande Gärningsmannens handlande bör beskrivas som främja till skillnad från gällande rätts krav på förmå. I uttrycket förmå ligger, som nämnts, ett krav på åtminstone något mått av aktivitet i form av fysisk eller psykisk påverkan. I det fall den underårige tar initiativet till handlingen utan någon som helst aktiv påverkan från gärningsmannens sida, är alltså kravet inte uppfyllt. I uttrycket förmå ligger vidare, som framgått, ett krav på orsakssamband och syfte hos gärningsmannen. Enligt kommitténs mening riskerar vissa straffvärda handlingar att falla utanför bestämmelsens tillämpningsområde om kravet på förmå behålls, t.ex. då den underårige helt på eget initiativ och frivilligt uppsöker en sexklubb och ber om att få utföra en posering på scen eller då den underårige i och för sig utlovas betalning för sin posering men hade poserat också i det fall någon betalning inte hade utlovats. I en ny bestämmelse bör alltså ordet förmå ersättas av främja. Enligt normalt språkbruk främjas en handling, när någon har gjort något som underlättar eller åtminstone var ägnat att underlätta handlingens utförande. Vägledning i frågan om vad som mer konkret avses med begreppet, får hämtas från tillämpningen av koppleriparagrafen. Begreppet bör i princip ha samma innebörd i de olika paragraferna. Ett främjande bör sålunda kunna bestå i t.ex. att någon skapar möjlighet för eller underlättar för en underårig att posera genom att ställa en lokal till förfogande för poseringen. Om en underårig på eget initiativ uppsöker en nattklubb och framställer önskemål om att få utföra ett striptease-framträdande på klubben, bör alltså klubbägaren anses ha främjat poseringen om han låter henne utföra framträdandet. I likhet med koppleribrottet bör det inte krävas att en posering kommit till stånd i det enskilda fallet. Även psykisk påverkan, som inte är alltför obetydlig, bör kunna utgöra ett främjande. Härunder faller att förmå eller förleda en ungdom att posera. Rent allmänt bör det dock, i enlighet med gällande praxis på koppleriområdet, krävas att en sådan psykisk påverkan verksamt bidrog till att den underårige poserade. Om det inte kan uteslutas att den underårige fattade det avgörande beslutet självständigt, bör ansvar för främjande genom psykisk påverkan inte kunna komma ifråga.98 Detta hindrar naturligtvis inte att ansvar kan utkrävas på den grunden att ett främjande har skett på något annat sätt. 98 Jfr NJA 1982 s. 198. Sexualbrott mot vuxna 261 Straffrättsligt ansvar bör inträda för den som främjat att den underårige att företar poseringen, oavsett om gärningsmannen handlar för egen sexuell tillfredsställelse skull eller ej. Kommitténs bedömning: Straffskalan bör vara böter eller fängelse i högst . Detta innebär en skärpning jämfört med vad som föreskrivs i straffbestämmelsen om förförelse av ungdom. Kommittén menar att straffskalan bör vara böter eller fängelse i högst . Straffskalan motsvara den som förvarande gäller beträffande straffbestämmelsen om sexuellt ofredande (6 kap. 7 § andra stycke BrB). Det är emellertid en straffskärpning jämfört med vad som föreskrivs i straffbestämmelsen om förförelse av ungdom (6 kap. 10 § BrB), nämligen böter eller fängelse . Enligt kommitténs mening har köp av sexuella tjänster av underåriga generellt sett ett högre straffvärde än om sådana handlingar riktar sig mot vuxna personer. Detta bör komma till uttryck i bestämmelsens straffskala.