sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — Angeldon eller angeldonsliknande redskap ryms ej heller i det fria handredskapsfisket Det fria fisket som det fria handredskapsfisket ofta kallas har inneburit en betydande ökning av fritidsfisket. krävdes alltid tillstånd av respektive fiskerättsägare, vilket begränsade till- Någon mer omfattande utvärdering av vilka effekter som det fria fisket har inneburit för fiskbestånden, yrkesfisket och fiskevården har dock inte kommit till stånd. Det totala fiske- trycket, utslaget på hela det aktuella området är troligtvis inte av sådan omfattning att det, jämfört med andra faktorer, kan anses utgöra ett hot för bestånden eller yrkesfisket. Fisket sker dock mer eller mindre koncentrerat inom vissa områden, främst i anslutning till fritidsbebyggelse och där tillgängligheten är bäst avseende parkeringsplatser och båtsättningsramper. Det är också inom dessa områden som de största konflikterna uppkommer, i synnerhet om vattnen dessutom utnyttjas för ett näringsmässigt fiske. Eftersom många yrkesfiskares egna vatten inte räcker till för en nödvändig avkastning, måste ytterligare vatten arrenderas. Inom dessa arren- devatten kan konflikten bli extra tillspetsad, eftersom närings- idkaren betalar ett arrende för rätten att fiska medan fritidsfiskaren kan utnyttja samma vatten gratis. Det fria handredskapsfisket har alltsedan det infördes utgjort en källa till irritation för skärgårdsbefolkningen framförallt på Ost- kusten. Möjligheterna att genom upplåtelser få intäkter från sport- fisket försvann och därmed lokalt genererade medel för bl.a. fiske- vårdsinsatser och fiskeutveckling. Generellt blev motivationen för det lokala fiskevårdsarbetet minimal då man förlorade kontrollen över sina vatten. blir de negativa effekterna av frifiskereformen allt mer tyd- liga. Att ej bofasta och framförallt utländska intressenter exploa- terar och tjänar pengar på den fria sportfiskeresursen märks allt oftare, vilket ökar irritationen hos den bofasta befolkningen. Denna irritation verkar starkt hämmande för och drabbar även de seriösa entreprenörer med lokal anknytning som , bl.a. via av länsstyrelserna initierade projekt, utvecklar fiske- turismen. Trolling är ett fiskesätt som blivit allt populärare , bland annat för att det finns så många olika arter som kan hugga under detta i mångas ögon spännande fiske. Trollingbåtarna brukar vara utrustade med djupriggar, ekolod och andra specialtillbehör, men trolling kan även bedrivas med betydligt enklare utrustning. Det moderna trollingfisket fick ett markant lyft när Laxfond startade en fisketuristisk verksamhet med särskild inriktning på laxtrollingfiske. blev från början centrum för trollingfisket i . En av anledningarna till detta är naturliga förutsättningar med god tillgång på attraktiv fisk. I finns också lax, men rödingen är här en mycket efter- traktad art. Även på sydkusten har trollingfisket utvecklats snabbt. är ett exempel där det byggts upp en infrastruktur för trollingfisket med bl.a. sjösättningsramp, renseri, avfallshantering, duschar, toaletter m.m. senare hälft fick dagens systematiserade trollingfiske sitt genombrott. Alltfler sportfiskare skaffade sig egna båtar. Trollingfisket har mer allmänt etablerats längs kusterna. Tack vare modern utrustning har trollingfisket även vuxit fram i insjöar, vattenmagasin och älvar. Problematiken kring och förutsättningarna för utveckling av trollingfiske har stora likheter med vad som beskrivits under kapitlet fisketurism nedan. Eftersom fiskevatten är mycket attraktiva för sportfiske är det troligt att det kommer att ske en väsentlig ökning även av trollingfisket. Potentialen för att utveckla trollingfisket är här, liksom i övriga sportfisket, stor vilket ger möjlighet till kompletterande sysselsättning och inkomster för andra näringar såsom övernattnings- och matservice, handel m.m. Genom utveckling mot snabba och lättrörliga båtar speciellt anpassade för trollingfiske uppstår svårigheter för de fiskande att hålla reda på gränserna mellan enskilt och allmänt vatten, varför