sou · GPB365 · 2002-01-01 00:00:00 — Slutligen, menade , skulle sammanhållna val innebära bättre styrmöjligheter och tydligare politik eftersom partierna då har lättare att presentera sin politik på ett mer enhetligt sätt (Gitlesen & Rommetvedt 1994:10). Jaglands beskrivning av de norska kommunvalen som dominerade av rikspolitik påminner starkt om den beskrivning som de svenska anhängare till skild valdag ger av de svenska kommunvalen. Om beskrivningen av de norska kommunvalen är riktig skulle en institutionell förändring mot skilda valdagar knappast kunna förändra någonting alls när det gäller rikspolitikens förhållande till kommunpolitiken. Argumentet att det skulle vara onödigt att skilja valdagarna åt i skulle ges därmed ytterligare stöd. Frågan om i vilken utsträckning rikspolitiken dominerar över kommunpolitiken i blir därför själva knäckfrågan i resonemanget. Den norska statsvetaren ger Jagland rätt i karakteristiken av norska kommunval. menar att de lokala valkampanjerna i inte handlar om det som de borde handla om, nämligen kommunala frågor. De separat anordnade kommunvalen blir i första hand en angelägenhet för rikspartierna. Rikspartierna håller landsmöten inför kommunvalen, rikspolitikerna och partiledarna engageras i valkampanjen, och nationella frågor överskuggar de lokala. De mest inflytelserika mediernas valrörelsebevakning är per definition rikstäckande och uppvisar därför stora likheter med bevakningen av stortingsvalen (1991). 0RW HWW OlJUH YDOGHOWDJDQGH L NRPPXQYDOHQ" 97 forskning har nyanserat bilden av de riksdominerade norska kommunvalen. och har genomfört den hittills mest fokuserade studien. De avvisar tanken att rikspolitiken skulle vara KHOW avgörande för kommunvalen i . De baserar sina resultat på en intervjustudie med kommunala väljare i samband med norska kommunval och på en analys av valresultaten i norska stortingsval, fylkesval och kommunval. De menar att rikspolitikens inflytande över kommunpolitiken varierar starkt , mellan kommuner och mellan partier. De finner inga tecken på att rikspolitikens inflytande på kommunpolitiken skulle ha ökat . De finner att kommunens storlek har betydelse: Riksinflytandet över lokalpolitiken tycks vara större i stora än i små kommuner. Exempelvis betraktar väljare i små kommuner de kommunala valen som viktigare än väljare i stora kommuner. I små kommuner spelar förtroendet för enskilda kandidater större roll för väljarbeteendet än i stora kommuner, där sakfrågor uppfattas som viktigare. Norska nivåskattningar av rikspolitisk dominans är visserligen intressanta, men kan inte hjälpa oss att svara på frågan vad som skulle hända om skilda valdagar infördes i . Huruvida rikspolitikens dominans över kommunpolitiken är mer utpräglad i än i är således närmast hopplöst att ge ett bra svar på. Det saknas jämförbar forskning om t ex mediabevakning och kommunala väljare (ironiskt nog är forskningen om mediebevakning av kommunala kampanjer mest framskriden i som har en gemensam valdag och inte i länder där kommunvalen ligger separerade från riksvalen). Det är endast i analyser av lokala och nationella officiella valresultat som det är möjligt att uppnå tillfredsställande jämförbarhet. ekologiska analys av officiella valresultat i kommun- och riksval i , och är det mest ambitiösa försöket att jämföra hur stort rikspolitikens inflytande över lokalvalen är i olika länder (1998). I hans modeller används partiernas väljarstöd i nationella val som en prediktor för väljarstöd i lokala val (jfr kapitel 5 i denna antologi). Huvudresultatet är att modellen överlag har mycket god passning i alla länderna: Förändringar av partiernas röststöd på riksplanet kan i hög utsträckning användas för att förutse förändringar av röststödet i lokala val. Den nationella politikens påverkan på kommunpolitiken är större i och än i . I fall förklaras skillnaderna av att norska kommuner är mindre autonoma än de danska. Att rikspolitiken dominerar mer över lokalpolitiken i än i beror, enligt , just på att har samtidiga val till och kommunerna. 