sou · GPB314d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Sålunda skall det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas barnets låga ålder, om gärningsmannen har använt våld eller hot, om gärningsmannen har utnyttjat barnets särskilt utsatta situation eller om han eller hon annars visat särskild hänsynslöshet. Slutligen skall det särskilt beaktas det förhållandet att brottet har begåtts av flera gärningsmän. I avsnitt 7.1.4 har tillämpningen utvecklats. I enlighet med vad som sagts där skall den gällande praxisen när det gäller bedömningen av sexualbrott riktade mot ett barn som grovt brott i stort sett bestå. Redan den skärpningen av synen på sexuella övergrepp mot barn som ligger i den nya bestämmelsen innebär dock att fler gärningar kommer att bedömas som grovt brott än enligt den nuvarande 1 §. Allmänt gäller sålunda att ju yngre ett barn var vid övergreppet desto allvarligare är brottet. Enligt praxis när det gäller bedömningen av sexualbrott mot barn som grovt brott synes om barnet är 10 till dess ålder ensamt vara avgörande. I rättsfallet NJA 1993 s. 310 (redovisat i avsnitt 4.4) konstaterade att även om gärningen inte innefattat ett fullbordat samlag skulle det särskilt med hänsyn till att offret var ett åttaårigt barn bedömas som grov våldtäkt. En motsvarande våldtäkt mot barn bör bedömas som grovt brott enligt 6 § andra stycket. Att ett sexuellt övergrepp har genomförts med tvång innebär som förut sagts att handlingen är allvarligt kränkande. Ett sådant tillvägagångssätt innebär också regelmässigt att brottet är grovt. Detta gäller redan vid bruk av ett relativt måttligt våld. För att ett brott skall bedömas som grovt på grund av hot bör det på motsvarande sätt som vid våldtäkt mot den som har fyllt krävas att hotet hos barnet har framkallat eller har varit ägnat att framkalla fruktan för barnets säkerhet och person. Också andra typer av hot än de som vuxna normalt uppfattar som ägnade att framkalla fruktan för säkerhet eller person har en sådan hänsynslös karaktär. En gärningsman som har genomfört en sexuell handling med ett barn genom att hota t.ex. att låsa in den som är mörkrädd i en garderob, att se till att föräldrarna kommer att överge barnet eller att göra illa ett kärt husdjur kan således ådra sig ansvar för grovt brott. På motsvarande sätt som beträffande våldtäkt mot den som har fyllt är det tillräckligt att hotet har riktats mot en annan person. Sålunda kan den som utnyttjar barnets beskyddarinstinkt genom att hota t.ex. ett yngre syskon för att genomföra övergreppet komma att straffas för ett grovt brott. Som ovan klargjorts medför det förhållandet att det är föräldrar eller andra närstående liksom personer som har ett särskilt ansvar för barnet, som har genomfört en sexuell handling med barnet, att en sexuell handling är allvarligt kränkande. Ett sådant förhållande innebär dock att brottet dessutom är grovt. En sådan gärningsman har således utnyttjat barnets särskilt utsatta situation. Det nu sagda gäller särskilt om det varit frågan om upprepade övergrepp. Upprepade övergrepp under barnets uppväxtår kan emellertid också också anses som ett uttryck för gärningsmannens hänsynslöshet. De nu beskrivna omständigheterna kan illustreras med de förhållanden som förelåg i rättsfallet NJA 1993 s. 68. Där anförde domstolen som skäl för att bedöma tre fall av sexuella övergrepp mot en 12–flicka att gärningarna hade riktats mot ett barn som stått under gärningsmannens fostran och att dennes handlande hade varit särskilt hänsynslöst främst på grund av att det skett vid upprepade tillfällen och vållat barnet psykisk skada. En gärning som har varit särskilt förnedrande, t.ex. innehållit perversa eller sadistiska inslag eller skett under särskilt förödmjukande eller smärtsamma former kan med hänsyn till att gärningsmannen visat särskild hänsynslöshet bedömas som grov våldtäkt mot barn. Samma bedömning kan föranledas av att ett övergrepp har dokumenterats på bild eller film, särskilt om det har skett i