sou · GPB328d1 · 2002-01-01 00:00:00 — 28 Webbsidorna med e-post kan lagras automatiskt och tillfälligt på användarens dator såsom vanligtvis sker med alla webbsidor som användaren läser med hjälp av en webbläsare. Användaren kan också välja att spara en webbsida som en särskild fil på datorns hårddisk. Med de särskilda e-postprogrammen (pop-mail) är ned- laddning av e-posten det normala och sker automatiskt. Ny teknik och nya medieformer... post med användarnamn och lösenord så att endast innehavaren av e- postkontot kan ta del av meddelanden som är skickade till dennes e- postadress och endast denne kan skicka meddelanden från denna adress. S.k. meddelandesystem har fått funktioner som allt mer påminner om e- postens funktion. Dessa program har utvecklats som komplement till s.k. chat-tjänster som använts för att chatta dvs. att via text kommunicera i realtid med andra användare som är uppkopplade till samma tjänst. Via de särskilda programmen för meddelandessystem (t.ex. ICQ, Online Messenger, Microsoft (MSN) Messenger, Yahoo Messenger) kan använ- daren också skicka privata meddelanden till specificerade mottagare. Meddelandena levereras direkt till mottagaren om denne är uppkopplad och sändaren och mottagaren kan därefter starta en chat-session med var- andra. Om mottagaren inte är uppkopplad får han eller hon meddelandet nästa gång han eller hon kopplar upp sig. I några av de senaste versionerna av dessa program är det också möjligt att kommunicera med ljud i realtid, dvs. Dessa meddelandesystem har också försetts med andra funk- tioner t.ex. ett meddelande om att e-post har kommit in till adressatens e- postbrevlåda eller automatiskt uppdaterad information om nyheter, väder aktiekurser etc. (jfr nedan med push-teknik). Programmen kan även visa aktuella händelser och uppgifter i användarens privata kalender som lagras centralt på tjänstetillhandahållarens server. Programmen för meddelande- systemen tillhandahålls vanligen av de stora portalerna på nätet och kan betraktas som komplement till webbläsarprogrammen som trots allt är det vanligaste sättet att föra ut informationen på dessa portaler. Som meddelandetjänster bör även räknas s.k. röstbrevlådor och tele- fonsvarartjänster samt s.k. SMS () som tillhanda- hålls både för telefonitjänster och som ett komplement till e-post eller and- ra meddelandetjänster. Utvecklingen med bl.a. telefoni via Internet inne- bär troligen att de olika meddelandetjänsterna kommer att integreras med varandra. är det t.ex. möjligt att skicka SMS från webbsidor och e-post från mobiltelefoner. Webbplatser och portaler vars innehåll helt eller delvis kan styras av an- vändarna själva brukar ibland kallas för mötesplatser, intressegrupper, etc. (eng. communities eller communities of interest, COI). Dessa kan inne- hålla en mängd tjänster men vanligast är chat-tjänster29 och elektroniska 29 S.k. chat-tjänster möjliggör text-baserad dialog mellan två eller flera användare i realtid. I regel sparas inte dialogen på servern, men det förekommer att användarna kan spela in dialogen. 150 Ny teknik och nya medieformer... anslagstavlor (konferenssystem).30 Därutöver kan även finnas medlemsre- gister, länkkataloger, filarkiv, etc. En mötesplats kan därför beskrivas som en användarstyrd portal. Mötesplatsen tillhandahålls vanligen av ett kom- mersiellt företag och kan ibland utgöra en integrerad del av en kommersi- ell portal31 öppen för alla användare och vilket ämne som helst. Andra kan vara mera specialiserade på ett visst intresseområde och mer eller mindre slutna så att nya medlemmar måste godkännas av den som fungerar som värd. Tjänstetillhandahållarens kontroll varierar men normalt är att använ- daren måste acceptera vissa regler då han anmäler sig till tjänsten. övervakar tillhandahållaren tjänsten och erbjuder möjlighet till automatisk filtrering av material som är olämpligt för barn (se nedan ang. filtre- ringstjänster). Därtill förekommer det s.k. modererade tjänster där