sou · GPB372d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Ett sätt att stödja föräldrarna – främst mödrarna närmast efter förlossningen – är individuell hjälp, t.ex. om mamman är deprime- rad. Ett annat sätt att stödja är att utveckla familjens sociala nät- verk. Detta kan man göra genom att skapa tillgång till öppna verksamheter. Stöd till spädbarn är ofta liktydigt med stöd till Barnmisshandel i samhället en inledning föräldrarna och stöd till föräldrarna innebär i sin tur att barnets förhållanden kan förbättras. En förskola med god kvalitet främjar under förskoleåldern den psykiska hälsan. Grundförutsättningar för en barncentrerad verk- samhet är att barngrupperna inte är för stora, att personalen är välutbildad, har ett tydligt barnperspektiv och att det finns till- räckligt antal vuxna för att kunna möta barnens behov. Förskolan vidgar både barnets och föräldrarnas sociala nätverk. Förskoleakti- viteter som förbättrar barnets förmåga att umgås med andra och att hantera känslor har visat positiva effekter. I skolåldern är det bl.a. en god skolmiljö som främjar den psykiska hälsan. Eftersom alla barn går i skolan, finns det en unik möjlighet att förebygga ohälsa. Lärande och hälsa går hand i hand. (SOU 2000:19) konstaterar att samma faktorer som är väsentliga för lärande också är avgörande för hälsa och allmänt välbefinnande. Psykisk ohälsa kan yttra sig dels genom inåtvända problem i form av nervositet, nedstämdhet, kroppsliga besvär, dels genom utåtvända problem som bristande självkontroll, aggressivitet och asocialt beteende. En skolmiljö som främjar hälsan har klasser eller grupper som inte är för stora, arbetar med mobbningsprevention och ger både elever och föräldrar delaktighet och inflytande. Andra skyddande faktorer är t.ex. medvetet ledarskap från lärarens sida, stimulerande och intellektuellt utmanande undervisning och god kontakt mellan lärare och elev. Det är slutligen mycket viktigt att ungdomar ges möjligheter att fullfölja sina gymnasiestudier för att få bättre förutsättningar till arbete eller vidare utbildning i sitt vuxna liv. 2.3.5Varför är det viktigt att främja barns livsvillkor? Ett barns uppväxtvillkor präglar barnets syn på sig själv och andra. Att barnet är tryggt i sin familj och i bostadsområdet, i förskolan och i skolan är kanske ett av de mest grundläggande villkoren för en god uppväxtmiljö. Till trygghet kommer behov av stimulans, gemenskap och utveckling – förhållanden som i sin tur ger barnet förutsättningar för ett gott självförtroende och banar väg för empati och annan mognad. Vuxna lär barnet normer och värde- ringar och hur samspelet med andra människor fungerar. Barn måste bli bekräftade, både i och utanför familjen. Barn lär sig både av andra barn och av vuxna. Ur det yngre barnets perspektiv är Barnmisshandel i samhället en inledning normala levnadsförhållanden den miljö som flickan eller pojken själv växer upp i, eftersom barnet inte har sett eller upplevt någon- ting annat. Detta gäller oavsett om det är en god eller en ogynnsam miljö. Det är därför särskilt viktigt med goda förebilder och stimulans under uppväxtåren. För barn och föräldrar som saknar sociala kontakter, är familje- centraler, öppna förskolor eller andra öppna och lättillgängliga verksamheter särskilt betydelsefulla. Andra verksamheter – som ungdomsmottagningar eller hjälptelefoner – fyller viktiga funk- tioner. Skall samhället satsa på breda välfärdslösningar eller på riktade åtgärder till barn som växer upp i riskmiljöer? Eller är det direkta och individuella insatser som ger bäst resultat. Svaret om behövliga insatser finns inom alla nivåer. Många familjer klarar sig tack vare en god generell välfärd. För barn i utsatta områden kan behövas extra resurser för att förebygga allvarligare problem. För det enskilda barnet som växer upp i en s.k. riskmiljö, fordras särskild uppmärksamhet från vuxenvärlden. Slutligen behövs verkningsfulla och väl avvägda insatser för barn och deras