sou · GPB390d2 · 2002-01-01 00:00:00 — TV-företag som bedriver marksändningar bör, enligt regeringens proposition om digitala TV-sändningar (prop. 1996/97:67), beredas tillfälle att delta i de digitala sändningarna redan under den första utvecklingsfasen med sina nuvarande sänd- ningar. Enligt regeringens proposition skall den övervägande delen av sändningskapaciteten användas för TV-tjänster, inkl. tilläggs- tjänster som är direkt knutna till programmen. Vid sidan av detta bör det kunna förekomma andra tjänster, t.ex. utbildningstjänster och teletjänster av olika slag. Kommittén vill understryka att det är av avgörande betydelse att sådana andra tjänster finns med i det digitala TV-utbudet då detta för tittaren kommer att innebära en viktig förändring i jämförelse med de analoga sändningarna och att den digitala teknikens möjligheter tas tillvara. Om nya frekvenser kan tas i bruk för digital marksänd TV kommer även utrymmet för andra tjänster att kunna bli betydligt större än enligt kommitténs nu aktuella förslag. Vissa ansökningar har avsett sändningar som inte beräknas kunna starta vid den angivna tiden, dvs. Kommittén har inte ansett sig kunna föreslå att tillstånd redan nu skall beviljas för sådana sändningar. Vid ett senare till- ståndsgivningstillfälle kan dessa ansökningar förnyas. Vissa an- sökningar avser också ett sändningsutrymme som understiger /vecka som i denna process har bedömts motsvara en kanal. Kommittén anser att sådana sökande inte bör ges egna tillstånd i detta skede. TV har en viktig roll som kunskapsförmedlare och det är därför angeläget att utbildning och allmän folkbildning får ett utrymme i det digitala marknätet. I denna ansökningsomgång har inte alla sökanden med sådan inriktning kunnat beredas plats. Kommittén vill framhålla att de sökande som vid denna till- ståndsomgång inte kan beredas plats genom ett eget sändnings- tillstånd i det digitala marknätet i flera fall bör kunna fungera som programproducenter åt andra tillståndshavare. Radio- och TV- verket bör möjliggöra att sådana kontakter kommer till stånd i den fas av beredningen som tar vid. Särskilt angeläget är att pro- ducenter av utbildnings- och folkbildningsprogram ges möjlighet till sådan samverkan. Folkbildning och kunskapsförmedling är och bör också fort- sättningsvis vara en viktig del i den radio och TV i allmänhetens tjänst som erbjuds av via Tele- visions programkanaler SVT1 och SVT2. Kommittén konstaterar att , i enlighet med nuvarande sändnings- tillstånd, skall bereda utrymme för sändningar av Utbildnings- radion även i sina digitala sändningar av SVT1 och SVT2. Det är angeläget att Utbildningsradion erbjuds möjligheter att utveckla även nya former av produktion och samarbete inom ramen för dessa sändningar och att detta kan ske i minst nuvarande omfatt- ning. Med anledning av att Utbildningsradions verksamhet har utretts (SOU 1997:148) och att frågan om Utbildningsradions framtid bereds i finns inte förut- sättningar att innan denna beredning är avslutad ge Utbildnings- radion tillstånd för digitala TV-sändningar i en egen kanal. Kommittén vill också understryka att många av de sökande som inte är etablerade på TV-marknaden har bedömt ansökningstiden som kort. Att etablera en TV-kanal innebär givetvis ett omfattande arbete och att stora resurser investeras. För att möjliggöra för de sökande som kommittén nu inte förordar att aktualisera sin an- sökan på nytt samt för andra tillkommande intressenter att ansöka om sändningstillstånd bör ytterligare frekvenser tas i anspråk. Kommittén vill också framhålla att det är av stor vikt att det finns utrymme för ytterligare regionala sändnings- tillstånd vid kommande tillståndsgivning. I det förslag till fördelning som kommittén nu lämnar har ut- gångspunkten varit att det är angeläget att så många som möjligt får tillstånd att sända digital TV i marknätet. Detta innebär trots denna utgångspunkt att det inte finns plats för alla. Det innebär också att det inte är möjligt att uppfylla alla