sou · GPB392 · 2002-01-01 00:00:00 — Av 2 § efterlysningskungörelsen (1969:293) framgår att efterlysning verkställs genom att uppgifter införs i ett register över efterlysta personer som förs med ADB. , polismyndighet, åklagarmyndighet eller beslutar om efterlys- ning. Annan myndighet kan göra framställning hos polisen om efterlysning. Uppgifter om personefterlysningar införs i EP-delen av registret. sänder sammanställningar över avlägsnanden ur riket och beslut som har samband därmed till olika svenska myndigheter samt till de centrala utlänningsmyndigheterna i , , och . En sådan sammanställning, den s.k. U- boken, framställs med kompletteringar . För framställning av antecknar i ett centralt register uppgifter om den som utvisats ur på grund av brott. innehåller känsliga personuppgifter i personuppgiftslagens mening, såvitt avser anledningen till efter- lysningen. En sådan anledning till efterlysning kan t.ex. vara avvikelse från behandlingshem för vård av missbrukare. Registret förs av med tillstånd meddelat av Datainspektionen . Registret består av två delregister. Det ena innehåller polisregisteruppgifter och det andra utgör ett diarium över ärenden inom Interpolsektionen. Ändamålet med registret är enligt tillståndet att återfinna ärenden i en aktsamling vid styrelsens Interpolsektion. Registret får förutom administrativa uppgifter innehålla uppgift om ärendetyp, land, personnummer, nationalitet, fordon, kontonummer, nummer på legitimationshandling, indikativ (begrepp för att ange förfalskningstyp) samt åtgärd. 100 Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering förs med stöd av Datainspektionens tillstånd . Ändamålet med registret är enligt tillståndet följande. I registret antecknas gods som stulits, förkommit eller omhändertagits, t.ex. såsom hittegods eller vid husrannsakan. Registret används i polisens spanings- och utredningsverksamhet för att identifiera sådant gods. Registret används vidare för att kontrollera gods som pantsatts hos pantlånerörelser och liknande inrättningar. Det kan även – efter begäran av en enskild person till vederbörande polismyndighet – användas för kontroll av gods som utbjudits till enskild person för försäljning. Registret utgör också underlag för viss statistik avseende arten och värdet av gods m.m. består av två delar, godsregistret och bevaknings- registret. innehåller uppgifter om gods som stulits, förkommit eller tagits om hand genom t.ex. beslag. I bevaknings- registret registreras uppgifter om gods som tagits i beslag men som inte har återfunnits i godsregistret. Det är enligt Datainspektionens beslut fråga om gods som kan förväntas komma att bli registrerat i godsregistret såsom stulet eller förkommet. inne- håller vidare uppgifter om gods som pantsatts i , och samt vissa andra större orter. Detta sker på grundval av listor som upprättas av pantbankerna och sänds till vederbörande polisdistrikt. Förfarandet har sin grund i uppgifts- skyldighet enligt 27 § pantbankslagen (1995:1000). Registret får endast innehålla de uppgifter som framgår av ansökningen och beslutet. De uppgifter som registreras är dels uppgifter som gör det möjligt att återfinna ärendet, dels beskrivning av godset. 3.6.10Efterlysningssystem för fordon m.m. Efterlysningssystemet för fordon m.m. förs med stöd av Datainspek- tionens tillstånd . Ändamålet med registret är enligt tillståndet att utgöra underlag och hjälpmedel för den polisiära spaningsverksamheten samt att sprida upplysning inom polisen och till vissa andra myndigheter m.fl. om fordon som efterlysts. Registret får endast innehålla de uppgifter som framgår av ansökan. De personer som får registreras är ägare till fordon som skall efterlysas (omkring 40 000 ), person som anträffar ett efterlyst fordon (omkring 10 000 ) samt person som efterspanas och som kan Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering 101 misstänkas färdas med ett visst fordon som ägs av annan (omkring 400 ). De uppgifter som får anges är bl.a. uppgifter