sou · GPB32d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Nämligen , 1931, 1955, 1975 samt 1995, som är för vilket data av det här aktuella slaget nu finns tillgängliga. I tabell 7.1 redovisas uppskattningar av dels utsläppen i respektive år, dels hur stor del av dessa utsläpp som orsakats av inhemsk slutlig efterfrågan. Dessutom redovisas utsläpp hänförliga till export från och import till av varor vilkas produktion medför utsläpp av koldioxid. I brist på annat underlag har svenska utsläppskoefficienter (kol- dioxidutsläpp per enhet produktion) använts för att skatta utsläp- pen i utlandet. Detta medför en underskattning, då koldioxidef- fektiviteten i produktionen är lägre än den svenska i de flesta andra länder; se vidare diskussionen i nästa avsnitt. Koldioxidutsläpp fördelade på inhemsk slutanvändning och utrikeshandel, milj. ton. I utlandet, hänförigt -2,2 -1,1 -0,7 -1,6 -3,4 Som framgår av tabellen har utrikeshandelns andel ökat mycket kraftigt . Varuproduktion för export svarar nu för av utsläppen att jämföras med 15–. har utsläppen utomlands orsakade av svensk import ökat i nästan samma utsträckning. Genomgående har dock utländsk efterfrågan enligt dessa beräkningar orsakat större utsläpp i än vad svensk efterfrågan har orsakat ut- omlands. De utsläpp som förorsakas av svensk konsumtion och annan inhemsk efterfrågan är m.a.o. något mindre än de totala ut- släpp som sker i . Utvecklingen av utrikeshandeln har inte heller inneburit att utsläpp av koldioxid flyttat från till andra länder (jämför emigrationshypotesen) – snarare är tendensen den motsatta. Förändringarna av utsläppen i under olika delperioder (delperiod 1 = 1913–1931, delperiod 2 = 1931–1955, delperiod 3 = 1955–1975 och delperiod 4 = 1975–1995), dels direkt från hushål- lens konsumtion och dels från olika slags produktion, beskrivs översiktligt i diagram 7.2. med starkt stigande ut- släpp var det främst industrin och hushållen som svarade för ök- ningen. har utsläppen från dessa sektorer minskat. Där- emot har transportsektorns koldioxidutsläpp fortsatt att öka. Förändring av koldioxidutsläpp från olika sektorer, tusen ton. Koldioxidproduktiviteten i den svenska ekonomin – eller omvänt den specifika fossilbränsleanvändningen – kan belysas genom att ställa utsläppen i relation till den totala slutliga användningen av varor och tjänster. Beräkningar av det slaget redovisas i tabell 7.2, där de specifika åtgångstalen (utsläpp per enhet slutefterfrågan i fasta priser) anges som indextal med 1913=100. Utsläpp per enhet slutlig efterfrågan. Index, 1913=100. Man kan här konstatera, att i förhållande till den slutliga efterfrågan sjönk fossilbränsleanvändning och koldioxidutsläpp från produk- tionen med , och att relations- talet (eller koldioxidproduktiviteten) därefter hölls i stort sett oförändrad ända . ökade emellertid hushållens direkta bränsleanvändning – för personbilar och bo- stadsuppvärmning – mycket snabbt sin andel av konsumtionen. Det medförde att hela ekonomins specifika bränsleanvändning och koldioxidutsläpp t.o.m. var något högre än 1913 och högre än 1931. har emellertid trenden vänt för koldioxidprodukti- viteten, och åtgångstalen har fallit markant för såväl hushållen som produktionssystemet. Räknat i procent kan produktivitets- ökningen i denna mening uppskattas till för enbart produktionssystemet och till för hela ekonomin. 7.1.3Utsläpp från produktionen av varor och tjänster I det följande skall utvecklingen under olika delperioder för koldi- oxidutsläpp från produktionen studeras mer i detalj. Det gäller då främst att dekomponera de observerade förändringarna i bränsle- användning/utsläpp utifrån om de berott på: Volymtillväxt i den samlade produktionen. Sammansättningsförändringar på relativt aggregerad nivå, dels i efterfrågan (inom och mellan konsumtion, investeringar och export), dels mellan areella näringar, industri- och tjänstepro- duktion. Strukturförändringar på mer detaljerad nivå, t.ex. i industripro- duktionens sammansättning