syfte att sprida dessa. Också i bestämmelsen om grov våldtäkt mot barn har uttryckligen tagits med som en särskild omständighet att brottet har begåtts av flera gärningsmän. Med flera avses att det är fler än en gärningsman, dvs. minst två gärningsmän, som har medverkat vid brottet. Vad som har anförts i kommentaren till 1 § andra stycket liksom i avsnitt 6.1.6 äger tillämplighet också här. Vidare skall i en situation där fler än en gärningsman tillsammans genomför gärningen på det sättet att en person t.ex. endast betvingar barnet som en annan person utför de sexuella handlingarna med det, gärningsmännen regelmässigt anses ha visat en särskild hänsynslöshet. Den som istället för att komma till undsättning har betvingat, hotat eller utövat annat tvång mot barnet har sålunda förstärkt det allvarliga hot offret i en sådan situation redan är utsatt för. En sådan gärningsman kan därför dömas för medhjälp till grov våldtäkt mot barn. Den som genomför den sexuella handlingen genom att utnyttja en situation som på detta sätt framstått som hotande för offret kan också dömas för grov våldtäkt mot barn. Gärningsmännen har i ett sådant fall också utnyttjat offrets särskilt utsatta situation. Straffskalan har kommenterats i avsnitt 7.1.5. När det gäller målsägandens ålder finns det i 9 § en bestämmelse om vad som i detta hänseende krävs beträffande gärningsmannens uppsåt. Om detta uppsåt vid ett åtal enligt 6 § i ett enskilt fall inte är uppfyllt kan, om förutsättningar för detta i övrigt föreligger, ansvar enligt 1–3 §§ komma ifråga.6 Sexuellt övergrepp mot barn 7 § För sexuellt övergrepp mot barn döms den som i annat fall än som sägs i 6 § förmår ett barn att företa en sexuell handling eller utsätter barnet för en sådan handling. Straffet är fängelse i lägst och högst . 6 Jfr NJA II 1962 s. 182. Paragrafen är ny. Av dess lydelse framgår att den är subsidiär till 6 §. Paragrafens tillämpningsområde motsvarar i stort sett de gärningar som enligt gällande rätt omfattas av den nuvarande bestämmelsen om sexuellt utnyttjande av underårig i 4 § första stycket andra meningen. De allmänna övervägandena för paragrafens införande finns i avsnitt 7.2 samt avsnitt 4.4. Genom bestämmelsen ges barn ett ovillkorligt straffrättsligt skydd mot sexuella handlingar riktade mot dem. Den som genomför sådana handlingar gör sig oavsett omständigheterna kring gärningen skyldig till åtminstone sexuellt övergrepp mot barn. Genom bestämmelsen straffbeläggs sexuella handlingar mot barn vilka inte är så allvarligt kränkande att de kan hänföras till 6 §. Av lagtexten framgår att gärningsmannen skall antingen ha förmått barnet att företa en sexuell handling eller annars ha utsatt barnet för en sådan handling. Uttrycket sexuell handling har samma innebörd som i 1–6 §§. I subjektivt hänseende krävs att samtliga objektiva brottsförut- sättningar utom barnets ålder omfattas av gärningsmannens uppsåt. När det gäller barnets ålder räcker det att gärningsmannen är oaktsam i enlighet med bestämmelsen i 9 §. Det förutsätts inte att gärningsmannen har använt något särskilt tillvägagångssätt vid övergreppet. Straffansvar uppkommer om någon förmår ett barn att företa en sexuell handling. Häri ligger ett krav på åtminstone något mått av aktivitet i form av fysisk eller psykisk påverkan. Gärningsmannens syfte med åtgärden skall vara att barnet skall företa eller medverka i en sexuell handling. En gärningsman som har förmått två barn att företa sexuella handlingar med varandra kan också straffas enligt bestämmelsen. Lika litet som när det gäller tillämpligheten av 6 § förutsätts det för straffansvar att det är gärningsmannen som har tagit initiativet till den sexuella handlingen. Om ett barn tagit initiativ till sexuella handlingar men motparten sedan fortsatt eller annars medverkat till dessa blir dennes åtgärder straffbara enligt 7 §. Det följer av att gärningsmannen i ett sådant fall utsätter barnet för en sexuell handling. Om en gärningsman berör ett barn sexuellt i underlivet