sou · GPB310d2 · 2002-01-01 00:00:00 — I en situ- ation där den rättsliga föräldern och medföräldern har delade meningar om t.ex. omvårdnad, skolgång, sjukdomshantering eller ekonomiska spörsmål rörande barnet har den rättsliga föräldern ensam bestämmanderätt. En separation mellan föräldrarna kan drabba barnet hårt. Det har t.ex. ingen rätt till underhållsbidrag från medföräldern. Avsak- naden av ett sådant ekonomiskt stöd kan bli särskilt kännbart för det fall statligt underhållsstöd inte utgår (se avsnitt 11.4.5). Om motsättningarna mellan föräldrarna är djupa kan det vidare finnas risk för att barnet tappar kontakten med medföräldern. Visserligen kan en domstol fastställa umgängesrätt också till annan än barnets rättsliga föräldrar, men det är inte lika självklart att ett regelbundet umgänge kommer till stånd mellan barnet och en medförälder som det är om båda föräldrarna är rättsliga vårdnadshavare. Annan än förälder, som vill umgås med ett barn, har nämligen inte rätt att själv väcka talan i domstol om detta. I dessa fall kan talan föras endast av socialnämnden. Slutligen har barnet ingen arvsrätt efter medföräldern och dennes släktingar. Om medföräldern inte upprättat ett testamente som ger barnet rätt till arv efter honom eller henne går barnet lottlös. Barnet har alltså ett sämre rättsligt skydd i en familj där endast den ena föräldern är vårdnadshavare, såväl för- äldrarna lever tillsammans som för det fall de separerar eller en av dem går bort. Ekonomiska, sociala och psykologiska faktorer Lika väl som en styvbarnsadoption kan innebära ekonomiska, soci- ala och psykologiska fördelar för barnet kan den – om den andre biologiska/rättsliga föräldern är känd – innebära försämringar i dessa hänseenden. En adoption kan medföra att barnets kontakter med den andre föräldern och hans eller hennes släkt försämras eller rent av skärs av. Barnet kan också gå miste om olika efterlevande- förmåner, om den andre föräldern är avliden, och förlorar sin rätt till arv efter denne förälder och hans eller hennes släktingar. Under sådana förhållanden är det inte alltid till barnets bästa att styv- barnsadopteras av den biologiska/rättsliga förälderns partner. Inför varje adoption måste därför en prövning göras av om adoptionen är till barnets bästa. I ovannämnda hänseende är det ingen skillnad på om familjebildningen är homosexuell eller heterosexuell. Att samhället inte fullt ut accepterar den homosexuella familjen i föräldrarättsligt hänseende kan påverka även allmänhe- tens attityder till sådana familjer generellt. Att rättsligt erkänna den homosexuella familjebildningen ger därför en viktig signal, inte minst till barnet. Det visar att barnets familj är lika accepterad som andra familjer i samhället. Ett erkännande av den homosexuella familjen får positiv effekt även för barn i de familjer där frågan om styvbarnsadoption inte är aktuell och det motverkar rent allmänt negativa attityder mot sådana familjebildningar. Barn utan känd fader efter privat insemination Det förekommer att barn som kommit till genom privat insemination inte har någon känd fader. Avsikten i dessa fall – från både spermagivarens och det kvinnliga parets sida – är att det kvinnliga paret skall ha det fulla ansvaret för barnets vård och fostran. Givaren bidrar med sperma för att hjälpa kvinnorna att bilda en familj på liknande sätt som vid en spermagivning inom sjukvården. Men givaren blir i dessa fall automatiskt rättsligt ansva- rig för barnet när det gäller underhållsskyldighet, arv m.m. om han bekräftar faderskapet. För att undvika detta uppges därför i vissa fall inte givarens identitet vid den faderskapsutredning som görs och faderskapet för barnet kan då inte fastställas. En styvbarnsadoption är som regel lättare att genomföra om för- äldraskapet för den andre biologiske föräldern inte är fastställt.23 Det skulle därför kunna finnas en risk för att fler barn som inte får det biologiska faderskapet utrett skulle födas, när en