familjer, t.ex. vid barnmisshandel. Docent visar i rapporten och misshandel (SOU 2001:18) att det starkaste sambandet finns mellan svag familjeekonomi och barnmisshandel. Ju sämre familjeekonomi, desto större är barnets utsatthet. Detta samband talar för att det är särskilt viktigt att följa barns levnadsförhållanden och uppväxt- villkor för att uppmärksamma barns behov av stöd, hjälp och i vissa fall även skydd. Vi anser att förhållanden som är bra för alla barn, dvs. generella åtgärder och breda lösningar som kommer många till del, också är särskilt gynnsamma för utsatta barn. Vi menar att det ligger en stark positiv kraft i att människor får del av samhällets insatser och satsningar utan att pekas ut som särskilt behövande. Men det är i sammanhanget viktigt att uppmärksamma riskmiljöer för att kunna ge stöd och hjälp till barn som växer upp under sådana för- hållanden. Det är vidare viktigt att identifiera problem så att barn och familjer som behöver annan och mera kvalificerad individuellt riktad hjälp också tillförsäkras sådan. I sin skrivelse om barnpolitiken framhåller regeringen att efter- som statsbidrag och skatteintäkter har ökat, har därmed även förutsättningarna för att kommuner och landsting skall kunna satsa på verksamheter för barn och ungdom avsevärt förbättrats. Barnmisshandel i samhället en inledning Att nu rikta resurser till barn- och ungdomsverksamheter skulle kunna vara ett sätt att bryta den nedåtgående trend som varit rådande . Det är viktigt med satsningar för att utveckla verksamheter för barn och ungdomar som far illa eller som riskerar att fara illa liksom att försöka finna metoder för barns och ungas medverkan i samhällslivet. I dessa avseenden är det särskilt angeläget att på myndighetsnivå rikta fokus på samverkan och utveckling av gemensamma arbetsmetoder och ökad kompetens. 2.3.6FN:s konvention om barnets rättigheter ratificerade efter ett beslut i . fattade beslut om en strategi för att i vårt land förverkliga denna (prop 19977/98:182). Barnkonven- tionen bygger på fyra grundläggande principer: förbud mot diskri- minering (artikel 2), barnets bästa (artikel 3), rätten till liv och utveckling (artikel 6) samt rätten att uttrycka sina åsikter (artikel 12). har i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) konstaterat att svensk lagstiftning i huvudsak stämmer överens med åtagandena i . Det allra viktigaste är att tillämpa konventionen på alla nivåer i samhället – centralt, regionalt och lokalt – för att tillvarata barns och ungdomars rättigheter och intressen. be- stämmelser och tankesätt skall prägla beslutsfattare som ansvarar för verksamheter för barn och ungdom. Likaså skall vuxna som möter barn och unga i den dagliga verksamheten omfattas av samma grundsyn. Socialtjänstlagen har kompletterats med en bestämmelse om barnets bästa vid åtgärder som rör barn. Barnets inställning skall också klarläggas så långt det är möjligt när en insats berör barnet. Även och utlänningslagen (1989:529) har tillförts ett uttalat barnperspektiv. Regeringen har i sin strategi för att förverkliga barnkonven- tionen föreslagit att: Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Barnplaner, barnbilagor till budgeten och barnkonsekvens- analyser kan vara instrument för en sådan uppföljning. Detta för att garantera att barns och ungdomars behov synliggörs och be- Barnmisshandel i samhället en inledning aktas när beslut skall fattas om de kommunala resurserna. Att särskilt följa upp barns förhållanden säkerställer även system för politisk utvärdering och kontroll av måluppfyllelse för arbetet med barn och ungdom. Barnmisshandel är ett tidlöst och internationellt problem. Våld och övergrepp mot barn har förekommit och i de flesta kulturer. Övergreppen och försummelsen av barn sågs länge som en isolerad företeelse inom hemmets fyra väggar. Det var först i som barnmisshandel började uppmärk- sammas som ett problem. Rätten för föräldrar att aga sina barn var självklar i äldre