sou · GPB328d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Även en sådan ändring av TF skulle dock, för skrifter som framställts i tryckpress och som haft automatiskt grundlagsskydd, vara ett betydande steg från yttrandefrihetssynpunkt. Enligt Mediegrundlagsut- redningens mening kan inte heller en sådan ändring anses motiverad av de fall då bevissvårigheter föreligger. Kommittén vill dock inte utesluta att det på lång sikt kan visa sig nöd- vändigt att jämställa olika framställningstekniker eller -resultat på grund av att det inte längre går att skilja dem åt, och kommittén vill understryka att det är viktigt att man följer utvecklingen noggrant. Eftersom bevisproblemets omfattning och betydelse enligt vad som sagts ovan ändå får anses tämligen begränsad och de möjliga lösningarna, stencilregel eller YGL-regel, innebär ingripande ändringar i TF anser att grundlagsskyddet för skrift som framställts 372 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. i tryckpress inte bör ändras. bör alltså fortfarande ha auto- matiskt grundlagsskydd. Det skall då upprepas att framställts i tryck- press enligt mening innefattar alla skrifter som framställts genom en teknik som innebär att färgen överförs från tryckmediet till tryckbäraren genom en direktkontakt och ett fysiskt tryck mellan dessa. Detta medför att även många nyare tekniker omfattas. Skrifter som framställs genom tekniker där färgen överförs på annat sätt får grundlagsskydd enligt stencilregeln om de mångfaldigas och utgiv- ningsbevis gäller för skriften eller den förses med ursprungsuppgifter. För att säkerställa att nyare tekniker behandlas som tryckpress och får automatiskt grundlagsskydd kan det förefalla näraliggande att lägga till eller motsvarande i TF:s regel om grundlagsskydd för skrift som fram- ställts i tryckpress i 1 kap. 5 § första stycket första meningen. Regeln skulle då lyda Denna förordning äger tillämpning å skrift, som framställts i tryckpress eller motsvarande. Detta skulle dock innebära att man till den nu aktuella frågan om vad som avses med tryckpress skulle lägga frå- gan om vad som avses med motsvarande. Osäkerheten om TF:s tillämp- ningsområde skulle alltså knappast minska med en sådan regel utan snara- re öka. Den bör därför enligt kommitténs mening inte övervägas vidare. Det ovan förda resonemanget leder till slutsatsen att bevisproblemet inte nu bör föranleda någon ändring i TF beträffande skrift som framställts i tryckpress. Slutsatsen innebär att skillnaden mellan skrifter som framställts i tryckpress och andra skrifter bibehålls. Automatiskt grundlagsskydd gäller alltså för de förstnämnda skrifterna medan det för grundlagsskydd för de senare krävs mångfaldigande och att utgivningsbevis gäller eller ur- sprungsuppgifter sätts ut. Teknikutvecklingen som innebär att olika fram- ställningstekniker och -resultat allt mera liknar varandra kan dock anses tala för en större likhet i förutsättningarna för grundlagsskydd för de olika skrifterna. För att åstadkomma en sådan större likhet utan att ändra vad som gäller för skrift som framställts i tryckpress kan man överväga att upphäva stencilregeln för stenciler, fotokopior och liknande tekniska för- faranden och i stället införa en regel som den i 1 kap. 10 § YGL. Enligt den regeln är inte ursprungsuppgifter en förutsättning för grundlagsskydd utan regeln säger att grundlagen är tillämplig på sådana tekniska upptag- ningar som sprids till allmänheten i (genom att spelas upp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt). Bestämmelsen innehåller också en pre- sumtionsregel som föreskriver att frågan om grundlagen är tillämplig eller inte i det enskilda fallet skall prövas på grundval av vad som kan antas om spridningen. Vidare sägs att om inte annat framgår av omständigheterna skall grundlagen anses tillämplig på en upptagning med uppgifter enligt 3 kap. 13 § och 4 kap. 4 §, dvs. uppgifter som det enligt YGL finns en skyldighet att sätta ut. Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 373 Med en regel som den i 1 kap. 10 § YGL för stenciler och liknande skulle TF vara tillämplig på skrifter som mångfaldigats genom stencile- ring, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande och som sprids till allmänheten eller för vilka utgivningsbevis gäller. Frågan om grundlagen är tillämplig eller inte i det enskilda fallet på skrifter utan utgivningsbevis skulle avgöras mot bakgrund av vad som kan antas om spridningen. Om inte annat framgår av omständigheterna skulle grundlagen vara tillämplig på en upptagning som försetts med uppgifter enligt 4 kap. 2 § TF om vem som har tryckt eller eljest mångfaldigat skriften samt om ort och år för mångfaldigandet. Denna ändring skulle innebära att grundlagsskyddet för skrifter som inte framställts i tryckpress inte längre skulle vara helt bero- ende av om vissa uppgifter sätts ut (eller utgivningsbevis gäller). Frågan om grundlagsskydd skulle i stället avgöras mot bakgrund av vad som kun- de antas om spridningen och enligt presumtionsregeln skulle de skrifter anses falla under grundlagsskyddet som innehåller sådana uppgifter som ändå skall sättas ut enligt 4 kap. 2 § TF. Skrifter för vilka utgivningsbevis gäller skulle liksom nu alltid falla under TF. Regeln skulle innebära att villkoren för stenciler, fotokopior och andra skrifter som inte framställts i tryckpress skulle bli mera lika vad som gäller för skrift som framställts i tryckpress eftersom ursprungsuppgifter inte längre skulle vara en helt nödvändig förutsättning för grundlagsskydd. Det skall dock observeras att den nu diskuterade regeln inte löser problemen med att fastställa om en skrift är framställd i tryckpress eller inte, dvs. regeln löser inte problemet med att avgöra om det är huvudregeln eller den speciella regeln för stenciler och liknande som gäller. Regeln innebär dock att förutsättningarna för grundlagsskydd för de olika kategorierna av skrifter skulle bli mera lika. Härigenom skulle den rättsliga betydelsen av skillnaden i framställningssätt minska. En presumtionsregel som den nu diskuterade skulle dock också innebä- ra att det inte längre av någon skrift skulle framgå direkt om grundlags- skydd föreligger eller inte. Ursprungsuppgifter och uppgift om mångfaldi- gande blir ju inte längre en tillräcklig förutsättning för grundlagsskydd utan frågan skulle då avgöras mot bakgrund av även andra omständigheter. Om uppgifter satts ut enligt vad som krävs i stencilregeln behöver man enligt gällande rätt inte forska efter framställningssättet eftersom grund- lagsskydd då gäller, antingen för att det är en skrift som framställts i tryckpress eller för att det är en skrift som framställts på annat sätt, dvs. genom ett liknande tekniskt förfarande, och som försetts med uppgifter enligt vad som krävs i stencilregeln. Om en presumtionsregel som den i 1 kap. 10 § YGL gällde skulle emellertid en sådan skrift omfattas av grundlagsskyddet endast om inte annat framgår av omständigheterna. Även andra omständigheter än själva uppgifterna skulle alltså beaktas. Skillnaden mellan tillämpningen av de båda reglerna är troligen liten i 374 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. praktiken, men presumtionsregeln innebär ändå en viss ökad svårighet för t.ex. polis och åklagare att avgöra om grundlagsskydd föreligger eller inte. Med hänsyn till detta stannar för att inte före- slå en regel efter förebild av 1 kap. 10 § YGL för skrifter som inte fram- ställts i tryckpress. Slutsatsen blir alltså att ingen ändring bör vidtas nu beträffande förut- sättningarna för grundlagsskydd, varken för skrift som framställts i tryck- press eller skrift som framställts genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande. Kommittén vill erinra om att det är viktigt att utvecklingen följs noggrant så att grundlagen anpassas om det blir nöd- vändigt. Det är därvid viktigt att framhålla värdet av det nuvarande stabila grundlagsskyddet som bygger på så pass klara kriterier som är möjliga. Det kan här avslutningsvis