sou · GPB317 · 2002-01-01 00:00:00 — T.ex. bör bestämmelserna om produktsäkerhet och produkt- kontroll vara desamma för produkter som används på fartyg som för produkter som används i land. Av samma skäl bör bemyndigandena för att föreskriva om vissa register vara desamma som . Det finns vidare skäl att reglera internkontrollen, arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamheten samt företags- hälsovården på samma sätt vid fartygsarbete som vid annat arbete. Bestämmelser om sanktionsavgifter bör gälla vissa överträdelser oberoende av om de sker i land eller på fartyg. Skillnaderna mellan hur fartygsarbete och annat arbete skall regleras bör alltså vara färre nu än när fartygssäkerhetslagen trädde i kraft. finns det i arbetsmiljölagen regler som enbart tar sikte på vissa arbetsplatser, t.ex. i fråga om samordningsansvaret på byggarbetsplatser m.m. Att därtill ha ett mindre antal bestämmelser som endast gäller arbetsmiljön på fartyg kan knappast ses som någon större nackdel. Detsamma gäller bestämmelser som innebär att arbetsmiljölagen i vissa avseenden inte skall tillämpas på fartygsarbete. Vi anser således att arbetsmiljölagen som huvudregel bör vara tillämplig på fartygsarbete. Det finns emellertid vissa bestämmelser som faller utanför ramarna för vad som i övrigt regleras i arbetsmiljölagen. De bestämmelserna bör även fortsättningsvis regleras i fartygssäkerhetslagen. Framför allt gäller det bestämmelser som tar sikte på befälhavarens särskilda ansvar för arbetsmiljön. Vidare gäller för fartyg speciella bestämmelser om utformningen av bostads- och sjukvårdsutrymmen ombord. Dessa bestämmelser anknyter till andra 164 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg bestämmelser i fartygssäkerhetslagen om hur ett fartyg skall vara konstruerat och utrustat. Dessutom är befälhavaren skyddsansvarig i dessa avseenden. Tillsynen av arbetsmiljön bör regleras i fartygssäkerhetslagen så att den lagen omfattar all tillsyn av fartygen. Slutligen bör vissa bestämmelser om skyddsombud och skyddskom- mittéer regleras i fartygssäkerhetslagen. I övrigt bör alltså arbetsmiljölagen tillämpas på fartygsarbete. De ändringar som behövs i den lagen är inte särskilt stora. Bl.a. behövs en bestämmelse som anger att en redare har skyldigheter för arbetsmiljön ombord på fartyg även när arbetet utförs av någon som inte är anställd av redaren. Samordningen av skyddsansvaret fordrar viss särreglering, som kan meddelas inom arbetsmiljölagens ramar. Detsamma gäller andra enstaka frågor, t.ex. att arbetsmiljön vid fartygsarbete skall vara tillfredsställande med hänsyn till sjösäkerhetens krav eller att tidsfristerna för skyddsombudets väckande av talan skall vara mer tilltagna vid fartygsarbete. 6.3.4Lösning på problemet att arbetsmiljön kommer att regleras i två lagar De flesta bestämmelser som gäller arbetsmiljön på fartyg kommer med vårt förslag att finnas i arbetsmiljölagen. Bl.a. skall bemyndiganden för att meddela ytterligare föreskrifter om arbetsmiljön samt bestämmelserna om redarens och annan arbetsgivarens skyddsansvar finnas i den lagen. Fartygssäkerhetslagen kommer att innehålla specialregler som gäller enstaka och lätt identifierbara frågor. Bl.a. skall befälhavarens skyddsansvar och tillsynen regleras enbart i fartygssäkerhetslagen. Att det i fartygssäkerhetslagen finns special- regler i vissa avseenden skall tydligt framgå av arbetsmiljölagen. T.ex. bör det anges i 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen, att bestämmelser om befälhavarens skyddsansvar finns i fartygssäkerhetslagen. På mot- svarande sätt bör det anges i 7 kap. 1 § arbetsmiljölagen, att tillsynen på fartyg sker genom bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen. När reglerna i fartygssäkerhetslagen har en direkt anknytning till enskilda bestämmelser i arbetsmiljölagen, bör var och en av bestämmelserna hänvisa till fartygssäkerhetslagen. Hänvisningarna kan gälla t.ex. frågor om utseende av skyddsombud och om skyddsombudens stoppningsrätt, vilka även fortsättningsvis bör regleras i