sou · GPB326d2 · 2002-01-01 00:00:00 — 16 b § En ansökan om upphävande av en firmaregistrering i administ- rativ ordning skall innehålla uppgifter om parterna i den utsträckning som anges i 33 kap. 1 § . Ansökan skall vidare innehålla uppgift om den registrering som yrkas upphävd och de omständigheter som åberopas till grund för yrkandet. Sökanden skall också betala föreskriven ansöknings- avgift. Är ansökan så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning av ärendet skall registreringsmyndigheten förelägga sökanden att avhjälpa bris- terna . Detsamma gäller om sökanden inte har betalat före- skriven ansökningsavgift. I föreläggandet skall sökanden upplysas om att an- sökan kan komma att avvisas om han inte följer föreläggandet. Följer sökan- den inte föreläggandet skall ansökan avvisas. Ansökan skall också avvisas, om den avser någon annan åtgärd än upp- hävande av en registrering eller om det finns något annat hinder mot att den tas upp. 16 c § Tar registreringsmyndigheten upp ansökan, skall myndigheten förelägga innehavaren av firmaregistreringen (innehavaren) att yttra sig över ansökan , om det inte är uppenbart att sökandens yrkande är ogrundat. I föreläggandet skall innehavaren uppmanas att ange om han med- ger eller bestrider ansökan och, om han bestrider ansökan, att ange skälen för bestridandet. Vidare skall innehavaren uppmanas att lämna de uppgifter om sig som avses i 33 kap. 1 § första–tredje styckena , i den mån uppgifterna i ansökan är ofullständiga eller felaktiga. I föreläggandet skall innehavaren upplysas om att ärendet kan komma att avgöras även om han inte svarar i rätt tid. Föreläggandet skall, tillsammans med ansökan och övriga handlingar, del- ges innehavaren i enlighet med vad som enligt gäller för delgivning av stämning i tvistemål. Är det uppenbart att sökandens yrkande är ogrundat, skall registrerings- myndigheten avslå ansökan. Om föreläggandet inte har kunnat delges, skall registreringsmyndigheten bedöma om försöken till delgivning skall fortsätta eller om sökanden skall erbjudas att själv sköta om delgivningen. Hänsyn skall därvid tas till det arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på delgivningen, förutsätt- ningarna för att fortsatta försök skall lyckas samt omständigheterna i övrigt. Erbjudandet får sändas med post till sökanden under hans i ärendet uppgivna adress eller förmedlas på annat sätt. sökanden inte erbjudandet skall ansökan avvisas. sökanden erbjudandet skall registreringsmyndigheten förelägga honom att komma in med ett bevis om delgivning. Följer sökanden inte föreläggandet skall ansökan avvisas. 16 d § Vill innehavaren bestrida ansökan, helt eller delvis, skall han göra det skriftligen. Bestrider innehavaren ansökan helt eller delvis i rätt tid skall registre- ringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. Vidhåller sökanden sitt yrkande, helt eller delvis, skall han skriftligen begära att ärendet överlämnas till tingsrätt i den del innehavaren har bestritt ansökan. Sökandens begäran skall ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad från den dag då underrättelsen sändes till honom. I sin begäran om överlämnande skall sökanden ange de omständigheter och de bevis som åberopas samt ange vad som skall styrkas med varje bevis. Sökan- den skall ge in de skriftliga bevis och andra handlingar som åbe- ropas. Har sökanden begärt överlämnande i rätt tid, skall registreringsmyndig- heten överlämna ärendet till en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig. Har sökanden inte i rätt tid begärt att ärendet skall överlämnas till tingsrätt, skall registreringsmyndigheten avskriva ärendet i den del det är bestritt. Har innehavaren inte bestritt ansökan i rätt tid, skall registreringsmyndig- heten upphäva firmaregistreringen i enlighet med ansökan. Har innehavaren endast bestritt en del av ansökan, skall registreringsmyndigheten upphäva registreringen i enlighet med den obestridda delen av ansökan. Innehavaren av en registrering som blivit upphävd får ansöka om åter- mot beslutet. Ansökan om återvinning skall vara skriftlig och ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad för beslutet. Har innehavaren ansökt om återvinning i rätt tid skall registre- ringsmyndigheten överlämna ärendet till en tingsrätt som enligt vad hand- lingarna visar är behörig. I annat fall skall registreringsmyndigheten avvisa ansökan. Sedan ett ärende överlämnats till tingsrätt skall talan anses väckt när ansökan om upphävande i administrativ ordning kom in till registrerings- myndigheten. De handlingar som sökanden gett in skall anses som stäm- ningsansökan och stämning i målet skall anses utfärdad när rätten beslutar om målets handläggning. Har registreringsmyndigheten meddelat ett beslut om upphävande av registreringen skall detta anses som tredskodom. I dessa paragrafer regleras förfarandet vid upphävande av firmaregi- strering i administrativ ordning. Bestämmelserna är utformade i överensstämmelse med 30–33 §§ i förslaget till varumärkeslag, vilka har sin förebild i BfL. Se vidare avsnitt 9.10 och 7.5 samt kommentarerna till paragraferna i för- slaget till varumärkeslag. 