sou · GPB35 · 2002-01-01 00:00:00 — producerades och skickades ut till landets samtliga grund- och gymnasieskolor för att få igång ett långsiktigt, lokalt arbete mot främlingsfientlighet och rasism. Sam- arbete genomfördes med Ungdom mot rasism. Man samarbetade även med bl.a. på ett bättre sätt kunna involvera invandrarungdomar i olika idrotter och för att motverka rasism och främlingsfientlighet i idrottsliga sammanhang. Samtal fördes med företrädare för ortodoxa kyrkor liksom muslimska organisationer och gav stöd till nyöversättning av . Den omfattande vardagsrasism och vardagsdiskriminering som människor med utländsk bakgrund upplever är, konstaterade kommissionen, en stor och betydande fara för stabiliteten i samhället. Kampen mot rasismen och diskrimineringen i vår vardag är därför viktig. Kommittén hade inte något uppdrag att lägga fram förslag, men vissa erfarenheter presenterades i slutbetänkandet. Många av för- slagen har förts vidare till som skall sprida information om yrkesnätverk för personer med utländsk bakgrund, utreda nya former för stöd till lokalt projektarbete, utarbeta förslag till en kunskaps- och idébank för skolan, utveckla modeller för hur man beräknar de samhällsekonomiska vinsterna av förebyggande arbete i utsatta bostadsområden, öka kunskapen i de här frågorna inom mediesektorn samt pröva möjligheten att inrätta lokala antidiskrimineringsbyråer. Rasistiskt och främlingsfientligt våld tillsatte regeringen en arbetsgrupp med upp- draget att studera förekomsten av rasistiskt och etniskt relaterat våld i det svenska samhället och med uppgift att presentera förslag till åtgärder för att motverka och långsiktigt förebygga den formen av våld. I sin rapport och främlingsfientligt våld (Ds 1998:35) konstaterade arbetsgruppen att det föreligger stora brister när det gäller kunskapen om rasistisk och främlingsfientlig brottslighet. Därför är det omöjligt att ge en heltäckande och tillförlitlig bild. Den stora majoriteten av brott med rasistiska och främlings- fientliga inslag har inte allvarlig fysisk karaktär utan består av hot och trakasserier. Med utgångspunkt från tillgänglig statistik redo- visade arbetsgruppen hur situationen ser ut fram . Arbetsgruppen redogjorde vidare för CEIFO:s elev- och lärar- undersökningar samt brottsofferundersökningar. Förslagen till åtgärder delade arbetsgruppen in i ett antal områ- den; den politiska nivåns roll, rättsväsendets roll, skolans roll samt övriga förslag där också pressens roll behandlas. På den politiska nivån efterlyste arbetsgruppen en nationell handlingsplan för att motverka rasistiskt och främlingsfientligt våld. Arbetsgruppen ville ha ett väl förberett flyktingmottagande i kommunerna och inrätta särskilda lokala resurscentra. Inom skolområdet lade arbetsgruppen fram en lång rad förslag för att främja och förmedla kunskaper om demokrati och mänsk- liga rättigheter samt nazism och rasism men också för att öka beredskapen för att aktivt bekämpa rasism och främlingsfientlig- het. Åtgärder måste vidtas för att förbättra situationen för de barn och ungdomar som utsätts för hot och våld. Arbetsgruppen ville också att fler lärare med invandrarbakgrund rekryteras. När det gäller pressens roll så efterlyste arbetsgruppen mer av invandrar- och minoritetsfrågor samt frågor om rasism och främ- lingsfientlighet i såväl grund- som vidareutbildning av journalister. tillsattes av regeringen med uppgiften att belysa de nya förutsättningar, problem och möj- ligheter som det svenska folkstyret möter inför 2000-talet. Resultatet av arbete presenterades i feb- ruari i betänkandet En uthållig demokrati (SOU 2000:1). I skriftseriens forskarvolymer ingår rapporten (SOU 1999:10) där ett antal forskare och skribenter tar upp det hot mot demokratin som främlingsfientliga, rasistiska och ny- nazistiska grupperingar av skilda slag utgör. I de olika bidragen görs bland annat en kartläggning av rasistiska och nynazistiska grupper och deras internationella nätverk, deras