98 0RW HWW OlJUH YDOGHOWDJDQGH L NRPPXQYDOHQ" länderjämförelse bekräftar föreställningen om att institutionella arrangemang som huruvida lokal- och riksval anordnas eller inte verkligen NDQ påverka i vilken utsträckning kommunvalen domineras av nationell politik. Det är emellertid intressant att notera att skillnaderna mellan och inte är större än vad de är i analyser. Den hittillsvarande forskningen talar alltså för att ULNVSROLWLNHQV GRPLQDQV |YHU NRPPXQSROLWLNHQ lU XQJHIlUOLJHQ OLND VWRU L 6YHULJH VRP L 1RUJH. Effekterna av den institutionella reformen gemensam/skild valdag är av allt att döma liten. Dessa lärdomar av den norska erfarenheten är givetvis hett stoff i den svenska debatten om skilda valdagar. De innebär nämligen att vi sannolikt inte har särskilt stora förändringar att vänta vad gäller rikspolitikens inflytande över kommunpolitiken om vi överger den gemensamma valdagen och inför ett system med skilda valdagar. De högt ställda förväntningarna att rikspolitikens dominans över kommunpolitiken skulle kunna minska om valdagarna skildes åt är enligt vår bedömning överdrivna. Det tycks alltså vara rimligt att förvänta sig en viss avmattning i rikspolitisk dominans över kommunpolitiken om valdagarna skiljs åt. Men några dramatiska förändringar är inte att vänta. Även i ett system med skilda valdagar kommer den nationella politiska arenan att dominera den lokala. 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 99 5 Röstdelning – skilda valdagar )RONH -RKDQVVRQ I den senaste valrörelsen dominerade kommunala frågor hela den offentliga diskussionen. Detta är inte alls liktydigt med att kommunerna stod särskilt mycket i centrum. Det som diskuterades i massmedia var vad politikerna i riksdag och regering kunde göra åt vård, skola och omsorg. Att ansvaret för dessa frågor ligger på nivå kom egentligen aldrig fram i debatten. Inte heller diskuterades kommunernas roll i sammanhanget. Frågan om handlingsutrymmet på nivå har blivit synnerligen aktuell men har givetvis varit principiellt viktig . Mindre kommunalt handlingsutrymme sätter ofrånkomligen politiker i regering och riksdag mer i centrum medan ett större utrymme för olika ställningstaganden i olika kommuner skulle ge kommunpolitikerna en mer central roll. Här borde i princip väljarna kunna ta ställning till bland annat om de anser att skillnaderna mellan kommunerna är så intressanta att de är värda att ta politisk ställning till och alltså att verkligen rösta kommunalt självständigt från riksdagsvalet. Som vi skall diskutera här så sker detta redan nu i viss utsträckning. Med röstdelning avser vi att man, när man har rösträtt i båda valen, röstar på olika sätt. Detta kan innebära att man väljer olika partier men det kan också mer undantagsvis innebära att man avstår från att rösta i endera valet. När vi studerar röstdelning så gör vi det med tanken att vi här får ett mått på förutsättningarna för kommunala valrörelser och kommunala val som på ett eller annat sätt är frikopplade från riksdagsvalen. Diskussionen begränsas här till lokalkommunala val även om den till stor del kan överföras också till den regionala nivån. Omfattningen av röstdelningen säger inte i sig något om vare sig det önskvärda i fristående kommunala val eller något om för eller nackdelar med skilda valdagar. Det är däremot en central startpunkt för en diskussion om hur förändringar i valsystemet i respektive avseenden kan tänkas komma att påverka röstningsbeteendet. När man studerar röstdelning så är det i första hand den representativa funktionen i det politiska systemet som kommer i fokus. Man röstar på ett visst sätt för att få vissa partier eller vissa personer 100 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU valda till den beslutande församlingen eller eventuellt för att rösta bort sådana som man anser har misskött sig. I princip kan det vara en önskan att särskilt påverka antingen eller kommunfullmäktige som gör att man röstdelar. Vi återkommer till frågan om röstdelningens normala roll. Det finns olika faktorer