sou · GPB348d1 · 2002-01-01 00:00:00 — För två skäl har dock förändringarna varit påtagliga. Andelen som uppger att de är negativa eller tveksamma på grund av att de inte vill binda sig för ett visst parti har ökat. Vid 1979 och 1988/undersökningar anförde detta Figur 5:2 Skäl att inte åta sig förtroendeuppdrag 1979, 1988/89 och 2000 (procent) Kan ej p.g.a. familjeskäl Kan ej p.g.a. arbete Vill inte binda sig för ett parti hade denna andel gått , vilket innebär en ökning . Det finns många tecken på att de politiska partierna har svårigheter i relationen till med- borgarna. Medlemsantalet sjunker, färre engagerar sig i lokalt parti- arbete och identifikationen med de politiska partierna blir allt lägre (m.fl. 2000, 2000). Att fler uppger att de inte vill binda sig för ett visst parti som skäl för att inte åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag, är ytterligare ett tecken på partier- nas problem. Den andra stora förändringen gäller ointresse för kommunal- politik. har andelen som inte skulle tacka ja till kommunala förtroendeuppdrag på grund av detta ökat Ökningen har skett trendmässigt, från Andra undersökningar visar också att intresset för kom- munalpolitik under har gått ned något, men att intresset för politik i allmänhet är tämligen (2001). Kommundemokrati- kommitténs undersökning visar att andelen som kan tänka sig ett kommunalt förtroendeuppdrag har varit , men bland dem som är negativa eller tveksamma till ett sådant uppdrag är allt fler ointresserade av kommunalpolitik. Att vara positiv till kommunala förtroendeuppdrag är inte det- samma som att också vara aktuell för sådana uppdrag. Vägen till ett förtroendeuppdrag är en process som består av flera steg. Under denna process minskar antalet som är aktuella för kommunala förtroendeuppdrag successivt. I ett partibaserat system som till exempel det svenska kan vägen till ett kommunalt förtroende- uppdrag sägas bestå av följande fem steg (2000): Det första steget är att man måste vara valbar. Det andra steget är att man är villig att åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag. Det tredje steget består i att man skall vara medlem i ett politiskt parti som ställer upp i valet till kommunfullmäktige eller ett parti som har fått plats i fullmäktige och skall utse ledamöter och ersättare till nämnder och styrelser. Nästa steg handlar om att bli nominerad eller tillfrågad av partiet om man vill ha ett förtroendeuppdrag, varpå man blir nominerad av partiet till att antingen stå med på valsedeln i kommunalvalet eller till ett uppdrag i en nämnd eller styrelse. Femte och sista steget innebär att bli vald. I kommunal- valet är det väljarna som på valdagen avgör vilka som blir invalda, 2 Avsnittet Partierna och rekryteringsprocessen bygger på (2001) medan ledamöter och ersättare i nämnder och styrelser utses av fullmäktige. Vid varje steg i rekryteringsprocessen försvinner ett antal perso- ner. Hela processen kan liknas vid ett läckande rör. För varje läcka töms röret successivt, det vill säga utbudet av aspiranter till kommunala förtroendeuppdrag minskar, och ut ur röret sipprar slutligen en liten rännil som alltså symboliserar de förtroendevalda. I figur 5:3 redovisas rekryteringsprocessens fem steg. Utgångs- punkten är en population på 10 000 valbara kommuninvånare. Enligt Kommundemokratikommitténs undersökning är av dessa, eller runt 1 600, positiva till att åta sig kommunala för- troendeuppdrag. Den stora majoriteten, , försvinner följaktligen redan i rekryteringsprocessens andra steg på grund av att de är negativa eller tveksamma. återstår dock så många att varje förtroendeuppdrag skulle kunna tillsättas om med uppdragsvilliga medborgare. För att man ska vara aktuell för kommunala förtroendeuppdrag fordras i praktiken också medlemskap i ett politiskt parti. En överväldigande andel uppdragsvilliga visar sig emellertid sakna medlemskap i ett parti. I detta tredje steg i rekryteringsprocessen försvinner därför drygt 1 300, eller , av de runt 1 