om fordonet, ägarens personnummer eller organisationsnummer, ägarens namn, anledning till efterlysning, handläggande polismyndighet och diarie- nummer, anträffandedatum och anträffandeplats. Av Datainspektionens beslut framgår att fri text bara får innehålla uppgifter av den art som exemplifieras i ansökningen. I ansökningen sägs att fri text inte skall innehålla uppgift om brott eller brottsmisstanke. Registret förs av och de lokala polismyndigheterna. förs registret med stöd av personuppgifts- lagen. Ändamålet med registret är att tillhandahålla uppgifter som behövs för att utfärda pass, för att kontrollera vilka personer som är passinnehavare, för att förhindra innehav av mer än ett pass, för att kontrollera om passtillstånd erfordras för identifieringskontroll i poli- sens verksamhet samt för kontroll och avstämning av passuppgifter, passböcker och avgifter. Av passförordningen (1979:664) framgår att skall föra ett centralt passregister och ett centralt register över omstän- digheter som avses i 20 § 1 och 3 passlagen (1978:302). får innehålla uppgift om bl.a. passinnehavarens identi- tet, passnummer, passets giltighetstid och kod för särskilt passhinder. Av 20 § passlagen följer att passtillstånd fordras för den som är uttagen för vård enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård eller lagen om rättspsykiatrisk vård, är inskriven i specialsjukhus enligt lagen angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda eller utskriven på försök från sådant sjukhus, dock endast om chefsöverläkaren vid sjukvårdsinrättningen har gjort anmälan om att pass ej får utfärdas utan sådant tillstånd (första punkten) eller för att patienten tidigare utfärdat pass efter intagningen eller inskrivningen har återkallats på grund av framställning från (tredje punkten). Behandlingen av personuppgifter i passregistret sker inte för att förebygga brott, för att övervaka den allmänna ordningen och säker- heten eller för att bedriva spaning och utredning i fråga om brott. Det följer därför av 1 § polisdatalagen att den lagen inte är tillämplig på ifrågavarande behandling av personuppgifter. Registret innehåller känsliga personuppgifter i personuppgiftslagens mening. 102 Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering 3.6.12Registret för identifiering av försvunna personer Registret förs med tillstånd av Datainspektionen . Ändamålet med registret skall enligt tillståndet vara att underlätta framtagning av detaljerade signalementsuppgifter om personer som varit försvunna och därvid underlätta identifieringen av okända och avlidna personer. Till registret överförs personer som anmälts försvunna och registre- rats i personefterlysnings- och (se avsnitt 3.6.7) och som återfunnits . Registret, som vanligen benämns , förs med tillstånd av Datainspektionen . består av blanketter som tagits fram inom för registrering av uppgifter om försvunna personer och om oidentifierade kroppar från människor. Registret innehåller mycket detaljerade uppgifter om de registrerade och många av uppgifterna i registret utgör känsliga personuppgifter. Detta gäller t.ex. uppgifter om religion, om smittsamma infektioner, om användning av läkemedel och om annan information från läkarjournaler. 3.6.14Register med anknytning till det statliga person- och adressregistret Polisens adressdatabas, polisens fastighetsfråga, polisens historik- databas och polisens folkbokföringsdatabas är register av administrativ karaktär. Polisdatalagen har dock bedömts vara tillämplig på behandlingen av personuppgifter i registren. De fyra registren har alla samband med det statliga person- och adressregistret (SPAR) som förs med stöd av lagen (1998:527) om det statliga personadressregistret. Adressdatabasen förs med tillstånd av Datainspektionen meddelade och . Ändamålet med registret är att ge polisen upplysning om vilka personer som är folkbokförda på en bestämd adress för att därmed utgöra ett stöd i sådan hjälpande verk- samhet som avses i 2 § 4 polislagen. Dessutom