som motverkar sådana fristående ställningstaganden i samband med gemensamma samtidiga val på olika nivåer. En sådan faktor gäller informationen om de olika alternativen i valet. Förutsättningarna för väljarna att informera sig är goda när det gäller riksdagsvalen men de är inte alltid lika tillfredsställande beträffande den kommunala nivån. De större massmedierna lägger tyngdpunkten på riksdagsvalet. Detta är en nödvändig strategi så snart man har ett täckningsområde som innefattar ett större antal kommuner. Riksmedierna kan inte klara av att bevaka särskilt många kommuner på ett meningsfullt sätt. Detta är ett problem som bara skulle lösas i viss utsträckning genom separata valdagar för riksdags- och kommunalvalen. Medierna skulle få större utrymme om de inte behövde bevaka riksdagsval, men det skulle fortfarande vara svårt för de större medierna att bevaka många kommuner. Vi skall här visa hur det fungerar sett ur väljarnas perspektiv både vad gäller bilden av alternativen på nivå, intresse för politik på olika nivåer och omfattningen av röstdelning, röstning på olika partier i riksdags- och i kommunalvalet. Det vi är intresserade av är förekomsten av separata ställningstaganden i de olika valen, något som med nödvändighet har förekommit när man röstar på olika partier. Det finns skäl att understryka att väljarna kan ha gjort separata ställningstaganden och ändå kommit fram till röstning på samma parti i båda valen. Det senare fallet kan vi endast undantagsvis belägga och vi får här nöja oss med att konstatera att när vi mäter röstdelning så gör vi därmed en minimiskattning av förekomsten av sådana separata ställningstaganden. Det finns emellertid anledning att börja med partiernas roll. Det kan med visst fog hävdas att de politiska partierna agerande är avgörande för hur ett system med separata valtillfällen skulle fungera. Vi börjar med att diskutera partisystemet med utgångspunkt från relationen mellan central och lokal nivå. 3DUWLV\VWHPHWV XWYHFNOLQJ har de nationella partierna dominerat politiken i riksdagsval och i . (Jfr ). Det tog avsevärt innan kommunalpolitiken påverkades på motsvarande sätt. hade de politiska partierna dock tagit över i 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 101 I de största kommunerna dominerade då rikspartierna . (1974). Den politiska diskussionen på nationell nivå har senare i någon mån kompletterats med i första hand en grön dimension. Detta hindrar inte att en höger- vänsterdimension helt dominerar den partipolitiska diskussionen. (/1987, sid 267, Bennulf 1994, jfr 1998). Skiljelinjen mellan höger och vänster och mellan de olika partierna gör det lättare för väljarna att strukturera sin syn på partierna och deras politik. Sådana skiljelinjer gör det också ofta möjligt väljarna att förutsäga hur ett visst parti kommer att ställa sig i nya frågor som kan komma att bli aktuella. Frågor som man inte kunnat få information om i valrörelsen. finns tecken på att den traditionella klassröstningen minskar och att åsiktsröstningen ökar. Ökningen framträder både i vänster-höger-frågor och i andra typer av frågor (/1995). En ökande åsiktsröstning öppnar för skilda ställningstaganden i de olika valen snarare än en bundenhet till social bakgrund som utgångspunkt för röstningen. De politiska partierna har fått allt svårare att engagera medborgarna/väljarna i sin verksamhet. Figuren nedan visar andel av medborgarna som uppgivit sig vara medlemmar i ett politiskt parti eller i ett ungdoms-/kvinnoförbund tillhörigt ett politiskt parti. Andelen partimedlemmar nådde ett maximum och har minskat . (1997). Bilden av utvecklingen som ges i figuren får stöd av mätningar i SCB:s levnadsnivåundersökningar och av , . Andra mätningar pekar entydigt på att den nedåtgående trenden fortsätter även efter 1994. 