konflikter gärna uppstår mellan fiskevattenägarna, husbehovs- fiskarna och trollingfiskarna. Det är heller inte uppenbart för alla att trollingfiske inte ingår som en del i frifisket eller det fria handredskapsfisket. Utredningen finner det angeläget att detta görs fullständigt klart. Konflikterna kanske kan mildras något i och med att även trollingfiskare enligt utredningens förslag måste erlägga fiskevårds- avgift och om det blir klart att ett fiske där någon som näringsfång hyr ut utrustning eller organiserar trollingfiske bör stimuleras till överenskommelse med de fiskevårdsområden eller vattenägare som blir berörda. Svensk turism präglas av småskalighet och bygger i hög grad på en omfattande småföretagsamhet. Detta gäller inte minst den stora del av turism- och fritidssektorn som är uppbyggd kring sportfisket. Genom att har stora tillgångar på fiskevatten i naturliga miljöer, såväl i inlandet som längs våra kuster, finns goda förutsätt- ningar för en utveckling av småskalig, naturnära näringsverksamhet baserad på fiske. fiskevatten är mycket attraktiva för sportfiske. I vissa områden erbjuds här ett sportfiske som enligt expertisen är av världsklass. Potentialen att utveckla näringsgrenen fisketurism och därmed skapa både indirekta och direkta arbetstillfällen i bl.a. gles- bygden är därför mycket stor. En ny företagsform har börjat utvecklas inom svensk turism , där målgruppen är de som vill ha ett bra fiske med god service. Ett flertal entreprenörer har intresserat sig för att driva fisketurismverksamhet i bl.a. skärgårdsområdet. Vissa är bosatta i skärgården och tar emot gäster på eget vatten. Flertalet har dock ingen fast anknytning till skärgården utan ordnar med övernatt- ningar på fastlandet. Fisket sker oftast från mindre, öppna uthyr- ningsbåtar men även specialbyggda båtar förekommer. De fiske- turister som kommer till skärgården genom dessa företags försorg, fiskar med stöd av det fria handredskapsfisket. Undantagsvis före- kommer överenskommelser mellan entreprenörer och fiskevatten- ägare. Utländska medborgare får enligt fiskelagen fiska med hand- redskap, på samma sätt som svenska medborgare. Detta har inne- burit att entreprenörer, såväl svenska som utländska, även kan organisera resor för såväl svenska som utländska besökare utan att ersättning betalas till fiskerättsägarna eller för utnyttjandet av själva fiskeresursen. Det inhemska sportfisket är en miljardindustri. Totalt har spenderats i samband med fritidsfiske . Till detta kommer de turisminkomster på i storleksord- ningen som erhålls i samband med utländska besök som helt eller delvis är inriktade på fiske. Sportfisket tenderar att bli mer spritt över året än kanske någon annan rekreationsaktivitet. Säsongen är förhållandevis lång och bidrar väsentligt till säsongsutjämning inom turistnäringen. Sport- fisket är därför en möjlig källa till kompletterande sysselsättning och inkomster i glesbygd. Enligt utredningens antagande kan ett i större utsträckning lokalt förankrat entreprenörskap skapa nya sysselsättningstillfällen i landsbygd och skärgård, vilket i sin tur ökar möjligheterna för varaktig bosättning i dessa områden. Såväl i som i utlandet finns ett etablerat och omfattande intresse för fiske. Enligt en utredningen genomförd av Turistdele- gationen och (1999) uppskattas det totala antalet fiskeresor från utlandet från sju marknader i (, , , , , och ) till ca 800 000. Det totala antalet utlandsresor från alla länder för att fiska är uppskattningsvis mellan en och två miljoner. I en intervjuundersökning som genomfördes av dåvarande Styrelsen för Sverigebilden framkom bl.a. att av alla tyska turister som besökte hade fiske som huvudsakligt skäl för resan. För besökare från var mot- svarande siffra och för danska turister . Det viktigaste transportmedlet för dessa turister var bil/husbil eller husvagn och viktigaste boendeformer var hyrda stugor eller camping. Värt att notera är att camping utanför campingplatser för denna kategori besökare var större än boende på campingplats. De mest frekventerade områdena i var , Väst- och södra . Ur turistisk synpunkt har ett antal fördelar. Fördelar relativt andra länder är främst vår relativt orörda natur, den låga folktätheten och tillgången till sjöar, vattendrag och kustområden. Även i fråga om tillgången på fisk och fiskemöjligheter lämpade för sportfiske kan sägas att har en fördel vilket talar för att en utveckling av svenskt sportfiske för utländska turister skulle kunna bli framgångsrik. 