nämnas att om ett fall skulle uppkomma där det inte är möjligt att genom teknisk undersökning komma till någon slut- sats i fråga om på vilket sätt skriften är framställd bör domstolen enligt mening godta ett påstående om att skriften framställts på sådant sätt att den faller in under grundlagsskyddet om det inte framstår som obefogat. Kommitténs bedömning: När det gäller skrift som framställts i tryck- press skall TF anses tillämplig även när endast något exemplar lämnats ut eller avses lämnas ut för spridning. Det krävs dock att skriften når eller avses nå andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. När det gäller skrifter som framställts genom stencilering, fotokopiering eller lik- nande tekniskt förfarande krävs för att TF skall vara tillämplig att skriften verkligen är eller avses bli mångfaldigad. Hur många exemplar som krävs får bedömas mot bakgrund av att skriften skall kunna lämnas ut för sprid- ning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. För tek- niska upptagningar gäller detsamma som för skrifter som framställts ge- nom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande om upptagningarna sprids genom utlämnande av exemplar och inte genom t.ex. offentlig visning. Olika innehåll ger olika upplagor och olika fram- ställningstillfällen ger också olika upplagor. Begreppet upplaga förekommer, som nämnts, varken i TF eller YGL. Det är trots detta av grundläggande betydelse för tolkningen och tillämpningen av de båda grundlagarna. Detta sammanhänger med att syftet med TF och YGL inte är att skydda privat kommunikation utan friheten att sprida meddelanden till allmänheten, dvs. att yttra sig i massmedier (se Axberger Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 375 a.a., s. 21 f. och prop. 1990/91:64 s. 112). Detta syfte kom vid TF:s till- komst till uttryck genom att skyddet knöts till användningen av tryckpress, vilket var den enda dåvarande teknik som möjliggjorde framställning av stora upplagor. Vid införandet av stencilregeln i 1 kap. 5 § TF höll man fast vid syftet att skydda massmedial kommunikation genom kravet på mångfaldigande för att skrifter som framställts genom stencilering, fo- tokopiering eller liknande tekniskt förfarande skall omfattas av TF. I YGL framgår syftet att skydda massmedial kommunikation av kravet i 1 kap. 10 § på spridning till allmänheten för att tekniska upptagningar skall falla in under grundlagsskyddet. Beträffande radioprogram framgår detta syfte av kraven i 1 kap. 6 och 9 §§ YGL på att sändningen skall vara riktad till allmänheten respektive att upplysningarna skall tillhandahållas allmänhe- ten. När det i TF och YGL talas om skrift respektive teknisk upptagning i bestämmelser om grundlagarnas tillämpningsområde avses i princip en upplaga av en skrift eller en teknisk upptagning (se närmare nedan). Enligt förarbetena till TF skall olika upplagor alltid anses som skilda skrifter, även om innehållet överensstämmer (SOU 1947:60 s. 231, jfr prop. 1948:230 s. 150-156 där departementschefen inte gjorde någon invändning mot resonemanget). Detta medför att en ny preskriptionstid börjar löpa när en ny upplaga ges ut trots att allmänt åtal inte längre får väckas för tryck- frihetsbrott i en tidigare upplaga med samma innehåll. Eftersom YGL har tillkommit efter förebild av TF och TF skall utgöra en utgångspunkt för förståelsen och tolkningen av YGL (se prop. 1990/91:64 s. 214) gäller vad som sagts också på YGL:s område. Begreppet upplaga har alltså betydelse i två olika hänseenden för tolk- ningen av TF och YGL. Det ena gäller frågan huruvida en framställning (tryckt skrift eller teknisk upptagning) är utlämnad för spridning respekti- ve sprids till allmänheten så att TF respektive YGL är tillämpliga – krävs det ett visst minimiantal exemplar för att så skall kunna vara fallet? Den andra frågeställningen avser problemet om ett visst exemplar av en fram- ställning tillhör en viss upplaga av framställningen eller med andra ord om den tillhör en redan spridd upplaga