sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — Mönsterskydd enligt svensk rätt Det rättsliga skyddet för mönster regleras av mönsterskyddslagen (1970:485). I mönsterskyddsförordningen (1970:486) finns närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen. Med mönster förstås förebilden för en varas utseende eller för ett ornament. I modernt språkbruk används ofta uttrycket design. Det rättsliga skyddet för ett mönster uppkommer genom regi- strering hos . Genom registreringen får den som skapat mönstret eller hans eller hennes rättsinnehavare (mönsterhavaren) ensamrätt att yrkesmässigt utnyttja mönstret (mönsterrätt). För att skall registrera ett mönster krävs att mönstret väsentligen skiljer sig från vad som har blivit känt före dagen för ansökan om registrering. således uppfylla ett skillnadskrav och ett nyhetskrav. Vid bedömningen om nyhetskravet är uppfyllt skall beaktas allt som tidigare blivit allmänt tillgängligt, vare sig detta skett genom avbildande, utställande, saluhållande eller på annat sätt. Även ett inte allmänt tillgängligt mönster anses som känt, om mönstret framgår av en till inkommen ansökan om patent eller om varumärkes- eller mönsterregistrering och mönstret blir allmänt tillgängligt under handläggningen. Vid granskningen av en ansökan om mönsterregistrering skall göra en förprövning om det finns s.k. relativa registreringhinder mot ansökan; exempelvis får mönstret inte registreras om det i mönstret utan tillstånd har tagits in något som inte väsentligen skiljer sig från någon annans registrerade mönster eller något som kan uppfattas som någon annans firma eller varumärke. Vidare skall ta ställning till om det finns s.k. absoluta registreringshinder mot ansökan; registrering får inte ske om mönstret eller dess utnyttjande strider mot goda seder eller allmän ordning. Om inte finner något hinder mot registreringen av mönstret skall ansökan kungöras för att möjliggöra invändning. Genom invändningsförfarandet ges allmänheten möjlighet att åberopa registreringshinder mot ansökan från kungörelsedagen. Efter fristens utgång tas ansökan upp till fortsatt prövning. Bifaller ansökan om registrering skall mönstret tas in i mönsterregistret och registreringen kungöras. Patent- och registreringsverkets beslut att avslå en ansökan om registrering kan överklagas av sökanden. Ett beslut med anledning av en invändning mot registrering får överklagas av den av sökanden eller invändaren som beslutet har gått emot. Patent- och registreringsverkets beslut överklagas till Patentbesvärsrätten vars avgöranden överklagas till Regeringsrätten. Det rättsliga skyddet för ett registrerat mönster är tidsbegränsat. Registreringen gäller från den dag då ansökan om registrering gjordes. Den kan på begäran förnyas för ytterligare två femårsperioder. Den längsta sammanlagda skyddstiden är således . Registreringen av ett mönster kan hävas av allmän domstol, om mönstret har registrerats i strid mot något registrerings-hinder och hindret kvarstår. Mönsterrätten innebär – med vissa undantag – att ingen utan samtycke av mönsterhavaren får yrkesmässigt utnyttja mönstret genom att tillverka, införa till , bjuda ut, saluhålla, överlåta eller hyra ut en vara vars utseende inte väsentligen skiljer sig från mönstret eller som i sig har upptagit något som inte väsentligen skiljer sig från detta. Mönsterrätten omfattar inte utnyttjande av en vara, om den av mönsterhavaren eller med dennes samtycke har förts ut på marknaden inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Om någon gör intrång i en mönsterrätt (mönsterintrång) kan mönsterhavaren vid allmän domstol väcka talan bl.a. om ersättning och förbud vid vite att fortsätta intrånget. Mönsterintrång kan även föranleda straffansvar. Enligt 10 § upphovsrättslagen (1960:729) gäller upphovsrätt till ett verk även om det har registrerats som mönster. Denna bestämmelse innebär således en möjlighet till dubbelt skydd. Man kan på liknande sätt få skydd enligt både mönsterskyddslagen och varumärkeslagen (1960:644) eller enligt både mönsterskyddslagen och patentlagen (1967:837). kan det bli aktuellt att införa bestämmelser om rättsligt skydd för bruksmodeller. Kommissionen har lagt fram ett förslag till ett direktiv om tillnärmning av de rättsliga ordningarna för bruksmodellskydd för uppfinningar, KOM (97) 691 slutlig (EGT C 36, , s. 13). En ytterligare form av dubbelt skydd kan därför bli möjligt. Mönsterskyddslagen utarbetades i nära nordiskt samarbete. Det innebar att stora likheter uppnåddes mellan de nordiska mönsterskyddslagarna. är anslutet till Paris- konvention för skydd av den industriella äganderätten. Där stadgas bl.a. att industriella mönster och modeller skall skyddas i alla länder som är anslutna till konventionen. har även tillträtt den s.k. Locarnoöverenskommelsen