tillhan- dahållaren endast publicerar ett urval av inkomna meddelanden. Tjänste- tillhandahållaren kan också överlåta till en användare att hålla kontrollen över en del av tjänsten, t.ex. den användare som startar en chat-grupp el.dyl. med hjälp av tillhandahållarens tjänst. Som exempel på några van- liga tjänster för mötesplatser kan nämnas MSN:s webbgrupper (Communities), Yahoo Clubs, Excites Clubs, ICQ Interest groups. För att kunna sprida ett meddelande till allmänheten krävs förutom själva distributionstjänsten någon form av publiceringstjänst som framställer meddelandet i lämplig form för distribution, exempelvis tryckning av en tidning, en programtjänst för utsändning av radio- och TV-program, en portal för publicering på Internet. Traditionellt sett har det varit vanligt att publiceringstjänsten har utgjort en del av medieorganisationen, t.ex. dags- tidningen som äger ett eget tryckeri, men har det blivit vanli- gare att publiceringstjänsten tillhandahålls av någon annan än den som står för innehållet (dvs. medger nät som Internet möjlighet att länka till externt material, dvs. sådant material som redan är publicerat. Det kan därför finnas behov av att göra skillnad mellan sådana tjänster som publicerar något och sådana tjänster som förmedlar tillgång till information som redan är publicerad. 30Elektroniska anslagstavlor (eng. , BBS) ger användarna möjlighet att delta i diskussioner genom att sända meddelanden till en server där de lagras och presenteras för andra användare, vanligtvis i olika diskussionsfora. Se också avsnitt 2.4. 31Se t.ex. tidningsföretaget e-forum () som till- handahåller en mängd olika anslagstavlor för diskussion om de ämnen som ligger i linje med företagets inriktning, dvs. datateknik, Internet, etc. Tjänsten förutsätter att användaren registrerar sig som medlem. Ny teknik och nya medieformer... Ett exempel på publiceringstjänst är s.k. webbhotell som tillhandahåller utrustning, programvara och utrymme på en webbserver för publicering av webbsidor på Internet. Det är också vanligt förekommande att de stora portalerna ger användarna möjlighet att skapa och publicera egna webbsidor. Även s.k. elektroniska anslagstavlor kan användas för publice- ring. Ett annat exempel är s.k. betaltelesamtal som flera teleoperatörer tillhandahåller för publicering av material från andra företag. Ett exempel på förmedlingstjänst är när material som publiceras på ett företags eller en organisations webbplats inte härrör från företaget eller organisationen själv utan kommer från en extern källa. Det är t.ex. vanligt att portaler köper in en nyhetstjänst från ett medieförtag för att på detta sätt öka servicen för användarna. Den kontroll som tillhandahållaren av portalen i detta exempel har över innehållet i nyhetstjänsten kan naturligt- vis variera, men det torde vara tämligen ovanligt att tillhandahållaren kontrollerar varje nytt nyhetsmeddelande som kommer från medieföreta- get eftersom publiceringen på portalen vanligtvis sker automatiskt genom länkning till nyhetstjänsten. I normalfallet torde tillhandahållaren av por- talen utöva kontrollen genom valet av nyhetstjänst och en viss övervak- ning i efterhand, varvid den egentliga publiceringen sker hos medieföreta- get och den funktion som portalen fyller i detta exempel närmast kan be- traktas som förmedling. Ett annat exempel på förmedling som påminner om det nu beskrivna men där tillhandahållaren vanligtvis har än mindre kontroll över det som publiceras är när informationen inte är direkt tillgänglig på portalen. I stället återges där endast en adress till en annan webbsida (en s.k. länk- ning, se nedan) där information publiceras. För att få del av materialet krävs att användaren aktivt väljer detta alternativ (klickar på länken). En sådan länkning kan ske i olika sammanhang, dels som en hänvisning i en artikel som behandlar samma frågor som den länkade webbsidan, dels som mer allmänna hänvisningar till andra webbsidor i form av