sou · GPB324d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Utgifterna för bostadsbidrag är beroende av inkomst-, bostadskostnads- och arbetslöshetsutvecklingen och därmed av den samhällsekonomiska utvecklingen i stort. De senaste årens sjunkande arbetslöshet och ökade reallöner har inneburit att statens kostnader för bostadsbidrag har minskat. De totala utgifterna för bostadsbidrag, inklusive hushåll utan barn, har minskat från till i löpande priser, vilket är en minskning med nästan 4,2 miljarder. Preliminärt utfall för bostadsbidragen 2000 var , varav gick till barnfamiljer. I tabell 11.1 redovisas den årliga kostnaden för bostadsbidraget samt antalet bidragstagare. Uppgifterna gäller hela bostadsbidraget, dvs. även bidragshushåll utan barn. Tabell 11.1 Totala statsutgifter för bostadsbidrag*, antal hushåll med bostadsbidrag respektive år. Utgift (mkr) Antal (1000-tal) 4 386** 3 952*** *Inklusive hushåll utan barn **Preliminärt utfall ***Prognos Källor: BP 2000, BP 2001, RFV Utvecklingen sedan omläggningen av bostadsbidragssystemet Antalet hushåll med bostadsbidrag har, efter en kraftig uppgång , minskat starkt . Den nya lagstiftning om bostadsbidrag, som i huvudsak började tillämpas för bidrag som rör tiden från , medförde att antalet hushåll med bidrag minskade kraftigt jämfört med . Minskningen av antalet bidragstagare har fortsatt även efter detta. Den fortsatta minskningen beror både på yttre samhällsekonomiska faktorer, såsom ökade reallöner och minskad arbetslöshet, och på effekter inom bostadsbidragssystemet. Inkomstgränserna har inte ändrats . Detta innebär att hushåll faller ur systemet då den allmänna lönenivån ökar. Inte heller gränserna för den bidragsgrundande bostadskostnaden har ändrats . Bostadsbidraget har alltmer kommit att framförallt fungera som ett stöd för ensamstående med barn. Antalet hushåll med gifta eller sammanboende med barn som får bostadsbidrag är mindre än 1996. De effekter, som nämns i föregående stycke, får ett större genomslag för sambohushåll med barn än för ensamstående med barn. En annan orsak till minskningen av antalet bidragstagare bland sammanboende med barn är de individuella inkomstgränser som infördes vid omläggningen av bostadsbidraget. Vidare infördes ytnormer och en begränsning som innebär att de som äger småhus eller bostadsrätt inte får räkna in en lika stor del av räntekostnaden som tidigare i bostadskostnaden. Dessa regelförändringar har främst haft effekt för de sammanboende. Även antalet bidragshushåll med enbart umgängesbarn har minskat kraftigt. har gruppen halverats. En förklaring kan vara att krav har införts på att bostaden skall ha minst två rum, och vara , för att bidrag skall kunna betalas ut. Även gruppen ensamstående bidragsmottagare med barn har minskat numerärt, om än i långsammare takt. I tabell 11.2 redovisas antalet hushåll med bostadsbidrag, , . Tabell 11.2 Antalet hushåll med bostadsbidrag , 1995-2000 Källa: , RFV Bostadsbidrag lämnas, grovt uppskattat, till knappt två av tre ensamstående föräldrar och mindre än vart tionde hushåll med gifta eller sammanboende föräldrar. Av de 205 400 hushåll med hemmavarande barn som hade bostadsbidrag var ensamstående och sammanboende. Om man även beaktar bidragshushåll med enbart umgängesbarn ökar andelen ensamstående något; andelen ensamstående ökar då till och andelen sammanboende minskar följaktligen till . Bland de sammanboende som erhåller bostadsbidrag dominerar flerbarnshushållen. Det finns en klar övervikt för kvinnor bland bidragstagarna. Av de 152 000 ensamstående som får bostadsbidrag för hemmavarande barn är 138 100 kvinnor och 13 900 män. Andelen kvinnor uppgår således till . När det gäller hushåll som får bidrag för enbart umgängesbarn är däremot männen i majoritet bland de ensamstående bidragstagarna; är män. De ensamstående som får bidrag för enbart umgängesbarn är dock av hela gruppen ensamstående föräldrar med bostadsbidrag. Bidragsavstämningarna har visat att av dem som hade bostadsbidrag – de allra flesta barnfamiljer med bostadsbidrag hade bidrag året ut – fick bidrag även 1998. Det har inte varit möjligt att före införandet av det nya inkomstprövningssystemet på ett tillfredsställande sett följa ett hushåll med bostadsbidrag . Hur mycket får hushållen i bostadsbidrag? Det högsta bostadsbidrag som kan betalas ut till familjer med ett barn är (). Mot- svarande belopp för familjer med två barn och familjer med tre eller flera barn är () respektive (). Bostadsbidrag kan betalas ut vid förhållandevis höga inkomster. För exempelvis familjer med tre eller fler hemmavarande barn - ensamstående hushåll eller sammanboende där båda har inkomster som överstiger – är bostadsbidraget bortreducerat vid en inkomst på . I tabell 11.3 redovisas, efter hushållstyp, den inkomst vid vilken bostadsbidraget upphör samt det högsta möjliga bidrag, som kan betalas ut. Tabell 11.3 Inkomstgräns, högsta möjliga bostadsbidrag, högsta hyresgräns och inkomst där bostadsbidraget är bortreducerat, uppdelat efter familjetyp barn kr/mån Det bör betonas att det är mycket få hushåll som får högsta möjliga bostadsbidrag. För att man skall kunna få maxbidrag krävs både att inkomsten understiger inkomstgränserna och att bostaden är relativt dyr. Av de barnhushåll, som fick preliminärt bostadsbidrag, var det endast drygt en procent som erhöll högsta möjliga bidrag. Sammanlagt rör det sig om 3 400 hushåll. I nedanstående tabell 11.4 redovisas genomsnittliga bidrags- belopp för olika hushållstyper. Uppgifterna avser preliminärt bidrag. Det genomsnittliga beloppet för hushåll med hemma- varande barn är (). Bland dessa hushåll får de ensamstående, i genomsnitt, högre bi- drag än de sammanboende. Det är flerbarnsfamiljerna, med tre eller flera hemmavarande barn, som erhåller de högsta genomsnittliga bidragen; ensamstående med tre eller flera barn får igenomsnitt (30 600 ), det genomsnittliga bostadsbidraget för sammanboende med tre eller flera barn uppgår till (). SOU 2001:24 Bostadsbidrag till barnfamiljer Tabell 11.4 Genomsnittliga preliminära bostadsbidrag. bidrag kr/mån 3 eller flera barn 3 eller flera barn Den genomsnittliga preliminära årsinkomsten för ensamstående som får bostadsbidrag för hemmavarande barn uppgick till . Motsvarande inkomst för sammanboende med hemmavarande barn var . Bidragsavstämningarna har visat att den preliminära inkomsten i genomsnitt brukar uppgå till av den taxerade inkomsten . Ensamstående med barn ligger i sina uppskattningar om framtida inkomst närmare den slutliga taxerade inkomsten än samman- boende föräldrar. I tabell 11.5 redovisas den genomsnittliga preliminära årsinkomsten för hushåll med bostadsbidrag . Tabell 11.5 Genomsnittlig preliminär årsinkomst* för hushåll med bostadsbidrag Hushåll med hemmavarande barn 3 eller flera barn 3 eller flera barn * Inkomst som ingår i underlaget vid beräkning av bostadsbidrag Av tabell 11.6 framgår i vilka olika inkomstintervall bidragshushåll med hemmavarande barn ligger. Mot- svarande uppgifter för finns inte. Det kan konstateras att av de ensamstående med hemmavarande barn som fick reduceras vid inkomster . Dessa hushåll hade således en inkomst som understeg, eller endast marginellt översteg, inkomstgränsen där bidraget börjar reduceras. Motsvarande andel för sammanboende som hade en sammanlagd inkomst var . Eftersom inkomstgränserna för sammanboende är individuella går det inte att ur tabellen utläsa hur många som hamnade under inkomstgränsen. Vidare kan det noteras att av de ensamstående och av de sammanboende saknade bidragsgrundande inkomst. Andelen ensamstående föräldrar helt utan bidragsgrundande inkomst har varit relativt . Tabell 11.6 Bostadsbidragshushåll med hemmavarande barn, uppdelade på ensamstående och sammanboende. 