fartygssäkerhetslagen. Vi bedömer att denna lösning underlättar för den som skall läsa de lagar som gäller arbetsmiljön på fartyg. Tydliga hänvisningar innebär att det i princip inte blir svårare att följa bestämmelserna än om de finns i en och samma lag. Lösningen underlättar också för det fortsatta Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 165 De tydliga hänvisningarna för att sjöfartens särskilda förhållanden kommer att beaktas när bestämmelser i arbetsmiljölagen skall ändras. Sammantaget gör vi bedömningen att fördelarna med denna lagtekniska lösning klart överväger eventuella nackdelar. Fartygsarbete skall inte längre undantas från arbetsmiljölagen. Det finns inte någon anledning att i lagen göra skillnad mellan arbete på örlogsfartyg och annat fartygsarbete. Alltjämt skall emellertid gälla att särskilda föreskrifter får meddelas för örlogsfartyg som avviker från vad som sägs i lagen. Vid fartygsarbete skall det som sägs i arbetsmiljölagen om i stället gälla . Detta skall framgå av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Redaren bör ha ett övergripande skyddsansvar på fartyg. Han eller hon bör vara skyddsansvarig även i förhållande till andra än de egna arbetstagarna. Av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen skall det därför framgå att det som i lagen sägs om arbetsgivare också skall gälla redaren, även då arbetet utförs av någon annan än dennes anställda. Befälhavarens skyddsansvar vid fartygsarbete bör regleras i fartygssäkerhetslagen. Även detta bör framgå av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Arbetsmiljölagen gäller på svenska arbetsplatser. Lagens tillämpningsområde är därmed inte lika vidsträckt som fartygssäker- hetslagens. Att arbetsmiljöbestämmelserna skall gälla fartygsarbete på svenska fartyg utanför det svenska sjöterritoriet, skall framgå av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Vissa av bestämmelserna skall gälla utländska fartyg som används till sjöfart inom det svenska sjöterritoriet. Detta skall anges i fartygssäkerhetslagen. Av 1 kap. 4 § arbetsmiljölagen framgår att lagen inte gäller fartygs- arbete som avser andra fartyg än örlogsfartyg. Vi förordar att arbetsmiljölagen bör gälla alla fartyg. Det finns enligt vår uppfattning ingen anledning att i lagen göra skillnad på örlogsfartyg och andra fartyg. Det betyder inte att arbetsmiljölagen kommer att tillämpas fullt 166 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg ut på örlogsfartyg. Precis som finns det skäl att reglera arbetsmiljön annorlunda på örlogsfartyg än på fartyg i handelsflottan. Med stöd av bemyndiganden i 1 kap. 5 § arbetsmiljölagen kan i föreskrifter meddela regler om örlogsfartyg som avviker från arbetsmiljölagens. Denna möjlighet bör finnas kvar även fortsättningsvis. 6.4.2En allmän bestämmelse i arbetsmiljölagen om redarens och befälhavarens skyldigheter Det framgår av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen att lagen i första hand gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, men att det i bl.a. 3 kap. arbetsmiljölagen finns bestämmelser om skyldigheter i vissa avseenden för andra personer. Vid fartygsarbete har redaren en speciell ställning. Vårt förslag innebär ingen ändring i det avseendet. I förhållande till sina anställda skall redaren ha ett arbetsgivaransvar. Som deras arbetsgivare skall redaren svara för att arbetsmiljön är tillfredsställande enligt vad som sägs i bl.a. 3 kap. arbetsmiljölagen. Redaren bör emellertid ha ett sådant övergripande ansvar ombord på fartyg att det som sägs om hans eller hennes ansvar gentemot de anställda också skall gälla gentemot andra som utför fartygsarbete. Gentemot dessa tar redaren inte över arbetsgivaransvaret men skall i lagen ha samma ansvar som arbetsgivaren. Vem av dem som i praktiken kommer att ha ansvaret för enskilda moment i arbetsmiljö- arbetet får lösas genom bestämmelserna om samordning av skydds- ansvaret (3 kap. 7 § arbetsmiljölagen). Redarens särskilda ställning bör framgå redan av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Där bör finnas