möjlighet till styvbarnsadoption inom registrerat partnerskap införs. Men den reglering som föreslås beträffande föräldraskap efter en assisterad befruktning medför i stället att barnet som regel kommer att ha det kvinnliga homosexuella paret som rättsliga föräldrar (avsnitt 13.4.4). I och med att den kvinna som inte föder barnet på detta sätt tar det rättsliga ansvaret för barnet, tillsammans med modern, kan spermagivaren i större utsträckning träda fram. Det blir här- igenom möjligt att uppge givarens namn vid den utredning som socialnämnden genomför, utan att det rättsliga faderskapet för honom skall fastställas. Hans namn kan därmed antecknas i social- nämndens akt. Barnets biologiska ursprung blir därmed dokumen- terat. Även tidigare adopterade barn bör komma i fråga Om man inför en möjlighet för registrerade partner att styvbarns- adoptera även ett tidigare adopterat barn, kan det inte uteslutas att det blir svårare för – framför allt – ensamstående att adoptera barn internationellt. Det finns en risk för att vissa ursprungsländer blir mer restriktiva med att lämna barn till ensamstående av rädsla för att barnet i ett senare skede kan komma att styvbarnsadopteras av en homosexuell partner. I sammanhanget kan det nämnas att och valt att införa en lagstiftning som ger en registrerad partner rätt att adop- tera den andre partnerns barn, med undantag av tidigare internatio- 23 En rättslig förälder skall höras i frågan om adoption och är han eller hon vårdnadshavare för barnet krävs att han eller hon samtycker till adoptionen. nellt adopterade barn. I har man däremot antagit en lag som innebär att nederländska barn kan styvbarnsad- opteras av en homosexuell partner. Ett barn anses som neder- ländskt om det haft sin hemvist i , som regel . Det innebär att även ett tidigare internationellt adopterat barn kan komma i fråga för styvbarnsad- option i ett homosexuellt förhållande. Den främsta anledningen till att kommittén föreslår att registre- rade partner, liksom gifta par, skall ges möjlighet att adoptera den andre partnerns barn är att barnet i många fall har ett sämre rätts- ligt skydd i en familj där bara den ena av föräldrarna är rättslig för- älder. Som regel får det anses vara till barnets bästa att ha tillgång till två rättsliga föräldrar. Med denna utgångspunkt kan man inte begränsa möjligheten att styvbarnsadoptera till endast biologiska barn. Ett adopterat barn har samma behov av att skyddas rättsligt som ett biologiskt barn. Det skulle vara djupt orättvist mot ett adopterat barn – som lever under samma omständigheter som ett biologiskt barn i sin familj – att beröva honom eller henne möjlig- heten att på detta sätt få sitt rättsliga skydd stärkt. En sådan begränsning av möjligheten till styvbarnsadoption kan inte motive- ras med hänsyn till barnets bästa. Även adopterade barn bör därför komma i fråga för styvbarnsadoption. Barn har ett sämre rättsligt skydd i en familj där endast den ena föräldern är vårdnadshavare, såväl föräldrarna lever tillsammans som för det fall de separerar eller en av dem går bort. De ekonomiska, sociala och psykologiska faktorer som kan tala både för och emot en styvbarnsadoption är desamma, obero- ende av om familjebildningen är homosexuell eller heterosexu- ell. Att erkänna den homosexuella familjen ger en viktig signal såväl till det barn som kommer i fråga för styvbarnsadoption som till barn i andra homosexuella familjer. Ett erkännande av den homosexuella familjen motverkar rent allmänt negativa attityder mot sådana familjer. Ett tidigare adopterat barn har samma behov av att skyddas rättsligt som ett biologiskt barn och även adopterade barn bör därför komma i fråga för styvbarnsadoption. Kommittén föreslår att det införs en möjlighet för en registrerad partner att adoptera den andre partnerns barn, under samma förut- sättningar som gäller för gifta par. Kommittén föreslår att lesbiska par som registrerat partnerskap eller lever i ett samboförhållande – i likhet