eller utsätter det för lindrigare former av perversioner som inte medför ansvar enligt 6 § anses också att denne utsätter barnet för sexuella handlingar. Som exempel på när paragrafen kan bli tillämplig kan följande exempel anföras. En man förmår ett barn att onanera åt honom utan att det vid gärningen har förekommit mer kränkande inslag. Om någon vid något enstaka tillfälle med handen smeker eller med sin mun kort berör ett barn i underlivet kan också gärningen falla inom tillämpnings- området för 7 §. Det skall dock i sådana fall vara frågan om handlingar som endast är något mer kvalificerade än vad som avses med beteenden ägnade att kränka offrets sexuella integritet och som omfattas av 8 §. Vid en helhetsbedömning av gärningen kan det undantagsvis komma ifråga att bedöma sådana sexuella handlingar som samlag och samlagsliknande handlingar inte som våldtäkt mot barn utan som endast ett sexuellt övergrepp mot barn. Detta gäller dock främst s.k. ungdomsförseelser. Detta kan exempelvis vara fallet om två unga personer, varav den ena inte har fyllt , har haft samlag eller genomfört samlagsliknande handlingar med varandra. Av betydelse för bedömningen i detta avseende är barnets utveckling och mognadsnivå, vilket förhållande som råder mellan parterna, de sexuella handlingarnas natur samt på vilket sätt gärningen har genomförts. För 7 § gäller på motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning för motsvarande handlingar en bestämmelse om särskild åtalsbegränsning. Den bestämmelsen finns i 13 §. Straffskalan har kommenterats i avsnitt 7.2.3. Sexuell kränkning av barn 8 § För sexuell kränkning av barn döms den som främjar att ett barn utför en sexuell posering. Detsamma gäller den som annars utsätter barnet för ett beteende som kan kränka barnets sexuella integritet. Straffet är böter eller fängelse i högst . Paragrafen motsvarar nuvarande 7 § första och tredje styckena om sexuellt ofredande beträffande barn . De allmänna övervägandena finns i avsnitt 7.3. Bestämmelsen tar sikte på gärningar av sexuell karaktär som inte innefattar annars straffbelagda sexuella handlingar och som kan kränka barnets sexuella integritet. Barnets inställning till handlingen tillmäts, i likhet med vad som gäller enligt de föregående straffbestämmelserna om skydd för sexuella övergrepp mot barn , inte någon straffrättslig betydelse. I subjektivt hänseende krävs att samtliga objektiva brottsförutsättningar utom barnets ålder omfattas av gärningsmannens uppsåt. När det gäller barnets ålder räcker det att gärningsmannen är oaktsam i enlighet med bestämmelsen i 9 §. I första meningen föreskrivs ansvar för den som främjar att ett barn utför en sexuell posering. I denna del anknyter bestämmel- sen till den nuvarande bestämmelsen om straffansvar för den som förmår ett barn att företa eller medverka i en handling med sexuell innebörd (7 § första stycket). Skälet för utformningen av den nya bestämmelsen i denna del har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.3). Utöver vad som där sägs kan som ett exempel på sexuell posering nämnas att barnet onanerar inför gärningsmannen. Innebörden av uttrycket främja är densamma som i bestämmelsen i 5 § om sexuell exploatering av ungdom (avsnitt 6.5). I andra meningen föreskrivs ansvar den som annars utsätter barnet för ett beteende som kan kränka barnets sexuella integritet. Bestämmelsen motsvarar den nuvarande om sexuellt ofredande som består i att sexuellt beröra ett barn (7 § första stycket) eller i att uppträda uppenbart sedlighetssårande mot barnet, t.ex. genom blottning (7 § tredje stycket). Bestämmelsens avfattning är identisk med straffbestämmelsen om sexuell kränkning i 4 §. Vad som sägs i kommentaren till den bestämmelsen äger alltså motsvarande tillämpning även beträffande sexuell kränkning av barn. Vid bedömningen av om ett visst beteende är straffbart skall det dock självklart tas hänsyn till att handlingen har riktats mot ett barn. I tredje meningen anges att straffet är böter eller fängelse i högst . Straffskalan för sexuell kränkning av barn motsvarar alltså vad som gäller beträffande brottet sexuellt ofredande. 