exempelvis en s.k. länksamling (jfr nedan ang. sök- och navigationstjänster). Tillhanda- hållaren av artikeln eller länksamlingen får normalt anses ha en uppfatt- ning om vilken typ av information som görs tillgänglig på de länkade webbsidorna – åtminstone vid tillfället då länkning införs. Informationen på den länkade webbsidan kan dock förändras utan att den som tidigare länkat dit blir medveten om detta. På detta sätt kan en länk jämföras med det ovan beskrivna exemplet med abonnemang på en nyhetstjänst. Skillna- den mellan de båda exemplen kan förväntas ligga i att portalen som abon- nerar på och förmedlar en nyhetstjänst har etablerat en kontakt med medie- företaget och därmed har större möjligheter att bedöma vilken form av material som kommer att publiceras, medan i fallet med länkningen för- medlingen i regel sker utan någon direkt kontakt mellan den som länkar och tillhandahållaren av den länkade webbsidan. 152 Ny teknik och nya medieformer... ligtvis variera liksom den kontroll som den som länkar eller förmedlar information från annan egentligen har över det länkade innehållet eller tjänsten. En liknande situation uppstår vid användning av det uppmärksammade programmet vilket gör det möjligt för användare att via Internet dela med sig av musikfiler (MP3-filer) lagrade på deras datorer och att hämta hem musikfiler från andra användares datorer. När en användare startar programmet kopplas dennes dator till en server som tillhandahålls av företaget . Programmet registrerar i servern automatiskt använ- darens dator samt de musikfiler som finns tillgängliga på datorns hårddisk. Musikfilerna finns sedan tillgängliga via servern tills anslutningen till an- vändarens dator bryts. Andra användare kan under den tiden söka efter önskad musik i servern, men när nedladdning begärs sker den direkt från den förste användarens dator. På servern finns endast en databas med adresser till de datorer som f.n. är uppkopplade. Länkning eller användning av s.k. hyperlänkar innebär att ett elektroniskt dokument innehåller en automatisk hänvisning till ett annat dokument eller ett annat ställe i samma dokument. Genom att aktivera länken, t.ex. klicka på markerad text, kommer användaren till den länkade informationen. Länkning möjliggör en icke-linjär uppbyggnad av materialet så att det finns flera vägar att tillgodogöra sig innehållet och att det är användaren som bestämmer ordningen. Sändaren tillhandahåller endast innehållet och länkarna. På webbsidor som publiceras på Internet kan länkning ske till i princip alla andra webbsidor som har gjorts tillgängliga via nätet. Länkning på webbsidor kan göras på flera sätt beroende på hur webbsidans upphovs- man har infogat länken i programkoden för sidan (HTML). Vanligast är att länken förflyttar användaren till den länkade informationen antingen i samma fönster eller i ett nytt fönster i webbprogrammet. Men aktiveringen av länken kan också innebära att en ljud- eller videofil spelas upp (med hjälp av s.k. streaming-teknik) eller att en fil laddas ned till användarens dator. En annan form av länk är att den länkade informationen presenteras som en del av den ursprungliga webbsidan, antingen i särskilda ramar (frame links) eller inbäddad i övrig information. I det senare fallet kan länkningen ske på ett sådant sätt att det inte framgår för användaren att informationen är hämtad från en annan webbsida. Upphovsmannen till en webbsida kan på detta sätt även använda programkod som finns tillgänglig på annan webbsida. Ny teknik och nya medieformer... Extern länkning, dvs. länkning till webbsidor som kontrolleras av an- nan, innebär således att innehållet på den länkade webbsidan kan föränd- ras utan att den som har länkat dit blir medveten om ändringen (se ovan). Länkningen sker nämligen till webbsidans unika adress och inte till viss specifik information.32 Även om det är tekniskt möjligt torde det vara ett mera teoretiskt fall att en länk tekniskt är konstruerad så att innehållet i den länkade databasen blir tillgängligt för användarna av den databas som innehåller länken som innehåll i denna utan föregående åtgärd av den som driver den databas som innehåller länken. 