användning av och utbredning på Internet samt det komplicerade förhållandet mellan rasistiska organisationer och massmedia. Utredningen pekar bl.a. på behovet av förbättrad demokratisk skolning, ökad mångfald i kunskapsuppbyggandet kring demokra- tifrågor för att på så sätt öka kvaliteten i underlaget till det offent- liga samtalet. Vidare betonar man behovet av ökade kunskaper kring hur identiteter överförs från en generation till en annan. Skolans roll lyfts särskilt fram för att förbereda de uppväxande medborgarna för ett deltagande i demokratins stora frågor. Den moderna historien och dess samhälleliga konsekvenser är moraliskt problematiserande kunskaper som bör stå på skolans dagordning, menar man och exemplifierar med nazismens och kommunismens illdåd och dagens rasistiska idévärld. efterlyste också nya former för att göra forskningen spridd, känd och debatterad även utanför forskarsam- hället. remisstid pågick till . Få svenska debatter har väckt sådan internationell uppmärksamhet som den om tvångssteriliseringar och rashygien i det svenska folkhemmet och som initierades i . Debatten ledde till att regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att belysa bakgrunden och tillämpningen av 1934 och steriliseringslagstiftning som gällde . I uppdraget ingick att kartlägga omfattningen av verksamheten samt på vilka grunder steriliseringarna utfördes. Utredningen skulle också lägga fram förslag om hur de som sterili- serats mot sin vilja skulle kunna ges ekonomisk ersättning. Under utredningens gång lades ett delbetänkande fram om eko- nomisk ersättning Steriliseringsfrågor i –1975 – Ekono- misk ersättning (SOU 1999:2) som utmynnade i ett riksdagsbeslut och en lag om ersättning som började gälla (prop. 1998/99:71, bet. 1998/99:SOU13). Den historiska belysningen av bakgrund och tillämpning av ste- riliseringslagarna gjordes i betänkandet Steriliseringsfrågan i –1975 (SOU 2000:20). Ett antal forskarbidrag publicerades som bilagor till utredningen och en forskarrapport av publicerades separat i Från politik till praktik (SOU 2000:22). som steriliseringslagarna gällde uppgick det totala antalet steriliseringar till cirka 63 000. Av dessa uppgick, enligt utredningens kartläggning, de frivilliga steriliseringarna till drygt 31 000, antalet tvångssteriliseringar, utan egen ansökan eller samtycke eller under tvångsliknande omständigheter, till cirka 21 000, antalet steriliseringar efter egen ansökan eller samtycke men med tecken på övertalning eller påtryckning till knappt 6 000. Därutöver drygt 4 000 som, enligt utredningen, inte gick att klassi- ficera med avseende på tvång och frivillighet. Under den första var ett arvs/rashygieniskt synsätt och en rasbiologiskt inspirerad folkhälsopolitik vanlig bland många beslutsfattare, forskare och läkare, konstaterade ut- redningen. Eugenisk, det vill säga arvs/rashygienisk, indikation, var också en av tre indikationer som angavs för sterilisering enligt lagstiftning. De andra två var medicinsk och social indikation. Även om grunden för lagstiftningen byggde på frivillighet så var det dessa som kunde åberopas för att tillämpa tvång. Men frågor om ansvar och moral är problematiska, menade utredningen: Vår tids etiska principer kan bara diskuteras i relation till dåtiden, inte appliceras . Den kommission som regeringen tillsatte för att studera frågan om huruvida judiska egendomar förts till i samband med judeförföljelserna före och under kan, i likhet med steriliseringsutredningen, ses som ett svar på den förändrade syn på svensk samtidshistoria som den offentliga debatten lett till. Avslöjanden om svenska guld- affärer med förde in i en vidare internationell debatt om hanteringen av konfiskerade och stulna judiska till- gångar . Kommissionens uppdrag koncentrerades kring fem frågeställ- ningar, nämligen om tog emot något konfiskerat eller plundrat personguld, vad som hände med judiska tillgångar som efter kriget stod herrelösa i , huruvida judisk egendom kan ha kommit