med heterosexuella makar och sambor – skall ges möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. Reglerna för fastställande av rättsligt föräldraskap bör enligt kommitténs uppfattning motsvara de regler som gäller för hete- rosexuella par. Kommittén föreslår också att en bestämmelse om moderskapspresumtion införs. Slutligen föreslår kommittén att en bestämmelse skall införas i om att uppgift om vem som är spermagivare vid en insemination bör antecknas i socialnämndens akt rörande fa- derskaps- och moderskapsutredningen. Assisterad befruktning vid allmänt sjukhus Endast kvinnor som är gifta eller lever tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden har möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. Vid en insemi- nation skall mannen skriftligen samtycka till denna. Samtycket har den verkan att mannen anses som barnets far, om det är sannolikt att barnet avlats genom inseminationen (avsnitt 7.2). I är spermagivaren inte anonym. I givarens journal antecknas vissa grundläggande upplysningar om honom. Ett barn som kommit till genom givarinsemination har, sedan det uppnått tillräcklig mognad, rätt att få del av de uppgifter om spermagivaren som antecknats i sjukhusets journal. Detta förutsätter dock att för- äldrarna upplyser barnet om hur det kommit till, vilket inte alltid varit fallet i fråga om inseminationsbarn till heterosexuella föräldrar (avsnitt 7.2.5–7.2.6). Befruktning utanför kroppen får inte äga rum med sperma som donerats. Inte heller är äggdonation tillåtet. Men Socialdepar- tementet har remitterat departements- promemorian Behandling av ofrivillig barnlöshet, Ds 2000:51, med förslag bl.a. om att befruktning utanför kroppen skall få ske med en kvinnas ägg och givares sperma. Allt fler homosexuella skaffar barn genom privat insemina- tion. Av den enkät som SCB genomfört för kommitténs räkning framgår att 58 av de 99 barn som respondenterna skaffat –1999 kommit till genom privat insemination. På frågan om hur de svarande kan tänka sig att skaffa barn svarade omkring två tredjedelar (av 700 svarande) att de kan tänka sig att skaffa barn genom privat insemination.24 Vidare har många svarat att de – även om en lagstiftning införs som gör det möjligt för lesbiska kvinnor att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus – helst skulle vilja skaffa barn genom privat insemination. Många barn kommer därför sannolikt även att födas efter privat insemination. Överväganden i fråga om assisterad befruktning vid allmänt sjukhus Samhället har ett ansvar för att barnet kommer att växa upp under goda förhållanden Det finns en principiell skillnad mellan barn som adopteras och barn som kommer till genom assisterad befruktning. I det först- nämnda fallet handlar det om barn som redan existerar och som är i behov av nya föräldrar. I det andra fallet är det frågan om att med- 24 Flera av de svarande har fyllt i mer än ett svarsalternativ: har svarat att de kan tänka sig att skaffa barn genom samlag, genom privat insemination, genom insemination utomlands och genom ensamståendeadoption. verka till att barn blir till. När samhället tillåter en verksamhet som innebär att barn blir till på artificiell väg har samhället ett särskilt stort ansvar för att barnet kommer att växa upp under bästa tänk- bara förhållanden. En grundläggande värdering i det svenska barn- och föräldra- rättsliga regelsystemet är att ett barn har rätt till två föräldrar. Tra- ditionellt har inställningen varit den att det är bäst för barnet att ha föräldrar av olika kön. Men de utredningar som kommittén har tagit del av och låtit genomföra visar att ett barns utvecklingsmöj- ligheter är lika goda i en homosexuell familjebildning som i en heterosexuell familjebildning. För att ett barn skall utvecklas väl spelar det alltså ingen roll om föräldrarna är av olika eller samma kön. Det finns därför inte – utifrån principen att barnet skall växa upp under goda förhållanden – någon anledning att utesluta ett par