angående ett internationellt klassificeringssystem för mönster. Vidare är genom sin anslutning till (, WTO) bundet till Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (). Mönsterrätten behandlas i artiklarna 25 och 26. I dessa artiklar anges generella regler för vilka krav som skall gälla för mönsterskydd och vilket skydd som skall tillhandahållas. Bilaga 1 SOU 2001:68 och rådets direktiv /71/EG av om mönsterskydd (EGT L 289, 28.10.1998, s. 28) antogs för att åstadkomma en tillnärmning av medlemsstaternas mönsterskyddsrätt. I ingressen till direktivet anges bl.a. att en sådan tillnärmning är nödvändig för att den inre marknaden skall kunna fungera på ett smidigt sätt (tredje punkten). Det anges emellertid också att det inte är nödvändigt att åstadkomma en fullständig tillnärmning av medlemsstaternas mönsterskyddslagar. Tillnärmningen begränsas därför till att gälla de regler som mest direkt inverkar på den inre marknadens funktion, medan medlems- staterna får behålla sin frihet att lagstifta om ansvar, ersättnings- skyldighet m.m. (femte punkten). Vidare får medlemsstaterna bestämma förfaranderegler vid registrering, förnyelse och ogiltigförklaring samt regler om rättsverkan av en ogiltigförklaring (sjätte punkten). Direktivet innehåller bl.a. följande. I artikel 1 anges några för direktivet grundläggande definitioner, bl.a. definitionen av mönster. I artikel 3 anges de skyddskrav som medlemsstaterna skall upprätthålla, bl.a. att ett mönster skall skyddas i den mån det är nytt och särpräglat. I artiklarna 4 och 5 anges närmare hur nyhetskravet respektive kravet på särprägel skall vara utformat. Artikel 6 reglerar dels när ett mönster skall anses ha offentliggjorts, dels hur artiklarna 4 och 5 skall tillämpas när det gäller offentliggörande. I artikel 7 utesluts mönsterrätt för vissa mönster till följd av teknisk funktion och mönster för mekaniskt sammanfogande delar. I artikel 10 anges att skyddstiden för ett registrerat mönster skall vara från den dag då ansökan om registrering lämnades in och att tiden skall kunna förlängas med en eller flera femårsperioder till sammanlagt . Under arbetet med direktivet gick det inte att lösa frågan om på vilket sätt mönsterskyddet för reservdelar skall vara utformat. Artikel 14 innehåller därför en övergångsbestämmelse enligt vilken medlemsstaterna ges rätt att behålla sina bestämmelser om användning av ett mönster till reservdelar. Medlemsstaterna har även rätt att anta nya bestämmelser, förutsatt att syftet med dessa är att liberalisera marknaden för reservdelar. I artikel 18 anges att kommissionen skall analysera följderna av direktivets bestämmelser och lägga fram ett förslag till bestämmelser om reservdelar och andra ändringar som kommissionen anser Medlemsstaterna skall ha genomfört direktivet . Internationell registrering av mönster för den intellektuella äganderätten (, ) administrerar ett internationellt registreringssystem för mönster. Systemet inrätta- des ursprungligen enligt Haagöverenskommelse om internationell deponering av mönster. Haagöverenskommelsen har reviderats genom flera överenskommelser. har 29 länder tillträtt Haagöverenskommelsen. Dessa länder bildar en särskild union för den internationella registreringen. är ett av de länder som tillämpar ett system med en omfattande förprövning av mönsterskyddsansökningar och som därför inte har ansett det möjligt att tillträda överenskommelsen. Samma förhållanden gäller för bl.a. , och samt och . En ansökan om internationell registrering av ett mönster görs hos . I sin ansökan skall sökanden ange i vilka länder han eller hon önskar skydd för sitt mönster. Om internationell registrering beviljas får den samma rättsverkningar som om samtliga formaliteter uppfyllts enligt nationell mönsterrätt i de länder som ansökan avser. Den internationella registreringen kan även få rättsverkningar i sökandens eget land, om inte annat föreskrivs i det landets lag. kommer att delta i en diplomat- konferens för antagande av en ny Haagöverenskommelse. Den planerade nya överenskommelsen avser att förändra och förbättra de nu gällande överenskommelserna. Man eftersträvar att de länder som inte är anslutna skall finna det möjligt att gå med i det internationella registreringssystemet. Inom Europeiska gemenskapen har det påbörjats ett arbete för att åstadkomma ett gemensamt system för registrering av mönster. lämnade kommissionen ett förslag till en förord- ning om gemenskapsmönster, COM (93) 342 final (O.J. C 29, 31.1.1994, s. 20). Genom en enda ansökan till en gemenskaps- myndighet skall ett mönsterskydd som gäller i samtliga medlems- stater kunna erhållas. har inte avslutat sin första läsning av detta förslag. Kommissionen förväntas presentera ett nytt förslag . Det är dock osäkert när ett sådant förslag kan komma att antas. Diskussioner