och förändrad produktionsteknik. Som framhölls inledningsvis baseras undersökningen här på data från (de historiska och moderna) nationalräkenskaperna. Den byg- ger vidare på en indelning av produktionssystemet i sju sektorer, nämligen: I tabell nedan har förändringarna i koldioxidutsläpp från produk- tionen (räknade i miljoner ton) delats upp mellan de ovan nämnda, förklarande faktorerna. Koldioxidutsläpp från produktion. Dekomponering av förändringar, milj. ton. Volymeffekt av tillväxt totalt -6,1 -5,5 -19,8 -35,6 -7,0 Huvuddragen i utvecklingen kan sammanfattas på följande sätt: 1.Räknat över hela perioden –ökade utsläppen av koldi- oxid från produktion av varor och tjänster i med . 2.Volymeffekten – dvs. den ökning av utsläppen som skulle ha uppkommit om struktur och produktionsteknik varit oföränd- rade – är under varje delperiod betydligt större än den faktiska förändringen. Skillnaden kan ses som uttryck för höjd koldi- oxidproduktivitet på nationell nivå. 3.Bränsleanvändning och koldioxidutsläpp har påverkats relativt litet av förändringar i den slutliga efterfrågans sammansättning (dvs. av fördelningen inom och mellan privat och offentlig konsumtion, investeringar och export). Dock har exportens starkt ökande andel givit en inte helt obe- tydlig, uppåtriktad effekt på utsläppen i . 4.Förskjutningarna i produktionens sektorsvisa fördelning har i allmänhet bidragit till att öka bränsleanvändningen och utsläp- pen av koldioxid. Under de två första delperioderna handlade det främst om omfördelning av produktion från jordbruket till industrin. – och särskilt – 1975 – är det i stället transportsektorns starka tillväxt som do- minerar bilden. Dess inverkan på utsläppen av koldioxid har mer än väl motvägt den nedåtriktade effekten av omfördelning från varu- till tjänsteproduktion. 5.Utsläppen av koldioxid har således ändå ökat betydligt långsammare än den totala användningen av varor och tjänster (och t.o.m. minskat under den sista delperioden). Förklaringen till det är att den specifika bränsleanvändningen inom de olika produktionssektorerna har sänkts kraftigt. Troligen rör det sig här till stor del om sammansättningsförändringar, där varor som kräver stor bränsleinsats minskat sin andel av produktio- nen. Omfördelning från basindustrierna till (framförallt) verk- stadsindustrin är ett exempel, ändrad produktsammansättning i stålindustrin är ett annat. Men också ändringar av produk- tionstekniken har haft stor betydelse; inte minst övergången från olje- till elbaserade produktionsprocesser. Ty- värr ger det tillgängliga datamaterialet inte underlag för att sär- skilja teknikeffekten från effekter av ändrad produktsamman- sättning inom sektorerna. 7.2Utsläpp i enligt miljöräkenskaperna I SCB:s miljöräkenskaper beskrivs konsumtionens och produktio- nens miljöeffekter i fysiska termer som kilo utsläpp eller avfall, kvadratkilometer försurad mark eller kubikmeter oljeförbrukning. Någon värdering av miljöeffekterna i monetära termer görs ej. Sta- tistiken beskriver användningen av, inverkan på och delvis tillstån- det i naturen. Den innefattar t.ex. naturresurs- och kemikaliean- vändning samt utsläpp till luft, vatten och därutöver avfall. I andra delar av den svenska miljöstatistiken används ofta en annan indel- ning än i den ekonomiska statistiken. Indelningen kan i stället ske efter typ av utsläppskällor eller recipienter (dvs. luft, mark eller vatten). Utsläpp till luft av koldioxid, svaveldioxid, kväveoxider, flyktiga organiska ämnen och ammoniak redovisas i miljöräkenskaperna för 16 näringslivsgrupper samt för offentliga myndigheter och privat konsumtion. Dessutom redovisas användningen av energivaror i monetära och fysiska termer för samma grupper. Enligt miljöräkenskaperna har det skett en 20- procentig ökning av koldioxidutsläppen inom näringslivet. Uppgif- terna avser här sådana utsläpp som anses ge ett nettotillskott till atmosfären, dvs. utsläpp från biobränslen är exkluderade. Det har inte skett någon större förändring av de olika industrigrenarnas andelar, med ett undantag, el- gas och värmeverk. Dessa har ökat sina utsläpp med till och därmed ökat an- delen av de totala utsläppen med ett par procentenheter. 