4.8Förutsättningar för utveckling av sportfisketurismen Samordningen i fiskevårdsområden erbjuder, i internationellt per- spektiv, ett unikt samarbete mellan privata vattenägare som öppnar sina vatten för allmänhet och turism. Detta är en viktig förutsätt- ning för den vidare utvecklingen av sportfisketurismen. finns vissa problem. Såväl fiskerättsägare som orts- befolkning kan ha svårt att acceptera ett intrång i urgammal rätt och tradition som det kan finnas olika uppfattningar om hur vattnet skall nyttjas på bästa sätt. I undersökningen Fiske 2000 skulle de svarande ange de tre viktigaste motiven till varför man fiskar. De motiv som, enligt undersökningen, var viktigast var naturupplevelsen, avkopplingen från vardagen, möjligheten att själv fånga fisk och samvaron med familj och vänner. Alternativen naturupplevelse och avkoppling från vardagen hade högsta prioritet även undersökning. Bättre miljö i och kring fiskevattnet framhålls i en annan enkätfråga som det önskemål som är mest angeläget att uppfylla för att fritidsfisket skall öka. Av undersökningen kan konstateras att skötseln och vård av närmiljön och fiskevattnet sannolikt spelar en avgörande roll för hur utvecklingen av fisketurismen blir i fram- tiden. och () har genomfört studier rörande fritidsfiskets omfattning, utövande och ekono- miska värde . Undersökningarna genom- fördes som postenkätundersökningar och med så likartad upplägg- ning som möjligt. Undersökningen hade ett urval på 7 000 personer i åldern 16–. Urvalet var stratifierat efter en kombination av kön, ålder, åldersklass och geografisk region. Till fritidsfisket räknas allt fiske som inte bedrivs yrkesmässigt d.v.s. sport- och husbehovsfisket. I utredningen 2000 fram- kom att ca 3,4 miljoner svenskar var intresserade av fritidsfiske. Antal personer som är intresserade av fritidsfiske har ökat mellan undersökningarna 1990 och 1995. 1990 var intresset . Intresset för fiske var klart större bland männen () än bland kvinnorna (). ansåg att fritidsfiske var den viktigaste eller en av de viktigaste fritidsaktiviteterna, i jämförelse med andra fritidsaktiviteter. Skattningen för kvinnor och män skiljde sig signifikant där av kvinnorna ansåg fiske vara den viktigaste eller en av de viktigaste fritidsaktiviteterna medan av männen hade denna uppfattning. Samma mönster konstaterades i 1990 och undersökningar. genomfördes en undersökning som kallades Svenskar- nas fiskevanor. I denna skattades antalet fiskedagar till 25 miljo- ner. undersökning hade antalet fiskedagar ökat och skattades då till 26 miljoner dagar. Ökningen fortsatte undersökning till 31 miljoner fiskedagar. I den senaste undersök- ningen Fiske 2000 skattas antal fiskedagar i till 35 miljo- ner dagar och antal fiskedagar utomlands till 1,7 miljoner dagar. Antal personer som fiskat skattas till 2,3 miljoner personer. Flest fiskedagar redovisas för spinnfiske och mete med ca 16 miljoner dagar vardera. För dem som angett att de fiskat var medeltalet fiskdagar 16. Kvinnorna har i medeltal Fritidsfiskets utveckling SOU 2001:82 fiskat medan männen fiskat i . När det gäller skattningen för dem som fiskat i utlandet fiskade kvinnorna i medeltal och männen (ej statistiskt säkerställd upp- gift). Andelen personer som fiskat minskar med ökande ålder. Det är alltså vanligast att yngre personer har fiskat. Totalt (16–) har fiskat på sin fritid. I den lägsta åldersgruppen, 16–var motsvarande siffra . I åldersgruppen 65–hade fiskat. Den totala fångsten uppskattas i undersökningen till ca (se tabell nedan) varav ca fångades i havet och ca i inlandet. I genomsnitt fångade sportfiskaren , husbehovsfiskaren och generalisten (fiskar