3.5.7Nya former av sändningar Med push-teknik menas i teknisk bemärkelse en systemlösning med s.k. klient-server-teknik. I ett sådant system sänder servern data till klient- datorerna utan särskild begäran. I Internet-sammanhang har dock push- tekniken främst kommit att användas för att beskriva de tjänster som inne- bär att mottagaren får skräddarsydd information, utan särskild begäran . Förenklat skulle denna typ av tjänst kunna beskrivas som ett abonnemang på skräddarsydda sändningar. Att användaren kan skräddarsy tjänsten innebär vanligtvis att han bestämmer inom vilka ämneskategorier han vill ha information eller material som innehåller vissa nyckelord (jfr pressklippsservice). Tjänstetillhandahållaren gör sammanställningar av egen tillgänglig information eller söker aktivt hos andra informationsleve- rantörer som t.ex. tidningar och nyhetsbyråer. Sökningen sker vanligtvis automatiskt med hjälp av s.k. sökmotorer och agenter. Sammanställningen sänds sedan till mottagarna, vanligen med en viss regelbundenhet eller direkt då ett meddelande i den kategori som mottagaren specificerat in- kommit till tjänstetillhandahållaren. Uttrycket push-teknik brukar användas som motsatsen till pull-teknik där användaren själv söker upp informationen och hämtar hem den till sin dator, dvs. det normala beteendet vid sökning på webbsidor på Inter- 32 Länkning har gett upphov till en del nya rättsliga ansvarsproblem, i synnerhet inom upphovsrätten. Nämnas kan bl.a. det s.k. MP3-målet (NJA 2000 s. 292) där den tilltalade skapat länkar som hämtar hem datorfiler med upphovsrättsligt skyd- dad musik när de aktiveras av den enskilde användaren (s.k. MP3-filer). Frågan i målet var om denna länkning till redan publicerade datorfiler kunde medföra an- svar för upphovsrättsintrång. 154 Ny teknik och nya medieformer... net.33 Vad det egentligen handlar om är graden av aktivitet hos avsändare respektive mottagare. De första versionerna av push-tekniken på Internet tillhandahölls av företaget . Tekniken integrerades därefter i de mest använda webbläsarna, Microsoft Internet Explorer (Channels) och Netscape Communicator (Netcaster), men försvann nästan helt under någ- ra år eller ersattes av liknande tjänster. Tekniken hade sin största fördel för den som är ansluten till Internet via modem och telenätet. En annan teknik som påminner om push-tekniken är den funktion som gör det möjligt för användaren att abonnera på specificerade hemsidor. Skillnaden ligger i att funktionen då ligger i mottagarens dator, som beordras att hämta hem webbsidor som gjorts tillgängliga på nätet. Det är alltså i ett sådant fall inte fråga om en tjänst som tillhandahålls av avsändaren. Den ursprungliga tanken med push-teknik, att sända ut skräddarsydd information på bestäm- da tidpunkter, tycks leva kvar fast i andra skepnader och i andra former av tjänster som t.ex. automatisk uppdatering av webbsidor som tillhandahålls av flera tidningsföretag. Som synonymer till push-teknik används uttryck som webcasting (jfr dock webbsändning nedan), webbkanal, webbutsändning. 33 Se Datatermgruppens kommentar Detta teknikområde är ganska nytt, och ter- minologin är fortfarande vacklande. Det som sker vid traditionell webbanvändning kan benämnas med eng. pull, dvs. webbläsaren "drar" aktivt till sig webbsidorna från webbservern (dator med fast anslutning till Internet för publicering av webbsidor). Eng. push betecknar en motsatt teknik: en server "trycker ut" infor- mation till en klient. Kanalliknelsen är en analogi med hur man upplever tv-mediet. I strikt teknisk mening handlar det naturligtvis inte om kanaler, men för använda- ren upplevs det så: man väljer mellan att ansluta till olika webbutsändares tjänster, som var och en skickar ut ett visst innehåll. Skillnaden mellan