sou · GPB377d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Systemet med gröna certifikat kommer att vara ett nationellt system. Men el som producerats från förnybara källor i ett annat land är också berättigad till nederländska gröna certifikat och det är möjligt för utländska producenter av grön el att, , öppna ett nederländskt konto för certifikat. Importen av såväl el som certifikat kommer emellertid att vara föremål för vissa restriktioner. Importen ska följa den nederländska ellagstiftningen samt lagen om miljöbeskattning. Det ska också kunna visas att elen inte redan har sålts i producentlandet såsom el från förnybara källor och att den faktiskt importerats. Vissa uppgifter ska lämnas från producentens sida. -Uppgifter från en officiell nätoperatör som intygar att elen har producerats på ett sätt som följer den nederländska definitionen på el från förnybara källor i ellagen. -Uppgifter från samma nätoperatör som visar hur mycket el från förnybara källor som matats in på nätet. -En försäkran från importören att den el, för vilken gröna certifikat ska utfärdas, inte har sålts till någon annan part som el från förny- bara källor. -En försäkran som visar att elen i fråga inte har mottagit någon subvention eller fiskal förmån. Dessutom måste importören också ha mottagit en importkvot som använts för import av den mängd el som det begärs certifikat för. Detta innebär att importören måste bevisa att han köpt utrymme på elnätet för att kunna transportera en viss mängd el över gränsen. Därmed ska importören styrka att elen rent fysiskt har transporterats till och inte bara är en transaktion på papperet. Genom detta förfarande vill man minska risken för att skattefördelarna med systemet utnyttjas på ett otillåtet sätt. Om dessa förutsättningar är tillgodosedda kommer importörens konto att tilldelas certifikat, vilka sedan kan säljas eller användas som bevis för att få skatteundantag för motsvarande mängd levererad el från förnybara källor. Förutsättningarna måste också granskas utifrån EG-rättsliga regler. kommer den nederländska regeringen också att utföra fler analyser av de internationella aspekterna av gröna certifikat och ändringar kan bli aktuella. KOMPLETTERANDE STÖDSYSTEM OCH ÖVERGÅNG Elleverantörerna betalar skatt för leveranserna av traditionellt producerad el, på 12,2 cts/kWh (). Men istället för att betala hela summan till skattemyndigheten kan leverantören välja att överföra en del av skatteinbetalningen till en producent av grön el. Leverantören får maximalt betala en sådan producent 4,2 cts/kWh (16,/kWh) för den mängd grön el som levereras. Detta för- faringssätt kommer att fortsätta även under certifikatsystemet. Förutom skatteavdragen för el från förnybara källor finns även en obligatorisk tillförseltariff på 7,2 cts/kWh (28,/kWh) som betalas av leverantörerna för varje producerad kilowattimme som tillförs nätet. Denna kommer att finnas kvar då certifikatsystemet införs, men regeringen diskuterar om den ska dras in, samt hur tariffen ska behandlas i samband med import av grön el. Det kommer i princip inte att tillåtas att projekt mottar stöd från både certifikatsystemet och andra stödsystem och att de på så sätt får dubbelt stöd. Projekt som fått eller kommer att få stöd genom den nederländska miljöaktionsplanen för inhemska energidistributionsföretag, , kommer inte att få tillgång till certifikatsystemet. Tilldelade medel från MAP kommer således att återkallas om producenten tilldelas certifikat för el baserad på förnybara källor. Detta gäller emellertid inte stöd genom så kallade gröna investeringar. 