9 § Till ansvar som i detta kapitel är föreskrivet för en gärning som begås mot någon under en viss ålder skall dömas även den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att den andra personen inte uppnått den åldern. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 §. Någon ändring i sak har inte gjorts. Med hänsyn till att det i den nya regleringen görs en större åtskillnad än tidigare mellan målsägande i olika åldrar kan bestämmelsen få en större betydelse. 10 § För koppleri döms den som främjar eller ekonomiskt utnyttjar att en person prostituerar sig vid ett flertal tillfällen. För koppleri döms också den som har upplåtit en lägenhet med nyttjanderätt och som får veta att lägenheten helt eller till väsentlig del används för prostitution. Detta gäller dock endast om hyresvärden inte gör vad som skäligen kan begäras för att upplåtelsen skall upphöra, om verksamheten fortsätter i lägenheten eller återupptas efter avbrott. Straffet är fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms för grovt koppleri. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om brottet har avsett en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller i organiserad form, som har medfört en betydande för gärningsmannen, eller som har inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av andra. Straffet är fängelse i lägst två och högst . Paragrafen motsvarar nuvarande 8 och 9 §§. De allmänna övervägan- dena finns i avsnitt 8.1. De sakliga ändringar som har vidtagits avser de omständigheter som särskilt skall beaktas vid bedömningen om brottet är grovt. I övrigt är det fråga om språkliga ändringar. I första stycket första meningen föreskrivs ansvar för den som främjar eller ekonomiskt utnyttjar att en person prostituerar sig vid ett flertal tillfällen. I förhållande till dagens lagtext har bestämningen på ett otillbörligt sätt till ekonomiskt utnyttjar slopats. Avsikten är inte att utvidga det straffbara området. I likhet med gällande rätt får kravet anses uppfyllt i och med att någon på annans verksamhet som prostituerad skaffar sig fördelar utan vederlag eller mot vederlag som står i missförhållande till vad han eller hon å sin sida presterat. Kriminaliseringen träffar däremot inte den som tillhandahåller den prostituerade varor och tjänster till normalt pris. Det är alltså inte enbart på denna grund straffbart att t.ex. hyra ut en bostadslägenhet till en prostituerad mot normal hyra. Uttrycket att någon bl.a. främjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning har ersatts av att någon prostituerar sig vid ett flertal tillfällen. Detta är avsett som en språklig modernisering och utgör ingen ändring i sak; tillfälliga sexuella förbindelser mellan vuxna utan att fråga är om prostitution berörs inte. Prostitution är visserligen inte ett entydigt fenomen som klart och tydligt skiljer sig från andra typer av sexuell samvaro. I litteraturen har följande kriterier uppställts för att bestämma om det föreligger en prostitutionshandling: a) kommersialitet, b) promiskuitet, c) valet av partner sker uteslutande på ekonomiska grunder, d) den sexuella förbindelsen är tillfällig och kortvarig, samt e) emotionellt likgiltig.7 Kravet i gällande straffbestämmelse att det skall vara fråga om mer än en förbindelse som skall främjas eller ekonomiskt utnyttjas har behållits. I lagtexten anges sålunda att en person prostituerar sig vid ett 7 T.ex. Per , Går det att tygla lustan ?, , utgiven av i , 1998, s. 352-373. I sin kommentar anger Per att samtliga kriterier är vaga till sin karaktär. I praktiken är det troligtvis normalt fråga om att gärningsmannen främjar eller utnyttjar en slags verksamhet. Med sexuella förbindelser avses i detta sammanhang enligt vedertagen tolkning av gällande rätt samlag eller annat sexuellt umgänge. Någon ändring härvidlag är inte avsedd. Koppleriansvaret omfattar alltså också