17 § Om en firmaregistrering har upphävts enligt 12 b § eller enligt 16 a– 16 d §§, skall detta, när avgörandet vunnit laga kraft, antecknas i registret. Detsamma gäller om innehavaren begär att registreringen skall upphävas helt eller delvis. Upphävande av en firmaregistrering påverkar inte registreringen av när- ingsidkaren. I ett avgörande om upphävande av en registrering kan beslutas, att firman får stå kvar i registret som skäligen behövs för att anta en ny firma och ansöka om dess registrering. Paragrafen handlar om upphävande av firmaregistrering m.m. Av första och andra styckena, som är nya, framgår att det i registret skall göras en anteckning när en registreringen av en firma upphävs helt och hållet eller för viss verksamhet. Bestämmelserna korresponderar med den i 12 § andra stycket i förslaget enligt vilken en anteckning skall göras om den verksamhet som registre- ringen avser. I tredje stycket, som också är nytt, finns en bestämmelse som klargör att registreringen av rättssubjektet som sådant inte på- verkas av att registreringen av firman upphävs för viss verksamhet, se vidare avsnitt 9.7.8. Fjärde stycket överensstämmer i sak med 17 § FL, men lydelsen är ändrad med hänsyn till att en firmaregistrering enligt förslaget kan upphävas på annat sätt än genom dom, jfr 12 b § om upp- hävande efter invändning och 16 b–16 d §§ om upphävande i admi- nistrativ ordning. 18 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör firmaintrång skall dömas till böter eller fängelse i högst . För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, skall inte dömas till ansvar för det intrång som gjorts före registreringsdagen. Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 15 § andra stycket får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal är påkallat från all- män synpunkt. I paragrafen regleras det straffrättsliga ansvaret vid firmaintrång. Bestämmelserna i första–fjärde styckena är oförändrade i sak, men första stycket har ändrats så att det överensstämmer med 69 § i förslaget till varumärkeslag. I femte stycket regleras förutsättningarna för väckande av all- mänt åtal. Bestämmelsen har ändrats så att åtal får väckas om det är påkallat från allmän synpunkt och det krävs alltså inte längre att det föreligger särskilda skäl, se avsnitt 9.10 och 8.8.3. 19 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör firmaintrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet. Där- utöver skall ersättning betalas för den skada som intrånget i övrigt medför varvid hänsyn skall tas särskilt till 1.den skada som hänför sig till näringskännetecknets anseende (goodwill), 2.rättighetshavarens uteblivna försäljning, 3.den vinst som intrångsgöraren har gjort till följd av intrånget och 4.rättighetshavarens intresse av att firmaintrång inte begås. Den som gör firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet, skall betala ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet, om och i den mån det är skäligt. Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, skall ersättning för det intrång som skett före registreringsdagen betalas endast om intrånget gjorts uppsåtligen. Rätt till ersättning får endast avse skada innan talan väcktes. För annan skada är rätten till ersättning preskriberad. Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering preskriberas dock inte rätten till ersättning i något fall tidigare än efter registreringsdagen. Paragrafen handlar om skadeståndsskyldighet vid firmaintrång. Bestämmelserna om skadestånd har utformats i enlighet med 67 och 68 §§ i förslaget till varumärkeslag. Se avsnitt 9.10 och 8.8.2 samt kommentaren till de nämnda paragraferna. 