sou · GPB352d2 · 2002-01-01 00:00:00 — tycks medelåldern ha ökat för den grupp som gör de mest omfattande ideella insatserna. Författarna tolkar det som ett generationsfenomen. I den åldersgrupp där ideella insatser är vanligast – nämligen bland 45–54-åringarna – har man erfarenhet av att kunna påverka och förändra förhållanden som många fostrats i en folkrörelsetradition. Detta verkar utgöra gro- grund för ett långsiktigt och fortsatt engagemang.54 Det är däremot bland de äldre – gruppen mellan 60–– som engagemanget växer snabbast. Insatserna ökar allra mest inom det vi här kallat socialt inriktade organisationer, inte minst i pensionärsorgani- sationer och humanitära organisationer, men också inom idrotten. Också bland de allra äldsta – det vill säga de som är – verkar omkring en fjärdedel av alla vara aktiva och göra insatser.55 De direkta individuella motiven för att göra ideella insatser låter sig inte enkelt fångas upp. Av den begränsade svenska forskning som finns om att göra insatser inom socialt inriktade organi- sationer framgår komplexiteten. (1997:102) beskriver det så här: Genomförandet av det existentiella projektet är drivkraften – individens behov av att få något uträttat, hjälpa andra och gestalta sig själv. I en stor nordisk studie av ideellt verksamma får fem motivdimensioner följande stöd bland de svenska deltagarna i studien: 54En parallell till denna utveckling tycks finnas I där (2000) visat på en gyllene generation av aktiva engagerade amerikaner. De flesta är födda , med tyngdpunkten . visar också hur specifika betingelser och erfarenheter kan bidra till att förklara detta stora engagemang bland människor ur dessa generationer. 55De sistnämnda uppgifterna för de äldsta baseras dels på 2000 och 1999. SOU 2001:52 Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? - värdegrund/altruistisk hållning - mycket starkt stöd - lärande/personlig utveckling - självuppfattning/självkänsla - arbetsmarknad/karriär Om man för lämnar de ideellt verksamma och granskar bakgrundsfaktorer för dem som gör informella insatser i 1998/befolkningsundersökning finns ett oväntat positivt samband mellan att ha högre utbildning och att göra insatser både utanför och i det egna hemmet. Naturligt nog slår också ålder igenom, så att insatserna ökar ju äldre man är. För den stora grupp medborgare som gör regelbundna insatser för någon eller några man inte bor med framstår dessutom, och återigen oväntat, in- komst som en viktig faktor. Sambandet skall tolkas så att ju högre inkomst man har, desto oftare tycks man vara benägen att göra regelbundna informella insatser för en släkting, vän, granne eller arbetskamrat. För dem som gör insatser för någon i det egna hemmet finns ett samband med ortstyp. Det visar sig att de som bor i storstäder gör betydligt färre insatser än andra. När det gäller bakgrundsfaktorer som visar ett positivt samband med att man utför en aktivitet konstaterar och (1999) sammanfattningsvis att det verkar finnas en hel del grundläggande likheter mellan de olika typerna av insatser men också vissa olikheter. Det är värt att återigen påpeka att de fenomen som granskas här har en bred förankring i stora samhälls- skikt. Det innebär också att det inte tycks finnas några stora skillnader mellan invandrare och svenskfödda eller mellan arbets- lösa och dem i arbete när det gäller att göra ideella och informella insatser.57 Omvänt verkar det vara en knapp tredjedel av alla vuxna i befolkningen som inte utför någon av de här beskrivna insatserna. I denna kategori är det vanligare att man är lågutbildad, låginkomst- tagare som bor i storstad och som dessutom haft föräldrar som inte varit aktiva i föreningslivet. Sammantaget verkar det finnas vissa grundläggande dimensioner som synes bidra till att öka förståelsen för att människor utför 56Se (red.) 57Det skall emellertid sägas att det finns ett positivt samband, inte särskilt starkt med ändock, mellan att vara invandrare och att göra något mer informella insatser för någon i det egna hemmet, liksom det finns ett positivt samband, inte heller det särskilt starkt, mellan att vara arbetslös kvinna och att bistå med mer omfattande hjälp och stödinsatser för någon man inte bor med. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? insatser av olika slag. Några av dessa tycks vara: tillgång till egna resurser, tillgång till sociala arenor och traditioner. (1999:172) finner också att åtskilliga individer har en aktiv samhällsroll som karaktäriseras på följande sätt: Medborgarskapets gestaltning i form av frivilligt arbete och informella insatser verkar inte vara istället för några andra aktiviteter, utan tycks snarare ofta ha karaktären av ett både och; att både ingå i informella nätverk och ha ett frivillig- engagemang, att både göra informella och frivilliga insatser, att helt enkelt ha eller skaffa sig tillgång till flera arenor . Med detta sagt finns det anledning att betona att insatser också kan leda till en motsatt utveckling. Det sistnämnda gäller kanske för den grupp av äldre sammanboende som tar ett omfattande ansvar för någon i det egna hemmet. Detta ansvarstagande verkar kopplat till större isolering och mindre delaktighet, det vill säga man har glesare informella nätverk och gör betydligt mindre ideella och andra informella insatser än andra i samma ålder. Detta utgör möjligen ett exempel på när för stora åtaganden och ett för stort ansvar för den enskilde tenderar att urgröpa istället för att utveckla medborgar- skapet. Sammanfattningsvis kan man å ena sidan tala om resurser och handlingar som i ett växelspel förefaller generera kraft från var- andra och mellan olika sfärer i det civila samhället. Detta kan antas skapa tillhörighet och bidra till ett inneslutande medan en frånvaro av samma resurser, handlingar och tillhörighet kan förväntas förstärka tendenser som kanske redan och på andra arenor verkar för ett uteslutande och en social marginalisering. Det här tycks bli till ett allvarligt och möjligen förstärkt dilemma.58 Å andra sidan finns det skäl att påminna om att en del av den svenska och nordiska frivilligsektorns varit att man verkat som röst för dem som riskerar att marginaliseras och utestängas, som dessa grupper själva deltagit som medlemmar och aktivister. Detta skiljer i viss utsträckning ut svensk frivilligsektor från stora delar av det övriga . De ovan nämnda processerna tycks också fortsätta verka. har till exempel de som gör informella insatser – framför allt de så kallade anhörigvårdarna – organiserat sig i föreningar i långt större utsträckning än tidigare, 58 Vad gäller en eventuell social marginalisering kan hänvisas till 1998. Till exempel (SOU 1990:44) har emellertid pekat på att ett karaktäristiskt drag för har varit att grupper, som i omställningstider tenderat att halka efter, åter kunnat förstärka sin ställning. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? dels för att söka stöd hos varandra, dels för att ge röst, både åt sin egen utsatta situation och åt de närstående man hjälper (se Gaskin & 1995 & 1998). Uppgiften i detta kapitel har varit att beskriva omfattning av och inriktning på ideella och informella insatser samt där så varit möj- ligt beskriva förändringar som ägt rum . I detta avsnitt presenteras först några viktiga resultat i punktform. Där- efter diskuteras några av de rön och slutsatser som finns i texten, liksom ett par viktiga forskningsaspekter och slutligen kommen- teras en hållning till framförallt ideella men också informella insatser som man nu kan skönja huvuddragen av. Några av de centrala resultaten från den forskning som disku- terats kan summeras på följande sätt. N Ideella insatser har en stor och stabil omfattning i , och en liten ökning tycks ha skett . Också de informella insatserna har en stor och stabil omfattning, sam- tidigt som de verkar öka något bland vissa avgränsade grupper. Totalt sett innebär det att 2/3 av befolkningen mellan 