fortsättningsvis främjande eller ekonomiskt utnyttjande endast av sådana sexuella aktiviteter som utgör sexuellt umgänge enligt gängse definition. Straffbestämmelsen omfattar liksom gällande rätt inte främjande eller ekonomiskt utnyttjande av stadigvarande förbindelser; dessa utgör inte ett typiskt prostituerad/kund – förhållande. Med stadigvarande förbindelser menas i detta sammanhang alltså inte förhållanden mellan prostituerade och deras stamkunder. Exempel på stadigvarande förbindelse är äktenskapliga förbindelser, registrerade partnerskap och samboförhållanden. I första stycket andra meningen föreskrivs ansvar för hyresvärd i vissa fall då han eller hon först efter uthyrningstillfället får vetskap om att lägenheten används för prostitution. I den nuvarande lagtexten är bestämmelsen utformad som ett exempel på ett sådant främjande som är straffbelagt i paragrafens första stycke. Den nya bestämmelsen har i stället utformats som en självständig gärningsbeskrivning. Någon saklig ändring är inte avsedd. Av första stycket tredje meningen och andra stycket tredje meningen framgår att straffskalan är oförändrad i förhållande till gällande rätt. I andra stycket andra meningen har, till de omständigheter som särskilt skall beaktas i gällande rätt, lagts att brottet har avsett en verksamhet som har bedrivits i organiserad form eller som har medfört en betydande för gärningsmannen. När det gäller förhållandet mellan koppleribestämmelsen och de nya bestämmelserna om människohandel för sexuella ändamål (4 kap. 3 a och 3 b §§) hänvisas till kommentaren till de bestämmelserna. Om en verksamhet, som skett i organiserad form eller medfört betydande , bedrivits under förhållanden likartade med dem som beskrivs i bestämmelsen om människohandel för sexuella ändamål men otillbörlig påverkan inte har kunnat visats kan ansvar för grovt koppleri komma ifråga. Köp av sexuella tjänster 11 § För köp av sexuella tjänster döms den som i annat fall än som sägs förut i detta kapitel skaffar eller låter skaffa sig en sexuell tjänst under förhållanden som utgör prostitution. Straffet är böter eller fängelse . I en ny straffbestämmelse har bestämmelsen i lagen (1998:408) om förbud mot köp av sexuella tjänster (sexköpslagen) tagits in. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 8.2. Det straffbara området har i vissa avseenden förtydligats. I bestämmelsen föreskrivs ansvar för den som i annat fall än som sagts förut i 6 kapitlet skaffar eller låter skaffa sig en sexuell tjänst under förhållanden som utgör prostitution. I förhållande till sexköpslagen har uttrycket tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning ersatts med uttrycket sexuell tjänst under förhållanden som utgör prostitution. Ändringen innebär en språklig modernisering. Rörande innebörden av vad som avses med prostitution hänvisas till kommentaren till 10 §. Med sexuell förbindelse avses i sexköpslagen enligt vedertagen tolkning samlag eller annat sexuellt umgänge. Med uttrycket sexuell tjänst åsyftas i detta hänseende inte någon ändring. Förbudet mot köp av sexuella tjänster omfattar liksom inte sexuell samvaro i en stadigvarande förbindelse, såsom äktenskap, partnerskap eller samboförhållanden. Med sådana förbindelser menas i detta sammanhang inte förhållanden mellan prostituerade och deras stamkunder. Den som regelbundet köper sexuella tjänster av en viss prostituerad gör sig sålunda skyldig till brottet köp av sexuella tjänster. Förbudet omfattar också den som låter skaffa sig en sexuell tjänst. Med detta avses den som nyttjar den sexuella tjänsten men låter någon annan betala för den. Det straffbara området omfattar sålunda t.ex. fall då företag tillhandahåller prostituerade i form av s.k. escortservice. Den person som har arrangerat kontakten med en säljare av sexuella tjänster eller betalat tjänsten kan dömas för anstiftan eller medhjälp till brottet om ansvar för koppleri inte kommer ifråga. 