80 000 – 120 000 120 000 – 160 000 160 000 – 200 000 200 000 – 240 000 240 000 – 280 000 280 000 – 360 000 * Inkomst som ingår underlaget vid beräkning av bostadsbidrag Gruppen ensamstående föräldrar har haft en ganska jämn ökning av genomsnittsinkomsten, medan den bidrags- grundande inkomsten för sammanboende som har bostadsbidrag har sjunkit markant . Inkomstnivån sjunker även för gruppen umgängesföräldrar med bostadsbidrag. Sammanboende föräldrar med bostadsbidrag har avsevärt lägre inkomst än motsvarande familjer i hela befolkningen. Ju fler barn hushållet har desto lägre är inkomstnivån för sammanboende jäm- förd med tidigare. minskar andelen flerbarnshushåll bland bidragsmottagarna. Hushåll med bostadsbidrag som även erhåller socialbidrag och arbetslöshetsersättning I utvärdering av effekter och resultat av de nya reglerna för bostadsbidrag redogörs för andelen hushåll med bostadsbidrag 1997, som även fick socialbidrag och/eller arbets- löshetsersättning, i förhållande till alla hushåll med bostadsbidrag (RFV anser 1999:6). I tabell 11.7 redovisas verkets uppgifter. Kriteriet för de två grupperna i tabellen är att de fått bostadsbidrag och socialbidrag respektive arbetslöshets- Dessa grupper är inte ömsesidigt uteslutande utan kan delvis innehålla samma personer. Tabell 11.7 Andel hushåll bland barnhushåll med bostadsbidrag 1997 som har fått socialbidrag och/eller arbetslöshetsersättning. -under 29 år Källa: RFV anser 1999:6 Hushåll med socialbidrag får i genomsnitt högre bostadsbidrag oavsett hushållskonstellation jämfört med nivån för hela bostads- bidragskollektivet. Bland hushållen med arbetslöshetsersättning är det dock endast de ensamstående med barn som får högre medel- belopp. Även en specialbearbetning av inkomstfördelningsunder- sökningen (HINK) 1998, som har genom- fört på uppdrag, visar att socialbidragstagare igenomsnitt får mer i bostadsbidrag än de som inte har socialbidrag. Nästan alla barnfamiljer som har socialbidrag får även bostadsbidrag. I tabell 11.8 redovisas erhållet bostadsbidrag för socialbidragstagare och icke socialbidragstagare 1998. Tabell 11.8 Genomsnittligt bostadsbidrag för hushåll med bostadsbidrag. Icke socialbidragstagare och socialbidragstagare. Ensamstående kvinnor med barn Gifta/sambo med 1 barn Gifta/sambo med 2 barn Gifta/sambo med 3 eller flera Kommentar: Urvalet av ensamstående män med barn är för litet för att kunna delas in i socialbidragstagare och icke socialbidragstagare. Källa: , SCB Det är främst hushåll i hyreslägenheter som får bostadsbidrag. Denna andel har ökat . bodde av bidragshushållen med hemmavarande barn i hyres- lägenhet, i lägenhet med bostadsrätt och i egna fastigheter. bodde i eget hus. I genomsnitt får ensamföräldrar av sin bostads- kostnad täckt av det preliminära bidraget. Sammanboende med barn får av kostnaden täckt. I tabell 11.9 redovisas – för bidragshushåll med hemmavarande barn – bostadskostnad, bostadsbidrag, bostadskostnad minus bostadsbidrag och hushållens preliminära årsinkomster. Det är relativt stor skillnad i bostadskostnad mellan de olika upp- låtelseformerna. Lägst genomsnittskostnad har bidragshushåll i småhus, medan bidragshushåll i lägenheter med bostadsrätt har högst genomsnittskostnad. Reglerna för hur räntekostnaderna skall beaktas när bostadsbidrag räknas fram är i princip desamma för bostadsrätt och småhus. Utredningen har inte närmare analyserat orsakerna till skillnaderna i bostadskostnader mellan de olika upp- låtelseformerna. Studerar man den preliminära årsinkomsten finner man att hushållen i småhus har de högsta inkomsterna och hus- hållen i hyreshus de lägsta inkomsterna. Det är vidare bidrags- hushållen i hyreshus som, i genomsnitt, erhåller de högsta bostads- bidragen, medan bidragshushållen i småhus får de relativt sett lägsta bidragen. Det genomsnittliga bostadsbidraget för Bostadsbidrag till barnfamiljer 2001:24 med hemmavarande barn i hyreshus uppgår De sammanboende i hyreshus Tabell 11.9 Bostadsbidragshushåll med hemmavarande barn. Antal hushåll, bostadskostnad, bostadskostnad minus bostads- bidrag och preliminär årsinkomst, efter upplåtelseform och hushållstyp. * Inkomst som ingår i underlaget vid beräkning av bostadsbidrag Det är inte ovanligt att bidragshushåll