skall registret utgöra ett stöd i polisens uppgift att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. I ansökan om tillstånd anges att registret endast skall innehålla uppgifter om personer folkbokförda i Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering 103 med undantag för de som sekretessmärkt sina adresser i folk- bokföringen. De uppgifter som registreras är personnummer, gatu- adress och markering om personens gatuadress är aktuell eller ej. Registret bygger på information från SPAR och driften sker hos . Polisens fastighetsfråga förs med tillstånd av Datainspektionen meddelade och . Ända- målet med registret är enligt tillståndet att ge polisen upplysning om fastighet (fastighetsbeteckning) hörande till viss person. Registret får bara innehålla uppgifter om personer folkbokförda i . Inga andra uppgifter än personnummer och fastighetsbeteckning förs in i registret. Registerinnehållet nås genom frågor till SPAR. Polisens historikdatabas förs med tillstånd av Datainspektionen meddelade , och . Ändamålet med registret är att ge polisen upplys- ning om uppgifter som gallrats ur SPAR avseende personer . Endast personer som är folkbokförda i skall registreras. Registret innehåller samtliga uppgifter med undantag för adress som gallrats ur SPAR där personen är . Polisens folkbokföringsdatabas förs med stöd av Datainspektionens tillstånd . Innehållet i registret består av folkbok- föringsuppgifter som ingår i Aviseringsregister men som inte får ingå i SPAR. 3.7Lokala system med nationell spridning De lokala polismyndigheterna för flera olika system. Det gäller bl.a. s.k. tillhållsregister samt system för intern samordning av pågående utredningar. Att ett system är lokalt innebär att det bara är den egna polismyndigheten som har tillgång till uppgifter ur systemet. Här redovisas fyra lokala system som har nationell spridning, nämligen rationell anmälningsrutin, datoriserad utredningsrutin – tvångsmedel, kommunikationscentralernas system och förundersökningsregister. Rationell anmälningsrutin (RAR) förs av de lokala polismyndigheterna med tillstånd meddelade av Datainspektionen och . 104 Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering Ändamålet med registren är enligt tillstånden –att tillhandahålla uppgifter rörande brottsanmälningar som behövs och för att i enlighet med lag eller förordning lämna uppgifter till annan myndighet samt –att tillhandahålla uppgifter för polismyndighetsärenden, lämna under- lag för samordning, bevakning, planering och uppföljning av verksam- heten, utgöra underlag för produktion av statistik samt tillika utgöra myndighetens kriminaldiarium. RAR är uppbyggt som ett ärendehanteringssystem som innehåller uppgifter direkt från polisens brottsanmälningsblanketter. Blanketterna för brottsanmälan är inlagda i datorsystem. Detta medför att när en blankett fylls i registreras brottsanmälningens uppgifter i RAR. De allra flesta brottsbalksbrott registreras i RAR. Samtliga uppgifter i brottsanmälningarna registreras i RAR. Förutom uppgifter om själva brottet finns personuppgifter avseende målsägande, anmälare, skäligen misstänkt gärningsman, vittne samt försvunna och avlidna personer. RAR utgör enligt polisen ett utomordentligt effektivt verktyg i verksamheten. Genom att det för registrering inte krävs andra åtgärder än upprättande av en brottsanmälan är systemet lätt att använda. Uppgifterna kommer direkt från källan (brottsanmälningen) och har därför hög kvalitet och hög aktualitet. Systemet används för att fastställa modus operandi och är värdefullt inte minst vid utredningar om seriebrott. Eftersom RAR är ett lokalt system har varje polismyndighet bara tillgång till uppgifter ur sin egen myndighets RAR. Från polisen har framförts att det föreligger ett stort behov av ett centralt rikstäckande RAR, som alltså skulle vara tillgängligt för landets alla polismyndig- heter. Frågor med anknytning till inrättandet av ett centralt RAR tas upp i avsnitt 12.4. 