till inom ramen för affärsutbytet med Nazi- , om rövade tillgångar, såsom konst och juveler, har förts till samt om judiska tillgångar kan ha kommit att ingå vid avvecklingen av de tyska tillgångarna i efter kriget. Det omfattande handelsutbytet mellan och före och under gör att det på område efter område inte kan uteslutas att judiskt guld eller judiska tillgångar kommit till eller använts i handelsutbytet med . Det finns exempel på att judisk egendom kommit till i krigets slut- skede bland annat via . Men i sitt betänkande och judarnas tillgångar (SOU 1999:20) konstaterade kommissionen att det område som utretts var obearbetat och att det i stor utsträckning saknades tidigare utredningar och forskning omkring frågeställningarna. Den långa tid som gått sedan händelserna inträffade försvårade ytterligare kommissionens arbete och möjligheter att få svar på frågorna. Utredningen gav inte några slutliga svar på de komplicerade och svårutredda historiska frågeställningarna. Kommissionen vill i stäl- let se utredningen som en plattform för fortsatt arbete och fördju- pade forskningsinsatser. Den senaste i raden av utredningar som studerat rasistiska organi- sationer lade fram sitt betänkande Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella m.m. – straffansvarets räckvidd (SOU 2000:88) . Utredningen tillsattes för att se över frågor om straffansvar för deltagande i organi- sationer som sysslar med brottslig verksamhet, utöver rasistiska organisationer även s.k. mc-klubbar och annan organiserad brotts- lighet. I uppdraget ingick också att se över bestämmelsen om hets mot folkgrupp, lagen om förbud mot politiska uniformer samt frå- gan om en kriminalisering av hets mot homosexuella. Utredningen arbetade fram en modell för en kriminalisering som innebär att den som lämnar ekonomiskt bidrag, upplåter hus eller mark eller lämnar annat liknande stöd till en sammanslutning som bedriver brottslig verksamhet skall kunna ställas ansvarig. Detsamma gäller den som är i ledande ställning inom en sådan sammanslutning och som underlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att den brottsliga verksamheten upphör. Men ett problem med modellen är dock, menade utredningen, de bevis- och gränsdragningsproblem som en kriminalisering skulle föra med sig. Ett annat är att de sammanslutningar som trots allt agerar förhållandevis öppet skulle övergå till en underjordisk verksamhet. Dessutom skulle det kunna visa sig innebära en otillbörlig inskränkning av möjligheterna till politisk opinionsbildning. När det gäller hets mot folkgrupp ville utredningen ta bort be- greppet uttrycka missaktning i lagtexten. I stället skall den som hotar, hånar eller smädar en befolkningsgrupp eller på annat sätt ger uttryck för nedvärdering av gruppens människovärde utifrån ras, hudfärg, nationalitet, etniskt ursprung eller trosbekännelse kunna straffas. För grova brott vill utredningen införa en särskild straffskala med fängelse i lägst och högst . Utredningen vill dessutom införa en ny bestämmelse med särskild straffskala för grovt förargelseväckande beteende med böter eller fängelse . Syftet är att komma åt sådana gär- ningar, exempelvis så kallade Hitler-hälsningar eller bärande av nazistiska symboler på allmän plats, som inte bedöms uppfylla kri- terierna för hets mot folkgrupp. Utredningen föreslog vidare en kriminalisering av hets mot homosexuella. Förutom förändringar i så innebär förslagen om hets mot folkgrupp samt hets mot homosexuella även förslag om ändringar i tryckfrihetsförordningen. I propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU06) behandlades de åtgärder som behövdes för att skulle kunna ratificera ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. nationella minoriteter och deras språk erkänns samt att minoritets- språken skall ges det stöd som behövs för att de skall hållas levan- de. Nationella minoriteter är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Minoritetsspråken är samiska, finska, meänkieli (tornedalsfinska), chib och jiddisch. Av dessa har samiska, finska och meänkieli en historisk geografisk bas. Därför föreslogs mer långtgående åtgärder till stöd för dessa språk, bl.a. genom enskildas rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos dom- stolar och förvaltningsmyndigheter med verksamhet i de geogra- fiska områden där språken använts av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning. Förslagen innebar också rätt att i dessa områden få förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på dessa språk. Andra åtgärder för att stödja de nationella minoriteterna och minoritetsspråken avsåg utbildningsfrågor, kulturverksamhet, massmedierna, arkivfrågor, äldreomsorg, översättning av vissa för- fattningar, inflytande och samarbete över nationsgränserna. Vi har vid bestämningen av vårt utredningsuppdrag bl.a. disku- terat den samiska befolkningens situation i . Samerna är ett ursprungsfolk i . Beträffande samernas ställning har emellertid en särskild utredning gjorts, den s.k. . Den tillsattes 1997 och har redovisat resultatet av sitt arbete i be- tänkandet (SOU 1999:25) Samerna – ett ursprungsfolk i . Utredningen behandlar frågan om kan ratificera, dvs. ansluta sig till, () kon- vention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder och vilka lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som krävs för att skall kunna ansluta sig till konventionen, som trädde i kraft . granskar den samiska be- folkningens förhållanden ur en rad aspekter och föreslår en svensk anslutning till . I flera avseenden uppfyller konventionens krav, men i andra avseenden fordras åtgärder. Dessa är av grundläggande betydelse för en samlad politik beträffande samerna i . Samerna identifierar sig själva som ett ursprungsfolk. Det är en viktig del av bakgrunden till att man inte velat se samernas situa- tion som en del av integrationspolitiken. De ser sig inte heller enbart som en nationell minoritet. Att inom ramen för vårt arbete genomföra en grundläggande utredning inom samma område som har inte varit vare sig lämpligt eller praktiskt genomförbart. De nationella minoriteternas förhållande till Forum för Levande historia i stort tas dock upp i avsnitt 4.5. Arbetsgruppen för inrättandet av en svensk minnesdag för För- intelsen föreslog att , dagen för befrielsen av koncentrations- och förintelselägret , skall bli en nationell minnesdag för att högtidlighålla minnet av För- intelsen. Arbetsgruppen föreslog att minnesdagen skulle arrangeras inom ramen för Forum för levande historia och kombineras med ceremonier och aktiviteter som knyter an till Förintelsen. utreds ett antal områden som anknyter till frågor om diskriminering, främlingsfientlighet och rasism. Arbetsgruppen med uppgift att utarbeta ett förslag till en natio- nell handlingsplan mot rasism m.m. planeras . pågår arbete med en skrivelse till om åtgärder mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering. Avsikten är att skrivelsen skall inkludera en handlingsplan på området. Den översyn av lagstiftningen om olaga diskriminering (Ju 1999:10) som inleddes skall vara klar . Utredningen om straffansvar för brott mot mänskligheten och andra internationella brott enligt folkrätten (Ju 2000:07) skall redo- visa sitt arbete . Den utredning som tillsattes för att utreda för- delningen av makt och inflytande inom olika delar av det svenska samhället ur ett integrationspolitiskt perspektiv (Ku 2000:02) skall vara klar med sitt arbete . Slutligen bör nämnas den interdepartementala arbetsgrupp vars mål är att till utarbeta en nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. Handlingsplanen skall ge en övergri- pande bild av och mänskliga rättigheter samt identifiera åtgärder som kan förbättra främjandet och skyddet av mänskliga rättigheter. 3Forum för Levande historia behövs Vårt förslag: för Levande historia skall inrättas för frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Verksamheten skall syfta till att, med de brott mot mänskligheten som begåtts i minne, stärka män- niskors vilja att aktivt verka för alla människors lika värde. 