37 och VAMIL 38, se nedan, är generella skatteåtgärder som får användas med medverkan i certifikatsystemet. Genom en grön investeringsfond kan banker utfärda lån för finansiering av miljöanpassade projekt, däribland elproduktion baserad på förnybara källor, till lägre ränta än standardlånen (1–lägre). Incitament till sparande i fonden ges genom att räntor och återbäring från investeringar i fonden är undantagna från inkomstskatt för privatpersoner och företag. har samtliga nederländska banker någon form av gröna invester- ingsfonder. Påskyndande avskrivningstakt för miljöinvesteringar, VAMIL, ger beskattningsfördelar till företag som investerar i miljöanpassade produktionssätt. Produktionstillgångar som är av intresse för miljön och för en effektiv användning av energi (till detta räknas el från förnybara källor), kan skrivas av på det sätt som bäst passar företaget vid dess företagsbeskattning. Detta är till gagn för före- tagens ränte- och likviditetssituation. Stödet har funnits . Över 100 produktionstillgångar som kvali- ficerar för stödet finns med på en lista som uppdateras . De flesta av dessa teknologier kan även få stöd i form av skattelättnad (se nedan) och därigenom få en dubbel fördel. Tillsammans ger VAMIL och en subvention på mellan 25–av invest- eringskostnaden. Skattelättnader för energiinvesteringar, , ska främja företags investeringar i energieffektiviseringsåtgärder inom produktion och förnybara energikällor och gäller också investeringar i elproduk- tionsteknologi baserad på förnybara källor. Genom ges möjlighet till extra avdrag om från företagens vinst vid företags- och inkomstbeskattning. Nettosubventionen av detta stödsystem beräknas till ca. 38Vervroegde Afschrijring Milieu-Investering Regeling Stöd till icke vinstdrivande verksamhet Många företag och verksamheter kan inte nyttja stöden som finns genom skattelättnaderna eftersom de inte är drivs av vinstsyfte. Till dessa verksamheter ges därför stöd till investeringar i vindkraft. Stödet utgår med mellan av investerings- kostnaden. De högsta procentuella stöden ges till vindkraftsanlägg- ningar med de lägsta kostnaderna. Stödet minskas stegvis i takt med investeringskostnadernas höjd. Investeringar i solcellsanläggningar för hushåll subventioneras med 7,5 NLg/Wp (29,/Wp) vilket motsvarar av investeringskostnaden. Stöd till koldioxidreducerande verksamheter finns stöd till koldioxidredu- cerande verksamheter, däribland till elproduktion som baseras på förnybara källor. Ett stöd om maximalt av investerings- kostnaden ges till verksamheter som genom ett anbudsförfarande rankas efter sin kostnadseffektivitet. Ett uppställt krav är att teknologin maximalt får kosta mellan 20 och 30 NLG per reducerat ton koldioxid (78–/reducerat ton koldioxid). Endast ett mycket begränsat antal projekt kan erhålla denna form av stöd, exempelvis stora vindkraftparker belägna långt från anslutnings- punkter till elnätet. Detta stödprogram är inriktat på demonstrationsprojekt, forskning och utveckling och marknadsintroduktion av förnybar energi. Projekten väljs ut genom ett anbudssystem där ett av de uppställda kriterierna är kostnadseffektivitet. Programmet har en budget på ca. 60 miljoner NLG (). Övergång till avreglerad marknad Kravet på licensierade leverantörer att acceptera erbjudande av köp av el från icke-berättigade kunder som producerar el 39, kommer att upphöra då det gäller el från förnybara källor. försvinner kravet på de licensierade leverantörerna att kunna leverera el till kunder som valt en annan leverantörs tjänster för leverans av el från förnybara källor. kan även andra leverantörer än de licensierade börja leverera el från förnybara källor till kunder. Men de kan öppna ett konto hos TenneT och därefter söka kunder. blir de nya leverantörerna också ansvariga för leverans- erna till sina kunder samt skyldiga att betala elskatt. Den nederländska regeringen förutsätter att certifikatsystemet som införs inte behöver något godkännande av . Emellertid anser regeringen att denna situation kan komma att ändras om exempelvis systemet blir obligatoriskt och certifiering av produktionsteknologierna införs. å sin sida ser över de neder- ländska reglerna för skattebefrielse för el från förnybara källor, för att avgöra om det kan utgöra en form av statsstöd. Kommissionens undersökning gäller inte certifikatsystemet, utan skattebefrielsen