102 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU )LJXU Partimedlemskap i 1976-1994. (tusental medlemmar) Kommentar: Data i figuren bygger på SCB:s Levnadsnivåundersökningar. De har hämtats i 1997, sid 102. Det ligger i medlemskapet i ett parti att man i större utsträckning än andra är politiskt engagerad. Färre partimedlemmar innebär därmed självfallet försämrade förutsättningar för politisk aktivitet och för politiskt engagemang. När andelen minskar kraftigt så når man en nivå där det kan bli svårt att hitta tillräckligt många intresserade för att man skall ha ett bra urval i vilket man kan finna lämpliga kandidater. Ytterligare en förändring är att andelen av de röstande på ett parti som är villiga att beteckna sig som övertygade anhängare av detta parti också har minskat (/1995). Man kan diskutera den mer exakta innebörden i begreppet politikermisstro, men det står klart att misstron har ökat markant . Olika synsätt på innebörden av den absoluta nivån förändrar inte detta faktum. (Jfr 1996, 2000) När partiorganisationerna mer generellt tillkom på lokal nivå var detta delvis en följd av utbyggnad av den kommunala verksamheten och av införandet av ett representativt system, kommunfullmäktige. Till en viss del kom dock också incitamenten från statligt håll. betonar i sitt betänkande starkt vikten av ett samband mellan rikspolitik och kommunalpolitik. I utredningens sammanfattning framhävs att µ« GH NRPPXQDOD IUnJRUQD 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 103 PnVWH SUHVHQWHUDV I|U GHP (väljarna) L VLQ UlWWD ULNVSROLWLVND EHO\VQLQJ. (SOU 1965:54). Man såg kopplingen mellan den nationella och den lokala politiken som central och förutsatte att politiken på lokal nivå fungerar enligt samma förutsättningar som på nationell nivå. Ett viktigt motiv för sambandet var en oro för att politiken på nivå skulle riskera att tyna bort utan en direkt anknytning till riksnivån. Den kommunala politiska nivån förstärktes sedan genom att man införde möjlighet till kommunalt partistöd och genom den gemensamma valdagen. Den socialdemokratiska kommunideologin motiverade också en starkare koppling mellan nationell och lokal nivå. (1998). Kopplingen innebar dock att man uppfattade kommunerna lika mycket som lokala förvaltningsorgan som lokala politiska organ. Därmed var det naturligt att man såg staten som den primära aktören. Vänster-höger-dimensionen i den nationella politiken dominerade från utbyggnadsfasen också på den kommunala nivån. Verksamhetens totala omfattning och skatternas storlek var direkt kopplade till detta perspektiv. Blockmajoriteten kunde förklara en del av omfattningen och utformningen av den kommunala servicen (1975). När det gällde omfattningen av verksamheten var politikerna också åsiktsmässigt representativa för sina medborgare (/). Däremot visade sig de politiska partierna med riksanknytning inte fungera särskilt bra när det gällde att kanalisera alla olika lokala opinioner bland väljarna. Beträffande enskilda frågor så var representativiteten ofta mycket dålig. Särskilt gällde detta frågor med koppling till rikspolitiska ideologier. Risken för bristande åsiktsöverensstämmelse var speciellt påtaglig om frågorna på något sätt kunde kopplas till vänster-högerdimensionen i svensk politik. I dessa fall var politikernas ställningstaganden orienterade efter partiideologin, medan deras väljare såg på frågan ur en mer pragmatisk synvinkel. Frågor utan koppling till vanliga partiideologier hanterades ur åsiktsrepresentativ synpunkt mer effektivt. Där var politikerna åsiktsmässigt representativa för sina väljare, troligen i huvudsak därför att de bodde i samma miljö som sina väljare (/). Ett annat sätt att motivera bristande åsiktsöverensstämmelse skulle kunna vara att partierna är opinionsledande. De intar en ståndpunkt och avser att övertyga sina väljare i efterhand. Inte heller detta synsätt förklarar bristen på åsiktsöverensstämmelse. När politikerna driver en fråga mot väljarnas uppfattningar kan de i själva verket vara omedvetna om detta. När de förlorat kan de däremot i efterhand bli klokare och acceptera väljarnas syn (1996a). När processen fungerar på detta sätt kan man inte hävda att demokratin fungerar tillfredsställande. 