3.1De grundläggande motiven för ett forum Den svenska demokratin är stark men de demokratiska värdena måste ges ny näring. Det krävs många olika insatser för att åstadkomma detta. för Levande historia som redan direktiven klargör att det skall byggas upp, tror vi kan utgöra ett väsentligt bidrag. I vårt arbete har vi mött övervägande positiva reaktioner inför detta forum både från frivilligorganisationer och myndigheter. Formen – dvs. forum, mötesplats, – tas likaså emot positivt. Det finns en rad organisationer och institutioner som arbetar med liknande frågor. Forumets unika syfte är att främja arbete med, diskussion och reflexion om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter i samtiden utifrån historiska perspektiv, från Förintelsen och från svensk 1900-talshistoria. Det finns heller ingen institution som har som ett direkt uppdrag att utgå ifrån olika historiska tolkningar för att samtala kring demokratins grundläggande värden. Det förhållandet att Förintelsen enligt kommittédirektiven skall tjäna som utgångspunkt för forumets behandling av demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter behandlas i kapitel 5. Forum för Levande historia behövs för att främja uppmärksam- heten på hur historiska tillbakablickar ger möjlighet att granska vår samtid utifrån olika perspektiv, underlätta diskussioner om kom- Forum för Levande historia behövs plexa frågor och konkretisera processer och begrepp som annars lätt kan bli tomma och intetsägande. Med den historiska kun- skapen som grund kan Forum för Levande historia tydligt illu- strera vars och ens skyldighet att försöka förstå vilka konse- kvenserna blir när demokratins maktbalanser och öppenhet sätts ur spel. Vår samtid är fylld med sådana händelser – mördade totalitära och auktoritära regimer uppskattningsvis 170 miljoner människor. Det behövs ett organ som har som sin uttryckliga uppgift att försöka dra lärdom av det som hänt och att försöka att – så långt detta ryms inom mänsklig förmåga – undvika att ödesdigra misstag upprepas och grova brott begås: Krossa nazismen en gång för alla, det är vårt slagord. Idealet är att bygga en värld av fred och frihet. Det är vi skyldiga våra mördade kam- rater och deras familjer. För att visa att du är redo för denna kamp, lyft handen och svär denna ed.1 Citatet är hämtat från den deklaration som överlevande från kon- centrationslägret skrev och läste upp vid en begrav- ningsceremoni . Den speglar ansvaret gentemot dem som runt om i världen kämpar och har kämpat mot olika tota- litära makter för att värna om demokratin och de mänskliga rättig- heterna. Ett annat sätt att beskriva behovet av ett forum kan se ut så här: Det bör finnas fler lättillgängliga mötesplatser där människor med olika bakgrund och erfarenheter öppet kan diskutera värderingar som vikten av att försvara okränkbara rättigheter beto- nas. Kunskap om, och intresse för, utvecklingen av mänskliga rättigheter är en självklar i varje medborgares livslånga lärande. Som framgår av föregående kapitel har många initiativ tagits kring dessa frågor men vi tror att ett forum kan upprätta både en kontinuitet i arbetet och en långsiktighet. Slutligen behövs Forum för Levande historia för att möta intres- set för historia, inte minst samtidshistoria, och intresset att disku- tera moraliska aspekter på samhälle och mänskliga relationer. Vi tror att detta intresse i hög grad har sina rötter i en önskan att kunna sätta in den egna tillvaron i ett historiskt perspektiv och sammanhang. A Tour of the Memorial Site, Buchenwald Memorial (1993) s. 14. Forum för Levande historia behövs I senare kapitel finns en ytterligare utvecklad beskrivning av arbetsuppgifter och arbetsformer för Forum för Levande historia. Behovet av kunskap, dialog och tolerans ökar i ett samhälle där många kulturer möts. har under genomgått en positiv och påtaglig