generellt. Development of green energy market in the and the contribution of bioenergy, K.W.Kwant, Ir., C.van Leenders, Dr, NOVEM, agency for Energy and the Environment: market.pdf – A system of green certificates - final report, Project number 2663, and , Hoofdorf, 39 exempelvis ett lantbruk med en vindkraftanläggning October 1999, Commissioned by Ministry for Economic Affairs, Directorate-General for Energy – Electricity Department, Brev från finansministern till parlamentet angå- ende framstegen för en liberalisering av elmarknaden för el baserad på förnybara energikällor. documenten/01013453-vtk.pdf documenten/01013453-vtk.pdf Den norska elmarknaden avreglerades genom en om- läggning av ellagstiftningen. Denna öppnade för att såväl närings- livskunder som hushåll fritt kan välja elleverantör. Alla elproduktionsanläggningar oavsett teknologi har samma till- träde till nätet i , men anläggningar under 1 MW har en lägre anslutningsavgift. I finns inga konkreta planer på att införa något stöd- system till el från förnybara källor som bygger på någon form av gröna certifikat eller kvoter. Men har uppdragit åt regeringen att utreda möjligheterna att införa en certifikatmarknad för både el- och värmeproduktion baserat på förnybara källor. tog beslut om en omorganisation av admi- nistrationen för stöd från förnybara energikällor, vilken ska be- handlas nedan. elproduktion består nästan uteslutande av vattenkraft. uppgick totala elproduktion till närmare varav var vattenkraft. svarade de samman- lagda förnybara energikällorna för av den totala elpro- duktionen . har också använt biomassa till elproduktion och producerades 296 GWh el från bio- massa. Dessutom finns en mindre produktion av vind- kraft och uppgick den till 7 GWh. har satt upp mål för att uppnå följande. -Begränsa energianvändningen väsentligt mer än vid en fortsatt utveckling av dagens förhållanden. -använda mer vattenburen värme som ska vara baserad på förnybara energikällor, värmepumpar och spill- värme. Den nuvarande användningen av vattenburen värme från dessa källor är mycket begränsad. Att kvantifiera denna målsätt- ning är en nyhet inom norsk energipolitik. Åtgärden syftar till att minska användningen av direktelvärme. -ska vindkraft producera . DAGENS ORGANISATION OCH STÖD: Stöd till förnybara energikällor sker huvudsakligen på två sätt: dels statliga investeringsstöd administrerade av Vassdrag- och energidirektorat, NVE, och dels informations och energi- och elsparverksamhet (enök) som åligger eldistributörerna. beviljar den genom NVE anslag om sammanlagt 300 miljoner NOK till dessa stöd. Investeringsstöd ges till bioenergi, vindkraft och spillvärmeanvändning, oberoende av teknologi. NVE samlar in ansökningar på årsbasis och väljer ut projekt som beviljas stöd utifrån antal producerade kWh per stöd- krona. I ges även investeringsbidrag till vindkraft. Investerings- bidraget får uppgå till högst av godkänd investerings- kostnad, som är maximerad till 8 /kW. Anläggningen måste ha en effekt större än 500 kW och ingå i en anläggning med en samlad effekt större än 1 500 kW. Förutom investeringsstödet är vindkraften, tillsammans med bland annat småskalig vattenkraft (mini- och mikrokraftverk) befriad från investeringsavgift, som beräknas vara av investeringsbeloppet. Dessutom gäller för vindkraftproducenter att de mottar ett driftsstöd som mot- svarar av skatten på el, dvs. 5,65 N öre per kWh för . För detta produktionsstöd gäller samma storlekskriterier som för investeringsstödet. Produktionsstödet beräknades uppgå till 1,5 milj. Elleverantörerna är enligt lag skyldiga att utöva enök, dvs. i praktiken energibesparingsåtgärder åt sina kunder. formulerad så att det ställs krav på energiföretagen att ge information och vägledning till sina slutkunder angående energi- effektivisering och minskad användning av energi och el. Elleverantörerna har i och med lagen gått samman i regionala enök-sällskap. Det finns nu 20 sällskap, ett i varje fylke. av energiföretagen