från möjligheten att erhålla assisterad befruktning enbart på den grunden att de är av samma kön. Barnets rätt till sitt biologiska ursprung Den forskning som finns på området – inte minst adoptionsforsk- ningen – visar att en tillgång till det biologiska ursprunget är viktigt för barnet. Därför får det anses vara till barnets bästa att kunna efterforska detta. Denna tankegång finns också i , där det i artikel 7 sägs att ett barn, så långt det är möjligt, har rätt att få vetskap om sina föräldrar. Huvudsakligen beroende på att det inte varit möjligt för lesbiska kvinnor att erhålla assisterad befruktning inom den svenska sjukvården har en del kvinnor vänt sig utomlands för att där få tillgång till insemination. Utomlands är som regel spermagi- varen anonym och barnet kan i dessa fall aldrig få reda på sitt bio- logiska ursprung. Vid privat insemination i homosexuella förhållanden är avsikten i många fall att mannen som bidrar med sperma skall vara aktiv som far till barnet och då får barnet givetvis reda på sitt biologiska ursprung. Men att dela sin familj med någon annan är något som av förklarliga skäl inte passar alla lesbiska par, liksom det ofta inte skulle passa ett heterosexuellt par. Det kan också vara så att man- nen som bidrar med sperma inte vill ta det rättsliga ansvaret som far till barnet utan endast medverkar som givare för att hjälpa det lesbiska paret att skaffa barn, på samma sätt som en spermagivare Därför uppges inte alltid spermagivarens identitet vid faderskapsutredningen och fadern är då okänd för myndigheterna och ibland även för barnet. Med en möjlighet för lesbiska par att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus skulle sannolikt många av de par som inte vill ha en aktiv far till sitt barn att i första hand välja denna form av befruktning. Barnet har då möjlighet att få reda på sitt biologiska ursprung. Den undersökning som genomfört angående barn som kommit till efter insemination i heterosexuella förhållan- den visar att av föräldrarna informerat sitt barn om hur det kommit till. Härutöver uppgav av de tillfrå- gade att de hade för avsikt att informera barnet, men att de ännu inte hade gjort det. Många av barnen kommer således sannolikt aldrig att bli informerade om att de kommit till genom insemination. De har därigenom ingen möjlighet att få del av sitt biologiska ursprung25. Annan forskning, t.ex. rörande insemination av homosexuella kvinnor i , visar att dessa i högre utsträck- ning än heterosexuella par väljer att informera sina barn om hur de kommit till. Det mesta talar därför för att barn till lesbiska par i större utsträckning kommer att få reda på hur de kommit till än vad som varit fallet för barn till heterosexuella par. Att välja bort fadern Ett argument som skulle kunna tala mot att ge lesbiska par möjlig- het att erhålla assisterad befruktning inom den allmänna sjukvården är att det därmed ges en möjlighet att välja bort fadern till barnet. I första hand måste det då påpekas att de par som föredrar en sådan lösning väljer detta alternativ, genom privat insemination där spermagivarens identitet inte uppges vid faderskapsutredningen. Vid givarinsemination på en kvinna i ett heterosexuellt förhål- lande är sällan, om ens någonsin, avsikten att spermagivaren skall ha någon kontakt med barnet under dess uppväxt. Här väljs alltså regelmässigt den biologiske fadern bort. Vid en insemination på en lesbisk kvinna kan man däremot mycket väl tänka sig att spermagi- varen kommer att ha kontakt med barnet och även fungera som aktiv far till barnet. Den enkätundersökning som SCB genomfört för kommitténs räkning visar att många lesbiska kvinnor, även vid 25 2000:6, se även avsnitt 7.2.6. en möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid sjukhus, föredrar en känd man som spermagivare. I enkäten ställdes frågan om hur man helst skulle vilja skaffa barn, om alla alternativ var möjliga. av kvinnorna svarade att de föredrog privat insemina- tion, att de