sou · GPB392 · 2002-01-01 00:00:00 — Bestämmelserna i 36–41 §§ personuppgiftslagen och 3–7 §§ person- uppgiftsförordningen om anmälan till tillsynsmyndigheten och person- uppgiftsombudets uppgifter, i 13 § personuppgiftsförordningen om be- myndiganden, i 2 § polisdataförordningen om förhandskontroll, och i 14 § polisdataförordningen om underrättelseskyldighet bör gälla även i fortsättningen för polisen. Om den personuppgiftsansvarige har utsett ett personuppgiftsombud och anmälan därför inte behöver göras, bör anmälan i stället göras till personuppgiftsombudet. En ny polisdatalag bör innehålla en bestäm- melse härom. Bestämmelsen i 42 § personuppgiftslagen om upplysningar till all- mänheten om behandlingar som inte anmälts bör gälla för polisen. Personuppgiftslagens bestämmelser i 43–47 §§ personuppgiftslagen och i 2 § personuppgiftsförordningen om Datainspektionens befogen- heter bör gälla på polisområdet. Bestämmelserna bör dock meddelas i förordning. Bestämmelserna i 48 § personuppgiftslagen och i 9 § polisdatalagen om skadestånd bör gälla för polisen också i fortsättningen. Den nya regeln bör dock avse enskilda och inte registrerade. Någon straff- bestämmelse motsvarande 49 § personuppgiftslagen behövs inte i den nya lagen. Bestämmelserna i 51 § personuppgiftslagen om överklagande bör i sak gälla även i fortsättningen för polisen. Dessutom bör det i en ny lag föreskrivas att en myndighets beslut om rättelse och om information som skall lämnas efter ansökan skall överklagas hos kammarrätten. Behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot Vid utformningen av en lag om behandling av personuppgifter i polisens verksamhet måste beaktas att polisens arbete skall vara inriktat främst på brottsförebyggande verksamhet. Polisdatalagen innehåller en reglering om behandling av personupp- gifter i kriminalunderrättelseverksamhet och i kriminalunderrättelse- register. Regleringen har kommit att försvåra polisens arbete med att verka problemorienterat och brottsförebyggande. En lag om behandling av personuppgifter bör handla om just behandling av personuppgifter och inte vara inriktad på att reglera vissa verksamheter eller arbetsmetoder hos polisen. Bestämmelserna om kriminalunderrättelseverksamhet och kriminalunderrättelseregister bör bl.a. av det skälet inte vara kvar i en ny polisdatalag. Bestämmelserna härom bör i stället ersättas av bestämmelser om behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot. De personuppgifter som kommer att omfattas av sistnämnda regler är först och främst sådana som avser personer som inte är misstänkta för något konkret brott, men väl för att ha utövat eller utöva brottslig verksamhet. Uppgifterna kan dock även avse andra personer, t.ex. personer som lämnat upplysningar om iakttagelser m.m. utan att själva vara misstänkta. Uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke om brott mot bör få behandlas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är före- skrivet fängelse . Alla uppgifter som är nödvändiga för ändamålet med behandlingen bör få behandlas. Om uppgifter om en person som det över huvud taget inte finns någon misstanke mot behandlas, bör uppgiften förses med en anteckning om detta förhållande. Vid aktuell behandling av personupp- gifter bör uppgifterna förses med upplysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Aktuell behandling av personuppgifter bör få ske för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott. Behand- ling i detta syfte bör dock endast få avse dömda personer som antingen är allvarligt kriminellt belastade eller som kan antas vara farliga för annans personliga säkerhet. Den personuppgiftsansvarige bör särskilt besluta de ändamål och villkor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet. När det gäller villkor i övrigt kan det t.ex. röra sig om hur information skall inhämtas, hur arbetet skall ske och avrapporteras samt säkerheten vid behandling m.m. Personuppgifter som behandlas enligt här aktuella bestämmelser bör få bevaras högst från det att uppgifterna om personen samlades in. Uppgifter som behandlas för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott bör dock få bevaras till dess att uppgifterna gallras ur belastningsregistret. Bestämmelserna om aktuell behandling av personuppgifter bör inte gälla personuppgifter –i en förundersökning, eller –i en brottsutredning som handläggs enligt 23 kap. 22 § rättegångs- balken eller enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Det föreligger ett mycket stort behov av det allmänna spaningsregistret () inom brottsbekämpningen. är viktigt bl.a. för att närpolis- verksamheten skall kunna fungera. Det bör i den nya polisdatalagen införas särskilda regler om . Lagregleringen bör i allt väsentligt ge polisen rätt att fortsätta den behandling av personuppgifter som förekommer. bör få föras i syfte att underlätta tillgången till uppgifter med anknytning till polisverksamhet som består i att förebygga, upptäcka och utreda brott. