sou · GPB314d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Also other acts, considering their nature and the circumstances in general, can constitute serious infringements. As a rule, offences in which an offender has engaged in sexual acts with a child indicate that a special confidence or responsibility has been abused, in violation of chapter 6. Sexual acts, which for example parents, stepparents or fosterparents, perpetrate against their children or the children in their custody, are always serious offences. If it is a question of two teen-agers, where one has reached the age of 15, and they engage in sexual acts with each other, there must be more qualified circumstances than when the plaintiff is a young child. Circumstances such as the teen-agers` development and level of maturity, the relationship existing between the two teen-agers, the nature of the sexual acts, and the in which the act was conducted have significance for making an assessment. In a comparable way to what is stated in section 1. The provision in section 6 expressly states that the assessment of whether or not a crime is gross shall take into account if several perpetrators have committed the crime. In addition to this several other circumstances can convey that a crime is gross, among other things, the low age of the child or that the child was exposed to violence or threats. Sexual abuse of a child under Section 7 is also a new provision. It imposes criminal liability on the person, who in cases other than what has previously been stated in the chapter, prevails upon a child to engage in a sexual act or subjects the child to such an act. The provision aims to cover the sexual crimes, which are not covered by the new provision on rape of a child. The difference in degree between the two provisions on sexual crimes against children is determined primarily if the sexual act can be considered a serious violation or not. Thus, the provision in Section 7 is subsidiary in relation to the provision on rape of a child. Infringement of sexual integrity of a child under section 8 covers the sexual crimes, which do not include a sexual act. The paragraph is also new. It protects children from behaviour by means of which they are exploited sexually in such a way that it constitutes an infringement of their sexual integrity. The provision imposes responsibility on a person who leads a child to engage in sexual posing or otherwise subjects the child to behaviour in word or deed that can encroach on the childs sexual integrity. The proposal for a new chapter 6 also contains two provisions on criminal liability for procuring and the purchase of sexual services respectively. For systematic reasons, the prohibition on the purchase of sexual services has been included in the chapter. Procuring under the Section 10 has the same area of application as in the current law. Criminal responsibility for procuring is according to the proposal, limited in the future as well to such sexual activities, which according to the existing law constitute sexual intercourse. The wording for the provision has, however been reviewed. Among other things, the expression casual sexual relations for payment has been replaced by the expression prostitution. According to the proposal, whoever promotes or economically exploits another persons prostitution on several occasions is guilty of procuring. The Act (1998:408) prohibiting the purchase of sexual services means that even the purchase of one casual sexual relation is punishable. Against that background the Committee has had the assignment of investigating, among other things, whether the requirement of the provision on procuring. that it is a question of several sexual relations, should be removed. has, however, considered that the promotion or exploitation of another person's casual sexual relations for payment, on only one occasion is not sufficient to impose criminal responsibility. The primary reasons for this standpoint are that it lies in the nature of the crime of procuring that its promotion or economic exploitation, refers to a kind of systematic activity, and secondly, that a person who encourages someone to sell a sexual service on one occasion may be guilty of complicity in the purchase of sexual services. An additional two new circumstances have been added to the circumstances that can lead to procuring being considered as gross. Accordingly, the proposal suggests that in making such a determination it should also be taken into account in particular whether the crime refers to an activity conducted in an organised form or whether it has brought significant financial gain to the perpetrator. The prohibition on the purchase of sexual services under Section 11, covers according to the proposal, a