pushteknik och pullteknik är dock ofta inte så stor som det låter – utsändningen begärs oftast av klienten och användaren kan med klientpro- grammet styra vilken typ av innehåll som ska sändas. Ser man i stället mer till funktionen, som kan liknas vid en prenumeration, skulle man kunna tala om webbprenumeration. Den som ansvarar för webbutsändningar kallas webbutsändare. Normalt erbju- der en webbutsändare en enda kanal. Ny teknik och nya medieformer... Överföring av rörliga bilder och ljud (sändningar) på webben kan ske huvudsakligen på tre sätt. En webbsändning kan ske på tider som sändaren bestämmer, antingen genom uppspelning av tidigare lagrad film eller ljud- fil eller genom tillgängliggörande av en direktsändning från t.ex. en presskonferens (dvs. överföring i princip utan tidsfördröjning och utan egentlig lagring av innehållet). Mottagaren (användaren) väljer i dessa fall att ta emot sändningen genom att t.ex. aktivera en länk på en webbsida. Överföringen kan också startas av användaren med hjälp av bland annat s.k. on demand-tjänster. Sändaren tillhandahåller informationen lagrad i datafiler på en server och överföringen startas på begäran som användaren bestämmer. I de två första fallen bestämmer sändaren tidpunkterna för sändningarna. Överföringarna har i dessa fall stora likheter med tradi- radiosändningar, åtminstone så som tjänsterna framträder för användaren. Tekniskt sett finns det dock en väsentlig skillnad eftersom utsändning av signaler vid webbsändningar sker bara till de användare som särskilt har begärt överföringen. Bilderna och ljudet ligger s.a.s. inte i luften, tillgängliga för var och en som startar sin mottagare och ställer in rätt kanal, såsom är fallet vid traditionella TV- och radiosändningar. I stället är det den enskilde användaren som startar överföringen då denne klickar eller på annat sätt beordrar överföringen på webbsidan. Det vore mer korrekt att tala om ett tillhandahållande av sändningen när denna sker via webben. Överföringstekniken som används för att ta del av webbsändningar är s.k. streaming35 (direktuppspelning), som betyder att överföring till motta- garen och uppspelning hos denne sker successivt och att mottagaren kan ta del av innehållet direkt, i stället för att vänta tills hela video- eller ljudfilen har överförts. I vissa fall finns möjlighet att spara filen i användarens dator så att denne kan spela upp den utan att vara upp- kopplad till den databas varifrån han eller hon hämtade filen. Användaren kan i sådana fall kopiera och vidarebefordra filen som vilken annan datafil som helst, t.ex. lagra den i ett format som kan användas i vanliga cd- spelare för musik. Streaming-tekniken används dock främst för direkt av- lyssning eller tittande. I andra fall sker överföringen på samma sätt som 34Observera skillnaden som görs här mellan webbsändningar och webbutsänd- ningar. Det senare uttrycket används för tjänster som verkligen skickar ut (vanligen med e-post) till användarna (push-teknik) medan webbsändningar hand- lar om ett tillhandahållande (se nedan). 35Svenska datatermgruppen, Term- och språkmaterial, version 19, , . 156 Ny teknik och nya medieformer... när annan typ av information hämtas hem från nätet, dvs. filen överförs och sparas i sin helhet innan användaren kan ta del av innehållet. Som ett gemensamt uttryck för dessa former av överföringar brukar uttrycket webbsändningar förekomma. Det kan dock diskuteras om sändningar är ett lämpligt sätt att beskriva denna verksamhet eftersom uttrycket sändning normalt uppfattas som en överföring som startas av sändaren. I den senare betydelsen används normalt den engelska motsva- righeten webcasting, dvs. som en synonym till push-teknik. Språkbruket på detta område är dock knappast stabilt. Den stora mängd information som via Internet har gjorts tillgänglig för allmänheten ökar efterfrågan på tjänster som hjälper användaren att finna relevant information. Det har därför utvecklats en mängd tjänster som har