har även förts om möjligheten att ansluta systemet för registrering av gemenskaps- mönster till det internationella systemet för registrering enligt den nya Haagöverenskommelsen. Europeiska gemenskapen har inbju- dits att delta i diplomatkonferensen. Behovet av en utredning Ett genomförande av och rådets direktiv om mönsterskydd innebär att flera grundläggande materiella bestäm- melser i mönsterskyddslagen måste ändras. Direktivet får således stor betydelse för utformningen av både förutsättningarna för mönsterregistrering och mönsterrättens skyddsomfång. Direktivet ger medlemsstaterna frihet att, om de så önskar, införa nya bestämmelser i syfte att liberalisera marknaden för reservdelar. Den nuvarande längsta sammanlagda skyddstiden för ett registrerat mönster är enligt mönsterskyddslagen . Enligt artikel 10 i direktivet skall den längsta sammanlagda skydds- tiden uppgå till . Möjligheten till en längre skyddstid innebär ett utökat skydd inte bara för mönster i allmänhet utan även för mönster till reservdelar. Det är dessutom möjligt att utformningen av kravet på särprägel enligt artikel 5 kan komma att innebära att mönster till reservdelar kan registreras i större utsträckning än . Inom många varuområden finns det en stor marknad för reservdelar. Det gäller exempelvis bilar. Tillverkarna kan ansöka om registrering av mönsterskydd inte bara för varan som sådan utan även för reservdelar till den. I de fall mönsterskydd för reservdelar medges kan tillverkarna tillhandahålla reservdelar utan egentlig priskonkurrens eftersom de kan hindra andra från att marknadsföra sådana delar. Den närmare utformningen av mönsterskyddet för reservdelar får därför stor betydelse för prissättningen för sådana delar. I detta sammanhang står mönsterskaparens intresse av att få utdelning för sitt arbete mot bl.a. konsumenternas intresse av lägre priser genom konkurrens på reservdelsmarknaden. Det finns anledning att närmare överväga utformningen av reglerna om mönsterskydd för reservdelar så att en ändamålsenlig avvägning av olika intressen åstadkoms. Direktivet innebär inte en harmonisering av förfarandereglerna för mönsterregistrering. Direktivet ger således utrymme för medlemsstaterna att själva bestämma utformningen av sådana I vissa avseenden finns det behov av att överväga föränd- ringar av förfarandereglerna i mönsterskyddslagen. I många länder tillämpas en i förhållande till mindre omfattande förprövning av ansökningar om mönsterregistrering. Detsamma gäller ansökningar om varumärkesregistrering. Varu- märkeskommitténs (Ju 1997:11) uppdrag innefattar bl.a. frågan om förprövningen av ansökningar om varumärkesregistrering bör begränsas och exempelvis avse endast absoluta registreringshinder (dir. 1997:118 s. 8). Samma fråga bör utredas när det gäller registreringen av mönster. Oavsett vilken bedömning som görs beträffande förprövningen finns det skäl att överväga dels om invändningsförfarandet bör äga rum efter det att en ansökan om registrering har beviljats, dels om det är lämpligt att införa bestämmelser som möjliggör hävning av en registrering i administrativ ordning. I diskuteras möjligheten att ansöka om mönsterregistrering på elektronisk väg. Denna möjlighet bör utredas även för svensk del. Mönsterrätten har stor betydelse för den internationella handeln. Det finns därför anledning att överväga om bör tillträda den planerade nya Haagöverenskommelsen om internationell registrering av mönster. Ett svenskt tillträde till en ny Haagöverenskommelse skulle innebära att nya regler för internationell registrering av mönster måste införas i mönsterskyddslagen. Utredaren skall föreslå hur mönsterskyddsdirektivet skall genomföras i svensk rätt. Därvid skall utredaren, såvitt avser mönsterskydd för reservdelar, överväga hur reglerna bör utformas så att en ändamålsenlig avvägning av olika intressen kan åstad- kommas. Vidare skall utredaren göra en allmän översyn av mönster- skyddslagen, såväl i materiellt hänseende som i fråga om förfarandet. Utredaren skall ta ställning till behovet av förändringar av de förfaranderegler som gäller förprövningen och invändningsförfarandet samt överväga möjligheten att införa bestämmelser om hävning av mönsterregistrering i administrativ ordning. Utredaren skall också pröva möjligheten att tillåta ansökningar om mönsterregistrering på elektronisk väg. framstår som ändamålsenligt skall utredaren lämna förslag till en ny mönsterskyddslag. Dessutom skall utredaren överväga om bör tillträda den planerade nya Haagöverenskommelsen om internationell regi- strering av mönster. Om utredaren gör bedömningen att ett sådant tillträde bör ske skall utredaren lämna förslag till de lagändringar som behövs med anledning av tillträdet. Utredaren skall samråda med , den utredare som tillkallas för att utreda patentprocessen m.m. (dir. 1999:28) och med berörda departement och utredningar i de andra nordiska länderna. En fortsatt nordisk rättslikhet inom mönster- skyddsrätten skall eftersträvas. Uppdraget såvitt avser genom- förandet av mönsterskyddsdirektivet skall redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt skall vara slutfört . 