1996 var dock ett kallt och nederbördsfattigt år vilket ledde till låg elpro- duktion från vattenkraft och användning av mer fossilbränsle än normalt. I stort sett hela sektorns ökning sker . Den största enskilda utsläppskällan var tillverk- ningsindustri med totalt av utsläppen. Utsläppen av svaveldioxid har minskat under tidsperio- den. Inte heller här utmärker sig någon speciell näringsgren som sär- skilt framstående vad gäller minskning av utsläppen. Värt att notera är dock att rederier står för nästan samtliga svaveloxidutsläpp inom transportsektorn och av det totala utsläppen från när- ingslivet 1996. Tillverkningsindustrin står för av de totala ut- släppen. Rederinäringens produktionsvärde såväl som förädlingsvärde är av tillverkningsindustrins. Utsläppen av kväveoxider var i stort sett lika stora 1989 som 1996. Sjöfarten svarar för av utsläppen från näringsli- vet. De kväveoxidutsläpp som härrör från den privata konsumtio- nen har minskat med (ca ) . Mobila källor, dvs. i huvudsak personbilstrafik, svarade för av dessa utsläpp. Ammoniakutsläppen, som nästan uteslutande härrör från jord- brukssektorn, har ökat med . Nästan allt utsläpp sker vid hantering och användning av handels- och stall- gödsel. Olika mått på utsläppsintensitet – eller omvänt på produktivi- tet/resurseffektivitet – kan beräknas med miljöräkenskaperna som datakälla. I diagram 7.3 åskådliggörs utsläppsintensiteten i fråga om koldioxid i fyra branscher/näringsgrenar – 1996. Utsläppsintensiteten mäts som mängden koldioxid dividerad med förädlingsvärdet i fasta priser. Det kan konstateras att koldioxidproduktiviteten har höjts inom de areella näringarna och i verkstadsindustrin, medan tendensen är den motsatta i massa- och pappersindustrin. Utsläpp av koldioxid per enhet förädlingsvärde (index 1989=100). Jord- och skog Järn och stål Verkstad Motsvarande samband kan åskådliggöras för andra kategorier av utsläpp. Om kunskap och information fanns att tillgå beträffande: dels sambanden mellan utsläppta mängder av olika ämnen och skador på miljön, dels värderingen av dessa skador, skulle mått på total resursproduktivitet i olika branscher kunna beräknas, så som diskuteras i kapitel 3. Miljöräkenskaperna kan användas för att skapa indikatorer för hållbar utveckling, SCB har gjort en pilotstudie inom området.2 Övriga användningsområden är t.ex. sådana analyser av samband mellan handelsflöden och miljöpåverkande emissioner som be- handlas i kommande avsnitt. De beräkningar som redovisas i det historiska avsnittet tyder på att har tagit på sig utsläpp åt andra länder ge- nom sin stora andel tung industri. I detta avsnitt kommer till skill- nad från den historiska exposén att ges en ögonblicksbild av han- delns miljöpåverkan men i gengäld med en bättre upplösning. För att kunna beräkna hur stora utsläpp svensk efterfrågan orsa- kar i utlandet och vice versa krävs en stor mängd information. 2SCB, (1998). 3Detta avsnitt bygger på Miljöpåverkan av svensk handel, SCB, (2000). utom handelsvolymer krävs också data beträffande utsläppsinten- siteter på branschnivå för och våra handelspartners. Via ar- betet inom har en hel del information av den typen gjorts tillgänglig, även om den givetvis har vissa brister. I av svensk handel har olika meto- der använts för att uppskatta miljöpåverkan. Den metod som refe- reras här bygger på branschvis data för produktionsvärden och ut- släppsnivå. För vissa länder finns inte sådana data tillgängliga och för dessa används nationella genomsnitt. Skillnaden mellan de utsläpp som exporten förorsakar i och de utsläpp som importen förorsakar utomlands är lika med ut- släppsnettot. Nettot var negativt för koldioxid med 14 800 kiloton och för svaveldioxid med 71 kiloton, medan det var positivt för kväveoxider med 26 kiloton. Vid en jämförelse