har bostadskostnader som är högre än de kostnader som man tar hänsyn till när bostadsbidraget fastställs. Av de ensamstående med hemmavarande barn, som får bostadsbidrag, är det som har bostadskostnader som överstiger dessa gränser. Motsvarande andel för sammanboende med barn är . I tabell 11.10 redovisas antalet bidragshus- håll som har bostadskostnader som är högre än de övre gränserna för bidrag. Av tabellen framgår även hur stor andel inom varje hushållsyp som har överskjutande kostnader. Tabell 11.10 Antalet bostadsbidragshushåll som har bostads- kostnad som är högre än den övre gränsen för bidrag samt andel inom varje hushållstyp. 3 eller flera barn 3 eller flera barn Av tabell 11.11, som redovisar utrymmesstandarden för hushåll med bostadsbidrag, framgår att av de ensamstående med hemma- varande barn uppnår en utrymmesstandard som innebär att varje barn kan erbjudas ett eget rum. Motsvarande andel för gifta/sammanboende är . En förklaring till skillnaden mellan ensamföräldrar och sammanboende föräldrar är att ensamföräldrarna oftare har endast ett barn och därmed lättare kan uppnå . Bland ensamstående hushåll med barn bor män rymligare än kvinnor. Bidragshushåll med enbart umgängesbarn bor i genomsnitt trängre än hushåll med hemmavarande barn. I av- snitt 11.4.1 utvecklas resonemangen kring olika trångboddhets- normer. Tabell 11.11 Bostadsbidragshushåll med hemmavarande barn. Utrymmesstandard enligt norm 3*, uppdelade efter upplåtelse- form och hushållstyp. * Gifta/sammanboende räknas som trångbodda om antalet boende överstiger en per rum, köket oräknat. Ensamstående räknas som trångbodda om antalet boende överstiger en per rum, kök och ett rum oräknade. regeländringar har, tillsammans med att samhälls- ekonomin har utvecklats gynnsamt och att inkomst- och bostadsgränserna inte har höjts , lett till att antalet hushåll som får bostadsbidrag har minskat kraftigt. En viktig fråga är om ändringarna har haft olika effekt i olika regioner. Det har ibland framförts farhågor för att hushåll i glesbygd som bor i småhus i större utsträckning än andra grupper skulle ha mist sina bidrag. Det kan emellertid konstateras att regelförändringarna har slagit jämnt regionalt sett. har i en rapport analyserat om 1997 års regelförändringar har haft olika effekt beroende på om man bor i glesbygd eller tätort (RFV redovisar 2000:12). Rapporten visar att, även om antalet hushåll med bostadsbidrag har minskat kraftigt, har det endast skett en liten förskjutning mot tätare bygd, där de flesta bor. Minskningen har i de redovisade grupperna, indelade efter hushållstyp och boende- form, varit jämnt fördelad över landet. Den enda skillnaden som kan urskiljas är att minskningen beträffande sammanboende i hyreshus har varit klart större i glesbygd än i andra regioner. Skillnaden beror på att det nya inkomstprövningssystemet, och inte av begränsningar av bidragsgrundande bostadsyta eller före- komsten av individuella inkomstgränser, har haft större effekt för just denna grupp. En genomgång av bostadsbidragens mål och måluppfyllelse visar att det med tanke på samhällsutvecklingen bör analyseras vilka mål som fortfarande bör gälla. Det framgår i avsnitt 11.2 Målen för bostadsbidragen, att betoningen av de olika målsättningarna har skiftat sedan bidraget infördes . Bidraget har ut- vecklats i riktning mot allmänt konsumtionsstöd. Vidare kan det konstateras att det i bostadsbidraget finns en inbyggd konflikt mellan inkomsten som en fördelningspolitiskt effektiv bidrags- grund och de marginaleffekter detta ger upphov till. Bidragen genererar höga marginaleffekter för ekonomiskt svaga hushåll. Har barnfamiljerna goda och tillräckliga rymliga bostäder? Boendestandarden i är genomgående hög och inter- nationellt sett relativt jämnt fördelad. I redovisningen av barn- familjernas boende i kapitel 2 och bilaga 2 framkommer att det också gäller barnen och barnfamiljerna. Kommittén välfärdsbokslut konstaterar, i delbetänkandet Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3), att