utveckling i mångkulturell rikt- ning. Denna utveckling har dock också lett till olika spänningar och konflikter. I finns det närmare en miljon utrikes födda invånare. Ytterligare drygt 700 000 är barn till invandrare. Närmare en fjär- dedel av skolungdomarna har alltså utländsk bakgrund. Genom invandringen har en betydande kulturell och religiös förändring skett. , de ortodoxa och österländska kyrkorna och islam har blivit stora svenska trossamfund. Nya kul- turella traditioner och levnadssätt har fått en plats i vårt land. Det är ett förhållande som berikat det svenska samhället, såväl kulturellt som ekonomiskt. Det svenska flyktingmottagandet är en självklar del i vårt inter- nationella ansvarstagande, det handlar här om människor som till följd av krig, katastrofer och diktaturregimer fråntagits sina mänskliga rättigheter så som dessa formulerats i FN:s deklaration om dessa rättigheter. Också genom annan invandring har den mångkulturella profilen blivit tydligare. I invandrings- och flyktingdiskussionens extrema former finns starka inslag av rasism i både språkbruk och våldshandlingar. Denna rasism har i skördat dödsoffer och utsatt människor för misshandel, hemfridsbrott och kränkande behandling. Antisemitismen, med en lång historia också i det svenska sam- hället, lever fortfarande kvar och kommer till uttryck i både propa- gandistiska former och genom våldsaktioner. Det finns i en uppenbar antiziganism, en diskriminering som också tagit sig uttryck i våld mot romer (zigenare). Tattar- stämpeln – i stort sett alltid använd i kränkande syfte – lever kvar, främst i fråga om resandefolket.2 2 Om romernas situation i , se t.ex. Grass, , Ohne Stimme. Reden zu des und Sinti (Göttinger 2000). Forum för Levande historia behövs Politiska kriser i andra delar av världen kan också ge upphov till en rasism som slår igenom i det svenska samhället. Händelser i och konflikten i det är exempel på detta. Behovet av Forum för Levande historia I den europeiska undersökning, Eurobarometer Opinion Poll no. 47.1, som genomfördes i samband med Europaåret mot rasism 1997 hamnade lågt på listan när det gällde frågan om rasistisk inställning bland befolkningen. Av svenskarna var det av de tillfrågade som definierade sig själva som mycket rasistiska (tillsammans med den lägsta siffran i hela EU), definierade sig själva som ganska rasistiska (och låg lägre, på samma nivå). Men rasism och intolerans måste ständigt bekämpas. I en internationaliserad värld, där människor i en helt annan utsträck- ning än tidigare rör sig över nationsgränserna, måste förståelsen av och värdet i den kulturella mångfalden växa i styrka. Att människor riskerar att utsättas för diskriminering eller våld på grund av sin bakgrund i detta avseende kan inte accepteras. Genom att erbjuda eller förmedla platser där mötet mellan olika kulturer och mellan olika etniska traditioner tas upp till samtal bör Forum för Levande historia kunna spela en aktiv roll i det svenska samhället. Svaga kunskaper, avsaknad av förståelse för och för- domar mot andra människors bakgrund och levnadsförhållanden kan leda till en bristande tolerans. De människor som i något av- seende avviker från majoritetsbefolkningen, t.ex. genom en annan hudfärg, en annan etnisk eller kulturell bakgrund eller en annan sexuell läggning, kan bli särskilt utsatta för denna intolerans. 3.3Nazism och extrem nationalism har omfattningen av olika extrema högergruppers verksamhet ökat. Det är allt från olika s.k. nationalistiska gruppe- ringar till mer renodlat rasistiska och nazistiska grupper. Forum för Levande historia behövs nekandet av Förintelsen har blivit ett återkommande tema i de nazistiska och antisemitiska gruppernas propaganda.3 , som är ett s.k. nationellt parti som vuxit fram ur resterna av Bevara Svenskt, BSS, och Sverigepartiet, har haft vissa lokala framgångar men fått mycket få röster på riks- nivå.4 (), som bildades , har under det senaste årtiondet fått konkurrens av nya extrem- partier.