mellan ut- släppsintensiteter visar det sig att exporten är klart mindre ut- släppsintensiv med avseende på koldioxid och svavel men något mer utsläppsintensiv med avseende på kväveoxider. Detta är an- märkningsvärt med tanke på relativt stora export av ener- giintensiv produktion. För att belysa situationen mera noggrant kommer några enskilda branscher att studeras mera ingående. Om utrikeshandelns utsläppsnetto i stället beräknas med anta- gandet att alla länder producerar med svensk teknik och struktur blir resultatet ett positivt utsläppsnetto för exempelvis svavel (jämför resultaten i förra avsnittet, t.ex. tabell 7.1). Skillnaden i re- sultat mellan de två räknesätten understryker vikten av att använda relevanta data. har, delvis tack vare ett ambitiöst miljöar- bete, skaffat sig en industrisektor med högre utsläppsproduktivitet än omvärlden. Inom massa- och pappersindustri samt grafisk industri (SNI 21– 22) är detta extra tydligt. Om importen volymjusteras dvs. görs lika stor som exporten inom branschen, kan skillnader i samman- sättning och produktionsmetoder studeras bättre. Trots att exporterar så stor andel som basvaror, medan importen en- dast består till av sådana varor, är importutsläppen mer än så höga som exportutsläppen. Den stora biobränsleanvänd- ningen inom sektorn är betydelsefull för resultatet. För järn och stål (SNI 27) är resultatet liknande. Det tyder på att även den svenska produktionen av järn och stål är betydligt renare, fram- förallt med avseende på svaveldioxid, än produktionen i utlandet. Förändring av utsläppen av koldioxid, svaveldioxid och kväveoxider om de varor och tjänster som exporterar skulle ha tillverkats i respektive mottagarland, 1993, kton. -3,2 -3,7 -5,4 -5,4 -10,1 För att kunna göra mer noggranna analyser krävs att fler typer av utsläpp kan integreras med ekonomisk statistik och att branschuppdelningen görs mer detaljerad. Denna typ av beräk- ningar är viktiga för att visa på fakta i debatten om nationers miljö- påverkan och ge debatten på miljöområdet en bättre grund att stå på. utrikeshandel bidrar också till att våra handelspartners miljöpåverkan blir lägre än vad som annars vore fallet vad gäller svaveldioxid och koldioxid. Detta avsnitt bygger på en rapport från Miljöräkenskaperna på SCB Hushållen och miljön. Arbetsmetoden har varit att länka de fy- siska miljöräkenskaperna till SCB:s utgiftsundersökningar och 1995 samt tidsanvändningsundersökningen 1990/91. Hushållens agerande har stor inverkan på miljön. Denna inver- kan uppkommer dels direkt, exempelvis via användning av fossil energi för uppvärmning och transporter, dels indirekt via den pro- duktion som krävs för att tillgodose hushållens efterfrågan på olika varor och tjänster. Hushållens miljöpåverkan, mätt som utsläpp till luft, minskade . Utsläppen direkt från hushåll har dock ökat i förhållande till konsumtionen, vilket speglar att den privata kon- sumtionens sammansättning har förändrats. Som helhet, dvs. inklu- sive indirekta effekter, har dock hushållens konsumtion blivit mindre miljöintensiv . Energi för bostadsändamål och bensin står för de största ande- larna av den privata konsumtionens miljöpåverkan, medan deras andelar av utgifterna är betydligt lägre. Detta pekar på att samman- sättningen av konsumtionen är bestämmande för miljöpåverkan i minst lika hög grad som nivån. Beroende på hur ökningen i kon- sumtion fördelas leder tillväxten till helt olika utfall med avseende på miljöpåverkan. Ovanstående diskussion berör endast utsläpp inom landet, men svensk efterfrågan förorsakar även utsläpp utanför landets gränser. Här antas att utländsk produktion orsakar lika stora utsläpp som den svenska, vilket är ett försiktigt antagande (som framgått av förra avsnittet är den svenska ofta betydligt mindre miljöintensiv). De utsläpp konsumtionen ger upphov till skulle då med hänsyn till importen behöva justeras upp för koldioxid, för svaveldioxid och för kväveoxider. Resultaten för , när det gäller den privata