16–gör något slags oavlönad insats utanför det egna hemmet . N De flesta aktiva individer gör en begränsad insats, räknat . Det gäller både för dem som gör ideella och för dem som gör informella insatser. N De ideella insatserna har avsevärd betydelse för medborgarnas välfärd, både direkt och indirekt. N De insatser som utformas inom de socialt inriktade verk- samheterna i frivilligsektorn har en betydande bredd och ibland direkt avgörande betydelse för vissa utsatta gruppers välfärd. Däremot är omfattningen av socialt inriktade serviceinsatser mycket begränsad. N De informella insatser som utförs har avgörande betydelse för att skapa och upprätthålla välfärden för gamla människor i , men de är också viktiga för andra grupper, t.ex. funktionshindrade och sjuka. N Omfattande ideella insatser görs i alla åldersgrupper men framträder ett generationsfenomen. De som är födda framstår som den mest aktiva åldersgruppen. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? äldre gör i högre utsträckning informella insatser än de yngre, både inom och utanför det egna hushållet. N Sammantaget framstår de äldre medborgarna som en allt handlingskraftigare grupp som gör alltfler ideella insatser av olika slag. Dessa insatser har i högre utsträckning än för andra grupper en direkt social inriktning. N Ideella och informella insatser görs av alla slags medborgare från alla slags klasskikt men den enskildes utbildningsnivå verkar ha blivit en mer betydelsefull och särskiljande faktor. Det innebär att ju högre utbildningsnivå någon har, desto större är möjligheten att hon/han gör såväl ideella som informella insatser. N Den grupp som inte gör några insatser karaktäriseras i större utsträckning än andra av att man har låg utbildning, låga inkomster, bor i storstäder och har haft föräldrar som inte själva var aktiva i föreningslivet. N Medborgarna betonar det ideella arbetets egenvärde och frivilligsektorns roll som en egen självständig kraft. Hur med- borgarna ser på informella insatser finns det föga kunskaper om. Vid sidan av direkta stöd- och hjälpinsatser görs helt andra typer av insatser som har ett grundläggande värde för välfärden. Ett viktigt exempel på detta är att aktiva medborgare och organisationer agerar som företrädare och röst för utsatta. Detta sker både bland dem som gör ideella insatser och bland dem som gör informella insatser. Ett annat exempel är att insatser av olika slag kan bidra till att skapa gemenskap mellan människor. I kapitlet har det poängterats att detta relativt omfattande försök att redovisa, beräkna och kategorisera aktivi- teter som ideella och informella insatser medför ett grundläggande tillkortakommande, såtillvida att en del av de aktiviteter som pågår såväl inom frivilligsektorn som inom den informella sektorn varken kan ses eller förstås utifrån begrepp som service eller ens insats. Den i kapitlet beskrivna dubbelhet och tvetydighet mellan å ena sidan samvaro och gemenskap och å den andra stöd och hjälpinsatser utgör ett särdrag, inte bara för många av de informella insatserna, utan också för avsevärda delar av de ideella insatser som kommer till stånd. I ett professions- eller serviceperspektiv får dessa insatser en oviss mellanställning med en ofta oklar räckvidd. Det skapar svårigheter med förståelsen av dessa insatser, inte minst från vård och omsorgsprofessionernas sida. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? också en del av förklaringen till varför dessa insatser i så liten utsträckning uppmärksammats av svensk välfärdsforskning. Men de ovan nämnda betingelserna skapar också svårigheter för den typ av forskning som här presenterats. I denna text har utgångspunkten varit att de ideella och infor- mella insatserna kan ses som uttryck för att medborgarna har en aktiv samhällsroll, samt att mycket av de aktiviteter som här beskrivits äger rum i det civila samhället men också inom familjen och i den offentliga sektorn. Resurser och handlingar har antagits