med en kombination av olika redskap) per person . Den största artgruppen är rovfisk med en fångst av ca . Den faktor som har störst betydelse för att den tillfrågade skall kunna fiska oftare är möjligheten att få mer tid över, vilket har angivit. Andra viktiga faktorer är bättre fångstmöj- ligheter, sällskap att fiska med samt bättre kunskaper om fiske. matfisk i eget eller Rovfisk (gädda, gös, abborre) Torsk och annan torskfisk Lax och annan laxfisk Musslor, snäckor o andra skaldjur Källa: och . Sportfiske är en viktig del av den svenska turistnäringen. Totalt uppskattas att spenderats i samband med fri- tidsfiske . De största utgiftsposterna uppskattas till till fiskeutrustning, för resor till och från fiskeplatsen, för båtkostnader samt ca för mat och logi. Sportfisket tenderar att mer än andra rekreationsaktiviteter spridas över året och över landet. Det kan därför vara en viktig källa till kompletterande sysselsättning och inkomst i glesbygder förutsatt att större delar av den ekonomiska omsättningen verkligen kan styras dit. Drygt hälften eller 1 189 000 personer fiskar i sällskap med den egna familjen. Av dessa är 584 000 kvinnor och 605 000 män. Procentuellt innebär detta att av kvinnorna och 39 pro- cent av männen fiskar i sällskap med egna familjen. Män fiskar ensamma i större utsträckning än kvinnorna. Andelen som fiskar ensam är större i åldersgrupperna än i ålders- grupperna 16–24 respektive 25–44. Regionalt är det populärast att fiska i sällskap med egna familjen för dem som är bosatta i Norr- lands inland. Antalet fiskedagar i samband med närfiske (fiske som inte kräver mer än 30 minuters resa från hemmet eller fritidshuset) skattades i utredningen till 17,6 miljoner dagar i närheten av hemmet, varav 13,6 miljoner dagar för män och 3,9 miljoner dagar för kvinnor. Antalet fiskedagar i närheten av fritidshus skattades till 10,6 miljoner dagar. Motsvarande fördelning på kön gav 7,5 miljoner dagar för män och 3,2 miljoner dagar för kvinnor. Det vanligaste sättet att ta sig till närfiske var enligt utredningen med bil. Detta alternativ har av de svarande angett. Där- efter var till fots det vanligaste alternativet, . Andelen bilåkare var högst för dem som bor i och inland men även andelen som gick till fots var hög för dessa områden. Lägsta andelen bilåkare fanns bland husbehovsfiskarna. Cykel, moped och motorcykel var vanligast i den yngsta ålders- gruppen, 16–. använde allmänna kommuni- kationer i samband med närfiske. Turistfiske definieras i undersökningen som det fiske som kräver att man är borta från hemmet/fritidshuset minst . Totalt redovisades 7,3 miljoner turistfiskedagar. Det mesta turistfisket förekommer i området sjöar och tjärnar i övriga lan- det med 2,3 miljoner dagar. Därefter kommer turistfiske i fjäll- Fritidsfiskets utveckling SOU 2001:82 regionen som skattas till 1,4 miljoner dagar medan fiske i utlandet uppgick till 1,1 miljoner dagar. Drygt hälften av dem som svarade i undersökningen tycker att fångstmöjligheterna är den viktigaste kvalitetsaspekten på ett fiske- vatten. Därefter kommer vattenkvaliteten, närmiljön, tillgänglig- heten samt möjligheten att få vara ostörd. Fångstmöjligheterna är betydligt viktigare för män än för kvinnor samt för personer i de lägre åldrarna. Kravet på ostördhet är störst i lägsta åldersgruppen. Andelen sjunker för övriga åldersgrupper. ansåg att allmän service och fiskeservice är viktiga kvalitetsaspekter för ett fiskevatten. Av dem som svarat på enkäten redovisade 249 000 personer eller att de är medlemmar i någon organisation med fiske- anknytning och 1,1 miljoner personer eller att de är medlemmar i någon organisation med naturanknytning. Det är vanligare bland män än bland kvinnor att vara medlem i någon av dessa organisationer. undersökning skattades antalet medlemmar i organi- sationer med fiskeanknytning till 246 000 personer. Antalet med- lemmar i organisationer med naturanknytning skattades till 1,3 miljoner personer undersökning. Totalt har, enligt undersökningen, 98 000 personer eller 2 pro- cent deltagit aktivt i fiskevårdsarbete