en bestämmelse som anger att det som sägs om arbetsgivare också bör gälla redaren, även då fartygsarbete utförs av någon annan än den som är anställd av redaren. Av samma bestämmelse bör – precis som i fartygssäkerhetslagen – framgå att med redaren skall likställas den som i redarens ställe har befattning med fartyget. På det sättet kommer skyddsansvaret alltid att falla på den som i realiteten är ansvarig för fartygets drift. Även befälhavaren har ett arbetsgivaransvar för arbetsmiljön. I viss mån är befälhavarens skyldigheter desamma som redarens. Vi anser inte att befälhavarens skyddsansvar skall regleras i arbetsmiljö- lagen. Befälhavarens arbetsmiljöansvar är så intimt kopplat till hans eller hennes befattning ombord och till de övriga skyldigheter i fråga om fartygets säkerhet som följer därmed, att ansvaret även fortsättningsvis bör regleras i fartygssäkerhetslagen. Dessutom kommer vissa av de arbetsmiljökrav som befälhaven skall ansvara för att Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 167 regleras i fartygssäkerhetslagen. Det bör framgå av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen att befälhavarens skyldigheter regleras i fartygssäker- hetslagen. Befälhavarens skyddsansvar skall omfatta vissa frågor som i övrigt regleras i arbetsmiljölagen. I fartygssäkerhetslagen måste man då ange att det som sägs i arbetsmiljölagen om redarens/arbetsgivarens skyldigheter i dessa avseenden också skall gälla befälhavaren. 6.4.3Om föreskrivande myndighet m.m. Enligt 7 kap. 1 § andra stycket arbetsmiljölagen gäller det som sägs om i stället när lagen tillämpas på örlogsfartyg. Det innebär bl.a. att utfärdar de föreskrifter som gäller för örlogsfartygen och att verket svarar för tillsynen av fartygen. Att detsamma gäller för andra fartyg än örlogsfartyg framgår av fartygssäkerhetslagen och fartygssäkerhetsförordningen. Vi anser att den föreskrivande myndigheten i fråga om allt fartygsarbete skall vara . Det som sägs i arbetsmiljölagen om skall i stället gälla när fråga är om fartygsarbete. Detta bör framgå av 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. 6.4.4Svenska fartyg utanför sjöterritoriet och utländska fartyg Arbetsmiljölagen är – till skillnad från fartygssäkerhetslagen – tillämplig enbart på svenska arbetsplatser. Bestämmelserna om arbetsmiljön på fartyg bör omfatta svenska fartyg även när de befinner sig utanför svenskt territorialvatten. Detta bör anges i 1 kap. arbetsmiljölagen. Vissa bestämmelser bör också gälla utländska fartyg som befinner sig inom det svenska territorialvattnet. Detta måste på något sätt uttryckas i lag, t.ex. i form av bemyndiganden för regeringen att bestämma vilka av lagrummen som skall tillämpas på utländska fartyg. Vi anser att det är lämpligt att dessa bemyndiganden finns kvar i fartygssäkerhetslagen. Det måste då finnas en bestämmelse i 1 kap. arbetsmiljölagen som anger att lagens tillämpning på utländska fartyg regleras i fartygssäkerhetslagen. 168 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg Bestämmelser om bostads- och fritidsutrymmen m.m. samt om kost och vatten ombord skall finnas kvar i fartygssäkerhetslagen. I övrigt skall arbetsmiljöns beskaffenhet på fartyg regleras i 2 kap. arbetsmiljölagen. Det behövs enbart ett fåtal tillägg till 2 kap. arbetsmiljölagen, för att anpassa kapitlet till fartygsarbete. I 1 § skall det anges att arbetsmiljön på fartyg skall vara tillfredsställande också med hänsyn till sjösäkerhetens krav. Vidare skall enligt 7 § personlig skyddsutrustning på fartyg i första hand tillhandahållas av redaren. 6.5.1Behovet av att ändra bestämmelserna i 2 kap. arbetsmiljölagen för att de skall kunna tillämpas på fartygsarbete. 