samspela med och förstärka varandra. Ytterligare en typ av komponenter som lyfts fram är förpliktelser, traditioner och värde- grund. Det finns skäl att anta att sådana betingelser har betydelse både för dem som gör ideella och för dem som gör informella insatser, fastän med olika betoning för respektive insats. Det har emellertid också betonats att det inte blir begripligt att så mycket insatser görs – både ideella och informella – om man inte påminner om att dessa aktiviteter ger delaktighet, mening och till- hörighet. Det finns ett grundläggande värde i att man försöker förstå och förklara de insatser som här varit i blickfånget i dessas egen kon- text. Det gäller inte minst informella insatser som görs av olika anhöriga och andra närstående. Det är viktigt att detta kan ske från för ändamålet anpassade teoretiska utgångspunkter och med speci- fika metodologiska anslag, vilka i sin tur kan generera såväl breda som djupgående empiriska studier. Så har inte varit fallet i någon större utsträckning. I kapitlet har istället visats att mycket av forskningen om ideella och informella insatser tagit utgångspunkt i professions- och serviceperspektiv. Men de informella insatserna fyller komplexa funktioner och ingår i sammanhang som når långt utöver vad som framkommer vid den slags presentation som givits här. De slag av data som presenterats i detta sammanhang kan möjligen frammana bilden av en entydig givare som gör tydliga avgränsade insatser för en entydig mottagare. Handlingar och möten inom ramen för vad som här kallats informella insatser äger i stället rum i en sammansatt väv av långsiktigt verkande betingelser med komplexa innebörder där förväntningar, förpliktelser och traditioner utgör några viktiga faktorer. Ömsesidighet utgör inte sällan en viktig komponent. Dessutom kommer aktiviteterna till stånd och utformas i ett psykologiskt sammanhang där vänskap, kärlek, respekt, plikt, skuld och återgäldande kan förväntas ha stor betydelse. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Att betrakta ideella och informella insatser som komplement, det vill säga som parallell resurs till offentliga insatser eller som extra välfärdsförstärkare, verkar ha en viss men begränsad räckvidd. Det finns visserligen skäl att anta att medborgare och organi- sationer gör insatser utifrån komplementaritetsantaganden av olika slag. Läsaren har dock kunnat se hur ideella och informella insatser inte sällan verkar ha andra utgångspunkter och mål än offentliga insatser samt ske under andra betingelser. En slutsats blir att det bör få vara en empirisk fråga hur viktiga de offentliga välfärds- åtagandenas räckvidd och utformning de facto är för medborgarnas villighet att göra ideella och informella insatser. I anslutning till vad som framkommit i detta kapitel blir det viktigt att de ideella och informella insatserna blir synliggjorda och får legitimitet. Ingen är dock betjänt av att de idealiseras, allra minst den svagare mottagande parten. Framför allt finns det ingen anledning att tillskriva de ideella och informella insatserna ett antal för sant hållna, och i sig goda, egenskaper som ställs i motsättning till avsaknaden av just dessa karaktäristika hos de offentliga insat- serna. Hur det verkligen förhåller sig bör i stället betraktas som ytterligare en empirisk fråga, och man kan konstatera att det knappast finns någon mer inträngande forskning kring dessa komplexa frågeställningar. Det finns starka skäl att tro att både tillskyndare och mot- ståndare till frivilliga verksamheter och informella insatser har underskattat den övergripande och långsiktiga stabiliteten i offent- liga eller på offentligt uppdrag bedrivna verksamheter. Det finns inte heller något i de data som här presenterats som pekar på att de som gör ideella eller informella insatser skulle vilja eller ens kunna göra mycket större insatser inom välfärdens kärnområden än vad som redan görs. Man kan konstatera att en hel del ensidigt