person who in cases other than previously stated in the chapter, obtains or allows a sexual service to be obtained under circumstances that constitute prostitution. The expression sexual service refers to such sexual activities, which according to the existing law constitute sexual intercourse. Essentially the provision covers criminal responsibility for the acts, which are now covered by the area of application of the specific Act prohibiting the purchase of sexual services. The ban on the purchase of sexual services applies, according to the proposal, to the person who allows a sexual service to be purchased for him, that is to say a person who takes advantage of the sexual service but allows another person to pay for it. Accordingly one cannot evade criminal responsibility by alleging that it is someone else who has paid for, or in some other way purchased the sexual service. It is further clarified, by the proposed wording, that the prohibition also applies to a person who makes regular visits to a prostitute. Other Closely Associated Provisions The proposal for a new chapter 6 also contains provisions which are comparable to those of the existing laws on, among other things, attempted crime etc. special restriction on prosecution, and special prescription on the intent of the perpetrator regarding the age of a child. The provisions on sexual relations with offspring and sibling respectively have been moved to chapter 7 of the Penal Code. From a systematic vantagepoint the provision is considered to be better suited among the provisions on crimes against the family. The provision has the same area of applicability as under existing law but it has been given a somewhat more modern and clearer linguistic formulation. Sex Clubs and Pornography has had the assignment of investigating whether there is cause and the possibility of introducing regulations, which restrict or impede sex clubs from recruiting young persons for their operations. In this connection the Committee has studied whether it is possible to avoid the harmful effects of such clubs by changes in legislation or other measures. In order to form an impression of the scope and operations of sex clubs; the Committee obtained information from the authorities and from the social services administrations in , , and , in part through a questionnaire. In the spring of 1999 there were 13 sex clubs in this country. The operation consists of serving, and on stage nude performances such as striptease. In many instances there was also the possibility of so called, private posing. The number of sex clubs had increased considerably during the past five years and it may have increased further since the survey. It has not been possible to determine how many women are engaged in the sex clubs but a rough estimate is that there are about 500. Naturally, most of the women are in and . They are in the ages of 18 to 40 years with the majority being women at the younger level. It is not infrequent that the women are under 20 years of age when making their debut at a sex club. is of the view that recruitment of young persons can be counteracted in the first instance through the new penal provisions on sexual exploitation of youth (Section 5) and infringement of sexual integrity of a child (Section 8). These provisions protects persons under 18 years of age, among other things, from being used in this type of sexual posing situation specifically. Correspondingly to existing law, the protection of children who have not reached the age of 15 is unconditional. Through the proposed regulation the protection extended to youth between 15 and 18 has been strengthened. Accordingly, criminal responsibility, for a person who induces a person under the age of 18 to engage in sexual posing at a sex club is also absolute. The consent of the minor is not accorded any significance in the context of criminal law. Against that background the Committee refers to provisions in other legislation, for example, the with special provisions on the care of youth (1990:52), the Act (1980:620), and the Act (1984:387). Since these provisions give ample support for intervening if under-age persons are found performing in a sex club, the Committee has not proposed any further measures in that context. has come to the view that the provision on procuring should not be broadened to include the so-called main actors behind the sex clubs. The primary reason is that private posing occurs almost exclusively at sex clubs. In the Public Order Act (1993:1617) there is already a ban on arranging public entertainment that constitutes a pornographic performance. proposes that this prohibition be elucidated. Accordingly, the proposed, new wording of Section 14 Chapter 2 states that a performance