tider. Det fanns t.o.m. bestämmelser som innebar att föräldrar var skyl- diga att aga sina barn. Denna rådande samhällssyn kom också till uttryck i lagen, där exempelvis 5 kap. 1 § strafflag stadgar att barnet af föräldrar, eller annan, under hwars wård och lydnad det står, med aga hemma i huset rättas skall. Rätten att aga sina barn ledde ofta till allvarlig misshandel, men straffen blev mycket lindriga. Verkställighet av dom ansågs endast lämpligt då barnet misshandlats till döds. Bestämmelserna om rätten att fysiskt bestraffa barn levde kvar långt in . Föräldrarnas påtagliga äganderätt över sina barn har medfört att barnmisshandeln fått tillåtelse att leva ett undanskymt liv, legitimerat av religiösa och kulturella normer. Dessvärre vilar familjelagstiftningen i de flesta länder än på principen om de biologiska föräldrarnas äganderätt till sina barn. I ett historiskt perspektiv framgår dock det att de metoder som har använts i barnuppfostran inte kan accepteras av ett samhälle som anslutit sig till FN:s konvention om barnets rättigheter. första årtionden började barnen synas på allvar i lagstiftningen, men års barnlagstiftning fanns endast ett fåtal stadganden på familjerättens område. En av de lagar som an- togs var lagen (1920:407) om barn i äktenskap, som gav föräldrarna rätt att tukta sina barn. De lagar som berörde föräldrar och barn kom senare att sammanföras i en Barnmisshandel i samhället en inledning särskild balk, , som antog 1949, där be- greppet tukta ersattes med tillrättavisa. har den svenska lagstiftningen stegvis för- ändrats. Vår första barnavårdslagsstiftning kom att utarbetas och den första barnavårdslagen trädde i kraft . Barnavårdslagen gav samhället en möjlighet att omhänderta vissa barn som utsattes för misshandel eller annan vanvård i hemmet, men våld mot barn var dock fortfarande accepterat i uppfostrande syfte. började många forskare att intressera sig för barn och barns utveckling och den barnpsykologiska forskningen fick ett stort genomslag. präglade den amerikanske läkaren . och hans arbetsgrupp uttrycket The Battered Child Syndrome. De tidigare framlagda hypoteserna om mystiska infektionssjukdomar som drabbade vissa barn kunde nu avskrivas och ses som skademönster typiska för misshandlade barn, vilket innebar en revolutionerande vändpunkt. lyftes den tidiga osynliggjorda misshandeln av barn fram som ett stort och verkligt samhällsproblem. Reaktionerna från allmänheten blev omfattande, och debatten om barnmisshandel tog på allvar fart. Motståndet mot ett förbud mot aga var emellertid kompakt. De sociala vårdlagarna kom att framstå som allt mer otidsenliga och många starka krafter krävde ett lagstadgat och otvetydigt för- bud mot aga av barn. I takt med den pågående samhällsföränd- ringen hade kunskapen om barns utveckling fördjupats. Forskare kom att tydligare påvisa hur viktiga i ett barns liv är och de svåra följderna som blir konsekvenserna av att barnet utsätts för kränkande behandling eller våld under uppväxten. barnavårdslag omarbetades för att slutligen ersättas av en ny barnavårdslag, som trädde i kraft . Reglerna i den nya barnavårdslagen fick en mer sammanhållen form, men innehållet byggde i stort sett på den tidigare lagstiftningen. barnavårdslag kom senare att er- sättas av socialtjänstlagen och lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga (LVU), vilka trädde i kraft . Medvetenheten om barnmisshandeln förändrades alltså under dessa årtionden från att ha varit ett odefinierat problem tillhörande sjukvården till ett konkret samhällsproblem. Barnmisshandel i samhället en inledning 2.4.2Förbud mot kroppslig bestraffning Skolagan förbjöds uttryckligen i folkskolestadgan först . Det skulle dock dröja tjugoett år, från det att skolagan förbjöds, innan riksdag antog den s.k. anti-agalagen (6 kap. 1 § ), vilken stadgade att barn inte får utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Det innebär bl.a. att misshandel av barn skall bedömas på samma sätt som misshandel av vuxna bedöms. Successivt med ökade kunskaper och förändringar i lagstift- ningen har allmänheten förändrat sin syn på agan. () och har regelbundet sedan mitten av 1960- talet genomfört undersökningar om allmänhetens stöd för fysisk bestraffning. Resultaten visar att anhängarna till aga har minskat markant, från av de tillfrågande 1994. Resultatet stämmer väl överens med vår egen under- sökningen som gjordes Barn och misshandel (SOU 2001:18). 