600 som ställer sig positiva till att åta sig kommunala förtroende- uppdrag. Av de ursprungliga 1 600 uppdragsvilliga kvarstår således strax under 300. Rekryteringsprocessens fjärde och näst sista steg handlar om att bli nominerad eller tillfrågad av partiet om intresset för att åta sig ett kommunalt förtroendeuppdrag. Något fler än hälften, 56 pro- cent, av de knappt 300 uppdragsvilliga partimedlemmar som allt- jämt finns kvar i rekryteringsprocessen uppger dock att de (1997–2000) inte har blivit tillfrågade om sitt intresse för uppdrag som ledamot eller ersättare i kommunfull- mäktige eller någon nämnd. Kvar inför det sista steget, att bli vald, av populationen på 10 000 valbara kommuninvånare, finns därmed knappt 130 personer. Av dessa visar sig det stora flertalet, , också bli valda till ett förtroendeuppdrag i kommunfullmäktige och/eller en nämnd. Läckaget i detta skede av rekryteringsprocessen är följaktligen tämligen litet. En viktig förklaring till att partierna har fått allt svårare att hitta kandidater till kommunala förtroendeuppdrag finns i rekryterings- processen tredje steg. Av dem som är uppdragsvilliga uppger 10 000 valbara invå nare 8 398 o villiga 1 307 ej partim ed lem mar 295 partimedle m m a r 24 ej va lda att de också är medlemmar i ett politiskt parti. Detta läckage har ökat markant . I kommunal- demokratiska forskningsgruppens undersökning var drygt en tredjedel av de uppdragsvilliga också medlemmar i ett politiskt parti. I undersökning hade denna andel sjunkit. var dock cirka en fjärdedel av dem som skulle kunna tänka sig att tacka ja till kom- munala förtroendeuppdrag också medlemmar i ett politiskt parti. Denna siffra stod sig alltjämt vid en liknande undersökning (2000). Därefter har partiernas medlemssiffror rasat (m.fl. 2000); tappade partierna mer än en tredjedel av sina medlemmar. Parallellt med denna utveckling har, som framgår av undersök- ning, andelen uppdragsvilliga som också är partimedlemmar minskat drastiskt. Andelen i det närmaste halverades . De tilltagande rekryteringssvårigheterna är en naturlig följd av den utbudsminskning som medlemsraset har inneburit. visar undersökning att majoriteten av de partimedlemmar som är positiva till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag inte har blivit tillfrågade om de vill åta sig ett sådant uppdrag. Den över- väldigande delen av dessa är så kallade passiva partimedlemmar som varken har något uppdrag i partiet eller har varit på något partimöte . En annan grupp värd att studera ytterligare är de uppdragsvilliga som inte är medlemmar i ett politiskt parti. Som figur 5:3 visar ingår den stora majoriteten () av dem som kan tänka sig ett kommunalt förtroendeuppdrag i denna grupp. I ett partibaserat system är dessa personer i praktiken uteslutna från kommunala förtroendeuppdrag. För att bli aktuella för kommunala förtroende- uppdrag måste de först gå med i ett politiskt parti. De som inte redan var medlemmar i ett politiskt parti fick i undersökning följdfrågan om de skulle kunna tänka sig att bli medlemmar. Av dem som var positiva till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag svarade så många som ja, absolut på denna fråga. Om alla dessa valde att gå med i ett politiskt parti skulle antalet uppdragsvilliga parti- medlemmar nästan fördubblas, från knappt 300 till strax under 600. Inkluderas även dem som svarade ja, kanske på frågan om de skulle kunna tänka sig att bli medlemmar i ett politiskt parti stiger andelen till . Om också dessa gick med i ett parti skulle, i en population på 10 000 valbara kommuninvånare, antalet upp- dragsvilliga partimedlemmar öka till över 1 350 personer. 