konsumtionens miljöpåverkan, sammanfattas i nedanstående tabell. Emissioner som följd av svenska hushålls konsumtion . Därav: direkt från hushåll Det finns olika uppfattningar i frågan om det är bättre eller sämre för miljön om hushållen producerar sina tjänster själva (såsom matlagning eller transporter till och från arbetet) än om dessa tjänster köps in från marknaden. I SCB:s studie har ingen avgö- rande skillnad i miljöintensitet kunnat spåras. Genom att dela in hushållen i olika hushållstyper och inkomst- klasser och sedan beräkna utsläpp per vuxenekviva- lent/konsumtionsenhet är det möjligt att studera skillnader i kon- sumtionens miljöpåverkan mellan olika grupper eller kategorier av hushåll. SCB:s beräkningar visar att ensamstående med barn har lägst utsläpp per konsumtionsenhet och per utgiftskrona. Sam- manboende utan barn har högst utsläpp per konsumtionsenhet, medan sammanboende med barn har högst utsläpp per utgifts- krona. En konsekvens av sådana skillnader är att olika kategorier hushåll drabbas olika hårt vid skärpning av beskattningen för exempelvis el och drivmedel. Kunskap om fördelningseffekter av en ökad miljö- relatering av skattesystemet är viktig för att genom kompenserande åtgärder kunna undvika alltför hög skattebelastning på svaga grup- per. I kapitlet beskrivs utvecklingen av utsläppen av koldioxid från fos- silbränsleanvändning i ett historiskt perspektiv, perioden – 1995. Detta görs med hjälp av historiska nationalräkenskaper och statistik över bränsleanvändningen i . Den historiska studien visar att utsläppen av koldioxid i nu är ungefär sju gånger så stora som . Det motsvarar en genomsnittlig ökningstakt om , vilket är ungefär samma ökningstakt som för den samlade produktionen av varor och tjänster (BNP). I förhållande till den slutliga efterfrågan sjönk fossilbränslean- vändning och koldioxidutsläpp från produktionen med . Därefter hölls relationstalet (eller kol- dioxidproduktiviteten) i stort sett oförändrat ända fram till 1970- talet. skedde en minskning med , och därefter har relationstalet åter stabiliserats. Hushållens direkta bränsleanvändning för personbilar och bo- stadsuppvärmning ökade mycket snabbt sin andel av konsumtionen . Det medförde att hela ekonomins specifika bränsleanvändning och koldioxidutsläpp t.o.m. var något högre än 1913 och högre än 1931. har emellertid trenden vänt för koldioxidpro- duktiviteten, och åtgångstalen har fallit markant för såväl hushål- len som produktionssystemet som helhet. För såväl koldioxid som svaveldioxid är de utsläpp som upp- kommer utomlands som följd av svensk import betydligt större än utsläppen i som kan hänföras till svensk export. Detta bru- kar uttryckas som att utrikeshandelns utsläppsnetto är negativt. Trots en relativt stor andel basindustri har , delvis tack vare ett ambitiöst miljöarbete, skaffat sig en industrisektor med högre utsläppsproduktivitet än omvärlden. För att belysa tendenserna beträffande råvaruanvändning och emissioner redovisas i detta kapitel några framåtriktade kalkyler, som gjorts av . Kalkylerna har genomförts med hjälp av institutets jämviktsmodell EMEC, och de anknyter till beräkningar avseende utvecklingen , som tidigare redovisats av . Här har beräkningarna förts fram . Då det gäller utvecklingen av specifik materialanvändning i olika branscher har underlaget dessutom kompletteras på grundval av de trender för perioden –1996, som förut beskrivits i kapitel 5. Det är naturligtvis omöjligt att göra egentliga prognoser för utvecklingen över så som . De scenarier, som beskrivs i det följande, får därför betraktas som räkneexempel, avsedda att illustrera hur olika anpassningsmekanismer kan påverka den eko- nomiska utvecklingen. Ett huvudproblem med kalkylerna är att de med nödvändighet är konservativa i den meningen att de i viktiga avseenden måste baseras på de tendenser och anpassningar i eko- nomin, som kunnat observeras (i det här fallet de senaste 30–40 åren). Om tekniska genombrott inträffar då det gäller