2.5Synen på aga/kroppslig bestraffning – några utblickar Kroppslig bestraffning av barn, aga, är ett världsomspännande problem. Frågan har också under senaste årtiondet blivit alltmer uppmärksammad. En global bild börjar växa fram sedan flera länder har genomfört studier för att få svar på frågorna om varför man misshandlar barn. I studierna har man vänt sig till föräldrar, andra vårdnadshavare och allt oftare till barn. för barnets rättigheter, , konstaterar att aga av barn förekommer i såväl rika som fattiga länder. 2.5.1Anti-agalagar i andra länder Tio länder har, i skrivandets stund, uttryckligen förbjudit såväl fysisk som psykisk misshandel av barn. Dessa länder är, förutom , , , , , , , , och . Ytterligare två, och , är på väg att göra detta. Det är angeläget att notera att man i alla dessa länder talar om såväl fysisk som psykisk misshandel. Barnmisshandel i samhället en inledning många andra länder förekommer diskussioner och lagstiftnings- arbete i denna fråga. Utöver dessa länder har ytterligare sex länder, , , , , och förbjudit aga i skolan. Vid samtal med en representant för den namibiska ambassaden i konstaterades att det är ett långsiktigt och svårt arbete att implementera en lag som förbjuder aga i skolan och hemmen. Det handlar om att förändra den samhälleliga attityden till kroppslig bestraffning av barn. 2.5.2Exempel på hur för ut sina erfarenheter av anti-agalagen Inför FN: s specialsession om fysiskt våld mot barn Att kroppsligt bestraffa barn är både omänskligt och förnedrande, det kränker den fysiska integriteten, skadar barnets självförtroende samt är respektlöst mot individen. Den allmänna uppfattningen tycks fortfarande vara i många länder att det är tillåtet att behandla barn på sätt som är olagliga och som aldrig skulle accepteras vuxna emellan. Det slås fast i en svensk rapport som tagits fram inför FN:s generalförsamlings specialsession om barn, . kommer i sin medverkan således att bl.a. fokusera på kroppslig bestraffning och delge sin kunskap och sina erfarenheter av anti-agalagen och dess införande. I inledningen till ovannämnda rapport gör , ambassadör och statsministerns personlige representant vid FN:s specialsession om barn, det mycket positiva påståendet, att i ett globalt perspektiv kan vi se slutet på systemet med kroppslig bestraffning i skolan. och menar att FN:s barnkommittés tydliga ställningstagande att kroppslig bestraffning av barn strider mot barnkonvention har lett till att frågan allt oftare har kommit upp på den politiska agendan i de olika länderna och påskyndat reformer och lagstiftning. I rapporten framhålls också, att syftet med att kriminalisera kroppslig bestraffning är inte är att åtala och straffa fler föräldrar utan att tillförsäkra barnen rättigheter som skyddar den fysiska och psykiska integriteten. Det samhälleliga förhållningssättet måste vara tydligt. Det är lika otillåtet att slå ett barn som att slå en vuxen. Barnmisshandel i samhället en inledning Anti-aga i SIDA:s arbete I en rapport från SIDA refereras till , som säger, att det finns mänga skäl till att barn i utvecklingsländer inte deltar i skolundervisning, hoppar av sin skolgång eller går om sin klass. Ett av de vanligaste skälen är förekomsten av våld, aga eller andra övergrepp från kamrater eller från vuxna i skolan. På SIDA menar man att detta är ett allvarligt problem. Ett annat skäl för att barn inte deltar i undervisning är föräldrarnas attityd till vikten av utbildning för sina barn. framhåller SIDA, i