12 § För försök till följande brott döms enligt vad som föreskrivs i 23 kap. 1.våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande och grovt sexuellt utnyttjande, 2.sexuell exploatering av ungdom enligt 5§ första stycket första meningen, 3.våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn samt 4.koppleri, grovt koppleri och köp av sexuella tjänster. Detsamma gäller ifråga om förberedelse och stämpling till våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt utnyttjande, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn och grovt koppleri samt underlåtenhet att avslöja sådana brott. Paragrafen motsvarar nuvarande 12 §. De brott som är kriminaliserade på försöksstadiet motsvarar de brott som enligt dagens reglering är det. Däremot har de brott som är kriminaliserade på förberedelsestadiet och såsom stämpling utvidgats till att omfatta också grovt sexuellt utnyttjande. Detsamma gäller underlåtenhet att avslöja grovt sexuellt utnyttjande. Ändringen följer av den föreslagna skärpningen av straffskalan för det brottet. Särskild åtalsbegränsning i vissa fall 13 § Om det vid följande brott inte råder någon betydande skillnad i ålder och utveckling mellan parterna får åklagaren väcka åtal endast om det krävs från allmän synpunkt. 1.sexuell exploatering av ungdom enligt 5§ första stycket andra meningen 1, 2.sexuellt övergrepp mot barn eller försök till sådant brott, eller 3.sexuell kränkning av barn enligt 8 § första meningen. Paragrafen motsvarar nuvarande 13 §. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. Den nuvarande bedömningsgrunderna för när en sådan bestämmelse skall tillämpas är alltså desamma. Bestämmelsen om särskild åtalsbegränsning är i överensstämmelse med dess motsvarighet i gällande rätt sålunda begränsad till fall när det har förekommit sexuella handlingar mellan två unga personer som skiljer sig endast obetydligt i ålder och utveckling. De brott där möjlighet för åtalsbegränsning föreligger är de som med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet inte nödvändigtvis bör anses ett sexuellt övergrepp. Bestämmelsen är således tillämplig endast vid sexuell exploatering av ungdom enligt 5 § första stycket andra meningen 1, sexuellt övergrepp mot barn eller försök till sådant brott och sexuell kränkning av barn enligt 8 § första meningen. Däremot är den inte tillämplig vid misstanke om våldtäkt mot barn. 17.1.47 kap. Om brott mot familj 3 a § Den som i annat fall än som sägs i 6 kap. har samlag med eget barn eller dess avkomling döms om den andra personen är av motsatt kön för samlag med avkomling till fängelse i högst . Den som i annat fall än som sägs i 6 kap. har samlag med sitt helsyskon döms om den andra personen är av motsatt kön för samlag med syskon till fängelse i högst . Vad som sägs i denna paragraf gäller inte den som har förmåtts till gärningen genom olaga tvång eller på något annat otillbörligt sätt. Paragrafen motsvarar 6 kap. 6 § BrB. Kommitténs skäl för att flytta bestämmelsen till 7 kapitlet finns i kapitel 10. Någon ändring i sak har inte gjorts. Däremot har paragrafen moderniserats språkligt. 17.1.535 kap. Om bortfallande av påföljd 4 § De i 1 § bestämda tiderna skall räknas från den dag brottet begicks. Förutsätts för ådömande av påföljd att viss verkan av handlingen inträtt, skall tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Vid brott som avses i 6 kap. 6–7 §§ och 8 § första meningen eller försök till brott som avses i 6 kap. 6–7 §§ skall de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma skall gälla vid brott som avses i 6 kap. 1–3 §§, 5 och 10 §§ eller försök till brott som avses i 6 kap. 1–3 §§, 5 § första stycket första meningen och 10 § om brottet har begåtts mot en person som inte fyllt . Om vid bokföringsbrott, som ej är ringa, den bokföringsskyldige från brottet har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar, skall tiden räknas från den dag då detta skedde. Om den bokföringsskyldige från brottet blivit föremål för skatte- eller taxeringsrevision, skall tiden räknas från den dag då revisionen beslutades.