föredrog assisterad befruktning vid sjukhus med vald givare (vilket är möjligt, se avsnitt 7.2.5), medan föredrog assisterad befruktning vid sjukhus, oavsett givare. Slutligen svarade av kvinnorna att de föredrog assisterad befruktning vid sjukhus utomlands. Mer än hälften av kvinnorna önskade således skaffa barn med en känd man.26 Sanno- likt skulle många av dessa män komma att fungera som aktiva fäder åt barnen. Det finns alltså inga belägg för att möjligheten till assisterad befruktning vid allmänt sjukhus skulle medföra att fadern till bar- net väljs bort i större utsträckning än vad som sker . En ökad trygghet för kvinnan Vid insemination på sjukhus är sperman alltid kontrollerad för att undvika smittspridning, t.ex. av hiv. Också givaren kontrolleras för att utesluta att han bär på några ärftliga sjukdomar. Risken för att sjukdomar skall föras vidare är därför i dessa fall liten. I alla andra fall, där barn kommer till utan medverkan av sjukvår- den, finns det en viss risk för att smittsamma sjukdomar skall spri- das till mamman och/eller barnet. Det finns också en risk för att ärftliga sjukdomar som en man eventuellt bär på skall föras vidare till barnet. Lever föräldrarna i en nära relation, med vardaglig kon- takt, har de ofta sådan kännedom om varandra att denna risk inte upplevs som så stor. Men när ett barn blir till genom privat insemi- nation – oavsett om det sker i en homo- eller heterosexuell relation – har inte den kvinna som insemineras samma nära kännedom om spermagivaren. Risken för att sjukdomar skall föras vidare både är och upplevs därför som större. En insemination inom den allmänna sjukvården innebär alltså en minskad risk för att smittsamma sjukdomar skall överföras till modern och/eller barnet och att ärftliga sjukdomar skall föras vidare till barnet, jämfört med privat insemination. 26 Vissa svarande har fyllt i mer än ett svarsalternativ, varför det inte går att ange något exakt procental. mination innebär därför en ökad trygghet för den kvinna som skall insemineras. Utredningen inför en insemination En givarinsemination vid allmänt sjukhus får äga rum endast om det med hänsyn till parets medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt. Det är den ansvarige läkarens sak att göra denna bedömning. Bedömningen föregås av en utredning av parets förhållanden, som i många stycken liknar den utredning som görs inför en adoption. När det gäller homosexuella par bör vissa villkor vara uppfyllda för att assisterad befruktning skall medges. Undersökningar har visat att öppenhet i familjen rörande homosexualiteten är viktigt för barnet. Det bör därför stå klart att föräldrarna är öppna med sin homosexualitet och att de bearbetat sin eventuella komma-ut- process. Föräldrarna bör också vara medvetna om att problem kopplade till deras homosexualitet kan komma att möta barnet senare i livet och de bör ha en god beredskap för att kunna före- bygga och bemöta dessa, om de uppstår. En annan viktig förutsätt- ning för att insemination skall medges bör vara föräldrarna har ett brett kontaktnät som ger barnet möjlighet att finna förebilder från båda könen. får befruktning utanför kroppen ske endast för att befrukta en kvinnas egna ägg med hennes makes eller sambos sperma. I promemoria Behandling av ofrivillig barnlöshet, Ds 2000:51, föreslås bl.a. att det också skall bli tillåtet att utföra befruktning utanför kroppen antingen med ett donerat ägg och makes eller sambos sperma eller med en kvinnas egna ägg och donerad sperma. För lesbiska par skulle det därvid kunna bli aktuellt att få tillgång till befruktning utanför kroppen med den senare metoden, dvs. befruktning av eget ägg och donerad sperma. Det saknas anledning att se annorlunda på denna form av assiste- rad befruktning än på insemination. Införs en lagstiftning som ger heterosexuella par möjlighet att få tillgång till befruktning utanför kroppen med kvinnans egna ägg och donerad sperma bör därför lesbiska par ges samma