is pornographic if with regard to elements of dance, posing or similar presentation of a sexual character, it can be considered as a whole, as having as its primary aim to sexually influence the . The scale of punishment has been made more severe. To protect the women and – where found – the men, who appear in the performance the provision expressly states that a person who has only performed shall be free from responsibility for complicity. has not had the task of proposing a general prohibition on pornography. On the other hand, the Committee has scrutinized whether persons such as the producers and distributors of pornography can be compared in any classification of criminal law with the traditional procurer. Since the broadening of the provision on procuring would risk leading to restrictions on the rules of freedom of the press and freedom of expression which have constitutional protection the Committee finds that there is no scope for submitting such a proposal. Questions Examined Relating to International Perspectives has confirmed that on essential aspects the Swedish legislation complies with the requirements placed on Member States by the joint action of 24 February 1997 concerning action to combat trafficking in human beings and sexual exploitation of children (OJ L 63/2, 4.3.97, 97/154/JHA). The same applies to the requirements of Article 6 of the UN Convention of 1979 on abolition of all types of discrimination against women, as agreed to by the Signatory States. has found however that there should be a special provision imposing criminal liability on trafficking in human beings for sexual purposes. As an argument for this standpoint, the Committee has taken into account the fact that international developments are of such a nature that it is now necessary to introduce such a provision. is further of the opinion that the combined acts which constitute such trafficking are detestable and that they should therefore be counteracted by a criminal law provision with a particularly severe scale of punishment. Even though most of the elements that constitute trafficking in people for sexual purposes are essentially criminalised in Swedish law already the Committee has therefore proposed a special provision. Accordingly, the Committee proposes, that a person who uses unlawful coercion, deception, or other improper means to recruit or transport a person from one country to another, for the purpose of subjecting that person to sexual exploitation, or who, harbours or receives such a person for that purpose in an improper , shall be guilty of trafficking in persons for sexual purposes. The area of application covers all trafficking for sexual purposes in which the perpetrator exploits the vulnerability of another person for the stated purposes. proposes further that a special provision be introduced imposing criminal responsibility for trafficking in children for sexual purposes. However, in the proposal for that provision, criminal liability does not require that the perpetrator has resorted to unlawful coercion, deception or other improper means. The provisions have been formulated in close approximation to the definition which is given in the Protocol to Prevent, Suppress and Punish Trafficking in Persons, Especially Women and Children, a supplementary protocol which adheres to the United Nations Convention against Transnational Organized Crime 2000. proposes that the new provision be added to the Chapter 4 of the Penal Code, which otherwise criminalises acts which are directed against the freedom and peace of another person. In connection with the deliberations on imposing the new provisions the Committee has stressed that trafficking in human beings is not only a problem for criminal law. A basic condition for such trade is that there is a demand for sexual services. Accordingly, the Committee has underlined that such trafficking for sexual purposes must be counteracted not only by imposing new criminalising provisions but also by measures which can contribute towards the result that men refrain from purchasing sexual services. In addition the Committee has considered that trafficking should be counteracted from the vantage point that it occurs across-boundaries and thus constitutes an international problem. does not find sufficient reason for proposing that criminal or other sanctions be imposed against a person who operates an agency which, for profit, primarily promotes contacts with women or similarly other such measures which would involve a substantial risk that a party would be exploited on account of his or her socially and economically weaker position. Together with the existing criminal law and other regulations, the proposed new provisions on trafficking in human beings for