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av uppgifter om kvarstående misstankar bör inte gälla vid behandling av personuppgifter i . I bör uppgifter som kan hänföras till en enskild person få föras in endast om den som avses med uppgiften kan misstänkas för att ha begått ett brott och om registreringen är av särskild betydelse för brottsbekämpningen. Uppgifter om transportmedel eller andra varor som kan antas ha samband med brott bör få registreras, även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med en upplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne. I lagen bör vidare anges vilka typer av personuppgifter som får eller skall registreras i . Personuppgifter i bör som regel gallras senast efter det att uppgifter om att den registrerade kan misstänkas för att ha begått brott senast infördes. Om den senaste händelsen avser misstanke om ett brott för vilket inte lindrigare straff än fängelse är föreskrivet bör dock uppgifterna få stå kvar efter den senaste registre- ringen. Uppgifter ur bör under vissa förutsättningar få lämnas ut till , , en tullmyndighet eller en skattemyndighet. Polismyndigheterna bör få ha direkt åtkomst till upp- gifter i . Ytterligare bestämmelser om vissa register m.m. Den nya polisdatalagen bör utöver regler om innehålla särskilda regler om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål och om fingeravtrycks- och signalementsregister. Bestämmelserna i 22–28 §§ polisdatalagen och i 11 § polisdata- förordningen om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål bör gälla även i fortsättningen. Särskilda författningsregler om den behandling av personuppgifter i verksamhet som sker med an- ledning av laboratoriets DNA-analyser bör inte införas. Bestämmelserna i 29–31 §§ polisdatalagen om fingeravtrycks- och signalementsregister bör gälla även i fortsättningen. Sådana register bör dock utöver vad som framgår av 30 § polisdatalagen även få innehålla uppgifter om brottskoder. Det behövs inte någon särskild författningsreglering för eventuella centrala system motsvarande de lokala system som används, t.ex. rationell anmälningsrutin (RAR), datoriserad utredningsrutin – tvångs- medel (DurTvå) och kommunikationscentralernas system (KC- systemen). En ändring av Säkerhetspolisens organisation bestående i en samman- slagning mellan Säkerhetspolisen och övervägs . Våra förslag utgår från den nuvarande organisationen av Säkerhetspolisen. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet bör i huvudsak ha samma innebörd som . Den särskilda lagregleringen om SÄPO- registret bör dock inte vara kvar i den nya lagen. Några särskilda registerbestämmelser för Säkerhetspolisen bör inte heller i övrigt införas. Säkerhetspolisen bör få behandla personuppgifter för att underlätta –spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, –spaning i syfte att bekämpa terrorism och – registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av uppgifter om kvarstående misstankar och om behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot bör inte gälla för Säkerhetspolisen. Den nya polisdatalagen bör kunna träda i kraft , då polisdatalagen (1998:622) bör upphöra att gälla. Vi har bedömt att några övergångsbestämmelser till den nya lagen inte behövs. Vi har genomfört konsekvensanalyser enligt 14 och 15 §§ kommitté- förordningen (1998:1474). Våra förslag bör ge polisen bättre förutsätt- ningar att arbeta problemorienterat och verka brottsförebyggande. Enligt vår bedömning ger de förslag som vi lämnar inte upphov till kostnader som inte ryms inom berörda myndigheters anslag. Förslagen i övrigt får inte några sådana konsekvenser som motiverar en särskild redovisning. 1 Förslag till polisdatalag Härigenom föreskrivs följande. Lagens syfte och tillämpningsområde 1 § Syftet med denna lag är att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter i polisens verksamhet. 2 § Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter i polisens verksamhet för att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, 2.övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra stör- ningar därav samt ingripa när sådana inträffat eller 3.bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Lagen gäller också behandling av sådana uppgifter som avses i 5 kap. 10 och 11 §§. 3 § Lagen gäller inte för behandling av personuppgifter som företas med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2000:344) om Schengens informa- tionssystem. Lagen gäller heller inte vid insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning eller kameraövervakning. Lagen gäller vid övrig behandling av personuppgifter i form av bilder eller ljud, dock ej vid sådan behandling som består i insamling av personuppgifter genom upptagning av bilder eller ljud. Vid behandling av personuppgifter i form av bilder eller ljud skall vad som i lagen sägs om insamling tillämpas när uppgifterna första gången behandlas efter det att insamlingen avslutats. 4 § Vid annan behandling av personuppgifter i polisens verksamhet än som avses i 2 eller 3 § gäller personuppgiftslagen (1998:204). 5 § Bestämmelserna i 1 och 2 kap., 3 kap. 1 och 2 §§, 4 kap. samt 6 och 7 kap. gäller för sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis är automatiserad samt även för annan behandling av personuppgifter, om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Bestämmelserna i 3 kap. 3–11 §§ och 5 kap. gäller endast auto- matiserad behandling av personuppgifter. 