sina förhandlingar med länder, som kan bli aktuella för svenskt ekonomiskt bistånd till skola och undervisning, vikten av att fysisk bestraffning inte förekommer i skolan. Här förs också diskussioner om barns rättigheter under utbildningen. Det är inte krav för bistånd att det skall finnas en lag som förbjuder aga i skolan men frågan skall aktualiseras i förhand- lingarna om bistånd. Här ett konkret exempel på hur SIDA lyfter fram den svenska attityden till aga i det praktiska biståndsarbetet. I finns det en anti-agalag som förbjuder aga i skolan. Men SIDA har konstaterat att lagen inte följs och att den huvudsakliga bristen är avsaknad av alternativ till aga för att upprätthålla disciplin i klassen. Biståndet har därför inkluderat möjligheter att ta fram en handledning till lärare om disciplin utan aga. SIDA kommer att intensifiera sitt arbete med dokument om det nära sambandet mellan mänskliga rättigheter och rätten till utbild- ning. Efter hand kommer här också finnas tydliga skrivningar om barns rätt till en skola fri från aga. Detta arbete pågår. har det inom EU tydligt satts på pränt att barn har rättigheter. Detta skedde vid regeringskonferensen i då EU:s medlemsländer proklamerade en stadga som samlat uttrycker EU-medborgarnas rättigheter inom olika områden. Många punkter omfattar alla medborgare således även barnen. En del punkter berör endast barnen som t.ex. artikel 24: Barnets rättigheter och artikel 32: Förbud mot barnarbete och skydd av ungdomar i arbetslivet. I artikel 24 står bl.a. barn har rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd. De skall fritt kunna uttrycka sina åsikter. Barnmisshandel i samhället en inledning skall beaktas i frågor som rör barnen i förhållande till deras ålder och mognad. EU-stadgan är unik så till vida att EU-samarbetet nu också har fått en social dimension och att vikten av barnperspektiv tydligt framhävs. Det har inte varit så i tidigare dokument trots att eller 77 miljoner av EU:s totala invånarantal är barn . Barn betraktas nu som en egen intressegrupp med egna behov och rättigheter. Stadgan är inte juridiskt bindande men har godkänts av samtliga medlemsländers regeringar och kommer därför ändå på lång sikt att få betydelse. EU-stadgan är ett första steg i arbetet att göra barn mer synliga. EU-kommissionären , med ansvar för sysselsättning och socialpolitik, tror dock att en gemensam EU- politik i barnfrågor ännu ligger långt borta. Fler och fler frågor diskuteras på EU-nivå, dock inte sociala frågor, och det är ju här som vi finner de flesta barnfrågorna. Detta skall inte tolkas som att EU:s medlemsländer inte vill ha någon barnpolitik, utan är istället ett uttryck för, att de enskilda länderna är måna om sitt självbestämmande på det här området. Att det inte finns någon klart uttalad barnpolitik innebär inte att barnen är bortglömda. Det finns t.ex. ett EU-direktiv som för- bjuder arbete för barn . Vidare arbetar man med direktiv som rör ensamma flyktingbarn. Barnfrågorna är tydligare än de har varit tidigare i EU, mycket på grund av påtryckningar från frivilligorganisationer och . 2.5.4FN:s konvention om barnets rättigheter och synen på aga När FN:s konvention om barnets rättigheter, , skrevs var det inte politiskt möjligt att få in ett tydligt förbud mot aga. Konventionen innehåller dock flera artiklar som på olika sätt berör frågan. Artikel 19 skyddar barnet mot våld i familjen. Artikel 28(2) säger att disciplinen i skolan skall upprätthållas på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och i överens- stämmelse med . Artikel 37 (a) förbjuder att barn utsätts för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av barn. Artikel 5 skall ses i ljuset av artikel 19; föräldrarna skall ge stöd och hjälp åt barnet, allt efter Barnmisshandel i samhället en inledning ålder och mognad, för att successivt göra barnet mer delaktigt i vardagen. är det första internationella dokumentet om barns rättigheter som uttryckligen säger att