3.7.3Datoriserad utredningsrutin – Tvångsmedel Systemet datoriserad utredningsrutin – tvångsmedel (DurTvå) är ett lokalt ärendehanteringssystem med nationell spridning, vilket syftar till att effektivisera polisens och åklagarnas arbete med förundersökningar i brottmål. Systemet regleras av personuppgiftslagen och de allmänna bestämmelserna i polisdatalagen. Systemet är ännu inte helt utbyggt. Genom DurTvå skapas ett system genom vilket upprättandet av förundersökningsprotokoll sker på elektronisk väg. Alla anmälningar ur RAR hämtas automatiskt till DurTvå. Därefter upprättas hela förunder- sökningsprotokollet i DurTvå. saknas möjlighet att göra fritext- Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering 105 sökningar i DurTvå, men den möjligheten kommer att finnas när systemet är fullt utbyggt. Det finns ett behörighetssystem för sökning i DurTvå. Behörigheten att få del av uppgifter är uppdelad i tre nivåer. Liksom beträffande RAR har det från polisens sida framförts att det behövs ett rikstäckande DurTvå. För att effektivisera och samordna bl.a. alarmeringsåtgärder och viss tillfällig spaningsverksamhet skall i varje län finnas en ort med kommunikationscentral. Uppgifterna för kommunikationscentralerna består i att ta emot och vidarebefordra inkommande larm och andra meddelanden samt att inledningsvis vidta och samordna polisåtgärder med anledning av larmen och meddelandena. Som stöd för denna verksamhet har ett ärendehanteringssystem för kommunikationscentralerna utvecklats, nämligen det s.k. KC-systemet. Behandlingen av personuppgifterna i systemet sker med stöd av bestämmelserna i personuppgiftslagen och i de allmänna bestämmel- serna i polisdatalagen. Det finns motsvarigheter till KC-systemet i flera andra europeiska länder och även i . Systemet är ursprungligen framtaget i . Enligt sin ändamålsbestämmelse är syftet med behandlingen att dokumentera, bevaka och följa upp händelser och iakttagelser som rapporteras till kommunikationscentralerna. Syftet anges också vara att på ett tidigt stadium erhålla signaler om pågående och återkommande brottslig verksamhet exempelvis om familjevåld och mc-brottslighet. Vidare har behandlingen till ändamål att ge underlag för planering av polisens resurser och för uppföljning av verksamheten. I KC-systemet registreras uppgifter om brotts- eller händelseplatser med besked om tid, plats, händelsetyp, brottskod och övrig information som kan vara till hjälp vid en kommande polisutredning. Systemet innehåller också personuppgifter. Registrering sker av anmälare, målsägande, vittne, misstänkta, utpekade och försvunna personer samt personer som på olika sätt kontaktar polisen i ärenden som registreras i KC-systemet. I noteras 1 000–1 200 ärenden i KC- systemet. har i enlighet med 2 § polisdataförordningen anmält KC-systemet till Datainspektionen för förhandskontroll. Inspek- tionen har i sitt beslut framfört synpunkter på rutinerna för gallring och för information till de registrerade. 106 Behandling av personuppgifter inom polisen – en inventering Enligt anmälan skall de registrerade uppgifterna i händelse- rapporterna vara tillgängliga i KC-systemet . Data- inspektionen erinrar om att personuppgifter som behandlas auto- matiserat enligt huvudregeln i 13 § polisdatalagen skall gallras när upp- gifterna inte längre behövs för sitt ändamål. I fråga om information till registrerade sägs i anmälningen att information om uppgiftsbehandling inte skall lämnas annat än till vissa särskilt angivna kategorier av personer. hänvisar därvid till bestämmelsen i 24 § personuppgiftslagen, som föreskriver att information får underlåtas om lämnandet skulle visa sig vara omöjligt eller innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Datainspektionen anför att denna undantagsbestämmelse inte kan anses vara generellt tillämplig i fråga om samtliga angivna kategorier av registrerade. Förundersökningsregister (FU) får enligt regeringens beslut föras av de lokala polismyndigheterna. Datainspek- tionen meddelade föreskrifter