6 § I denna lag används följande beteckningar med nedan angiven betydelse. Behandling (av personuppgifter) Varje åtgärd eller serie av åt- gärder som vidtas i fråga om per- sonuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organi- sering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtan- de, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplå- ning eller förstöring. Blockering (av personuppgifter) En åtgärd som vidtas för att person- uppgifterna skall vara förknippade med information om att de är spärra- de och om anledningen till spärren och för att personuppgifterna inte skall lämnas ut till tredje man annat än med stöd av 2 kap. tryckfrihets- förordningen. Varje förfarande som kan användas för analys av deoxyribonukleinsyra. lämnas ut för att en myndighet skall kunna utföra sådan tillsyn, kontroll eller revision som den är skyldig att sköta, anses dock inte myndigheten All slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Den som ensam eller tillsammans med och medlen för behandlingen Den som behandlar personuppgifter Den fysiska person som, efter förordnande av den person- skall se till att personuppgifter behandlas på ett korrekt och Grundläggande principer vid behandling av personuppgifter Grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter 1 § Den personuppgiftsansvarige skall se till att 1.personuppgifter behandlas bara om det är lagligt, 2.personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed, 3.personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, 4.personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in, 5.de personuppgifter som behandlas är adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen, 6.inte fler personuppgifter behandlas än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen, 7.de personuppgifter som behandlas är riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella, 8.alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen, och 9.gallring sker av personuppgifter som inte längre behövs för ändamålet med behandlingen om inte annat anges i denna lag. Vad som sagts i första stycket 9 gäller inte personuppgifter 1.i en förundersökning, eller 2.i en brottsutredning som handläggs enligt 23 kap. 22 § rätte- gångsbalken eller enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. 2 § Vid tillämpning av 1 § första stycket 4 gäller att en behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål inte skall anses som oförenlig med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in. Personuppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller veten- skapliga ändamål än som sagts i 1 § första stycket 9. Personuppgifterna får dock i sådana fall inte bevaras än vad som behövs för dessa ändamål. Personuppgifter som behandlas för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål får användas för att vidta åtgärder i fråga om den enskilde bara om den enskilde har lämnat sitt samtycke eller det finns synnerliga skäl med hänsyn till den enskildes vitala intressen. När behandlingen av personuppgifter är tillåten 3 § Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för att sådan polisverksamhet som anges i 1 kap. 2 § första stycket skall kunna utföras. Lagen hindrar inte att personuppgifter diarieförs eller behandlas i löpande text om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av det. 3 kap. Vissa behandlingar av personuppgifter Behandling av känsliga personuppgifter 1 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexuella läggning. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får upp- gifterna kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. 2 § Uppgifter om personnummer eller samordningsnummer får be- handlas bara när det är klart motiverat med hänsyn till 1.ändamålet med behandlingen, 2.vikten av en säker identifiering, eller 3.något annat beaktansvärt skäl. Behandling av uppgifter om kvarstående misstankar 3 § Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av bristande bevisning får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för annat ändamål än arkivering endast under förutsättning att 1.den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning är skäligen misstänkt för brottet och 2.uppgifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på nytt. 4 § Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom lagakraftvunnen dom har frikänts får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för annat ändamål än arkivering endast 1.om förundersökningen tas upp på nytt eller 2.för prövning av ett särskilt rättsmedel enligt 58 kap. rätte- gångsbalken. Behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot 5 § Uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke om brott mot får behandlas för att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse . Uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke mot skall förses med en upplysning om detta förhållande. 6 § Personuppgifter som behandlas enligt 5 § skall förses med upp- lysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. 7 § Personuppgifter som behandlas enligt 5 § för att underlätta över- vakning av personer som kan antas komma att begå brott får endast avse dömda personer som är allvarligt kriminellt belastade eller som kan antas vara farliga för annans personliga säkerhet. Beslut om villkor för behandlingen 8 § Den personuppgiftsansvarige skall särskilt besluta ändamål för behandlingen av personuppgifter och de villkor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet. 9 § Personuppgifter som behandlas enligt 5 § får inte bevaras än från det att uppgifterna om personen samlades in. Sådana personuppgifter som avses i 7 § får dock bevaras senast till dess att uppgifterna om personen gallras ur belastningsregistret. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Behandling av personuppgifter som inte omfattas av bestämmelserna 10 § Bestämmelserna i 5–9 §§ gäller inte behandling av person- uppgifter 1.i en förundersökning eller 2.i en brottsutredning som handläggs enligt 23 kap. 22 § rätte- gångsbalken eller enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Behandling av uppgifter på Internet om efterlysningar av enskilda personer 11 § En efterlysning av en person med anledning av att han eller hon avvikit från verkställighet av påföljd för brott eller med anledning av att han eller hon misstänks för brott, får göras allmänt tillgänglig på Internet endast om 1.domen eller misstanken avser ett brott för vilket inte lindrigare straff än fängelse är föreskrivet eller 2.personen kan antas vara farlig för annans personliga säkerhet. 4 kap. Särskilt om behandling av personuppgifter hos 1 § Säkerhetspolisen får utan hinder av bestämmelserna i 3 kap. 3– 10 §§ behandla personuppgifter för att underlätta 1.spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, 2.spaning i syfte att bekämpa terrorism och 3.registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627). 1 § får föra ett allmänt spaningsregister för polisens spaningsverksamhet. är personuppgiftsansvarig för behandlingen av personuppgifter i registret. 2 § Det allmänna spaningsregistret får föras i syfte att underlätta tillgången till uppgifter med anknytning till polisverksamhet som består i att förebygga, upptäcka och utreda brott. 3 § Det allmänna spaningsregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om den som avses med uppgiften kan misstänkas för att ha begått ett brott och om registreringen är av särskild betydelse för brottsbekämpningen. Uppgifter om transportmedel eller andra varor som kan antas ha samband med ett brott eller om hjälpmedel som kan antas ha använts i samband med ett brott får registreras, även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne. 4 § Det allmänna spaningsregistret får innehålla följande uppgifter om en enskild person: 1.upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och om uppgiftslämnarens trovärdighet, 4.uppgifter om särskilda fysiska kännetecken, 5.uppgifter om verkställighet av påföljd för brott, 6.uppgifter om varor, brottshjälpmedel och transportmedel, 8.varning om att personen tidigare varit beväpnad, våldsam eller flyktbenägen. Det allmänna spaningsregistret skall alltid innehålla uppgifter om de omständigheter och händelser som gett anledning att anta att den registrerade begått brott. 5 § Uppgifter i det allmänna spaningsregistret om en registrerad person skall gallras senast efter det att uppgifter om att denne kan misstänkas för att ha begått ett brott senast infördes. Om den senast införda uppgiften avser misstanke om ett brott för vilket lindrigare straff än fängelse inte är föreskrivet behöver dock uppgifterna inte gallras förrän efter att den senaste uppgiften infördes. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska och vetenskapliga ändamål. Bestämmelser som inte gäller 6 § Bestämmelserna i 3 kap. 3 och 4 §§ gäller inte vid behandling av personuppgifter i det allmänna spaningsregistret. Register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål 7 § Uppgifter om resultat av DNA-analyser får behandlas endast för att underlätta identifiering av personer i samband med utredning av brott. får föra register (DNA-register och spårregister) i enlighet med 8–12 §§ över de uppgifter som behandlas. Rikspolis- styrelsen är personuppgiftsansvarig för behandling av uppgifter i registren. Sådana uppgifter som avses i första stycket får även behandlas i 1.i en förundersökning eller 2.i en brottsutredning som handläggs enligt 23 kap. 22 § rätte- gångsbalken eller enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. 8 § Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultatet av DNA- analyser som har gjorts under utredning av ett brott och som avser personer som har dömts för 1.ett sådant brott mot en persons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. , om brottet kan leda till fängelse , 2.ett allmänfarligt brott som avses i 13 kap. , om brottet kan leda till fängelse , eller 3.försök, förberedelse, stämpling, anstiftan eller medhjälp till ett sådant brott som avses i 1 eller 2. 9 § Registreringen av ett analysresultat skall begränsas till uppgifter som ger information om den registrerades identitet. Analysresultat som kan ge upplysning om den registrerades personliga egenskaper får inte registreras. Utöver vad som sägs i första stycket får endast innehålla upplysningar som visar i vilket ärende analysen har gjorts och vem analysen avser. 10 § Ett spårregister får innehålla uppgifter om DNA-analyser som har gjorts under utredning av brott och som inte kan hänföras till en identifierbar person. Utöver uppgifter om analysresultat får ett spår- register endast innehålla upplysningar som visar i vilket ärende analysen har gjorts. 11 § Uppgifter i spårregister får endast jämföras med analysresultat 1.som inte kan hänföras till en identifierbar person, 2.som finns i , eller 3.som kan hänföras till en person som är misstänkt för brott. 12 § Uppgifter i skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Uppgifter i spårregister skall gallras senast efter registre- ringen. Prover från personer som inte är misstänkta för brott 13 § Om det i samband med utredning av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys från någon som inte är misstänkt för brottet får provet inte användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Ett sådant prov får inte heller sparas efter det att målet slutligt har avgjorts.