önskemål som de sökanden uppgett i sina ansökningar. Kommittén anser att för att i största möjliga utsträckning använda det tillgängliga frekvensutrymmet så bör i vissa fall flera tillståndshavare dela på utrymmet i en kanal. sådant delningsförfarande kan utformas på olika sätt bl.a. beroende på vad berörda aktörer finner lämpligt. Utrymmet skulle t.ex. kun- na delas genom att vissa tillståndshavare sänder vid regelbundet återkommande tillfällen i s.k. fönster hos en annan tillståndshavare. Tillstånden kan också avse delar av dygnet alternativt vissa vecko- dagar. när ytterligare frekvensutrymme finns tillgängligt kan denna fördelning komma att omprövas. Kommittén föreslår att följande sökanden ges tillstånd att sända digital TV i enlighet med radio- och TV-lagen (1996:844): Sändningar i samtliga områden: Sändningar i ett område: Enligt regeringens och beslut skall TV-företag som bedriver marksändningar beredas tillfälle att medverka i de digitala sändningarna. samt och (SVT1, SVT2) bör ges tillstånd för sådana sändningar. Kommittén föreslår att ett sändningsutrymme upplåts för breda reklamfinansierade underhållningskanaler. En viktig vägledning har varit tittarnas val av programkanal . Det har ansetts naturligt att valet, bland de kanaler som inte sänder i marknätet , där- med står mellan och Kanal . Dessa kanaler, av vilka TV3 är den största, har flest tittare av de reklamfinansierade programkanalerna. I första hand bör dessa programkanaler dela på utrymmet. KunskapsTV i och Televisionsaktiebolaget före- slås dela sändningsutrymme med varandra eller med programföre- tag som ges möjlighet till sändningar i ett område. Ett särskilt utrymme bör upplåtas för sändningar av nya tjänster. bör ges tillstånd för sändningar av sådana tjänster. I tillståndet bör inga krav på sänd- ningar av traditionella TV-program ställas. Kommittén vill framhålla betydelsen av att samtliga regionala program, inkl. AB:s och TV4 AB:s regionala fönster, sänder i samma frekvens. Detta innebär bl.a. att de totala kostnaderna blir lägre eftersom den regionala multiplexeringen är samlad i en frekvens och att flexibiliteten blir stor i den frekvens som används för sändningar i samtliga områden. Kommittén överlämnar härmed sitt yttrande. Följande ledamöter står bakom beslutet: , , , , och . Ledamoten anser att kommittén inte borde ha fattat något beslut. Han hänvisar till sin bifogade reservation (bi- laga 2). Ledamoten yrkar avslag på yttrandet och hänvisar till sin bifogade reservation (bilaga 3). Ledamoten har inte deltagit i beslutet. För kommittén enligt uppdrag Presentationer av de sökande har ägt rum enligt följande: i Kanal S / AB Trav och galopp (inkl. , , , CBA lokal , ) nya Svenska Radionätet KB Reservation med anledning av beslut om yttrande över inkomna ansökningar om tillstånd att sända digital TV till Radio- och . har verkat för att lediga TV-frekvenser ska ställas till marknadens förfogande. Syftet är att vidga yttrandefriheten och att öka mångfalden för konsumenterna. Därför beklagar jag att utformningen av regelverket för de nya digital-TV-kanalerna och urvalet av dem har utformats på ett sätt som riskerar motverka just yttrandefrihet och mångfald. Beslutet att på godtyckliga grunder välja ut de företag som ska få koncessionerna är olyckligt. Inom kategorin bred, reklaimfinan- sierad programkanal har kommittén utan hållbar motivering pekat ut två av flera sökande. Av de intresserade betal-TV-kanalerna valdes , men inte TV 1000 ut. Det ar inte rimligt att staten av subjektiva, politiska skäl väljer det ena programföretaget framför det andra inom samma nisch. Detta ställningstagande innebär dels en snedvridning av konkur- rensen mellan programföretagen. Dels innebär det att massmedias rättssäkerhet och möjlighet att värja sig mot politiska påtryck- ningar minskar. Programföretagens framgång beror i ett sådant system som kommittémajoriteten förordar mer på skicklighet inför statliga utredningar och verk och i maktens korridorer än på förmågan