för registren . Ändamålet med registren är att utgöra hjälpmedel för att lagra, systematisera och återvinna uppgifter i förundersökningar med komplicerat eller omfattande utredningsmaterial. FU får enligt Datainspektionens beslut endast innehålla uppgifter av den art som framgår av ansökningen. Förutom administrativa uppgifter får sålunda registreras uppgifter om namn på uppgiftslämnare, upp- gifter om en person som kan sättas i samband med något brott, beskriv- ning av förekommande fordon och personer, uppgifter om brottsplats, uppgifter ur förhör samt uppgifter om adresser till kända tillhåll och kvartar. 4 Nya arbetsmetoder och ny teknik Enligt utredningsdirektiven skall vi följa konsekvenserna av nya arbetssätt och ny teknik. I det här kapitlet tar vi upp förändringar som därvid har särskild betydelse. Vi inleder med några kortfattade syn- punkter rörande behandling av information som alternativ till automatiserad behandling av information. 4.1Manuell behandling – automatiserad behandling behandling av information, däribland personuppgifter, är inte längre ett realistiskt alternativ till automatiserad behandling av information. Den omständigheten att mängden automatiserat behandlade personuppgifter kraftigt ökat gör det ännu viktigare att en lagstiftning om behandling av personuppgifter i polisens verk- samhet ger ett tillfredsställande skydd för den enskildes personliga integritet. Vi har i avsnitt 2.1 redogjort för det omfattande utvecklingsarbete som, i linje med uttalanden från statsmakterna, pågår inom polisen med att utveckla IT-stödet för verksamheten. En stor del av skrivarbetet inom polisen, liksom på andra arbetsplatser, sker med någon form av informationsteknik. Inom en mycket snar framtid lär praktiskt taget allt skrivarbete komma att utföras med hjälp av datorer. Skrivmaskiner finns knappast längre till försäljning. Det finns inga egentliga alternativ till att bedriva arbetet datoriserat. Att hos myndigheter ersätta datorer med papper och penna är naturligtvis inte rimligt. För att få en jämförelse med tidigare förhållanden har vi från inhämtat vissa upplysningar om arbetsrutiner inom polisen som tillämpades före datorernas inträde. Upplysningarna avser hanteringen av de lokala registren för spaningsinformation, vilka numera har ersatts av det allmänna spaningsregistret. Rikspolis- styrelsen har därvid upplyst följande. 108 Nya arbetsmetoder och ny teknik fördes i pärmar med ett antal stödsystem i form av flexo-ställ och flexo-remsor i olika färger. I en och samma myndighet kunde det finnas flera spaningsregister. En del rotlar förde också egna register. Systemet var tids- och personalkrävande. Arbetsuppgifter som tog fyra–fem personer i anspråk utförs med datorhjälp av en enda person. Vid omfattande spaningsuppdrag var man tvungen att ringa runt, dels inom den egna myndigheten, dels till andra myndigheter som kunde tänkas ha relevanta uppgifter. En svaghet med de registren var också att de endast var bemannade under kontorstid. En realistisk lagstiftning om behandling av personuppgifter måste ta hänsyn till de nya förhållandena. Eftersom det i praktiken inte finns några alternativ till att använda datorer innebär ett förbud mot en viss automatiserad behandling av personuppgifter att behandlingen inte alls kommer att ske. Man kan vid utformningen av nya regler därför inte ha som utgångspunkt att behandlingen kommer att ske manuellt om det inte tillåts att den sker automatiserat. I det här sammanhanget bör även påpekas att enskilda polismäns anteckningar för eget bruk om iakttagelser och tips självfallet aldrig kan utgöra ett alternativ till en automatiserad behandling av person- uppgifter. förekom det i ganska stor utsträckning att enskilda polismän förde egna anteckningsböcker, s.k. svarta böcker, för att samla information som snappades upp. Denna information tenderade dock att stanna hos den enskilde polismannen. Informationen kom därför bara i begränsad utsträckning till nytta i myndighetens