5.7Social representativitet i rekryteringsprocessen3 I tabell 5:3 redovisas sannolikheten för att olika sociala grupper nomineras och placeras på valbar plats i valen till kommunfull- mäktige och . Den statistiska chansen att 3 Avsnittet Social representativitet i rekryteringsprocessen bygger på (2001). nomineras var val till kommunfullmäktige . I ett slumpmässigt urval på 10 000 valbara personer fanns det med andra ord i genomsnitt 77 personer som var nominerade i kom- munfullmäktigevalet. En fjärdedel av de nominerade placerades därefter så högt upp på valsedeln att de hamnade på valbar plats. Sammantaget innebar detta att chansen för en valbar person att bli invald i kommunfullmäktige i det senaste valet var . I ett slumpmässigt urval på 10 000 valbara personer blev alltså i genomsnitt 19 stycken invalda i kommunfullmäktige. I valet till var den statistiska chansen att nomineras . Av de nominerade placerades på valbar plats. Chansen att slutligen bli invald var . Kvinnor hade en lägre chans än män att nomineras i valet till kommunfullmäktige. För de kvinnor som väl nominerades var chansen att placeras högt upp på sitt partis lista dock inte lägre än männens. Detta innebar inte att lika många kvinnor som män placerades på valbar plats. Eftersom antalet nominerade män var högre än antalet nominerade kvinnor valdes slutligen fler män än kvinnor in i kommunfullmäktige. Bland de olika åldersgrupperna var det val två stycken som hade klart lägre chans att nå kommunfullmäktige: yngre mellan 18 och . Högst chans hade perso- ner i åldern . Yngre och äldre nominerades i mindre utsträckning än övriga. De yngre och äldre som ändå fanns med på en valsedel hade dessutom svårare att placera sig på valbar plats. Sammanlagt innebar effekten av yngres och äldres lägre chans i nomineringsprocessens två led nominering och placering på listan att deras chanser att bli invalda i kommunfullmäktige bara var knappt en sjättedel av 50–64-åringarnas. Mönstret för personer med utländsk bakgrund är detsamma som för yngre och äldre. Sannolikheten för att utrikes födda och i synnerhet utländska medborgare skulle nomineras val var betydligt lägre än för inrikes födda och svenska medborgare. Givet att utrikes födda och utländska medborgare nominerades, var chansen att placeras på valbar plats dessutom lägre. Resultatet av detta blev att personer med utländsk bakgrund, framför allt de som inte var svenska medborgare, blev kraftigt underrepresen- terade i kommunfullmäktigeförsamlingarna efter valet. Även personer med låg inkomst hade betydligt lägre chans att nomineras och att placeras på valbar plats. Höginkomsttagare hade däremot högre chans i båda leden. Framför allt gällde detta Tabell 5:3 Vägen till fullmäktige vid val Sannolikhet i procent att: plats (valda/ Källa: SCB. chansen att placeras på valbar plats. Höginkomsttagare som valde att ställa upp i valet hade med andra ord relativt lätt att också få ett fullmäktigeuppdrag i kommunen. Olika gruppers väg till skiljer sig något från deras väg till kommunfullmäktige. Kvinnors väg till är relativt sett något lättare än deras väg till kommunfullmäktige, vilket framför allt beror på att de relativt sett nomineras i större utsträckning. Ungdomar har relativt sett en Förklaringen till detta ligger i både nomineringen och placeringen på listan. Äldre har däremot relativt sett en lättare väg till än till kommunfullmäktige. För personer med utländsk bakgrund tycks vägen vara lika svår till kommunfullmäktige som till . Låginkomsttagare har relativt sett något svårare att ta sig till än till kommun- fullmäktige. har kvinnors chans att nå fullmäktige ökat. I samband med valet ökade nominerade kvinnors chans att placera sig högt upp på listan. Denna utveckling fortsatte även val. Däremot har skillnaden mellan kvinnors och mäns chans att bli nominerade inte förändrats nämnvärt . I övrigt innebar inte några större förändringar i olika gruppers chans att nomineras, att placeras högt upp på listan och att bli invalda i fullmäktige. De grupper som hade liten sannolikhet att nå kommunfullmäktige och hade det även . På Kommundemokratikommitténs uppdrag har statsvetaren och etnologen i var sin undersökning studerat nya förtroendevalda i kommuner och landsting (2001, 2001). 