eller ingår i en ny upplaga. Denna se- nare fråga rör bl.a. utgångspunkten för beräkning av preskriptionstid efter- som en ny preskriptionstid anses löpa för varje ny upplaga. TF utgår från tryckningsförfarandet, som normalt används när ett flertal exemplar av en skrift skall framställas. Hur många exemplar som krävs för att TF skall vara tillämplig sägs det dock inte något om. I samband med tillkomsten av den s.k. stencilregeln (1 kap. 5 § första stycket andra me- 376 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. ningen TF) anfördes att det skulle vara i tillräckligt många exemplar för att skriften skulle kunna lämnas ut för spridning (prop. 1975/76:204 s. 134). Som framgår av avsnitt 10.4.1 kan en skrift anses utlämnad för spridning enligt 1 kap. 6 § TF redan när något enstaka exemplar lämnas ut för distri- bution till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Tidiga- re skulle ett granskningsexemplar avlämnas av tryckta skrifter innan en skrift lämnades ut för spridning, vidare skulle tre s.k. pliktexemplar läm- nas till vissa bibliotek. Åtminstone ett halvdussin exemplar krävdes alltså. är granskningsexemplaret avskaffat och ersatt av ytterligare bib- lioteksexemplar. I och för sig skulle TF dock vara tillämplig även utan att sådana exemplar avlämnas eller ens finns tryckta. Enligt Axberger omfattas skrift som framställts i tryckpress alltid av TF oavsett hur många exemplar den framställts i och oavsett om den försetts med ursprungsuppgifter (a.a., s. 24). delar denna uppfattning. TF avsåg visserligen att skydda skrifter som kunde framställas i större upplagor och nå förhållandevis många människor men eftersom skyddet anknöts till det enda framställningssätt som ansågs lämpligt för masskommunikation angavs i lagtexten inga krav på att skriften skall framställas i ett visst antal exemplar. Därför måste enligt kommitténs mening varje exemplar som framställts i tryck- press anses omfattat av TF. När det gäller skrift som framställts i tryck- press skall därför enligt mening TF anses tillämplig även när endast något exemplar lämnats ut eller avses lämnas ut för spridning. Det krävs dock att skriften når eller avses nå andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Så är t.ex. fallet när ett enda plakat trycks och förs omkring i en folksamling. När det gäller skrifter som framställts genom stencilering, fotokopie- ring eller liknande tekniskt förfarande krävs för att TF skall vara tillämplig att skriften verkligen är eller avses bli mångfaldigad. Hur stort antal som krävs har inte angetts. nämns att ett trettiotal exemplar skulle vara tillräckligt men något stöd för den siffran går knappast att finna (se a.a., s. 25 f.). Som nämnts ovan uttalades i propositionen att mångfaldiga endast hade den betydelsen att skriften skulle vara framställd i tillräckligt antal exemplar för att kunna lämnas ut till spridning (prop. 1975/76:204 s. 134). av nu diskuterat slag kan man enligt Mediegrund- lagsutredningens mening konstatera att det i vart fall inte är tillräckligt att skriften framställts eller avses framställas i endast ett eller ett fåtal ex- emplar. Hur många exemplar som krävs kan knappast anges exakt utan får bedömas mot bakgrund av att skriften skall kunna lämnas ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Frågan om vad som kan utgöra en upplaga i förhållande till en annan sådan berördes i förarbetena till TF (SOU 1947:60 s. 230 f. och prop. Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 377 1948:230 s. 150 ff.) i samband med skyldigheten att lämna gransknings- och biblioteksexemplar. Där anfördes följande (a. bet. s. 230). Av betydelse för leveransskyldigheten är i vad mån en eller flera tryckta skrifter föreligga, då en skrift utgives i skilda upplagor eller el- jest vid olika tillfällen. Vissa tolkningssvårigheter kunna uppkomma. Syftet med bestämmelserna om leveransskyldighet torde härvid få vara avgörande. Tillsynen över tryckta skrifter kräver att innehållet i allt som tryckes kan granskas. Ske ändringar i skriftens innehåll, innan ny upplaga tryckes, måste alltid en ny skrift anses föreligga. Detta kan gälla även om särskild beteckning å den nya upplagan icke utsatts. Har skriften samma innehåll, ehuru den betecknats som ny upplaga, kan det vara tveksamt om en ny skrift skall anses föreligga. Ett ingripande med åtal, beslag eller konfiskation måste emellertid för att icke få ett obe- stämt innehåll hänföra sig till viss upplaga av skriften, då flera sådana förekomma. Med hänsyn till den betydelse avlämnandet av gransk- ningsexemplar har för tillsyn och åtal torde olika upplagor alltid få an- ses som skilda skrifter, även om innehållet överensstämmer. Det synsätt som anlagts i förarbetena till TF torde vara relevant fortfaran- de trots att granskningssystemet avskaffats, åtminstone när man skall ta ställning till frågor av betydelse för ansvarigheten som utgångspunkten för åtals- och andra frister. Det återgivna kan sammanfattas så att olika inne- håll ger olika upplagor och olika framställningstillfällen likaså ger det. Då inställer sig frågan vad som är ett och vad som är flera sådana tillfällen. Svaret kan inte bli helt klart men man bör kräva att det finns ett tidsmäs- sigt samband (jfr SOU 1997:49 s. 186 f. och 221 f.). Ju som förflyter mellan framställningen av vissa exemplar och andra desto mera talar emot att det är en och samma upplaga. Är det däremot naturligt att se det som en sammanhängande produktionsfas bör det kunna vara en och samma upplaga. Det hela blir en bedömningsfråga som får avgöras utifrån vad som bevisas angående tryckningen. anser att det får överlämnas åt rättstillämpningen att utifrån de synpunkter som sålunda kan anläggas avgöra vad som skall förstås med upplagebegreppet. Inte heller YGL ger någon egentlig ledning för att bedöma hur stor uppla- ga som skall finnas eller vara avsedd att framställas för att grundlagen skall kunna vara tillämplig på en teknisk upptagning. Eftersom YGL byg- ger på TF:s mönster kan mycket tala för att vad som är relevant beträffan- de upplaga enligt TF också har betydelse för tolkningen av YGL. 378 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. dock noteras att 1 kap. 10 § YGL är utformad på annat sätt än 1 kap. 5 och 6 §§ TF. Kopplingen till spridningsrekvisitet kan därför ge ett annat re- sultat. Enligt propositionen till YGL följer begränsningen av YGL:s tillämp- lighet till upptagningar som sprids till allmänheten av grundlagskyddets ändamål att säkerställa friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildningen (prop. 1990/91:64 s. 112). Syftet med YGL var också att åstadkomma ett grundlagsskydd som överensstämde med det som redan gällde för tryckta skrifter (a. prop. s. 106). TF avsåg ursprung- ligen endast skrift som framställts i tryckpress eftersom den avsåg att skydda skrifter som kunde framställas i stora upplagor och nå många män- niskor och den enda typ av framställning som ansågs aktuell för detta var den tryckta skriften (Axberger, Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 22). När tillägget rörande stenciler och liknande skrifter gjordes 1976 krävdes att dessa mångfaldigats för att de skulle kunna omfattas av TF. Vid ändringar i YGL infördes bl.a. presumtionsregeln i 1 kap. 10 § andra stycket YGL för avgränsning av YGL:s tillämpningsområde beträffande tekniska upptagningar. I propositionen anfördes bl.a. att den nya lydelsen skulle innebära att enstaka exemplar som framställs successivt genom ko- piering av en eller flera förlagor utan att man kunde tala om en samlad upplaga skulle falla utanför YGL (prop. 1997/98:43 s. 156). Vad som anförts talar enligt mening för att man skall kräva att en upplaga av en viss storlek skall ha framställts eller avses framställas för att YGL skall vara tillämplig. Det måste dock observeras att uppspelning av en teknisk upptagning inför allmänheten är en form av spridning som gör grundlagen tillämplig, oavsett om det bara finns ett exemplar av upptagningen (jfr vad som