sexual purposes provide fully adequate protection. finds that the requirement of double criminal liability for crimes committed abroad should be restricted. The reasons are that retaining such a requirement can impede effective application of the law, and that the contents of several international instruments give reason to query whether the requirement is compatible with the best interests of the child. Therefore, the Committee proposes that there should not be such a requirement that the act should be punishable also where it was committed when it is a question of serious sexual abuse against persons under the age of 18 years. proposes further, that there should not be any requirement of double criminal liability when applying the new provision of criminal responsibility for trafficking in human beings for sexual purposes and trafficking in children for sexual purposes. Översyn av lagstiftningen om sexualbrott Beslut vid regeringssammanträde . En parlamentarisk kommitté skall göra en översyn av bestämmelserna om sexualbrott. Översynen skall avse såväl det materiella innehållet som systematik, lagteknik och språk. Kommittén skall därvid särskilt –undersöka domstolarnas straffmätning och bedömning av straffvärdet i mål om sexualbrott och presentera de åtgärder den anser nödvändiga, –utreda om det nuvarande kravet på tvång (våld eller hot) för vissa sexualbrott bör tas bort; om det inte bedöms lämpligt att ta bort detta krav skall kommittén utreda vilken grad av tvång som bör krävas för olika sexualbrott, –finna en lösning som innebär att våldtäktsbegreppet omfattar allvarliga sexuella övergrepp mot små barn även om något tvång inte har använts, –utreda om koppleribestämmelsen bör utvidgas och om de skadliga effekterna av s.k. sexklubbar kan undvikas genom lagstiftning eller på annat sätt, –utreda om det nuvarande kravet på s.k. dubbel straffbarhet för sexualbrott mot barn utomlands bör tas bort, –utreda om det absoluta förbudet att använda barn vid sexuell posering och framställning av pornografiska bilder bör omfatta även ungdomar mellan , –utreda om det finns ett behov av ett särskilt brott som tar sikte på handel med människor, främst kvinnor och barn, för sexuella ändamål, –utreda om bestämmelserna om kränkande uttalanden med sexuell anspelning är tillfredsställande utformade samt –utreda om tidpunkten för åtalspreskription även för sexuellt ofredande mot barn bör börja löpa först när barnet fyllt eller skulle ha fyllt . Den senaste tidens reformer Straffbestämmelserna om sexualbrotten genomgick en omfattande reformering och ändringarna trädde i kraft (prop. 1983/84:105, bet. 1983/84:JuU25, rskr. 1983/84:332, SFS 1984:399). Straffbestämmelserna om sexualbrott har därefter ändrats ett flertal gånger, framför allt i syfte att förstärka skyddet för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp och att i den straffrättsliga lagstiftningen ytterligare markera allvaret i sexuella övergrepp mot barn. Bland annat har offrets låga ålder förts in som en omständighet som kan göra att en våldtäkt eller ett sexuellt utnyttjande av underårig betraktas som grovt brott. Straffbestämmelsen om sexuellt umgänge med barn har förts över till bestämmelsen om sexuellt utnyttjande av underårig för att markera att sådant sexuellt umgänge typiskt sett är en form av utnyttjande. Brotten sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande har gradindelats, varvid en grov variant av dessa brott har införts. Straffet för sexuellt utnyttjande och sexuellt ofredande har höjts. Straffbestämmelsen för sexuellt utnyttjande av psykiskt störda personer eller personer som befinner sig i hjälplöst tillstånd har ändrats så att det inte längre krävs att gärningsmannen har förmått offret till sexuellt umgänge, utan det räcker numera att sexuellt umgänge har skett och att gärningsmannen har utnyttjat den andres tillstånd på ett otillbörligt sätt. Justeringar har vidare gjorts i 6 kap. för att inte vissa sexualbrott mot den som är skall ha en lägre straffskala om offret är helsyskon med den som begått gärningen än om parterna inte har ett sådant släktskap. Vidare har bestämmelsen om sexuellt ofredande utvidgats så att den numera omfattar även den som förmår den som är 15 men inte att delta i sexuell posering eller vid framställning av pornografisk bild. Slutligen har preskriptionstiden för de grövre sexualbrotten mot barn förlängts på så sätt att preskriptions- tiden börjar löpa först den dag barnet fyllt eller skulle ha fyllt (se prop. 1991/92:35, bet. 1991/92:JuU7, rskr. 1991/92:159, SFS 1992:147, prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU16, rskr. 1992/93:220, SFS 1993:207 samt prop. 1994/95:2, bet. 1994/95:JuU5, rskr. 1994/95:58, SFS 1994:1499). Nuvarande lagstiftning och till föreslagna ändringar För