att göra program som har kvalitet och tilltalar publiken. De bortvalda kanalerna borde ha fått möjlighet att presentera bud på de tillstånd som istället gick till värsta konkurrenterna. fick de inte ens den chansen. Därmed har till exempel fått förläning av staten utan att behöva betala för sig. Fördelningsbeslutet ges än större betydelse i och med den pro- position om bland annat kabel-TV som regeringen väntas besluta om . och kan ges samma status som obligatoriska gratiskanaler som SVT och har . Det skulle dels innebära ett mycket starkt gynnande av dessa kanaler på deras konkurrenters bekostnad. Dels skulle det innebära omotiverad konfiskation av kabel-TV-företagens egendom. Så blir det om det Bilaga 2 SOU 2001:90 ursprungliga förslaget inom (Ds 1998:5) genomförs. Detta, i kombination med att man nu stadfäster ett regelverk med stora godtyckliga inslag, öppnar möjligheter att utnyttja för- delningsbesluten för politiska ändamål. Det vore mycket olyckligt om den politiska mediemakten i nu ökar. Jag kan inte medverka till detta. Reservation ang. yttrande över inkomna ansökningar om till- stånd att sända digital TV Jag delar inte digital ställningstagande vad gäller yttrande till Radio- och . Yttrandet borde i stället base- rats på följande ståndpunkter. Fria media som kan verka oberoende av statlig styrning är av avgörande betydelse för ett fritt och öppet samhälle. Ett urval av programföretag som baseras på en politisk skönhetstävling ger inte ett sådant oberoende. Sändningstillstånd som förenas med krav på att hålla sig till en i förväg lämnad programförklaring och krav på att ägarförhållanden och inflytande inte förändras, ger inte heller, det oberoende från statsmakten som är nödvändigt. Det är också diskutabelt ur grundlagssynpunkt. Kommittén borde därför verkat för ett teknikval och en urvalsprocess som minimerar den politiska styrningen och godtycket. Urvalsprocessen har som väntat visat sig bli en politisk skön- hetstävling. Det politiskt korrekta väljs på godtyckliga grunder. Politikerstyrning av media borde istället ersättas med en fri tävlan mellan olika program och olika teknik Det skulle gynna tittarna, förbättra tv-utbudet och gagna teknikutvecklingen. Genom kraftiga statliga satsningar söker man etablera marknätet framför satellit och kabel som distributionsform för digital TV. Valet av marknätet bygger på fel grund. Marknätet är den teknik som medger minst antal kanaler. Det är den teknik som har dåliga möjligheter till interaktivitet, dvs. kommunikation i båda rikt- ningarna. Det är den teknik som medger minst antal tilläggstjänster och den teknik som har sämst möjligheter till individuella val. Men det är den enda teknik som medger en stark politisk styrning. Det verkar vara det enda och bärande argumentet för valet av marknätet för de digitala sändningarna. Risken är uppenbar att marknätet leder in i en teknisk återvändsgränd där stora belopp investeras i en teknik som inte ger största möjliga mångfald och yttrandefrihet. Risken med detta teknikval är att vi halkar efter i informations- samhället, att vi inte får de jobb, de företag och den konkurrens- kraft som vi annars skulle kunna få. Det finns därför inga god- tagbara skäl för staten att välja marknätet framför andra distri- butionsformer. Grunden för att yttrandefrihetsgrundlagen, YGL, tillåter politisk reglering är bristen på radiofrekvenser och ett behov att ordna dessa. Med digital teknik via satellit och kabel finns det ett tekniskt utrymme för hundratals nya kanaler och tjänster. Det öppnar för ett förhållande liknande det som fäller tidningsbranschen, där det blir viktigare att övertyga tittaren och lyssnaren om värdet av programmen än att övertyga politiker och byråkrater. Då bortfaller behovet av politisk styrning. Den utvecklingen är bra, och den bör bejakas. Dnr 17/98 (Ku 1997:06) Angående frekvensutrymme för digitala TV-sändningar har avgett yttrande till Radio- och över inkomna ansökningar om tillstånd att sända digital TV. Mot bakgrund av