t.ex. fordon och drivmedel – antingen spontant, vid oförändrad politik, eller som följd av skärpt miljöbeskattning – ger räkneexemplen ofrånkomligen en alltför mörk bild av utsikterna för naturresurshushållning. I avsnitt 8.1 beskrivs en tänkbar utveckling av råvaru- och energianvändning i utifrån ett antagande om oförändrad miljö- och naturresurspolitik. Syftet är att belysa hur marknadsbestämda anpassningar i relativ- priser, efterfråge- och produktionsstruktur kan komma att förändra användningen av olika resurser. Detta dels i absoluta tal och dels i förhållande till den totala produktionens och efterfrågans tillväxt. Avsnitt 8.2 är avsett att belysa hur denna spontana utveckling kan påverkas genom en skärpning av miljöpolitiken på ett område, nämligen genom prispåverkande åtgärder – avgifter eller överlåtbara utsläppsrätter – för att begränsa koldioxidutsläpp. Också här anknyter framställningen till material, men en ytterligare skärpning av politiken (jämfört med Kyoto-protokollets) har antagits komma till stånd . 8.1Utvecklingen vid oförändrad miljöpolitik Tonvikten ligger i dessa kalkyler på att belysa råvaru- och energi- användning samt vissa typer av emissioner. Först presenteras dock några grundläggande antaganden och några huvuddrag i den bild av svensk ekonomi 2030 som förmedlas av kalkylresultaten. Kalkylerna/räkneexemplen baseras på följande förutsättningar: Den förutsedda befolknings- och efterfrågeutvecklingen kom- mer i , liksom i de flesta andra industriländer, att med- föra en ökande knapphet på (främst välutbildad) arbetskraft. Till en del förutsätts det utrymme för höjd levnadsstandard, som tillväxten skapar, tas ut i form av kortare arbetstid – genom lag- stiftning eller avtal. Också förkortning av medelarbetstiden antas således bidra till en svag utveckling av arbetsutbudet, som i tim- mar räknat t.o.m. beräknas bli något lägre än . Arbetsproduktiviteten antas stiga något snabbare än genom- snittet , delvis som följd av ökade satsningar på utbildning och kompetensutveckling. Den internationella prisbildningen för råvaror förutsätts inte komma att ge uttryck för påtagliga bristsituationer (resurs- uttömning) . Relativpris- utvecklingen för metaller och andra råvaror antas i stort visa samma tendenser som . För den offentliga sektorn har antagits en relativ låg tillväxttakt i fasta priser räknat men en stigande andel av BNP i löpande priser. Utvecklingen under kan väntas innebära snabbt ökande efterfrågan på utbildnings-, vård- och omsorgstjänster. Arbetsfördelningen mellan privat och offentlig tjänsteproduktion är dock svår att förutse. Mot bakgrund av dessa antaganden framkommer följande huvud- resultat i kalkylerna då det gäller den svenska ekonomins utveckling : Knapphet på (främst välutbildad) arbetskraft är den mest betydelsefulla tillväxtbegränsande faktorn. Som en följd av antagandet om en relativt stark produktivitetsutveckling beräknas den totala produktionen (BNP) i ändå kunna öka med . Det motsvarar en genomsnittlig tillväxttakt något . Denna produktionstillväxt ger utrymme för en (i jämförelse med ) hög tillväxt för den privata konsumtionen. Den beräknade konsumtionstillväxten, i genomsnitt, motsvarar mer än en fördubbling fram . Investeringarnas andel av BNP minskar något . Det förklaras av att sektorer/branscher med relativt låg kapitalintensitet (kapitalanvändning i förhållande till produktions- eller förädlingsvärdet) ökar sin andel av produktionen. I de flesta enskilda branscher ökar kapital- användningen snabbare än produktionsvolymen. Utrikeshandelsberoendet fortsätter att öka i snabb takt. beräknas såväl exportens andel av BNP som importens andel av inhemsk efterfrågan utgöra , räknat i löpande priser. Motsvarande andelar är . Antagandena i fråga om råvarupriser implicerar att många andra länder har bättre förutsättningar än att öka t.ex. jord- bruks-, fiske- och malmproduktion till låga kostnader. De råvaruproducerande sektorernas andel av den svenska ekonomin fortsätter därför att minska.