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen har arbetats om så att det klarare framgår att arbetstagarna skall ges möjlighet att medverka i utformningen av den egna arbetssituationen samt i förändrings- och utvecklingsarbete som rör det egna arbetet. Av paragrafens nuvarande lydelse framgår vidare att det skall eftersträvas dels att arbetet ger möjligheter till variation, social kontakt och samarbete samt till sammanhang mellan enskilda arbetsuppgifter, dels att arbetsförhål- landena ger möjligheter till personlig och yrkesmässig utveckling liksom till självbestämmande och yrkesmässigt ansvar. Enligt den nya lydelsen av 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen skall också teknik, arbets- organisation och arbetsinnehåll vara utformade så att arbetstagaren inte utsätts för fysiska eller psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfall. Även löneformer och förläggning av arbetstider skall då beaktas. Likaså skall starkt styrt eller bundet arbete undvikas eller begränsas. Har man grundad anledning att anta att arbetet ger eller kommer att ge upphov till en belastning som är skadlig, så skall utformningen av arbetet ändras. Jämförd med fartygssäkerhetslagen finns det alltså i arbetsmiljö- lagen en klarare definierad målsättning att arbetsmiljön skall utformas efter de anställdas behov och att allt som berör de anställda skall inrättas så att de inte utsätts för risk för ohälsa eller olycksfall. Den nya utformningen av 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen betonar ytterligare den enskilde arbetstagarens möjlighet att påverka sin egen arbetssituation. Lagrummet synes vara mer i överensstämmelse med gällande EG- direktiv om arbetsmiljön än vad nuvarande 6 kap. 1 § fartygs- Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 169 Rådets direktiv /391/EEG av om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet1 tillämpas på all verksamhet, såväl privat som offentlig och omfattar därför också sjöfarten. I artikel 6 i direktivet sägs om arbetsgivarens allmänna skyldigheter bl.a. att han eller hon skall vidta tillräckliga åtgärder till skydd för arbetstagarnas säkerhet och hälsa, inbegripet förebyggande av risker i arbetet. Arbetsgivaren skall då bl.a. anpassa arbetet till den enskilde, i synnerhet vad gäller utformningen av arbetsplatser, val av arbetsutrustning och val av arbets- och produktionsmetoder, med avsikt att framförallt reducera monotont arbete och arbete med fastställt ackord och minska effekterna av sådant arbete på hälsan. Av artikel 11 framgår att arbetsgivarna skall inhämta synpunkter från arbetstagarna och/eller deras representanter och låta dem delta i diskussioner om alla frågor som gäller säkerhet och hälsa på arbetsplatsen. Vi bedömer att 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen endast i ett avseende bör ändras för att kunna tillämpas på fartygsarbete. Vid fartygsarbete måste arbetsmiljön vara tillfredsställande också med hänsyn till sjösäkerhe- tens krav. Det får sägas vara ett oeftergivligt krav att detta står uttryckt i den grundläggande arbetsmiljöbestämmelsen. En grundbestämmelse om arbetsmiljön på fartyg bör enligt vår uppfattning gälla såväl svenska som utländska fartyg. Det är dock tillräckligt att bestämmelsens första stycke görs tillämpligt på utländska fartyg. Av 2 kap. 4 § första stycket arbetsmiljölagen framgår att luft-, ljud- och ljusförhållanden och övriga arbetshygieniska förhållanden skall vara tillfredsställande. I fartygssäkerhetslagen nämns särskilt vibrationer, eftersom vibrationerna och begränsningen därav är av stor betydelse ombord på ett fartyg. Vi föreslår att 2 kap. 4 § första stycket arbetsmiljölagen utformas på samma sätt som 6 kap. 3 § första stycket i den nuvarande fartygssäkerhetslagen. Däremot är det inte lika motiverat att på motsvarande sätt föreslå ändringar i 2 kap. 4 § andra stycket arbetsmiljölagen. Enligt den bestämmelsen skall betryggande skyddsåtgärder vidtas mot skada genom fall, ras, brand, explosion, elektrisk ström eller liknande. I motsvarande bestämmelse i fartygssäkerhetslagen finns ett tillägg för väder och sjö. Vi menar att det är en självklarhet att man på fartyg skall vidta betryggande skyddsåtgärder mot skada genom väder eller sjö, utan att fördenskull det måste sägas i lagen. Dessutom finns krav på sådana skyddsåtgärder inbegripna dels i de övriga faktorer som anges i bestämmelsen, dels i de krav som gäller i fråga