iakttagelser som kommittén har gjort under urvalsarbetet föreslår kommittén att regeringen så snart det är möjligt med hänsyn till tillgången på sändningsfrekvenser beslutar att ytterligare sändningstillstånd för marksänd digital TV skall utlysas. Resultatet av kommitténs urvalsarbete Kommittén har vid sitt ställningstagande tagit sin utgångspunkt i regeringens och beslut (prop. 1996/97:67, bet. 1996/97:KU17, rskr. 1996/97:178): Det bör eftersträvas att mer än ett företag deltar i sänd- ningsverksamheten på varje ort. Lokala och regionala program bör ges företräde, liksom pro- gram som är förankrade i den svenska kulturkretsen. Olika programtjänster bör komplettera varandra så att sänd- ningarna som helhet kommer att tilltala olika intressen och smakriktningar. TV-företag som bedriver marksändningar bör beredas tillfälle att delta i de digitala sändningarna. Alla sökande har inte kunnat beredas plats Vid ansökningstidens utgång hade 57 ansökningar kommit in till Radio- och . På uppdrag av Radio- och har granskat ansök- ningarna och bedömt vilka av de sökande som har finansiella förutsättningar för att bedriva marksänd digital TV på det sätt som redovisats i respektive ansökan. Även om några av de sökande närmast bör betraktas som programproducenter bedömer kommit- tén att betydligt flera företag skulle kunna ges sändningstillstånd än vad den nu utlysta sändningskapaciteten ger utrymme för. Bristen på utrymme har försvårat urvalsarbetet Den principiella utgångspunkten för det allmännas handlande inom detta område är att radiofrekvenserna bör tas i anspråk på ett sätt som leder till största möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet (se YGL 3 kap. 2 § andra stycket). Detta talar för att den som vill sända skall få tillstånd till det, i varje fall om det inte finns särskilda skäl däremot. Det begränsade sändningsutrymmet gör att inte samtliga sökande med finansiella förutsättningar kan beredas ut- rymme i enlighet med sina önskemål. Detta aktualiserar frågan om att möjligt få fram fler frekvenser som kan användas för digital marksänd TV. Kommittén anser att det skulle vara mycket värdefullt om flera tillstånd kunde utlysas . Ansökningstiden var för kort för vissa sökande Ytterligare ett skäl som talar för detta är att tidsplanen för ansök- ningsförfarandet inte synes ha gett vissa sökande tillräcklig tid för att förbereda sig, särskilt när det gäller att ordna med finansiering för sändningsverksamheten. Detta gäller troligtvis i särskilt hög grad för de sökande som inte bedriver TV-sändningar. ny ansökningsomgång skulle dessa sökande kunna vara bättre för- beredda. Ansökningar om sändningar längre fram har inte kunnat beaktas Vissa ansökningar har avsett sändningar som inte beräknas kunna starta förrän längre fram i tiden. Kommittén har inte ansett sig kunna föreslå att tillstånd redan nu skall beviljas för sådana sänd- ningar. Vid ett senare tillståndsgivningstillfälle skulle dessa ansök- ningar kunna förnyas. Enligt vad kommittén har inhämtat finns det realistiska möjligheter att påbörja ytterligare sändningar av marksänd digital TV. Mot bakgrund av det anförda föreslår kommittén att rege- ringen så snart det är möjligt med hänsyn till tillgången på sänd- ningsfrekvenser beslutar att ytterligare sändningstillstånd för mark- sänd digital TV skall utlysas. Denna skrivelse har beslutats av , , , , , och . Ledamöterna deltog inte i beslutet. För kommittén enligt uppdrag Dnr 3/99 (Ku 1997:06) Behandlingen av informationsprogram i TV-sändningar Den nuvarande regleringen i radio- och TV-lagen (1996:844) inne- bär att program som sänds på uppdrag av någon annan anses som annonser och bl.a. räknas in i den högsta tillåtna sändningstiden för annonser. Statsmakternas avsikt var bl.a. att de ökade sänd- ningsmöjligheter som skapas genom den digitala televisionen skall kunna utnyttjas för t.ex. samhällsinformation eller utbildnings- program, även om programmen sänds på uppdrag av någon annan än det sändande TV-företaget. Nuvarande