till syfte att underlätta användarens sökande. Vanligtvis är sök- och navi- gationstjänsterna basen för portaler (se ovan) men det är också vanligt att t.ex. ett företags webbplats förses med en intern sökfunktion som presente- ras som en del av företagets webbplats. De s.k. sökmotorerna gör det möjligt att göra tämligen avancerade sök- ningar på större delen av Internet. Det är i regel möjligt att avgränsa sök- ningen på något sätt, t.ex. till ett visst språk eller viss domän (exempelvis den svenska domänen .se). Sökmotorn är i grunden ett datorprogram som i förväg automatiskt söker av miljontals webbsidor och indexerar in- nehållet. Det finns även möjlighet att söka efter ljudinspelningar och bil- der. Vanligtvis kompletteras sökmotorn med en katalogtjänst eller länk- samling som tillåter sökning på ämnesområden eller intresseområden, ex- empelvis båtar. Katalogerna innehåller oftast flera undernivåer. I vissa fall kan användaren själv anmäla webbsidor till katalogen och sökmotorn och välja i vilken kategori de anmälda sidorna skall sorteras in. I andra fall kan katalogtjänsten vara stängd på så sätt att innehållet är ett medvetet urval som tillhandahållaren har bestämt. Katalogfunktionen kan också tillhanda- hållas genom att ett antal katalogiserade sökord presenteras för använda- ren. När denne klickar på ett av dessa utförs sökningen med hjälp av sök- motorn. Det finns även programvaror som utför samtidiga sökningar i flera av de stora sökmotorerna. Resultatet av sökningen presenteras som en gemensam lista varifrån användaren kan klicka sig direkt till de hittade webbsidorna utan att behöva gå till varje enskild sökmotor. Ny teknik och nya medieformer... För att underlätta sökning och automatisk katalogisering av webbsidor på Internet pågår försök till standardisering av innehållet på webbsidor med bl.a. innehållsmärkning av dokument, databaser, sökkataloger m.m.36 På Internet förekommer även tjänster där användaren i förväg kan beställa viss typ av information eller abonnera på information av visst slag (jfr push-tekniken ovan). Med hjälp av s.k. agenter kan användaren bevaka nyheter inom ett visst specificerat område. De s.k. agenterna är datorpro- gram som automatiskt utför vissa funktioner på Internet, exempelvis sök- ning och sammanställning av olika säljerbjudanden för en av användaren specificerad produkt. När agenten har utfört sitt uppdrag sänder den re- sultatet till användaren via exempelvis e-post. Andra former av bevak- ningstjänster kan också sägas vara tjänster som ger användaren ständigt uppdaterad information på datorskärmen, exempelvis nyheter eller börsin- formation. Sådana tjänster tillhandahålls av bl.a. flera stora massmedieföretag, antingen som en särskild tjänst eller genom att materi- alet på en vanlig webbsida uppdateras automatiskt. Till det som här kallas för bevakningstjänster kan även räknas utskick via e-post med en sammanställning av nyheter el.dyl. inom områden som specificerats av användaren. I vissa fall kan användaren även välja tidspe- rioden för sådana sammanställningar så att de exempelvis skickas ut en gång per dag eller en gång . Informationsöverflödet skapar ett behov av att filtrera bort information som av någon anledning är oönskad av användaren. En sådan filtre- ringstjänst kan dels användas för att sortera bort icke relevant information, dels för att ta bort information som av någon anledning anses vara olämp- lig. I den senare funktionen kan tjänsten komma till användning av föräld- rar som inte vill att deras barn skall ha tillgång till viss information på Internet. Även skolor och företag kan ha behov av en sådan filtrering. De vanligaste webbläsarna, Internet Explorer och Netscape, innehåller en filtreringsfunktion men det saknas fortfarande en standard för märkning av innehållet. Denna märkning måste ske manuellt, antingen av upphovsmannen till en viss webbsida eller av en fristående organisation. 36 (W3C), . 158 Ny teknik och nya medieformer...