medverkar i ett regionalt sällskap som utför plikten, medan resten står utanför och själva bedriver sin information och vägledning. För att finansiera enök-verksamheten får energiföretagen möj- lighet att ta ut /kWh via nättariffen. Sammanlagt uppgår intäkterna till 200 miljoner NOK. Upplägget med investeringsstöd och enök-verksamhet betraktas som en splittrad och resurskrävande verksamhet. De många aktörerna, distributionsföretag, regionala centra och NVE, har olika och delvis motstridiga roller. Å ena sidan ska de informera om energibesparande åtgärder i syfte att minska energianvändningen. Å andra sidan innebär strukturen på tarifferna att ju större mängder el som levereras desto högre blir företagets intäkter. Det är svårt att mäta resultatet av informationsinsatserna och den årliga rapporteringen som distributionsföretagen är ålagda att sända till NVE är ofta bristfällig. För att komma till rätta med problemen ska dagens administration ersätts av en ny institution, ett helägt statligt företag vid namn . Det nya organet ska överta det arbete och ansvar som delas mellan NVE och distributionsföretagen. ska också stå för den operativa förvaltningen av en energifond. ska kunna arbeta närmre marknaderna och själv kunna välja åtgärder och samarbetspartners. Via olje- och kommer staten att ha det överordnande ansvaret för förvaltningen av energifonden. Ansvaret ska begränsas till att sätta konkreta resultatmål för verksamheten mot bakgrund av de långsiktiga energipolitiska målen och därefter följa upp resultaten. å sin sida ska finna praktiska lösningar och förvalta fondmedlen så att målen uppnås. ska undvika att själv bli en utövande institution utan ska fungera som en katalysator och ge uppdrag till och nyttja aktörer på marknaden med kompetens inom olika fackområden för att utföra konkreta uppgifter. Eftersom marknaden för konsulttjänster inom energibesparings- området och leverantörer av energibesparande teknologi upplevs som förhållandevis liten i , är en av avsikterna med att stimulera den kompetens som finns. ska verka för att öka konkurrensen i dessa företagsgrupper genom att begära in anbud för tjänsterna hos olika företagare istället för att lägga ut uppdrag på fasta operatörer. Vikten ska läggas vid att ge rättvisande incita- ment i alla led. Fondmedlen ska gå till åtgärder som riktas mot både produktion och användning vilka stimulerar en långsiktig omläggning av energisektorn. Konkret ska medlen användas till köp av tjänster, utbetalning av stöd och finansiering av andra åtgärder för att nå de uppsatta målen för vindkraft, miljöanpassad värmetillgång och minskning av energianvändningen. Dessutom ska en del av medlen gå till ökning av användningen av naturgas. Däremot ska fond- medel inte användas till stöd för naturgasbaserad elproduktion. Generell information och utbildningsverksamhet ska också finansi- eras via fonden. ska ha frihet att själv ta initiativ men ska också vara öppen för att ta tillvara kunskapen om energibesparingsmöjligheter på marknaden. Institutionen ska förvalta eventuella särskilda stöd som knyts till konkreta projekt som eventuellt beslutas av . Medel till projekten ska anslås utöver den nya institutionens bud- getramar. Regeringen vill genom nå mer kostnadseffektiva lösning- ar. Den nya finansieringsmodellen ska dessutom ge stabilare finans- iella ramar som lägger grund för de långsiktiga satsningarna. har en styrelse som i möjligaste mån ska vara oberoende av egenintressen när det gäller institutionens arbete. Regeringen har önskat undvika en styrelse baserad på representanter från olika branscher. har tillsatts bestående av fem externa med- arbetare. NVEs nuvarande resurser för bland annat investeringsstöd på samt elleverantörernas uttag av sam- manlagt via nättariffen ska fortsättningsvis gå in i den nya institutionens fond. Regeringen anser att det bör finnas tydliga gränser mellan NVE och den nya institutionen och att överlappande verksamhet ska begränsas. NVE ska fortsättningsvis