104 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU Människor som bodde i olika kommuner hade inom sin kommun en hel del gemensamma åsikter om den kommunala verksamheten. Det kunde beläggas i kommunstudien . Bara genom att utgå från de svarandes syn på service kunde man med ganska god säkerhet placera in både väljare och politiker i sin hemkommun. Åsiktsmönstren var så kommunspecifika att detta räckte för att bestämma hemkommunen (/). Det finns inget skäl att anta att åsiktskillnaderna mellan kommunerna skulle ha minskat . )LJXU Antal övriga partier Källa: Valstatistiken. Uppgifter om Övriga partier i varje kommun. Förutom lokalavdelningar av rikspartierna finns lokala partier. Antalet sådana partier var relativt stabilt , men tillväxer sedan markant . Vad vi ser här är mer exakt uttryckt övriga partier, det vill säga partier förutom sådana som är representerade i . En del av dem har rikspolitiska ambitioner även om de bara fått representanter invalda i enskilda kommuner. Flertalet av dessa är utpräglat lokala. fick dessa övriga partier av mandaten i samtliga fullmäktigeförsamlingar. Andelen har i de följande tre valen kontinuerligt ökat och fördubblades till val. I valet sker en ytterligare i det närmaste 50-procentig ökning och av väljarna röstar på övriga partier i detta val. 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 105 $OOPlQW LQWUHVVH I|U SROLWLN RFK YDOGHOWDJDQGH Intresset för politik i allmänhet, med vilket i första hand avses nationell politik, har ökat markant under vår undersökningsperiod. Ökningen är inte stor men det är värt att notera att den inträffat som misstron mot politiker ökat och som partierna får allt svårare att rekrytera medlemmar. Det skall noteras att det mellan våra mätningar 1979 och 1991, med ett minimum 1988, inträffade en temporär men kraftig nedgång i det allmänna intresset för politik (/1993). )LJXU Intresse för politik $QGHO P\FNHW JDQVND Intresset har ökat både bland män och kvinnor, i alla åldersgrupper och både i stora och små kommuner. Ett undantag finns dock om man ser till utbildningsnivån. Det är framför allt i gruppen med enbart obligatorisk utbildning som intresset ökat. Det är oförändrat bland dem som har medelhög eller hög utbildningsnivå. Det allmänna intresset för politik ökar alltså. Hur ser då intresset ut för den kommunala nivån? Det visar sig att intresset för kommunalpolitik ökar . Det faller för att åter visa en ökande tendens . Trenden är tämligen genomgående. I figuren särredovisas grupper med olika utbildningsnivå, men mönstret ser likadant ut i alla grupper. Man kan dock finna att intresset för kommunalpolitik är större i mindre kommuner. 1 Analyserna bygger fortsättningsvis på kommunundersökningarna 1979, 1991 och 1998. Den minsta av dessa (1979) omfattar 2699 svarande och samtliga tre bygger på intervjuer (1991 och 1998 i form av brevenkäter) med ett slumpmässigt urval av väljare i var och en av ett urval av svenska kommuner representativt för kommunerna utanför storstäderna. I de två senare studierna ingår dessutom som exempel på storstad. 106 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU )LJXU Andel mycket intresserade av att läsa om kommunalpolitik - utbildningsnivå Är då väljarna också intresserade av kommunalvalet? var hälften av väljarna lika intresserade av det kommunala som av det nationella valet. Av dessa var ungefär en väljare på tio dessutom mer intresserad av det kommunala valet. Tre decennier senare, vid valet , är tre fjärdedelar lika eller mer intresserade av det kommunala valet. Det är andelen lika intresserade som ökar. Andelen som är mer intresserade av den kommunala nivån förblir oförändrad. Det finns alltså ett stort och bestående intresse för kommunala val bland svenska väljare. Detta intresse är särskilt tydligt i grupper som ofta är svagt företrädda i politiken såsom kvinnor, lågutbildade och äldre. Det har också skett en viss utjämning vad gäller intresse för den kommunala nivån på så sätt att kvinnor numera är lika mycket (eller mer) intresserade som män är och de som har enbart obligatorisk utbildning är lika mycket eller mer intresserade som de är som har högre utbildningsnivå. Intresset för och delvis också kunskapen om kommunalpolitik är dessutom större i mindre kommuner. Det har däremot inte skett någon motsvarande utjämning vad beträffar intresset för politik allmänt. Kommunalpolitiken har blivit allt mer central för de grupper som vi emellanåt betecknar som politiskt svaga. 