en beskrivning av dagens boendeförhållanden måste göras mot bakgrund av de stora förbättringar av utrymmes- och utrustningsstandarden som har skett under 1960- och 1970- talen. Exempelvis saknade vart tionde hushåll vattentoalett i fastigheten och en ännu större andel saknade vattentoalett i den egna bostaden. Kommittén anser att bristande utrymmesstandard i betydelsen avsaknad av värme, vatten, avlopp och andra basala väsentligheter är så ovanlig att det inte är meningsfullt att analysera denna. Vad gäller eventuell trångboddhet beror resultatet till stor del på vilken definition man väljer att använda, trångboddhetsnorm 2 eller trångboddhetsnorm 3. Enligt trångboddhetsnorm 2 räknas ett hushåll som trångbott om antalet boende i lägenheten överstiger två per bostadsrum, kök och ett rum oräknade. Enpersonshushåll kan dock aldrig anses som trångbodda. Enligt den generösare trångboddhetsnorm 3 räknas ett hushåll med gifta/sammanboende som trångbott om antalet boende överstiger en per rum, köket oräknat. Hushåll utan gifta/sammanboende anses som trångbott om antalet boende överstiger en per rum, kök och ett rum oräknat. Enpersonshushåll i högst ett rum och kök räknas som trångbodda. Kommittén välfärdsbokslut använder sig av den något mindre generösa norm 2 när den analyserar förändringar av bostads- och boendeförhållanden . Kommittén konstaterar att trångboddhet är sällsynt och att det är av befolkningen i åldrarna som är trångbodda. föreligger det emellertid alltjämt skillnader mellan olika be- folkningsgrupper i fråga om trångboddhet. Regeringen uttalade, i proposition 1986/87:48, att ett av målen för bostadsbidragen skulle vara att de differentieras på ett sådant sätt att stöd kunde lämnas till kostnaderna för ett eget rum för varje barn. I propositionen finns ingen explicit hemställan om detta mål. Det är därför oklart huruvida har tagit ställning till det. En skrivning, i BoU bet. 1986/87:10, stöder regeringens upp- fattning om inriktningen av bostadsbidragen. Enligt betänkandet föreslås godkänna vad som i övrigt föreslagits i propo- sitionen. Det är något oklart om denna skrivning avser målet med ett rum per barn eller om den endast rör de i propositionen mer explicit redovisade målen. I tabell 11.12 och tabell 11.13 redovisas antal respektive andel trångbodda enligt den generösare norm 3 för olika typer av hushåll. Om beräkningen görs för flerbarnsfamiljer, här definierade som sammanboende med tre eller flera barn, som bor i hyreslägenhet, visar den att av dessa är trångbodda. Vad gäller fler- barnsfamiljer i småhus är trångbodda. Trångbodda hus- håll med tre eller flera barn är dock nästan lika många, ca 30 000, i äganderätt och hyresrätt. Vidare kan det noteras att ett stort antal enpersonshushåll räknas som trångbodda enligt denna generösare norm; alla som bor i ett rum med kök klassas som trångbodda. Tabell 11.12 Antal trångbodda enligt norm 3 för olika typer av hushåll 1997 Sammanboende med 1 barn Sammanboende med 2 barn Sammanboende med 3 eller Ensamstående med 1 barn Ensamstående med 2 eller flera Ensamstående utan barn ** Sammanboende utan barn** *Eftersom avrundningar har gjorts kan utfallet bli något annorlunda än om de olika undergrupperna av barnfamiljer summeras i tabellen. **Exklusive pensionärer Källa: Bostadssocial kartläggning gjord av på uppdrag av Kommittén om allmännyttiga bostadsföretag och bostadssocial utveckling () Tabell 11.13 Andel trångbodda enligt norm 3 för olika typer av hushåll 1997. Sammanboende med 1 barn Sammanboende med 2 barn Sammanboende med 3 eller flera Ensamstående med 1 barn Ensamstående med 2 eller flera barn Ensamstående utan barn** Samboende utan barn** *Hushåll med barn där det förutom bostadsföreståndaren och eventuell make/maka eller sambo finns ytterligare en person . Det torde främst röra sig om barnfamiljer där det även finns barn som bor kvar hemma efter att ha fyllt . **Exklusive pensionärer Källa: Bostadssocial kartläggning gjord av på uppdrag