barn skall skyddas mot våld. har sagt att kroppslig be- straffning av barn aga är oförenligt med mål. Trots detta kvarstår både agan och annan förödmjukande behand- ling av barn i de flesta länder i världen. Kommittén har därför föreslagit att ett generellt förbud mot aga borde införas i de länder som ratificerat . Förbudet skall gälla i hemmet, skolan, familjehemsvården och på institutioner. säger vidare att artikel 19 är en av de mest ifrågasatta artiklarna och en artikel som det är svårt att få förståelse för. kritiserar länder som försöker skilja på acceptabla och oacceptabla former av fysisk bestraffning eller länder som i sin lagstiftning talar om lindrig kroppslig bestraffning (reasonable chastisement) som acceptabel. Man skall över huvud- taget inte slå eller kränka barn vare sig i skolan eller hemma uttalar . har vid granskning av de enskilda ländernas rapporter om arbetet med genomförandet av barn- konventionen konsekvent frågat om vilka initiativ som respektive land har tagit för att aktualisera frågan om en anti-agalag. En lag som skall omfatta ett förbud mot allt fysiskt och psykiskt våld mot barn. Även kränkning och skadlig exponering skall ingå. I sina granskningar förutsätter att länderna har full överensstämmelse mellan art. 19 och art. 28(2) i de berörda lagstiftningarna, vilket således innebär ett förbud mot såväl aga i hemmet som i skolan. har föreslagit länder utan ett agaförbud att vidta åtgärder för att öka medvetenheten om agans negativa konsekvenser samt genom utbildning och information visa på positiva alternativ till våld i uppfostran i både skolan och hemmet. Eftersom barns rätt att inte bli slagna är en mänsklig rättighet har även andra kommittéer inom FN, som handlägger frågor om mänskliga rättigheter, behandlat frågan om våld mot barn. Vid ett möte mellan och mot diskri- minering av kvinnor, som också behandlar våld mot kvinnor, har Barnmisshandel i samhället en inledning sagts att nolltolerans är det enda rimliga målet i arbetet mot våld mot kvinnor och barn. 3 Definition av barnmisshandel 1.I direktiven (1998:105) ges kommittén i uppdrag att definiera begreppet barnmisshandel. Som bakgrund anges att ordet barn- misshandel ofta används som samlingsbegrepp för fysisk och psykisk misshandel samt sexuella övergrepp. Uttrycken utsatta barn eller barn som far illa används också för att benämna barn som misshandlas. används uttrycken synonymt, ibland gör man skillnad mellan begreppen så att barnmisshandel får omfatta aktiva våldshandlingar, medan barn som far illa blir ett vidare begrepp och t.ex. kan omfatta även barn i riskmiljöer. Ofta används uttrycken utan att man anger vilken betydelse som avses. De olika begreppen skapar ibland oklarhet och kan leda till svårigheter på flera sätt, exempelvis i samverkansarbete och uppsökande arbete. Vidare säger direktiven att begreppet barnmisshandel bör innefatta de fall när ett barn utsätts för fysiskt eller psykiskt våld. Frågan om barn som mobbas eller utsätts för sexuella övergrepp behandlas i andra sammanhang och bör därför inte övervägas av Kommittén beslutade vid ett 5 § 4) utredningsuppdraget gälla alla vuxnas våld mot barn och således inte enbart våld från föräldrars eller annan vårdnadshavares sida. Våld mellan barn behandlas inte av kommittén. Kommittén gav docent , i uppdrag att skriva en rapport om definition av begreppet barnmisshandel. I rapporten av samhällelig omsorgsbrist och skadlig behandling av barn, som finns i sin helhet som bilaga, beskrivs ingående olika slags definitioner av begreppet barnmisshandel, definitionernas an- vändningsområden, exempel på befintliga definitioner samt förslag till definition av begreppet barnmisshandel. Enligt det synsätt som dominerar bland barnforskare är barns välbefinnande starkt knutet till samspelet mellan skilda livsmiljöer på olika nivåer: familj, förskola och skola, lokalsamhälle och den övriga samhällsstrukturen. Alla dessa nivåer samspelar med och påverkar varandra.