20 § På yrkande av den som har lidit firmaintrång får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att närings- kännetecken som olovligen förekommer på skyltar, varor, förpackningar, reklamtryck, affärshandlingar eller liknande skall utplånas eller ändras. Kan en sådan åtgärd inte ske utan att egendomen på vilken kännetecknet före- kommer förstörs eller på visst sätt ändras får domstolen besluta om detta. I ett sådant fall får domstolen också, på yrkande, besluta att egendomen skall mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. På yrkande av den som har lidit intrånget får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att föremål, vars använ- dande skulle innebära firmaintrång, skall förstöras eller ändras på visst sätt. Sådan egendom som avses i första och andra styckena får tas i beslag om det skäligen kan antas att ett brott enligt 18 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i fråga om för- sök och förberedelse till brott enligt 18 § andra stycket. I paragrafen anges de åtgärder som domstol kan besluta om till förebyggande av fortsatt firmaintrång. Bestämmelserna har utformats i överensstämmelse med 71 § i förslaget till varumärkeslag. I sak har bestämmelserna ändrats som en följd av att 15 § om förbud mot vilseledande näringskännetecken m.m. ändrats. 23 § I fråga om överklagande av beslut i ärende om registrering av firma finns särskilda bestämmelser. Ett slutligt beslut av registreringsmyndigheten i ärende om invändning mot registrering av firma enligt 12 a och 12 b §§ får överklagas av den som beslutet rör, om det har gått honom emot. Överklagande görs hos allmän för- valtningsdomstol från beslutets dag. Ett slutligt beslut av registreringsmyndigheten i ärende om upphävande av firma i administrativ ordning enligt 16 b–16 d §§ får överklagas av den som beslutet rör, om det har gått honom emot. Överklagande görs hos tingsrätt från beslutets dag. Paragrafen, som är ny, innehåller vissa bestämmelser om över- klagande. Bestämmelserna har utformats i anslutning till 84 § i förslaget till varumärkeslag. En avgörande skillnad är dock att beslut i ärenden om varumärkesregistrering m.m. överklagas till Patentbesvärsrätten, medan beslut i ärenden om firmaregistrering överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Angående frågan om överklagande, se avsnitt 9.3. I första stycket finns en hänvisning till de bestämmelser om överklagande av beslut i ärenden om firmaregistreringen som finns i den associationsrättsliga lagstiftningen (se t.ex. 18 kap. 7 § 3 st. ABL, 21 § 1 st. HrL och 15 kap. 6 § 2 st. FörenL). Av andra stycket följer att registreringsmyndighetens beslut i invändningsärenden skall överklagas på samma sätt som beslut i registreringsärenden, dvs. till allmän förvaltningsdomstol. I tredje stycket regleras överklagande av registreringsmyndig- hetens beslut i ärenden om upphävande av firmaregistrering i administrativ ordning. Bestämmelserna är utformade så att de mot- svarar 84 § tredje stycket i förslaget till varumärkeslag. 24 § Om det enligt inte finns någon behörig domstol för en talan om upphävande av registrering, skall talan väckas vid . Paragrafen innehåller en bestämmelse om vilken domstol som är behörig i vissa fall. Av bestämmelsen framgår att en talan om upphävande av firmaregistrering skall väckas vid om det inte finns någon behörig domstol enligt RB. Bestämmelsen har ändrats med hänsyn till dels att de allmänna forumreglerna i 10 kap. RB är tillämpliga på bl.a. mål om firma- intrång, inbegripet förbud mot användning av näringskännetecken, dels att den särskilda regeln om fastställelsetalan utmönstrats (angående fastställelsetalan, se avsnitt 9.10 och 8.6). 25 § En domstol som har meddelat dom angående upphävande av en fir- maregistrering eller intrång i en registrerad firma skall underrätta registre- ringsmyndigheten om detta. Paragrafen handlar om domstols skyldighet att underrätta registre- ringsmyndigheterna om domar om registrering. Bestämmelsen är utformad i överensstämmelse med 34 § i för- slaget till varumärkeslag. Av bestämmelsen framgår att domstolen endast behöver under- rätta registreringsmyndigheterna om meddelade domar; enligt de nu gällande reglerna skall domstolarna också underrätta myndig- heterna om meddelade beslut. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 13 § Sekretess gäller i ärende om ansökan om patent för uppgift om uppfinning eller företagshemlighet, om annat inte följer av gällande lagstiftning om patent. Sekretess gäller för sådan uppgift angående uppfinning som har lämnats till myndighet enligt lagstiftning om arbetsgivares rätt till arbetstagares uppfinningar. Om patent har sökts på uppfinningen, gäller dock sekretessen endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första stycket. Sekretess gäller i ärende om registrering av mönster för uppgift om mönstret, om sökanden har begärt det och ej annat följer av gällande lagstiftning om mönsterskydd. Sekretess gäller i mål eller ärende om varukännetecken eller närings- kännetecken för uppgift om enskildas affärs- eller driftförhållanden om part begär detta och det kan antas att den som uppgiften rör lider avsevärd skada om uppgiften röjs. Sekretess gäller dock inte för sådana uppgifter som har be- tydelse för bedömning av ensamrättens uppkomst, omfattning eller bestånd i fråga om varukännetecken eller näringskännetecken. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket första meningen i högst . I fjärde stycket finns en ny bestämmelse om sekretess för uppgifter om enskildas affärs- och driftförhållanden i mål och ärenden om varu- och näringskännetecken. Bestämmelsen gäller framför den allmänna regeln om domstols- sekretess i 8 kap. 17 § SekrL. En första förutsättning för sekretess är att den som är part i målet eller ärendet framställer ett yrkande om att vissa uppgifter skall omfattas av sekretess. Den domstol eller myndighet som handlägger målet eller ärendet behöver alltså inte självmant undersöka om det innehåller uppgifter som kan vara föremål för sekretess. Vidare fordras för sekretess att den som uppgifterna rör lider avsevärd skada om uppgifterna röjs. Uppgifter som är av betydelse för ensamrättens uppkomst, omfattning eller bestånd i fråga om varu- eller näringskännetecken kan aldrig vara föremål för sekretess enligt bestämmelsen. Se vidare avsnitt 8.7. 11Ekonomiska och andra konsekvenser av kommitténs förslag Bedömning: Som en följd av kommitténs förslag kommer handläggning av registreringsärenden att för- billigas och flertalet varumärken och firmor att registreras betydligt snabbare än . Även med en förväntad ökning av antalet invändningsärenden kommer avgifterna i ärenden om registrering av varumärken och firmor totalt att kunna sänkas något, eller i vart fall hållas på oförändrad nivå. Skälen för bedömningen: Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) skall, om förslagen i ett betänkande påverkar kostna- derna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konse- kvenser i övrigt, skall dessa redovisas. När det gäller kostnadsök- ningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller lands- ting, skall kommittén föreslå en finansiering. Vidare skall enligt 15 § kommittéförordningen sådana konse- kvenser av förslagen redovisas som har betydelse för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkur- rensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. I kommitténs betänkande är det i första hand förslaget att slopa officialprövningen av relativa hinder vid varumärkesregistrering som kan behöva belysas med avseende på de kostnader det kan medföra för staten och enskilda samt hur det i övrigt kan påverka villkoren för de näringsidkare som använder varumärken, särskilt små och medelstora företag. Ekonomiska och andra konsekvenser av kommitténs förslag I avsnitt 5.3.1 redovisas vissa överväganden och antaganden om vad förslaget att begränsa officialprövningen kan få för konsekven- ser. Klart är att handläggningen av registreringsärendena i Patent- verket förenklas och påskyndas och att kostnaderna hos verket i motsvarande mån minskar. Å andra sidan kommer resurstillskott att krävas för det ökade antal invändningsärenden som det nya förfarandet ger upphov till. Det är naturligtvis svårt att beloppsmässigt uppskatta vilka lätt- nader som den begränsade hindersprövningen hos ger. Ännu vanskligare är att göra några prognoser om hur antalet invändningar kommer att påverkas av en handläggningsordning som innebär dels att hindersgranskning blir mindre genomgripande, dels att sökanden kan påfordra registrering trots förekomsten av äldre rättigheter. Kommittén har ansett det rimligt att räkna med att invändningar kommer att göras mot av alla varumärkesregistre- ringar. Utifrån detta antagande, och med ledning av uppgifter som lämnat om genomsnittlig tidsåtgång för olika hand- läggningsmoment samt förväntad ärendetillströmning, har följande uppskattning gjorts av kostnadseffekterna. Det skall framhållas att angivelser inte har statistiskt säkert underlag, att de kalkyler som här presenteras över huvud taget är osäkra och åter- speglar en av flera tänkbara utvecklingslinjer. Under antagandet om att får in 8 000 nationella och 8 000 internationella ärenden om varumärkes- registrering kan inalles mellan 14 000 och sparas in, om kommitténs förslag om begränsad officialprövning genomförs. Ett invändningsärende uppges ta i genomsnitt i anspråk. Med en tioprocentig ökning av antalet invändningar skulle ett påslag med 7 000–krävas. Utifrån dessa uppskattningar skulle nettot av tidsbesparingarna för uppgå till mellan 1 500 och . Detta skulle tala för att handläggningsavgifter kunde sänkas. Från verkets sida har dock anmärkts att sådana slut- satser inte bör vara givna. Ansökningsavgifterna