om hur ett fartyg skall vara konstruerat och i 1 EGT L 183, 29.06.1989 s. 1 (Celex 31989L0391) 170 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg kravet att arbetsmiljön på ett fartyg skall vara tillfredsställande med hänsyn till sjösäkerhetens krav. Det angivna tillägget kan därför utgå. I 2 kap. 7 § arbetsmiljölagen finns en bestämmelse om personlig skyddsutrustning, där det sägs att sådan utrustning skall tillhandahållas genom arbetsgivarens försorg. Redaren bör tillhandahålla sådan utrustning på fartyg, om inte en annan arbetsgivare påtagit sig detta. Det bör framgå genom ett tillägg till 2 kap. 7 § arbetsmiljölagen. 6.5.2Bestämmelser om arbetsmiljöns beskaffenhet som bör finnas i fartygssäkerhetslagen Det finns bestämmelser om arbetsmiljöns utformning på fartyg som är så speciella för just den arbetsplatsen, att de inte bör finnas i arbetsmiljölagen. I 6 kap. 7–9 §§ i den nuvarande fartygssäkerhetslagen finns särskilda krav i fråga om bostads- och fritidsmiljön, åtgärder för hjälp och vård vid olycksfall och sjukdom samt i fråga om kost och vatten. Kraven är föranledda av att fartyg ofta befinner sig borta från hemmahamnen och måste därför utformas för att tillgodose en del behov som inte behövs på en arbetsplats i land. Vi menar att dessa bestämmelser har sin naturliga plats i fartygssäkerhetslagen, eftersom de i viss mån berör dels hur ett fartyg skall vara konstruerat eller utrustat, dels säkerhetsfrågor som omfattar även andra som vistas ombord på ett fartyg (passagerare). Bestämmel- sen bör tas upp i 4 kap. i den nya fartygssäkerhetslagen. I arbetsmiljö- lagen bör det finnas en hänvisning som anger att särskilda bestämmelser i detta avseende finns i fartygssäkerhetslagen. Det arbetsmiljörättsliga ansvaret för att den standard som anges i 6 kap. 7– 9 §§ fartygssäkerhetslagen upprätthålls, åvilar befälhavaren. Så bör det vara även i fortsättningen. Som framgår av vad vi har sagt, bör också befälhavarens skyddsansvar regleras i fartygssäker- hetslagen. Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 171 6.6Överväganden i fråga om de allmänna skyldigheterna Bestämmelserna i 3 kap. arbetsmiljölagen bör också gälla vid fartygsarbete. Nytt på fartyg i förhållande till blir då att redaren och – i den mån fartygsarbete utförs av någon som inte är anställd av redaren – andra arbetsgivare skall vara skyldiga att utöva internkontroll samt tillse att kraven på arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet samt företagshälsovård möts i den utsträckning som anges i 3 kap. arbetsmiljölagen. Även befälhavaren skall vara skyddsansvarig beträffande internkontrollen, vilket skall framgå av 4 kap. i den nya fartygssäkerhetslagen. Samordningsansvaret vid fartygsarbete fordrar vissa special- bestämmelser. Det skall anges i 3 kap. 7 § arbetsmiljölagen att redaren är samordningsansvarig ombord på fartyg. Har fartyget tagits in på ett varv i , skall samordningsansvaret åvila den som svarar för varvsdriften. Vid lastning och lossning i svensk hamn, skall samordningsansvaret för det arbetet åvila den arbetsgivare som är ansvarig för detta arbete. Vad gäller möjligheten att överlåta samordningsansvaret vid fartygsarbete, föreslår vi en annorlunda reglering än den nuvarande. I samtliga fall skall det vara möjligt att överlåta samordningsansvaret till någon annan som bedriver arbete på arbetsstället, utan att detta fordrar en myndighets godkännande. Vi har i avsnitt 6.4.2 funnit att fördelningen av skyddsansvaret på fartyg fortsättningsvis bör vara densamma som och att detta bör komma till uttryck genom bestämmelser i 1 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Där skall det framgå att det som sägs om arbetsgivare också gäller redaren, även då fartygsarbete utförs av någon annan än den som är anställd av redaren, samt att befälhavarens skyldigheter för arbets- miljön regleras i fartygssäkerhetslagen. I den mån befälhavaren skall dela redarens eller arbetsgivarens ansvar i frågor som omfattas av 3 kap. arbetsmiljölagen, kommer det att anges i fartygssäkerhetslagen. Det