5.8.1Vilka är de nya förtroendevalda? Kvinnor, personer med utländsk bakgrund och ungdomar är underrepresenterade i politiken. Med undantag för kvinnornas representation har, som konstaterades i kapitel 4, övriga gruppers underrepresentation varit förhållandevis . Detsamma gäller bland andra även lågutbildade. Enligt undersökning om nya förtroendevalda i 28 representativt utvalda kommuner och i 4 landsting ser den sociala sammansättningen bland de nya förtroendevalda något annorlunda ut än bland förtroendevalda totalt. Flera underrepre- senterade grupper visar sig vara något bättre representerade bland 4 Avsnittet Nya förtroendevalda bygger på (2001). dem som var nya val än bland förtroendevalda totalt. Bland de nya förtroendevalda är andelen kvinnor i kommunerna och i landstingen, andelen utrikes födda i kommunerna och i landstingen och andelen födda eller senare i kommunerna och i landstingen; andelen utrikes födda kvinnor och utrikes födda män är ungefär lika stor. Om denna utveckling håller i sig kommer kvinnors, ungdomars och utrikes föddas representativitet succes- sivt att förbättras. Kvinnor och ungdomar lämnar dock sina förtroendeuppdrag i större utsträckning än män och medelålders (2001). För att balansera detta måste därför andelen kvin- nor och ungdomar bland de nya förtroendevalda vara fler än vad som annars hade varit nödvändigt. Andelen högutbildade bland nya förtroendevalda är hög. Över hälften, , av alla som kom in som nya förtroendevalda 1998 hade högskoleutbildning. Detta är nästan en dubbelt så stor andel som i befolkningen. Trenden är att andelen förtroendevalda med högskoleutbildning ökar. Andelen med endast obligatorisk utbildning är däremot bara hälften så stor bland de förtroendevalda som i befolkningen. De kommunalt och landstingskommunalt anställda är ungefär lika överrepresenterade bland de nya förtroendevalda som bland de förtroendevalda totalt. Bland de nya förtroendevalda i landstingen är överrepresentationen av kommunalt och landstingskommunalt anställda mycket stor. Ytterligare ett kännetecken hos de nya förtroendevalda var att de redan hade familje- och/eller vänskapsband i politiken. En tredjedel av alla nya förtroendevalda hade någon familjemedlem som var eller hade varit förtroendevald och över hälften hade någon i sin bekantskapskrets som var eller hade varit förtroendevald. Andelen som redan hade familje- och/eller vänskapsband i politiken var något högre bland kvinnor än bland män. 5.8.2Hur och varför blir man förtroendevald? Kännetecknande för de flesta av dem som var nya i politiken val var att de rekryterades till förtroendeuppdraget (jfr även 2001). Bilden av en målmedveten aspirant till förtroendeuppdrag som går in i ett parti, aktivt kvalificerar sig och sedan ställer upp som kandidat, stämmer endast för en mindre grupp av de nya förtroendevalda. Över hälften av de nya förtroen- devalda uppger att de blev förtroendevalda på andras initiativ, en tredjedel att de blev det på eget initiativ och resten svarar att de halkade in i politiken på ett bananskal. Yngre personer blir oftare än medelålders och äldre förtroendevalda på eget initiativ, men även bland dessa är det vanligast att man uppger att det var andras initiativ som avgjorde. Även i landstingen har de flesta nykomlingarna blivit förtroendevalda på andras initiativ. Andelen som uppger att de blev förtroendevalda på eget initiativ är dock något högre än i kommunerna. av de nya förtroendevalda är medlemmar i ett politiskt parti. Att siffran inte är visar att vissa lokala partiorganisationer tillåter förtroendevalda utan partimedlemskap. En majoritet av de nya förtroendevalda är nöjda med sitt parti- medlemskap. Var sjätte ny förtroendevald uppger dock att han eller hon hellre skulle vilja vara partipolitiskt obunden; i vissa partier uppger över en fjärdedel av de nya förtroendevalda att de hellre skulle vilja vara partipolitiskt obundna. I en rapport från SNS Demokratiråd liknades vägen till förtroendeuppdrag i vid en bred dörröppning och en lång korridor (m.fl. 1997). Med detta avsåg att de förtroendevaldas