1 kap. Formskyddet och dess innehåll 1 § Lagens tillämpningsområde 3 § Allmänna registreringsvillkor 4 § Sammansatta produkter 7–8 §§ Registreringshinder och andra hinder mot att registreringen består 9 § Formskyddets innehåll och omfång 10–11 §§ Begränsning av formskyddet 12 § Konsumtion av formskyddet Nationell registrering av formgivning 13 § Ansökan och dess innehåll 14 § Bildmaterial och modell samt ändring av ansökan 15 § Samregistrering 16–17 §§ Prioritet 18 § Behandlingen av ansökan om registrering 19 § Brister i ansökningshandlingarna 21 § Registrering och kungörelse av formgivningen 4 kap. Registreringens giltighetstid 24 § Registreringens varaktighet 25 § Förnyelse av en registrering 5 kap. Ogiltighet m.m. 26 § Hel eller delvis hävning av en registrering 28 § Ansökan om upphävande i administrativ ordning 29–30 §§ Behandlingen av en ansökan om upphävande i administrativ ordning 31 § Ansökan om återvinning 32–33 §§ Överlämnande av ärende om upphävande i administrativ ordning till tingsrätt 34 § Ändring i en registrerad formgivning 35–36 §§ Bättre rätt till formgivningen 37 § Sammanfallande av prövning vid domstol och 38 § Avstående från formskyddet 39 § Anteckning om upphävande av registrering m.m. 40 § Ärenden angående registrering av formgivning 41 § Ärenden angående upphörande i administrativ ordning Straffansvar, ersättningsskyldighet, vitesförbud och intrångsundersökning 44 § Begränsning av skadestånd 45 § Intrång innan registrering sker 46 § Straff och skadestånd vid underlåtenhet att fullgöra upplysningsplikt 47 § Förebyggande av fortsatt intrång 49 § Interimistiskt vitesförbud 50 § Utdömande av vite 51–57 §§ Intrångsundersökning 58 § Ställande av säkerhet vid interimistiskt vitesförbud och intrångsundersökning 59 § Överklagande av beslut om interimistiskt vitesförbud och intrångsundersökning 61 § Underrättelseskyldighet i mål och ärenden om hävning av eller intrång i formskydd 61 § Behörig domstol 62 § Underrättelse om domar 9 kap. Övriga bestämmelser 63–65 §§ Ombud 66 § Licens 67–68 §§ Pantsättning av en formgivning 69–76 §§ Ansökan om registrering av pantupplåtelse 77 § Rättsverkan av anteckning om innehavare m.m. 78 § Arbetstagares formgivning 79 § Preklusion m.m. 10 kap. Internationella registreringar 83 § Ansökan om internationell registrering av formgivning 84 § Begäran om att en internationell registrering skall gälla 85 § Hinder mot att en internationell registrering gäller i 86 § Verkan av en internationell registrering 87 § Verkan av att en internationell registrering upphör act of the hague agreement concerning the international registration of industrial designs Applicability of Other Protection Accorded by Laws of Contracting Parties and by Treaties Chapter I: International application and international registration Entitlement to File an International Application Procedure for Filing the International Application Contents of the International Application Filing Date of the International Application International Registration, Date of the International Registration, Publication and Confidential Copies of the Special Requirements Concerning Unity of Design Effects of the International Registration Recording of Changes and Other Matters Concerning Initial Term and Renewal of the International Registration and Duration of Protection Chapter II: Administrative provisions Common Office of Several States Membership of the Hague Union Chapter III: Revision and amendment Revision of This Act Amendment of Certain Articles by the Assembly Chapter IV: Final provisions Becoming Party to This Act Effective Date of Ratifications and Accessions Declarations Made by Contracting Parties Applicability of the 1934 and 1960 Acts Denunciation of This Act Languages of This Act; Signature For the purposes of this Act: (i) "The Hague Agreement" means the Hague Agreement Concerning the International Deposit of Industrial Designs, henceforth renamed the Hague Agreement Concerning the International Registration of Industrial Designs; (ii)"this Act" means the Hague Agreement as established by the present Act; (iii)"Regulations" means the Regulations under this Act; (iv)"prescribed" means prescribed in the Regulations; (v)"Convention" means the Convention for the Protection of Industrial Property, signed at on 20, 1883, as revised and amended; (vi)"international registration" means the international registration of an industrial design effected according to this Act; (vii)"international