behövs därmed inga ändringar i 3 kap. arbetsmiljölagen för att skyddsansvaret på fartyg skall fördelas på samma sätt som . Vad som här överväges är frågan om bestämmelserna om internkontroll, arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet samt om företagshälsovård – vilka inte motsvaras av regler i 172 Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg fartygssäkerhetslagen – skall gälla också fartygsarbete. Vidare överväger vi behovet av ändringar i bestämmelsen i 3 kap. 6 § arbetsmiljölagen för att den bestämmelsen skall kunna gälla fartygsarbete. Slutligen bedömer vi omfattningen av befälhavarens skyddsansvar, vilket alltså skall regleras i fartygssäkerhetslagen. Vi har i avsnitt 5.6.2 konstaterat att det av 7 kap. 2 § i den nuvarande fartygssäkerhetslagen följer att redaren och befälhavaren skall vidta sådana åtgärder som omfattas av kraven på internkontroll. Redaren är också enligt arbetsmiljöavtalet skyldig att utöva internkontroll. Vad som sägs i 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen är ett förtydligande av denna reglering. Lagrummet uttrycker också på ett bättre sätt de krav på internkontroll som kan anses följa av EG-direktiv och av ISM-koden. I artikel 6 i direktivet 89/391/EEG om arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet sägs om arbetsgivarens allmänna skyldigheter bl.a. att han eller hon skall utveckla en enhetlig övergripande policy för det förebyggande arbetet, vilken omfattar teknik, arbetsorganisation, arbetsbetingelser, sociala relationer och påverkan från faktorer i arbetsmiljön. Arbetsgivaren skall utvärdera riskerna för arbetstagarnas säkerhet och hälsa och skall, som följd av denna utvärdering, vid behov vidta förebyggande åtgärder. Han eller hon skall också se till att de arbets- och produktionsmetoder, som tillämpas av arbetsgivaren integreras i all verksamhet och på alla nivåer inom företaget och/eller verksamheten. När ett fartyg omfattas av ISM-koden har dess redare skyldigheter enligt koden som inbegriper att utöva internkontroll. Företagen (rederierna) bör enligt ISM-koden utarbeta ett säkerhetsorganisa- tionssystem som innehåller bl.a. en policy för säkerhets- och miljöskyddsfrågor samt rutiner för internkontroller och översyn av organisationen. Säkerhets- och miljöskyddspolicyn skall beskriva hur företaget skall uppnå angivna målsättningar att säkerställa sjösäkerheten, förhindra att människor skadas eller omkommer samt undvika skador på miljön och på egendom. Policyn skall genomföras på alla nivåer inom organisationen, såväl i land som till sjöss. Företaget har ett övergripande ansvar även för resurs- och personalfrågor. Vi anser att fartygsarbete inte skall vara undantaget från 3 kap. 2 a § första och andra styckena arbetsmiljölagen. Därför krävs en redaktionell ändring i första stycket. Det sägs där bl.a. att arbetsgivaren skall systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller kraven i denna lag och i Våra överväganden om arbetsmiljön på fartyg 173 föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Vi har valt att reglera några frågor om arbetsmiljön i fartygssäkerhetslagen. Dessa bör också omfattas av skyldigheterna att utöva internkontroll. Vi förordar därför att första meningen i bestämmelsen fortsättningsvis ges lydelsen att arbetsgivaren skall systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Det övergripande ansvaret för internkontrollen bör vila på företagsledningen, vilken i fråga om fartygsarbete är redaren och – i förekommande fall – andra arbetsgivare för dem som utför fartygsarbete. Eftersom befälhavaren har ett skyddsansvar enligt 7 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen, är det rimligt att han eller hon också skall vara delaktig i ansvaret för internkontrollen. Det bör ankomma på redaren att inom ramen för sitt samordnings- ansvar avgöra hur arbetet med internkontrollen bör fördelas mellan de skyddsansvariga. Av 7 kap. 4 § i den nuvarande fartygssäkerhetslagen framgår att redaren skall ta hänsyn till en arbetstagares särskilda förutsättningar för arbetet.