av Kommittén om allmännyttiga bostadsföretag och bostadssocial utveckling () Tabell 11.14 visar att det inte går att utläsa att det, generellt sett, skulle ha skett någon ökning av trångboddheten enligt norm 3 bland barnfamiljer. Andelen trångbodda enligt norm 3 för olika typer av hushåll 1989, 1991, 1993, 1995 och 1997. Källa: SCB, Bostads- och hyresundersökningen 1997 Många barnfamiljer har utrymme som är tillräckligt för att barnen skall kunna ha eget rum. Det gäller av alla barn men det är stor skillnad på en- och flerbarnsfamiljer. Medan praktiskt taget av ensambarnen kan ha eget rum gäller det bara drygt hälften av barn med två eller flera syskon. Utrymmesstandarden i barnens familjer följer samma mönster som inkomsterna. I grupper med genomsnittligt högre inkomster är utrymmesstandarden högre och vice versa. Det finns även skillnader om barnen bor med sammanboende föräldrar eller med ensamstående föräldrar. För av barnen med sammanboende föräldrar finns det ut- rymme för eget rum. Motsvarande andel för barn med ensam- stående föräldrar är . I tabell 11.15 redovisas, efter olika familjetyper, andelen barn som lever i familjer där det finns ut- rymme för eget rum åt varje barn. Tabell 11.15 Barn efter utrymmesstandard i permanentbostaden /99. Sammanboende/ensamstående. Antal barn i familjen. Utrymme för eget rum åt varje Barn i familjer med 3 eller fler barn Barn med sammanboende föräldrar 3 eller fler barn Barn med ensamstående föräldrar SCB, Barnen och deras familjer 1999 (Demografiska rapporter 2000:2) Barns behov av ett eget rum torde öka med stigande ålder. Av tabell 11.16 som redovisar andelen barn i olika åldrar som bor i familjer där det finns utrymme för eget rum åt varje barn, framgår att ju äldre barnen blir desto fler är det som kan få tillgång till ett eget rum. I åldern 13–bor av barnen i familjer, som har möjlighet att ge varje barn ett eget rum. Dessutom kan det, förutsatt att de yngre barnen delar rum, även i en del andra familjer finnas utrymme för eget rum till de äldre barnen. Bland tonårsbarn är behovet av eget rum större i de fall det rör sig om barn av motsatt kön. Det går emellertid inte att, ur den aktuella statistiken, utläsa barnens kön. Tabell 11.16 Barn efter utrymmesstandard i permanentbostaden /99. Utrymme för eget rum åt varje barn Källa: SCB, Barnen och deras familjer 1999 (Demografiska rapporter 2000:2) Bland de barnfamiljer som får bostadsbidrag når, vilket framgår av tidigare redovisade tabell 11.11, av de ensamstående upp till den generösare norm 3. Motsvarande andel för gifta/sammanboende var . Det behöver inte alltid vara just antalet rum som är den bästa måttstocken på hushållens utrymmesstandard. Även själva bostads- ytan är av intresse. I tabell 11.17 redovisas genomsnittlig bostadsyta per person uppdelat på de olika upplåtelseformerna. Den minsta bostadsytan har de som bor i hyreslägenhet. Skillnaden gentemot boende i lägenhet med bostadsrätt är dock inte särskilt stor. Vidare kan noteras att flerbarnsfamiljerna ( sammanboende med tre eller fler barn) i flerfamiljshus har mindre bostadsyta per person än övriga grupper. Tabellen visar även att ensamstående med barn bor något rymligare än sammanboende med barn. Sammanboende delar ofta rum. Barnfamiljer med socialbidrag har mindre utrymmesstandard än de utan socialbidrag. Tabell 11.17 Genomsnittlig bostadsyta (m2) per person 1997. Sammanboende med 1 barn Sammanboende med 2 barn Sammanboende med 3 eller Ensamstående med 1 barn Ensamstående med 2 barn Källa: Bostadssocial kartläggning gjord av på uppdrag av Kommittén om allmännyttiga bostadsföretag och bostadssocial utveckling () Utredningen menar att boendestandarden för barn och barnfamiljer är god. Både utrustningsstandarden och utrymmesstandarden är hög. Vad gäller eventuell trångboddhet har det en stor betydelse vilken norm man använder. Det bör dock framhållas att även den generösare ger goda resultat; tre fjärdedelar av barn- familjerna har utrymme för eget rum till varje barn.