ideologibaserade ställningstaganden bland både tillskyndare och motståndare har saknat egentligt empiriskt stöd. Det tycks inte heller alltid ha varit de frivilliga verksamheterna eller de informella insatserna som orsakat intresset. verkar i stället dessa insatser ha satts i blickfånget för att utgöra ett av flera ideologiska verktyg i kampen om välfärdspolitikens framtida inriktning. Mycket av svensk och skandinavisk forskning kring den frivilliga sektorn pekar på att samspelet med staten och kommunerna skett på någorlunda jämlika villkor och med en relativt sett stor autonomi för organisationerna. De senaste årens forskning visar att detta håller på att förändras. Det är inte företrädarrollen Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? eller inflytande- och demokratiaspekterna som uppmärksammas på samma sätt som tidigare, utan istället de målinriktade insatserna. Men det är inte heller sådana insatser i allmänhet som intresset egentligen riktas mot, utan snarare sådana specifika insatser som antas kunna utgöra komplement, alternativ eller ersättning till offentliga eller på offentligt uppdrag utförda insatser. och (1995) har beskrivit detta som en rörelse från röst till service medan – 2000 – talar om offentliga beslutsfattares klåfingrighet och benägenhet att lägga sig i verksamheter. Ett nyttoperspektiv kan sägas ha fått en mer framträdande plats, först i samtalen om svensk frivillighet och därpå i handling. De begränsade studier som finns av kommuners agerande pekar mot att det finns en ökad beredskap att försöka använda medborgarnas engagemang och genuina relationer för vad som antas vara en överordnad samhällsnytta. Forskningen visar att insatser och engagemang är specifika och inte enkelt över- flyttningsbara eller manipulerbara. I detta kapitel har betonats att det kanske just är den relativt sett begränsade insats som görs av de flesta som utgör det grundläggande villkoret för åtagandet. Det kan antas gälla både för dem som gör informella insatser och för dem som gör ideella insatser. Att på något enkelt sätt förändra det som här kallats folkrörelsebaserade sociala insatser mot ensartade nyttoinriktade insatser låter sig knappast göras. Det är inte själv- klart vilka möjligheterna överhuvudtaget är att styra frivillig- organisationernas verksamheter och medborgarnas ideella insatser. Vad gäller frivilliga organisationer som driver verksamheter med anställd personal är det möjligt att en del större och väletablerade sådana organisationer i något högre utsträckning än kommer att driva verksamheter med kontrakterad offentlig finansi- ering i olika former. Forskning pekar mot att en hel del av dem därmed antagligen kommer att likna andra stora professionella vård och omsorgsorganisationer. Vissa verkar också få svårt att behålla sin autonomi och identitet. Men det kan också innebära att de i större skala kan genomföra det som redan från början varit organisationens grundidé. De fåtal uppgifter som finns tycks peka mot att medborgarna ser ett värde i att det finns alternativa utförare av vård, omsorg och service. Mot bakgrund av de uppgifter som presenterats i detta kapitel finns det anledning att betona att lejonparten av den frivilligsektor som här beskrivits tycks fortsätta att fylla sina viktigaste funktioner genom att skapa gemenskap mellan människor och genom att obetalda ideella Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? insatser utförs, som sektorns representanter fortsätter att agera ombud och företrädare både för sårbara grupper och för enskilda utsatta. Sammanfattningsvis kan sägas att de empiriska resultat som redovisats visar att det inte finns någon principiell eller grund- läggande motsättning mellan en väl utbyggd välfärdsstat av skandi- navisk modell och ett omfattande folkligt engagemang när det gäller att göra ideella insatser eller informella insatser. Data pekar också på att både inriktning och omfattning påverkas av andra aktörer – framförallt