lagstiftning sätter emel- lertid så snäva gränser för den tillåtna sändningstiden att det i prak- tiken blir omöjligt att sända sådana program. Kommittén föreslår därför att regeringen tar initiativ till sådana ändringar av radio- och TV-lagen att samhällsinformation och utbildningsprogram, som sänds på uppdrag av någon annan, inte behandlas på samma sätt som reklaminslag eller andra annonser. Framför allt är det angeläget att programmen inte räknas in i den högsta tillåtna sändningstiden för annonser. , som har tillstånd för regionala digitala TV- sändningar i norra , har uppmärksammat digital-TV- kommittén på ett problem med nuvarande bestämmelser om annonser. Enligt sin tillståndsansökan avser företaget att bl.a. sända infor- mationsprogram på uppdrag av kommun, landsting, bostadsbolag, fackförbund m.m. samt utbildningsprogram kopplade till gymna- sieskola och universitet. och TV har granskat sänd- ningarna och funnit att informationsprogram från och i utgör sändningar som sänds på uppdrag av någon annan och som är annonser. De skall därför omges av särskilda signaturer och inräknas i den tillåtna annons- volymen. konstaterar att följden av denna tolkning blir att den reklamtid som finns för att finansiera sändningarna upptas av informationsprogram. Inte heller utbildningsprogram som sänds på uppdrag av något utbildningsorgan skulle kunna sändas utan att betraktas som annons. 7 kap. radio- och TV-lagen (1996:844) behandlar reklam och annan annonsering. Följande regler gäller för annonser i televisionen. Enligt 1 § 3 st. avses med annonser reklam samt sändningar som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan. Före och efter varje sändning av annonser skall det sändas en särskild signatur som tydligt skiljer annonserna från övriga sänd- ningar (1 § 1 st.). Av en annons som inte är reklam skall det framgå i vems intresse den sänds (2 §). Personer som spelar en framträdande roll i program som huvud- sakligen handlar om nyheter eller nyhetskommentarer får inte upp- träda i annonser (3 §). Annonser får sändas under högst av sändningstiden (5 § 2 st.). mellan hela klockslag får annonser sändas under högst i normalfallet men i tio minuter mellan och 24. 00 samt annars i rena undantagsfall (5 § 1 st.). Den sammanlagda annonstiden vid ett givet tillfälle får inte understiga en minut sedan sändningstiden för den särskilda signaturen har frånräknats (6 §). Annonser skall, med vissa undantag, sändas mellan programmen (7 § 1 st.). De utökade sändningsmöjligheter som skapas genom den digitala tekniken kan utnyttjas för att förbättra informationen till med- borgarna från t.ex. kommuner och landsting eller olika orga- nisationer. De kan också användas för utbildningsändamål, något som särskilt nämns i regeringens proposition om digitala TV-sänd- ningar (se prop. 1996/97:67 s. 29). Med nuvarande lagstiftning kommer emellertid informations- program som sänds på uppdrag av andra att innefattas i begreppet annonser och därmed omfattas av de regler som gäller för sådana. Det innebär bl.a. att den sammanlagda mängden av informations- program, reklaminslag och vissa andra meddelanden högst får uppgå till av sändningstiden och att sändningstiden under en viss timme får uppgå till högst åtta eller . Den aktuella bestämmelsen torde syfta till att skapa en gemen- sam ram för kommersiell reklam och andra korta meddelanden. Om den även skall tillämpas för informationsprogram eller utbild- ningsprogram som sänds på uppdrag av utomstående organ torde det i praktiken bli omöjligt för TV-företagen att sända sådana program. Avsikten vid introduktionen av marksänd digital TV var att de ökade sändningsmöjligheter som skapas genom den digitala tele- visionen kan utnyttjas för t.ex. samhällsinformation eller utbild- ningsprogram, även om programmen sänds på uppdrag av någon annan än det sändande TV-företaget. Kommittén föreslår därför att regeringen tar initiativ till sådana ändringar av radio- och TV-lagen att samhällsinformation och utbildningsprogram, som