sociala representativitet ur ett internationellt perspektiv var förhållandevis god, men att det krävdes lång, trogen och ibland också yrkesmässig tjänst för att komma någonvart i politiken. Studien av nya förtroendevalda i kommunerna stärker delvis denna bild. I genomsnitt hade de nya förtroendevalda varit medlemmar i sitt parti innan de fick sitt första förtroendeuppdrag. Männens kvalifikationstid var längre än kvinnornas. Spridningen var dock stor. Omkring var femte ny förtroendevald i kommunerna blev medlem i sitt parti i samband med, eller efter, att förtroendeuppdraget påbörjades. För dessa personer fanns alltså ingen kvalificeringstid alls. Äldre, lågutbildade och kvinnor var något överrepresenterade bland dem som fått ett förtroendeuppdrag utan kvalifikationstid. Personer med utländsk bakgrund hade betydligt svårare än övriga att få förtroendeuppdrag utan att först vara medlemmar i ett parti. De nya politikerna hade huvudsakligen två motiv för att bli för- troendevalda: att förverkliga sina ideologiska mål och att lära sig mer om hur politiken och samhället fungerar. Andra motiv som uppgavs var i fallande skala missnöje med hur politiken sköts, plikt gentemot samhället, att skaffa sig inflytande, att umgås med vänner och möta nya människor samt engagemang i en sakfråga. Få anförde däremot att förtroendeuppdraget skulle vara meriterande på arbetsmarkanden eller statushöjande som något motiv. I djup- intervjuer med nya förtroendevalda som genomförts på uppdrag av betonade flera intervjupersoner engagemanget som sådant som motiv för att de blev förtroende- valda, medan ideologiska drivkrafter och enskilda sakfrågors betydelse tonades ned (2001). 5.8.3Första tiden som förtroendevald Av de nya förtroendevalda fick två tredjedelar introduktions- utbildning i sitt partis och/eller sin kommuns regi. Det finns stora variationer mellan olika kommuner och partier vad gäller före- komst av introduktionsaktiviteter. De nya förtroendevalda anser själva att introduktionsutbildning generellt sett har mycket stor betydelse för deras möjlighet att utföra sitt politiska arbete. Denna åsikt finns både hos dem som själva har fått delta i någon form av introduktionsverksamhet och hos dem som inte har fått det. Cirka hälften av de nya förtroendevalda anser att arbetsmängden är större och svårighetsgraden högre än förväntat. Andelen kvinnor som anser detta är större än andelen män, men skillnaden är inte speciellt stor. Andelen yngre nya förtroendevalda som anser att arbetsmängden är större och svårighetsgraden högre än förväntat är betydligt större än andelen äldre nya förtroendevalda. Knappt hälften av de nya förtroendevalda uppger att de hade tagit initiativ till frågor som annars inte skulle ha väckts. Drygt hälften av de nya förtroendevalda känner att deras åsikter spelar roll när beslut skall fattas. Manliga, nya förtroendevalda tar oftare än kvinnliga, nya förtroendevalda initiativ som enligt egen utsago har varit avgörande, samt känner i större utsträckning att deras åsikter spelar roll. Skillnaden mellan yngre och äldre är ännu större, till de yngres nackdel. Inrikes och utrikes födda skiljer sig däremot inte nämnvärt åt i detta avseende. De nya förtroendevalda är överlag mycket nöjda med det bemötande de har fått av sina kollegor i det egna partiet och den egna nämnden, av tjänstemän samt av medborgare. mellan kvinnor och män respektive mellan inrikes och utrikes födda är inte särskilt stora. Äldre är något mer nöjda med hur de blivit bemötta än yngre. En stor majoritet av de nya politikerna, i kommunerna och i landstingen, är nöjda med att ha blivit förtroende- valda (jfr även 2001). uppger också att de vill fortsätta även nästa mandatperiod. Skillnaden mellan olika kommuner är dock stor. Andelen som är nöjda varierar mellan i den mest positiva kommunen och i den mest negativa. Andelen som vill fortsätta varierar mellan . Män är mer nöjda än kvinnor och vill också i större utsträckning fortsätta i ytterligare en mandatperiod. Äldre