arbete. Att en enskild polisman besitter viss information är således inte samma sak som att myndigheten innehar informationen. En övergripande konsekvens av den snabba utvecklingen av IT inom polisen är att antalet personuppgifter som behandlas automatiserat ökat kraftigt. Nästan all behandling av personuppgifter har ersatts eller kommer sannolikt att ersättas av automatiserad behandling av personuppgifter. Den omständigheten att mängden automatiserat behandlade personuppgifter kraftigt ökat gör det ännu viktigare att en lagstiftning om behandling av personuppgifter i polisens verksamhet ger ett tillfredsställande skydd för den enskildes personliga integritet. I avsnitt 2.3 har vi redovisat synpunkter på avvägningen mellan effektivitetshänsyn och integritetsskydd vid utformningen av en sådan lagstiftning. Bl.a. konstaterar vi därvid som en självklar utgångspunkt att integritetsskyddet för de personer vars personuppgifter behandlas bör ligga på en hög nivå. Nya arbetsmetoder och ny teknik 109 Polisen skall enligt nyare uttalanden från statsmakterna arbeta problemorienterat och brottsförebyggande. Arbetet skall vara pro- aktivt och inte reaktivt inriktat. För att kunna verka brottsföre- byggande måste polisen inhämta och bearbeta information om enskilda personer i större utsträckning än som skedde vid ett tradi- tionellt reaktivt arbetssätt. Det ligger därför i sakens natur att en brottsförebyggande arbetsmetod innebär ett ökat intrång i den enskildes personliga integritet i förhållande till ett reaktivt arbetssätt. 4.2.1En förändrad inriktning av polisverksamheten Statsmakterna har successivt gett uttryck för en delvis ändrad inriktning av polisverksamheten. Det har skett under inflytande av bl.a. internationella strömningar inom såväl kriminologisk vetenskap som praktisk polisiär erfarenhet. Också i har forskningen och praktiken allt mer kommit till insikt om betydelsen av förebyggande och problemorienterad polisverksamhet. Bl.a. har tagit fram underlag för den politiska omorienteringen som inleddes . I sammanfattning kan statsmakternas riktlinjer för polisverksam- heten beskrivas på följande sätt. Målen för polisens verksamhet är att minska brottsligheten och att öka tryggheten. För att nå dessa mål skall polisen prioritera den brottsförebyggande verksamheten och den s.k. närpolisverksamheten. Den brottsutredande verksamheten skall också utvecklas. I polisens arbetssätt skall det problemorienterade arbetssättet vara det dominerande. Detta innebär att analys, uppföljning och metoder sätts i centrum. När det gäller inriktningen mot olika slags brottslighet bör särskilda satsningar enligt statsmakterna göras mot våldsbrott och narkotikabrott samt mot ekonomisk brottslighet. Särskild uppmärksam- het skall också ägnas åt ungdomar som riskerar att dras in i kriminalitet samt åt vaneförbrytare och andra som svarar för en förhållandevis stor del av brottsligheten. Polisverksamheten skall i ökad utsträckning bedrivas i form av när- polisverksamhet, som kan ses som en utveckling av den gamla kvar- terspolisverksamheten. I närpolisverksamheten är tanken att enskilda grupper av polismän bedriver det lokala polisarbetet i egna geografiskt avgränsade ansvarsområden och i nära samverkan med de boende eller 110 Nya arbetsmetoder och ny teknik i området verksamma personer Särskilt när det gäller närpolisen är det enligt angeläget att polisen samverkar med kommu- ner och andra som kan medverka i det förebyggande och trygghets- skapande arbetet. 4.2.2Uttalanden från regering och riksdag presenterade regeringen det nationella brottsförebyggande programmet Allas vårt ansvar (Ds 1996:59). Programmet skall enligt regeringen ses som början till ett brett upplagt arbete för att skapa förutsättningar för ett långsiktigt och uthålligt brottsförebyggande arbete inom alla samhällssektorer. En utgångspunkt för regeringens arbete med att förebygga brott är att det samhällsproblem som brottsligheten utgör måste angripas med en bred kriminalpolitisk ansats.