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 107 7DEHOO Intresse för kommunalval jämfört med intresse för riksdags- val. Andel som är lika intresserade av kommunalval som av riksdagsval eller som är mer intresserade av kommunalval Kommentar: Andelen som är PHU intresserade av kommunalval än av riksdagsval varierar mellan 1966, mellan 1991 och mellan 1998. Framför allt mot slutet av perioden är denna andel större bland kvinnor, bland äldre och bland personer med lägre utbildningsnivå. Valdeltagandet i de kommunala valen sjunker under de senare valen på samma sätt som i riksdagsvalen. Minskningen är aningen mer markerad i de kommunala valen. När man ser bakåt i tiden kan man konstatera att innan den gemensamma valdagens införande så var det i allmänhet större skillnad i valdeltagande mellan riks- och kommunalvalen. Med den gemensamma valdagen hamnade de båda valen på samma nivå. I och med att invandrare får rösträtt 1976 så leder detta till en minskning av det kommunala valdeltagandet. Denna minskning är dock helt hänförlig till gruppen invandrare. Även svenska medborgare röstar något mindre i kommunala val än i riksdagsval, men det sker ingen systematisk förändring. Skillnaden varierar omkring en procentenhet. (Jfr diskussion i kapitel 4.) 108 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU Källa: Valstatistik SCB Väljarna bestämmer sig också allt närmare själva valdagen för hur de skall rösta. Själva valkampanjen blir dessutom allt mer väsentlig. 2 (/1995). kan vi se andra utvecklingstendenser som har anknytning till intresse i olika former. Andelen som uppger sig vara övertygade anhängare av ett visst parti minskar på samma gång som det allmänna intresset för politik ökar. En generellt sett allt högre utbildningsnivå underlättar för medborgarna att skaffa sig behövlig information. Ett sådant bättre informationsunderlag ökar möjligheterna både för åsiktsröstning och för partibyte. tur ger förutsättningar för en ökad röstdelning, olika partival i riksdags- och kommunalvalet. För att partierna skall fungera som kommunala partier måste medborgarna kunna se vad de står för och ha en åsikt om den politik partierna lokalt driver. Vi frågade: 2P 'X VHU WLOO GHW SDUWL VRP 'X lU DQKlQJDUH DY HOOHU VRP DQQDUV VWnU 'LJ QlUPDVW YDG DQVHU 'X Gn RP GHQ SROLWLN VRP SDUWLHW XQGHU GH VHQDVWH I\UD nUHQ I|UW L NRPPXQHQ" Fyra av fem svarande uttryckte en åsikt som svar på denna fråga. Kraven på en åsikt var inte särskilt höga. Åsikten kunde ibland bestå av det till litet förpliktande uttrycket Varken bra eller dålig. Män har åsikter i något högre grad än kvinnor. Skillnaderna mellan yngre och äldre är dock mer centrala. Bland de yngsta har en 2 Jfr diskussion i 9DOGHOWDJDQGH L I|UlQGULQJ, SOU 1999:132. 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU 109 åsikt medan andelen med åsikt närmar sig bland de äldsta. De medborgare som enbart har obligatorisk utbildning har oftare åsikter än sådana med längre utbildning. De som bor i mindre kommuner har oftare åsikter än de som bor i större kommuner. De som är intresserade av politik har åsikter i större utsträckning än de som inte 7DEHOO Partierna – tydlighet och personernas roll. 110 5|VWGHOQLQJ ± VNLOGD YDOGDJDU Något mer än hälften av medborgarna har en klar bild av partiernas ståndpunkter i riksdagsvalet. Något mindre än hälften har en motsvarande klar bild vad gäller kommunalvalet. En likadan skillnad som beträffande intresse för politik allmänt respektive intresse för kommunalpolitik finns också här mellan män och kvinnor. Män har oftare en klar bild beträffande riksdagsvalet, medan det inte finns någon skillnad vad gäller kommunalvalet.