att en gärning skall bedömas som våldtäkt (6 kap. 1 § ) förutsätts dels användande av våld eller hot som för den hotade framstår som trängande fara (s.k. råntvång), dels att den sexuella handlingen skall ha varit av ett visst slag. Med våld likställs att försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Den sexuella handlingen kan rikta sig mot en vuxen person eller mot ett barn och skall bestå av samlag eller därmed jämförligt sexuellt umgänge. års reform kunde våldtäkt endast begås av en man mot en kvinna och omfattade endast samlag. Reformen innebar att både män och kvinnor kunde begå brottet våldtäkt. När brottet gjordes könsneutralt lades eller därmed jämförligt sexuellt umgänge till som alternativt brottsrekvisit. Med samlag avses vaginala samlag, men det krävs inte att inträngande skett, utan det är tillräckligt att mannens och kvinnans könsdelar har kommit i beröring med varandra (NJA 1981 s. 253, RH 10:81, RH 116:83). Någon sädesavgång behöver inte ha skett och något krav på att könsorganen har kommit i varaktig beröring med varandra finns inte. I förarbetena till reform (ovan anförd prop. s. 17 f. och 75 f.) anges anala och orala samlag som typexempel på handlingar som är jämförliga med samlag. En handling som är jämförlig med samlag skall ha klart samlagsliknande karaktär och utgöra en allvarlig form av sexuell kränkning. Vid denna bedömning kan kränkningens varaktighet och om den varit förenad med smärta få betydelse. I förarbetena framhölls det vidare att våldtäkt även i fortsättningen borde reserveras för de allvarligaste formerna av sexuella kränkningar och att det inte utan vidare kunde anses som samlagsliknande att föra in ett främmande föremål i en kvinna, även om det i vissa fall kunde vara rimligt att göra en sådan bedömning med hänsyn till handlingens syfte och omständigheterna i övrigt. har beslutat att våldtäktsbegreppet utvidgas så att med samlag jämställs annat sexuellt umgänge, om gärningen med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med påtvingat samlag. Med förslaget avses t.ex. att sådana kränkande förfaranden som att föra upp ett främmande föremål eller en knytnäve i en kvinnas underliv skall bedömas som våldtäkt i stället för sexuellt tvång enligt 6 kap. 2 § . Förslaget motiveras av att våldtäktsbrottet bör omfatta de mest allvarliga sexuella kränkningarna, även om handlingen inte är direkt samlagsliknande. En handling som innebär en kränkning som är jämförbar med den vid ett påtvingat samlag skall därför kunna bedömas som våldtäkt, om förutsättningarna i övrigt för våldtäkt är uppfyllda. Ändringen träder i kraft (prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr. 1997/98:250). Straffet för våldtäkt är fängelse i lägst två och högst . Är våldtäkten mindre allvarlig är straffet fängelse i högst . Grov våldtäkt kan ge fängelse i lägst fyra och högst . Sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande Enligt gällande rätt kan vidare handlingar som inte bedöms som samlag eller samlagsliknande straffas som sexuellt tvång enligt 6 kap. 2 § under förutsättning att olaga tvång har använts eller som sexuellt utnyttjande enligt 6 kap. 3 § om annat otillbörligt förfarande har använts. För sexuellt tvång är straffet fängelse i högst . Om brottet är grovt kan fängelse i lägst och högst dömas ut. Straffet för sexuellt utnyttjande är samma som för sexuellt tvång medan straffet för grovt sexuellt utnyttjande är fängelse i lägst och högst . Sexuellt utnyttjande av underårig Har handlingen riktats mot en ung person kan även ansvar för sexuellt utnyttjande av underårig (6 kap. 4 §) komma i fråga. Till sexuellt utnyttjande av underårig räknas, som redogjorts för, sexuellt umgänge med den som är , trots att varken tvång eller något otillbörligt förfarande har använts. Ansvar för sexuellt utnyttjande av underårig kan också komma i fråga om den underårige fyllt 15 men inte och är avkomling till eller står under gärningsmannens fostran eller om denne svarar för den unges vård eller tillsyn på grund av myndighets beslut. Straffet för sexuellt utnyttjande av underårig är fängelse i högst . Är brottet grovt kan fängelse i lägst två och högst dömas ut. Närmare om begreppet sexuellt umgänge Den sexuella handling som krävs för ansvar för sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande och sexuellt utnyttjande av underårig betecknas sexuellt umgänge. Till sexuellt umgänge räknas, förutom samlag, handlingar som innebär en någorlunda varaktig beröring av den andres könsorgan eller beröring av den andres kropp med det egna könsorganet. Avsikten med gärningen skall vara att väcka eller tillfredsställa gärningsmannens eller någon annans sexuella drift. Som exempel kan nämnas att en kvinna tvingas onanera åt en man. I regel krävs direkt kroppslig beröring.