handha koncessioner och ha ansvar över monopolkontroll och övergripande energiplanering samt förvalta överordnande styrmedel för t.ex. elproduktionen. Generellt ska NVE i sina uppgifter som myndighet lägga vikt vid att värdera alternativ till el när det gäller produktion, överföring och användning av energi. ska förläggas till och ha 20-30 anställda. Den nya organisationen kommer att etableras och till ska det nya företaget ha övertagit det fulla ansvaret från NVE och energiföretagen. Ot,prp,nr 35 2000–2001, Om lov om endringar i lov 29. nr 50 om produksjon, omforming, overföring, omsetning og for- deling av energi m.m. (energilova), Tillråding frå Olje- og energi- departementet av 21. Desember 2000. dok000-b-n-a.html Den spanska elmarknaden omorganiserades i grunden genom en ny ellag 40 som syftar till att gradvis öppna elmarknaden för konkurrens. Regeringen beslutade att ytter- ligare påskynda avregleringsprocessen. Tröskelvärdet för berätti- gade kunder sänktes och är alla högvolts- kunder 41 berättigade, vilka representerar 61 200 kunder eller av marknaden. eller tidigare ska alla kunder vara berättigade att själva välja leverantör. För att uppnå mål inom områdena miljö, energieffektivisering och minskad energianvändning vid sidan om målet att nå en ökad konkurrens på elmarknaden, särskiljer den nya ellagen på två 40Ley 54/1997, de 27 de noviembre, del Sector Eléctrico. 41Högvoltskunder definieras som användare som ges leveranser genom nominell spänning över . system för elproduktion. Det generella systemet är pool-baserat (en börs) och obligatoriskt för alla producenter med en kapacitet över 50 MW, t.ex. traditionell värmekraft och kärnkrafts- produktion. Producenterna är förpliktade att sälja el genom poolen, förutom de mängder de säljer genom bilaterala kontrakt. Det speciella systemet omfattar småskalig produktion (kapacitet på 50MW eller mindre), egenproduktion av kraftvärme o.d. samt förnybar el. Dessa anläggningar har rätt till särbehandling utifrån sina särskilda villkor, men det får inte ske på ett sådant sätt att vissa av dem diskrimineras eller får privilegier. En förordning ställer upp regler för producenter under det speciella systemet 42. Grundläggande lag är att ingen diskriminering som kan vara hämmande för en fri kon- kurrens får förekomma. Genom lagen infördes ett system för temporära incitament för de anläggningar som behöver dem för att positionera sig på en konkurrensutsatt marknad. För anläggningar som baserar elproduktionen på förnybara källor eller avfall har incitamenten ingen tidsbegränsning. Elproduktionen i baseras på traditionell värmekraft till och kärnkraft till . El från förnybara källor står för av elproduktionen. Av dessa står vattenkraften för den avgörande mängden och för sammanlagt av den totala elproduktionen. Vindkraftsproduktionen startade i och hade nått drygt 700 GWh . ökade kapa- citeten kraftigt och den producerade mängden el tredubblades. är EU:s tredje största vindkraftsproducent efter och . användning av biomassa till elproduktion har ökat från 570 GWh till drygt 1 640 GWh . och in sjönk emellertid användningen rejält för att sedan kontinuerligt stiga. 42 Royal decree 2818/1998, December 23rd, on the generation of electricity by facilities supplied by renewable energy sources, waste and cogeneration. Denna förordning utvecklar ellagen med ändringar genom Lag 66/1997, , om beskattning, administrativa och sociala åtgärder. Stödsystemet i utgörs av ett fastprissystem för tillförsel av el från förnybara källor. Stödsystemet ska främja förnybar energi för att ska nå det fastlagda målet om att förnybar energi ska svara för av energianvändningen . Det speciella systemet gäller kraftanläggningar med en installerad kapacitet upp till 50 MW och som karaktäriseras av följande: -Egenproducenter som använder kraftvärme eller andra former av värmekraftproduktion som associeras med icke-elektriska aktiviteter. Anläggningarna ska klara vissa uppställda krav. -Olika