har inte ändrats och har det enligt verkets mening funnits behov av höjning. Det har också framkommit att skulle välkomna en möjlighet att ta ut en särskild invändningsavgift. Mot en sådan nyordning kan dock olika skäl anföras och kommittén har inte Ekonomiska och andra konsekvenser av kommitténs förslag funnit skäl att närmare överväga frågan. Det är kommitténs bedömning att hantering av ett ökat antal invänd- ningsärenden kan finansieras med bidrag från de ansöknings- avgifter som tas ut enligt nuvarande regelverk. Kommittén har också anledning att räkna med att dessa avgifter kan sänkas, eller att i vart fall höjningar kan undvaras, till följd av de kostnadslättnader som blir nettoeffekten av förslaget. För näringsidkarna är det givetvis mer än verkets procedurav- gifter som är av intresse i sammanhanget. En ny handläggningsord- ning, som innebär att sökande och rättighetshavare får ta ett större ansvar för bevakning av egna och konkurrerande kännetecken, får varierande effekt för olika kategorier av användare. De som har erfarenhet av de immaterialrättsliga systemen och god vana att göra registersökningar och hindersbedömningar bör rimligen se enbart fördelar med det nya systemet. De kan som tidi- gare rätt väl förutse vad som kan stå i vägen för en ny registrering. För dessa användare innebär en borttagen förprövning inga extra kostnader. Förfarandet blir snabbare, och därmed billigare. Några olägenheter finns inte. För andra aktörer – som inte har samma förutsättningar att själva tillgodose sina intressen, såsom små och medelstora företag – är den föreslagna ordningen inte lika självklart av godo. För dem kan det, när inte står till tjänst med en lika omfattande hindersgranskning som tidigare, bli nödvändigt att ta hjälp av särskilda konsulttjänster. Det får dock sägas att snabbheten i det nya systemet för det mesta bör vara till övervägande nytta även för dessa senare användarkategorier. Det bör för övrigt framhållas att många små och medelstora företag behöver anlita experthjälp även med den nuvarande officialprövningen. Det finns också anledning att beröra vilka konsekvenser kom- mitténs förslag att begränsa officialprövningen kan få för Patent- besvärsrätten. Även konsekvenserna av förslaget att införa en möj- lighet till återupptagning av en avskriven ansökan bör belysas för domstolens del. Huvuddelen av de varumärkesmål som domstolen får in är sådana där sökanden i ett registreringsärende överklagar beslut att avslå ansökan på grund av att det finns något absolut hinder mot registrering. I vissa av dessa mål förekommer det också att verkets prövning omfattat något relativt hinder, men klart är att antalet Ekonomiska och andra konsekvenser av kommitténs förslag mål av detta slag inte påverkas av kommitténs förslag att slopa officialprövningen av relativa hinder. av de mål som Patentbesvärsrätten prövar är sådana där avslagit ansökan på grund av något relativt hinder. Genomförs kommitténs förslag om att begränsa officialprövningen, kommer denna typ av mål, där ett avslagsbeslut grundats enbart på relativa hinder, att helt försvinna från domstolen. En sådan ökning av antalet invändningar som kommittén räknat med kan emellertid leda till förhållandevis många överklaganden av beslut i invändningsären- den. Erfarenheten visar nämligen att beslut i invändningsärenden överklagas i högre grad än andra beslut. Ökningen av antalet överklaganden i invändningsärenden blir dock knappast lika stor som minskningen av antalet överklaganden i sådana registreringsärenden där ansökan avslagits på grund av något relativt hinder. Det är därför rimligt att räkna med att antalet mål som överklagas till Patentbesvärsrätten efter saklig prövning i kommer att minska något. Någon säker slutsats om hur måltillströmningen till Patentbesvärsrätten kan komma att på- verkas av en förändrad officialprövning är emellertid inte möjlig att dra. Införs en möjlighet till återupptagning av en avskriven ansökan om registrering torde den som vill vidhålla sin ansökan komma att utnyttja möjligheten till återupptagning. Det medför sannolikt att endast ett fåtal avskrivningsbeslut i fortsättningen kommer att överklagas. Kommitténs förslag i denna del kan alltså leda till en minskning av antalet inkommande varumärkesmål till Patent- besvärsrätten. Av det anförda följer att antalet varumärkesmål i Patentbesvärs- rätten kan komma att minska om kommitténs förslag genomförs, särskilt med hänsyn till att endast ett fåtal beslut om avskrivning i fortsättningen kommer att överklagas. Också i Patentbesvärsrätten kräver dock mål med två eller flera parter normalt betydligt mer arbete än enpartsmål.