sou · GPB314d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Prövningen av vilka typer av sexualbrott som skall vara undantagna från kravet på dubbel straffbarhet bör ske med utgångspunkt i den, inledningsvis nämnda, grundläggande inställningen att olika brott med likartat straffvärde bör behandlas på ett likartat sätt i lagstiftningen. Man kan utifrån den utgångspunkten hävda att undantaget bör begränsas så att fall av sexuella övergrepp som normalt inte föranleder någon annan påföljd än böter inte omfattas. Det kan röra sig om situationer då gärningsmannen t.ex. vid enstaka tillfälle sexuellt berör den underårige eller blottar sig inför eller fäller kränkande uttalanden mot den underårige. Det kan vidare röra sig om vissa fall av posering. Enligt kommitténs mening bör sådana gärningar inte omfattas av undantaget från kravet på dubbel straffbarhet. I avsnitt 7.3 redovisar kommittén sina överväganden om en ny straffbestämmelse om sexuell kränkning av barn. Som sägs där bör den dömas för brottet som främjar att ett barn utför en sexuell posering eller som annars utsätter barnet för ett beteende som kan kränka barnets sexuella integritet. Som närmare utvecklas i det nämnda avsnittet bör bestämmelsen ta sikte på sådana straffvärda handlingar som inte innefattar en sexuell handling i den betydelse detta uttryck har getts i straffbestämmelserna rörande de grövre sexual- brotten. Brottet sexuell kränkning av barn har inte ett sådant straffvärde att det bör omfattas av undantaget. Om brottet består i att gärnings- mannen förmått barnet att posera som ett led i framställning av pornografisk bild kan dessutom gärningsmannen dömas för barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § BrB när han återvänder till och här befattar sig med bilden på det sätt som anges i den straffbestämmelsen. Som framgår av avsnitt 6.4 bör en ny straffbestämmelse om sexuell kränkning införas. För sexuell kränkning bör den dömas som i annat fall än som sägs i övriga bestämmelser utsätter en person för ett beteende som kan kränka personens sexuella integritet. Inte heller detta brott bör omfattas av undantaget från kravet på dubbel straffbarhet. Vidare förordar kommittén en ny straffbestämmelse om sexuell exploatering av ungdom avsnitt 6.5. För brottet bör dömas bl.a. den som främjar att en person som inte har fyllt utför sexuell posering 518 Kravet på dubbel straffbarhet vid brott som begåtts utomlands i vissa sammanhang. Av samma skäl som anförts bör inte heller sådana handlingar omfattas av undantaget från kravet på dubbel straffbarhet. Kravet bör inte gälla människohandel för sexuella ändamål och handel med barn för sexuella ändamål Kommittén anser, som framgår av kapitel 14, att det bör införas nya bestämmelser om straffansvar för människohandel för sexuella ändamål och, om handeln avser någon , handel med barn för sexuella ändamål. Om målet för en sådan handel är har normalt kravet på dubbel straffbarhet inte någon betydelse vid lagföringen för brottet. Brott som har begåtts i skall bedömas efter svensk lag (2 kap. 1 § BrB). Av 2 kap. 4 § följer att ett brott kan vara begånget på flera ställen. Som nämnts i det föregående är, enligt bestämmelsen, ett brott begånget där den brottsliga handlingen företogs. Så snart någon del av den brottsliga handlingen har ägt rum här är handlingen alltså i sin helhet att anse som begången inom , dvs. inte endast den del av handlingen som företogs inom landets gränser. Varje medverkandes brott skall anses begånget såväl där hans handling företogs som där det brott till vilket han medverkat blev fullbordat. Om någon utomlands t.ex. anstiftar annan att utföra och fullborda ett brott i anses alltså den medverkande ha begått brottet här. På samma sätt bedöms följaktligen det fallet att någon utomlands lämnar medhjälp till att annan utför och fullbordar ett brott i . Eftersom de av kommittén förordade straffbestämmelserna om handel med människor är formulerade som internationella eller universella brott, dvs. det finns ingen begränsning i gärningsbeskrivningen om att den brottsliga handlingen i vart fall till en del har ägt rum i , kommer emellertid kravet på dubbel straffbarhet att ha betydelse i vissa fall. Det kan t.ex. röra sig om en svensk medborgare som stadigvarande är bosatt i och där deltar i handeln med barn från till . Handel med människor för sexuella ändamål är ett brott med särskilt högt straffvärde och företeelsen anses vara ett växande internationellt problem. Brottet är till sin natur gränsöverskridande. En effektiv extraterritoriell lagstiftning är en viktig del i den internationella kampen mot sådan brottslighet. De nya bestämmelserna om straffansvar för människohandel för sexuella ändamål och handel med barn för sexuella ändamål bör därför omfattas av undantaget från kravet på dubbel straffbarhet. Kravet på dubbel straffbarhet vid brott som begåtts utomlands 519 Kravet bör inte heller gälla försök till sådana brott Den av kommittén sålunda förordade utvidgningen av det gällande undantaget från kravet på dubbel straffbarhet bör omfatta också försök till brott i den utsträckning de aktuella brotten bör vara straffbara på försöksstadiet. Om bestämmelserna om kravet på dubbel straffbarhet formuleras i enlighet med kommitténs överväganden bör det övervägas om följdändringar bör göras i den bestämmelse som reglerar frågan om i vilken utsträckning en i utlandet meddelad dom utgör hinder mot lagföring i för samma gärning (2 kap. 5 a § BrB). Kommittén noterar i sammanhanget att Utredningen om straffansvar för brott mot mänskligheten och andra internationella brott enligt folkrätten (Ju 2000:07, dir 2000:76) skall se över bl.a. bestämmelserna om svensk lags tillämplighet och svenska domstolars behörighet i brottmål i både sakligt och systematiskt hänseende.