former av kraftanläggningar som använder avfall som sin primära energikälla. -Kraftanläggningar som baseras på förnybara energikällor. Det gäller anläggningar som använder alla former av förnybar energi som inte är förbrukningsbar, biomassa eller alla former av bio- bränsle som klassificeras som primärenergi. Där ingår solenenergi, vindkraft, geotermisk-, våg- och tidvattenenergi och vattenkraft upp till 50 MW. Dessutom ingår kraftanläggningar som använder biomassa 43 som huvudsakligt bränsle 44. Till biomassa räknas göd- sel, slam från vattenreningsanläggningar, jordbruksavfall, skogs- avfall, biobränsle och biogas. Även anläggningar som använder biomassa i kombination med konventionella bränslen ingår under förutsättning att de inte överstiger av primärenergin mätt som nettokalorivärde. som genereras genom de konven- bränslena ska endast tillföras marknadspriset, dvs. inte få något extra stöd. 43Grödor som kan skördas efter högst och som kan användas för att producera energi direkt eller via omvandlingsprocesser. 44Huvudsakligt bränsle innebär alla bränslen som står för av den primära använda energin, mätt som nettokalorivärde. Ansvaret för all administration kring byggnation, drift, större för- ändringar och stängning av anläggningar under det speciella systemet ligger på myndigheter under de autonoma regionerna. Dessa certifierar anläggningarna för att de ska kunna ta del av de fastlagda stödpriserna. När inte de autonoma regionerna kan ges ansvar för administrationen är det Energidirektoratet under Industri- och som är ansvarig. Anläggningar som önskar delta i det speciella systemet måste ansöka om detta hos den ansvariga myndigheten. De huvudsakliga tekniska och driftsmässiga specifikationerna måste ingå i en ansökan, liksom en kvantifierad utvärdering om mängden el som ska matas in på nätet. För att det speciella systemet ska kunna övervakas och kontrolleras införs register på både nationell och regional nivå. Kontroll ska ske av mängden energi som tillförs nätet och vilken primär energikälla som använts. Kontrakt mellan producenter och distributörer De distributörer som ligger närmast elproducenten är skyldiga att köpa den förnybara elen. Ett standardkontrakt ska ställas upp mellan producenten av el från förnybara källor och distributören av elen. Kontraktet ska gälla och reglera tekniska och ekonomiska förhållanden. Producenten har rätt att ansluta sig till distributörens system eller till ett parallellt system. Dessutom har producenter av el från för- nybara källor rätt att leverera all producerad el genom nätet, så länge det är tekniskt möjligt. För leveransen ska de få marknads- priset på el plus ett tillägg, se nedan. Producenten har också rätt att få önskad mängd el så att dess aktiviteter ska kunna fullföljas. För detta betalar producenten den normala tariffen. också ha tillgång till elbörsens budgivningssystem, men kan också välja att ingå bilaterala avtal med sina kunder. Oavsett vilket försälj- ningssystem som väljs ska det ske på årsbasis och ska redovisas i förhand till den ansvariga myndigheten i de autonoma regionerna. Producenterna av el från förnybara källor har rätt att mata in el så länge den sammanlagda mängden i landet inte överstiger 12 pro- cent av den totala elanvändningen.45 Prissättning av el från förnybara källor Ägare av anläggningar vars kapacitet är lika med eller understiger 50 MW och som blivit godkända för det speciella systemet är inte förpliktigade att sälja sin elproduktion till börsen. Däremot har de denna möjlighet om de önskar. För elleveransen ska producenterna motta det genomsnittliga timpriset för el som säljs via poolen, med tillägg av en premie av ett visst värde. Ersättningen till producenten under det speciella systemet blir: R= Pm + Pr +/- ER R= ersättningen i pesetas/kWh Pm =marknadspriset enligt definition i lag 2818/1998 och som specificeras nedan Pr = premie enligt nedan angivna regler. ER = tillägg för reaktiv energi vilket ska läggas till summan Pm och Pr.