application" means an application for international registration; (viii)"International Register" means the official collection of data concerning international registrations maintained by the , which data this Act or the Regulations require or permit to be recorded, regardless of the medium in which such data are stored; (ix)"person" means a natural person or a legal entity; (x)"applicant" means the person in whose name an international application is filed; (xi)"holder" means the person in whose name an international registration is recorded in the International Register; (xii)"intergovernmental organization" means an intergovernmental organization eligible to become party to this Act in accordance with Article 27(1)(ii); (xiii)"Contracting Party" means any State or intergovernmental organization party to this Act; (xiv)"applicant's Contracting Party" means the Contracting Party or one of the Contracting Parties from which the applicant derives its entitlement to file an international application by virtue of satisfying, in relation to that Contracting Party, at least one of the conditions specified in Article 3; where there are two or more Contracting Parties from which the applicant may, under Article 3, derive its entitlement to file an international application, "applicant's Contracting Party" means the one which, among those Contracting Parties, is indicated as such in the international application; (xv)"territory of a Contracting Party" means, where the Contracting Party is a State, the territory of that State and, where the Contracting Party is an intergovernmental organization, the territory in which the constituent treaty of that intergovernmental organization applies; (xvi)"Office" means the agency entrusted by a Contracting Party with the grant of protection for industrial designs with effect in the territory of that Contracting Party; (xvii)"Examining Office" means an Office which ex officio examines applications filed with it for the protection of industrial designs at least to determine whether the industrial designs satisfy the condition of novelty; (xviii)"designation" means a request that an international registration have effect in a Contracting Party; it also means the recording, in the International Register, of that request; (xix)"designated Contracting Party" and "designated Office" means the Contracting Party and the Office of the Contracting Party, respectively, to which a designation applies; (xx)"1934 Act" means the Act signed at on 2, 1934, of the Hague Agreement; (xxi)"1960 Act" means the Act signed at The Hague on , 1960, of the Hague Agreement; (xxii)"1961 Additional Act" means the Act signed at on , 1961, additional to the 1934 Act; (xxiii)"Complementary Act of 1967" means the Complementary Act signed at on 14, 1967, as amended, of the Hague Agreement; (xxiv)"Union" means the Hague Union established by the Hague Agreement of 6, 1925, and maintained by the 1934 and 1960 Acts, the 1961 Additional Act, the Complementary Act of 1967 and this Act; (xxv)"Assembly" means the Assembly referred to in Article 21(1)(a) or any body replacing that Assembly; (xxvi)"Organization" means the ; (xxvii)"Director General" means the Director General of the Organization; (xxviii)"" means ; (xxix)"instrument of ratification" shall be construed as including instruments of acceptance or approval. Applicability of Other Protection Accorded by Laws of Contracting Parties and by Treaties (1) [Laws of Contracting Parties and Treaties] The provisions of this Act shall not affect the application of any greater protection which may be accorded by the law of a Contracting Party, nor shall they affect in any way the protection accorded to works of art and works of applied art by international copyright treaties and conventions, or the protection accorded to industrial designs under the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights annexed to the Agreement Establishing the . (2) [Obligation to Comply with the Convention] Each Contracting Party shall comply with the provisions of the Convention which concern industrial designs. Chapter I: International application and international registration Entitlement to File an International Application person that is a national of a State that is a Contracting Party or of a State member of an intergovernmental organization that is a Contracting Party, or that has a domicile, a habitual or a real and effective industrial or commercial in the territory of a Contracting Party, shall be entitled to file an international application. Procedure for Filing the International Application (1) [Direct or Indirect Filing] (a) The international application may be filed, at the option of the applicant, either directly with the or through the Office of the applicant's Contracting Party.