sägs i SOU 1997:49 s. 113 ff. om begreppet riktad till allmänheten i 1 kap. 6 § YGL). Om sådan uppspelning avses ske är alltså grundlagen tillämplig även om en- dast ett exemplar framställts eller avses framställas (jfr vad som sagts i 10.3.1 angående tryckta plakat o.dyl.). Liksom beträffande stencilerade och liknande skrifter kan man knap- past exakt besvara frågan hur många exemplar som krävs för att grundla- gen skall vara tillämplig när spridning avses ske genom utlämnande av exemplar av den tekniska upptagningen (och således inte genom t.ex. of- fentlig uppspelning). Frågan får bedömas mot bakgrund av att upptagning- en skall kunna lämnas ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Det får dock anses klart att det för grundlagens tillämplighet inte är tillräckligt att endast ett eller ett fåtal exemplar fram- ställts eller avses framställas. När det gäller frågan vad som utgör en upplaga i förhållande till en annan får enligt mening samma bedömning göras som beträffande skrifter, se avsnitt 10.3.1. Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. 379 10.4Utgivningstidpunkten enligt TF och YGL Kommitténs förslag: I 1 kap. 10 § första stycket YGL införs en regel som anger att en teknisk upptagning ges ut då den utlämnas för att spridas till allmänheten. Som en följd av denna ändring justeras ordalydelsen i regeln om preskription i 7 kap. 1 § andra stycket YGL. Utgivningstidpunkten för tekniska upptagningar enligt YGL uppnås, liksom för skrifter enligt TF, först när i vart fall ett exemplar av den tekniska upptagningen framställts och lämnats ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mind- re, sluten krets. Utgivningstidpunkten är alltså inte nådd redan när endast beredvilllighet att på beställning producera och sprida upptagningar före- ligger. Enligt 1 kap. 6 § TF skall en tryckt skrift, för att anses såsom sådan, vara utgiven; en skrift anses utgiven då den blivit utlämnad till salu eller för spridning på annat sätt. Utformningen går tillbaka på förslag i SOU 1912:27 (se prop. 1940:270 s. 23 och 26, SOU 1947:60 s. 59 f. och 216 samt prop. 1948:230 s. 119 f.). Spridning inom en sluten krets (t.ex. en förening) är tillräcklig, och någon större allmänhet behöver inte ha fått tillgång till skriften (se SOU 1947:60 s. 61). Den slutna kretsen får dock inte vara för liten. Det är tillräckligt att spridningen påbörjats genom dist- ribution från tryckeriet eller förlaget (, Tryckfrihetsrätt, 13 uppl. 1999, s. 16). Enligt Axberger torde det krävas att skriften för- säljningsställe eller motsvarande och där blivit tillgänglig (Tryckfrihetens gränser, 1984 s. 32). Kringföring av tryckta affischer eller med tryck för- sedda standar i en folksamling kan anses utgöra spridning (– Ragnemalm, grundlagar s. 385, se också Fahlbeck, Tryckfrihets- rätt, 1951, s. 26 samt Eek Om tryckfriheten, 1942, s. 287 och Nya tryck- frihetsförordningen, 1948, s. 36 f.). Det avgörande torde vara att skriftens innehåll görs tillgängligt för allmänheten eller en annan större krets, t.ex. genom kringbärande av tryckta plakat i demonstrationer eller liknande ävensom affischering; det blir här innehållets spridning direkt genom den tryckta skriften som konstituerar utgivning (Axberger, Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 33). Det mesta talar enligt Axberger för att utgivningstid- punkten kopplas till att skriften i någon mening skall ha blivit tillgänglig för allmänheten (a.a. s. 35). Uttalanden om den tidigare TF (ÄTF) kan ha intresse eftersom frågan om den relevanta tidpunkten för utgivning torde vara densamma som . 380 Några tryckfrihetsrättsliga begrepp m.m. Enligt Reuterskiöld (grundlagar, 1924, s. 632, angående ÄTF 1:1) förelåg utgivning så snart en skrift utlämnats i mer än ett exemplar till bokhandeln, kolportörer eller eljest till någon som mot eller utan betalning ägde överlåta exemplar till annan. Även (grundlagar, 1902, s. 519) hade samma synsätt, "under allmänhetens ögon: göras till- gängligt för allmänheten.