offentliga insatser – som en hel del av aktiviteterna synes utformas utifrån sina egna utgångspunkter och målsättningar, samt ske på sina egna villkor. Denna dubbelhet utgör en grundläggande betingelse både för att förstå de ideella insatserna och de informella insatserna i ett land som . : detta kapitel har främst handlat om ideella och informella insatser och i viss mån om dem som utför dessa. Hur de medborgare som blir brukare av dessa insatser ser på dem vet vi endast lite om, som påtalats i kapitlet. Det är naturligtvis av grundläggande vikt att få reda på hur deras erfarenheter ser ut och hur de bedömer kvaliteter, brister, möjligheter och begränsningar i sådana insatser. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? 1997 National Survey of Voluntary Activity (The ). Technical Report (1998). Agency and Organization: Towards an Organizational Theory of Society. , G., C. Roman . , 1996. Det sociala landskapet. En sociologisk beskrivning av . Amnå, E. ), 1995. Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Amnå, E. Det mångtydiga mellanrummet, i Amnå, E. ), Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Äldre i och . Resultat från en Eurobarometer. Ädelutvärderingen 93:4, . Äldre och äldreomsorg i och . Ädelutvärderingen 94:2, . & I. , 1995. Det frivillige arbejde. Antman, P. ), 1993. Antman, P. Det livsfarliga föreningslivet, i Antman, P. ), Systemskifte. Anttonen, A. Den sociala servicestaten som feministiskt kampbegrepp, i , R. & M. Szebehely (red. ), Vad förgår och vad består? Anttonen, A. & J. Sipilä, 1996. : Is It Possible to Identify Models? , 6, 87-100. Från bidrag till ersättning? Om kommunernas stöd till de frivilliga organisationerna inom den sociala sektorn. skriftserie nr 1, , . Blennberger, E. Språkbruk och ordval, i SOU 1993:82 Frivilligt socialt arbete. Kartläggning och kunskapsöversikt. Blennberger, E. Begrepp och modeller, i SOU: 1993:82 Frivilligt socialt arbete. Kartläggning och kunskapsöversikt. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Församlingars utdelning av ekonomisk hjälp till behövande – ett uttryck för diakoni i . , S. 1999. Välfärd i samverkan: om kommunerna och frivillig- sektorn. : Kommentus förlag. Bulmer, M. Rees (red. ), 1996. The Contemporary Relevance of . : UCL Press. Det civila samhället i socialstaten. Inkomstkällor, privata transfereringar, omsorgsvård. & A. Arato, 1995. Det civila samhället och den politiska teorin. 1997 National Survey of Voluntary Activity. & M. Szebehely, (red.) Vad förgår och vad består? , Å. m.fl. 2000. föds de nya folkrörelserna, i Antman, P. (red.) The Three Worlds of Welfare Capitalism. (red.) Welfare States in Transition. National Adaptations in Global Economies. Finch, J. Family Responsibilities and Rights, i Bulmer, M. M. Rees (red. ), Citizenship Today. The Contemporary Relevance of T. : UCL Press. & J. , 1990. Filial Support for Elderly People, Ageing and Society, 10, 151–175. Folkrörelse- och föreningsguiden, 1999. : Utbildnings- förlaget . Anhörigas organisering – en studie av två anhörigföreningar. arbetsrapportserie nr 6, , . i – en enkät till hjälptagarna och jämförelser med 1995. Utvärdering av SDN- reformen, rapport nr 19, . Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Gaskin, K. & J. , 1995. A New Civic Europe. & L. , 1998. Att utveckla anhörigstöd. Giddens, A. Om socialdemokratins förnyelse. Gundelach, P. & L. , 1997. Social Reflexivity and New Types of Citizen Involvement in , i , J. W. ), Life. Social Participation, Involvement. Hammare, U. Medmänsklighet i offentlig regi. , J.-H., M. Jegermalm & A. Whitaker, 2000. Att ge och ta emot hjälp. Anhöriginsatser för äldre och anhörigstöd – en kunskapsöversikt. arbetsrapportserie nr 15, , . Anonyma alkoholister i . studies in sociology N.S. Socialpolitik och socialt arbete. Historia och idéer. Family Caregiving to the Frail Elderly, , 5, 194–245. Häll, L. Föreningslivet i – en statistisk belysning. och Ideella bered- ningen.