är mer nöjda än yngre, men trots detta är andelen som vill fortsätta större bland yngre än bland äldre. Utrikes födda är mer nöjda med att ha blivit förtroendevalda än inrikes födda och vill också i större utsträckning fortsätta som förtroendevalda. I studien ställdes även frågan om vad de nya förtroendevalda helst skulle vilja ha för uppdrag . Flertalet av de nya förtroendevalda visar sig inte vara politiska karriärister; var femte ny förtroendevald i kommunerna och landstingen uppger att han eller hon helst skulle vilja ha en karriär på riks- eller Europanivå. uppger att de skulle kunna tänka sig en kommun- karriär som ordförande i en nämnd eller landstings- nämnd alternativt kommunalråd eller landstingsråd. Den största gruppen tror att de har slutat och den näst största gruppen uppger att de helst skulle vilja ha ett vanligt uppdrag i fullmäktige eller en nämnd. Förtroendevalda som vill göra riks- politisk karriär återfinns framför allt bland yngre och utrikes födda. Som framgått ovan är de allra flesta nöjda med sitt beslut att ställa upp som förtroendevald och en stor majoritet vill också fort- sätta under ytterligare en mandatperiod. Detta innebär dock inte att de inte ser brister i dagens system. Den förändring som de anser allra mest skulle bidra till att de skulle trivas bättre som förtroendevalda vore en mer livaktig ideologisk debatt. Detta är en önskad förändring i de flesta grupper, men i synnerhet bland yngre, personer med utländsk bakgrund och kvinnor. samförstånd, bättre ekonomi och mer pengar från staten står också högt upp på listan över önskvärda förändringar. De nya förtroendevalda fick även ta ställning till ett antal förslag om förändringar av politikens villkor som hade relevans för deras personliga situation. Av dessa var önskan om mer meningsfulla uppgifter den klart viktigaste, vilket framför allt framhölls av yngre och personer med utländsk bakgrund. Många, framför allt kvinnor och personer med utländsk bakgrund, önskade också en trevligare social atmosfär. Personer efterlyste bättre tidsplanering. Var fjärde förälder ansåg att en möjlighet till barn- omsorg under politiska möten skulle få dem att trivas bättre som förtroendevalda. 5.9Vad kommittén anser att kommunerna och partierna bör göra 5.9.1Nya politiska organ, fler förtroendeuppdrag och fler förtroendevalda Antalet förtroendeuppdrag har minskat kraftigt . Genomgången visar att vart femte kommunalt förtroendeuppdrag har försvunnit sedan 1991 års kommunallag infördes. En viktig förklaring är de nämndsammanslagningar som i större eller mindre utsträckning har ägt rum i de flesta kommuner. anser att utvecklingen mot allt färre förtroende- valda är olycklig. Trenden mot allt färre förtroendevalda bör inte bara hejdas utan vändas till en trend mot fler förtroendevalda. Enligt kommitténs bedömning har förekomsten av många för- troendevalda ett egenvärde. Ett stort antal medborgare med för- troendeuppdrag gagnar dessutom folkviljans förverkligande och medborgarnas demokratiska kompetens, minskar risken för makt- missbruk samt ökar förutsättningarna för att förtroendeuppdrag skall kunna utövas på fritidsbasis. Det finns inom ramen för den rådande kommunindelningen två sätt att tillskapa fler förtroendeuppdrag. Antingen görs de befint- liga politiska organen – nämnder, styrelser, beredningar, kom- mittéer etc. – större eller så inrättas nya politiska organ. Större politiska organ kan vara en lämplig väg i vissa fall. Att nämnder, beredningar, kommittér osv. har en viss minimistorlek är också nödvändigt för att små partier i fullmäktige skall garanteras möjlig- het att utse egna representanter. Det torde även underlätta för underrepresenterade grupper, såsom yngre och personer med ut- ländsk bakgrund, att få förtroendeuppdrag om det finns utrymme för partierna att utse flera ledamöter. Möjligheten att på en över- gripande nivå tillskapa märkbart fler förtroendeuppdrag genom att göra de befintliga politiska organen större är dock begränsad.