möjlighet. Överväganden i fråga om föräldraskap Dagens reglering rörande faderskap i heterosexuella förhållanden27 För att en insemination enligt inseminationslagen skall få utföras på en kvinna krävs att mannen skriftligen samtyckt till denna. Samtycket har den verkan att mannen anses som det blivande barnets far. Även vid en privat insemination anses mannen som barnets far om han samtyckt till inseminationen. Privata inseminationer är inte reglerade i lag och det finns inget krav på att samtycket skall vara skriftligt för att gälla. Ett samtycke innebär visserligen att mannen skall anses som barnets far. Men det betyder inte att faderskapet gäller i rättslig mening. Om modern är gift regleras det rättsliga faderskapet enligt 1 kap. 1 § . Moderns make antas automatiskt vara barnets far (dvs. det föreligger en s.k. faderskapspresumtion). I de flesta av dessa fall är mannen också barnets biologiska far, men det händer att någon annan man är biologisk far. Den gifte mannens faderskap kan i sådant fall sägas vila på social grund, i stället för biologisk. Faderskapet för den gifte mannen kan hävas om det visar sig att någon annan är biologisk far till barnet. Vid givarinsemination kan faderskapet hävas om det inte är sannolikt att barnet kommit till genom en insemination som maken samtyckt till. Men faderskapet kan hävas endast om den gifte mannen eller barnet agerar. Den gifte mannen kan därvid antingen godkänna en annan mans faderskapsbekräftelse eller kan han, eller barnet, väcka talan i domstol för att få faderskapet hävt. Den biologiske fadern (spermagivaren) kan i dessa fall inte föra sådan talan. Om modern är ogift skall det rättsliga faderskapet fastställas genom bekräftelse eller dom. Om barnet avlats genom samlag är principen den att endast den biologiske fadern skall kunna bekräfta faderskapet eller kunna fastställas som far av en domstol. Men när det gäller barn som avlats genom givarinsemination handlar det i stället om att fastställa ett socialt faderskap. Den gifte mannen eller sambon samtycker då till att bli far till ett barn som inte är hans biologiska. Spermagivaren har i dessa fall ingen möjlighet att hävda någon rätt till faderskapet. Skulle samtycke från maken eller 27 I bilaga 2 finns en översikt av besämmelserna rörande föräldraskap. Promemorian belyser dels vad som gäller för heterosexuella par och lesbiska par, dels vad som kommer att gälla för lesbiska par om man tar bort de olikheter som finns mellan homosexuella och heterosexuella. sambon däremot inte finnas kan spermagivaren bekräfta fader- skapet och därmed blir rättslig far till barnet. Möjlighet till gemensamt föräldraskap för kvinnor Det finns olika möjligheter att lagtekniskt lösa föräldrafrågan när det gäller barn som kommer till genom insemination i en lesbisk relation. En möjlighet skulle kunna vara att endast den kvinna som föder barnet blir rättslig förälder vid barnets födelse. Moderns partner måste sedan styvbarnsadoptera barnet för att kunna bli rättslig förälder till barnet. Men det finns flera skäl som talar mot detta alternativ. För det första skulle det begränsa möjligheten att skapa ett gemensamt föräldraskap till att gälla endast registrerade partner, eftersom det inte finns någon möjlighet till styvbarns- adoption inom samboförhållanden. Möjligheten att erhålla assisterad befruktning på allmänt sjukhus gäller däremot även för par som lever i ett samboförhållande. Det skulle också skapa en onödig beslutsgång och medföra att ytterligare en utredning – utöver den som görs inför den assisterade befruktningen – skulle behövas göras inför adoptionen. Att göra föräldraskapet till barnet avhängigt av att en styvbarnsadoption skall följa på den assisterade befruktningen kan dessutom, av olika skäl, komma att innebära att barnet växer upp med endast en rättslig förälder. Ett annat alternativ är att reglera föräldraskapet för kvinnans partner eller sambo bara i de fall inseminationen utförts enligt inseminationslagen.