sänds på uppdrag av någon annan, inte behandlas på samma sätt som reklaminslag eller andra annonser. Framför allt är det angeläget att programmen inte räknas in i den högsta tillåtna annonstiden. För kommittén enligt uppdrag Dnr 12/99 (Ku 1997:06) Yttrande över inkomna ansökningar om tillstånd att sända digital TV Regeringen beslutade , med utgångspunkt i beslut om digital marksänd TV (prop. 1996/97:67, bet. 1996/97:KU17, rskr. 1996/97:178), att sändningar av digital mark- sänd TV får inledas i fem områden i landet. Dessa områden är med och , norra , södra och nordöstra , med omnejd samt och med omnejd. Regeringen beslutade en förordning (1997:894) om marksänd digital TV. Förordningen innehåller föreskrifter som skall tillämpas vid annonsering om möjligheter att få tillstånd för digitala TV-sändningar och hand- läggning av ansökningar om tillstånd. Regeringen beslutade vidare att tillkalla en parlamentarisk kommitté (dir. 1997:134) med uppdrag att följa och utvärdera de markbundna digitala TV-sänd- ningarna under den första etappen av dessa sändningar. Kommittén (Ku 1997:06), som antagit namnet , skall följa verksamheten med digital marksänd TV och fortlöpande rapportera sina iakttagelser till regeringen. Kommittén skall också medverka vid urvalet av de företag som skall delta i sändningarna genom att yttra sig till Radio- och över tillstånds- ansökningarna. Radio- och skall därefter överlämna an- sökningarna till regeringen med ett motiverat förslag till fördelning av tillstånden. Regeringen beslutar därefter om hur tillstånden skall fördelas. lämnade ett yttrande (Dnr 6/98) till Radio- och över ansökningarna gällande de två första frekvenserna för digital marksänd TV. Efter förslag från Radio- och meddelade regeringen beslut av innebörden att följande företag fick tillstånd att sända television med digital sändningsteknik, nämligen , , (publ. ), , Kanal , , i , Televisionsaktiebolaget , , och . skall sända dels SVT1, SVT2 eller SVT , dels SVT24, dels de regionala programmen i samtliga områden. skall sända dels i samtliga områden, dels regionalt i med och , med omnejd samt och med omnejd. Beslutet innebar att företagen fick tillstånd att sända i två frekvenskanaler och att vissa företag skulle dela överföringskapacitet. Regeringen beslutade om en viss ändring i det nämnda beslutet avseende . beslutade regeringen att ytterligare en frekvenskanal skulle upplåtas för digitala TV-sändningar. Regeringen ändrade vidare sina beslut från så att de i detta beslut angivna företagen fick tillstånd att sända i tre frekvenskanaler och att vissa företag fick tillgång till större överföringskapacitet. Enligt regeringens beslut (Ku98/1128/Me) gäller att sändningsutrymme för digitala TV-sändningar som mot- svarar ytterligare en frekvenskanal får upplåtas i de fem aktuella sändningsområdena. En överföringskapacitet motsvarande ca en fjärdedel av utrymmet i frekvenskanalen disponeras för varje pro- gram. Högst tre sändningstillstånd i varje sändningsområde – tillsammans med redan meddelade tillstånd – skall avse sändningar i endast det området. Sammantaget innebär beslutet att fyra frekvenskanaler kommer att disponeras för digitala TV-sändningar i marknätet. Vid ansökningstidens utgång hade 38 ansökningar kommit in till Radio- och . På uppdrag av Radio- och har house granskat de sökandes finansiella förutsättningar. 25 sökande har bedömts ha finansiella förutsättningar att bedriva marksänd digital TV på det sätt som redovisats i respektive ansökan (bilaga 1). Radio- och beslutade att med stöd av övergångsbestämmelserna till förordningen om marksänd digital TV inhämta yttrande från över in- komna ansökningar om tillstånd att sända digital TV. Samtliga ansökningar inkl. kompletteringar samt revisionsbyråns rapport om de sökandes finansiella förutsättningar har överlämnats till kom- mittén. Kommittén har träffat samtliga sökande som Radio- och bedömt har finansiella förutsättningar. De sökandes presentationer för kommittén har ägt rum samt .