varav 87 000 män och 11 000 kvinnor. Antal dagar med fiskevårdsarbete skattades vilket motsvarar per person. Totalt beräknas 680 000 personer äga markområde som det hör fiskevatten eller fiskerätt till. 6 Finansiering av fiskevården Med fiskevård avses i denna utredning åtgärder som syftar till att öka eller bibehålla fiskets avkastning och kvalitet, upprätthålla bästa möjliga avkastning eller motverka skador på fiskbeståndet. Fiskevårdens syfte är alltså att skapa eller bevara en långsiktigt hög avkastning i fisket. Fiskevården är en del av den allmänna miljö- vården och naturresurshushållningen. Det av fastslagna miljömålet på fiskets område är att fisk och skaldjur och deras näringsorganismer skall bevaras i livskraftiga, naturligt reprodu- cerande bestånd. I detta inkluderas bl.a. att slå vakt om alla fiskarter och deras livsmiljöer i landet, dvs. bevara den biologiska mångfalden. Det är väsentligt att bevara den betydande artvariationen i landet för att möjliggöra ett långsiktigt uthålligt utnyttjande av naturresursen. Så har t.ex. varje laxälv sin egen urskiljbara laxpopulation. Det är av grundläggande betydelse att värna fiskens livsmiljö. Genom att t.ex. motverka spridning av miljögifter, övergödning och försurning främjas denna miljö. Det finns flera exempel på miljöåtgärder som har en allmän betydelse för fiskevården såsom att värna om värdefulla naturmiljöer och biologisk mångfald genom reservatsbildning, naturvårdshänsyn och fysisk planering. Biotopvården är inriktad på speciella lokala miljöer av särskild betydelse för fiskfaunan och är främst inriktad på att för- bättra förutsättningarna för naturlig fortplantning av t.ex. lax och öring. Det kan gälla återskapande av vandringsvägar med hjälp av laxtrappor eller lämpliga lek- och uppväxtplatser med hjälp av utläggning av grus och sten. Ett annat exempel är vegetations- röjning av grundområden i syfte att gynna fortplantning av gös och gädda. Dessa åtgärder är av stor strategisk betydelse för fiskevården genom att de i betydande utsträckning riktas in på de faktorer som bestämmer fiskbeståndens storlek och ger bestående Utsättning av fisk har fått minskad betydelse i fiskevården jämfört med biotopvården. Fiskutsättning är efter kalkning av sjöar och vattendrag, fortfarande den del av fiskevården som det satsas mest resurser på. Utsättningar är dock fortfarande av avgörande betydelse för förekomsten av vissa arter som lax och ål. Kalkningen av försurade vatten, som pågått i statens regi, är en miljövårdsåtgärd av betydelse också för fiskevården. Syftet med åtgärden, som inte är oomstridd, är att återställa eller bevara det kemiska och biologiska tillståndet i sjöar och vattendrag. Resurskartering och insamling av underlag för beståndsupp- skattning, fångststatistik och långsiktig planering har försummats. För en effektiv och långsiktig fiskevård krävs bättre kunskaper om fiskbestånden samt fiskets omfattning och effekter. Kunskaperna om fiskfaunan i är begränsad. hade 222 arter påträffats i svenska vatten. Enligt Artfakta, hotade och sällsynta ryggradsdjur är antalet fiskarter och rundmunnar som reproducerar sig i svenska vatten ca 150 st. Av dessa är 53 sötvattenarter. Till detta kommer ett antal som inte reprod- ucerar sig, men förekommer regelbundet som larver eller vuxna, exempelvis ål. Som grund för en långsiktig fiskevård behövs bättre kunskap om de viktigaste arternas förekomst och om förutsättningarna för deras långsiktiga fortlevnad. Användningen av anslaget 43:11 Fiskevård regleras med stöd av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården. Enligt förord- ningen får statsbidrag lämnas till åtgärder som främjar fisket, främst i vatten där fisket är fritt för allmänheten. Bidrag får lämnas till kostnader för bildande eller ombildande av fiskevårdsområden, fisketillsyn, utsättning av fisk och insatser för att bevara hotade fiskarter och stammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. För är anslaget med följande fördelning: SOU 2001:82 Finansiering av fiskevården Länsvisa fiskevårdsinsatser, fisketillsyn Förrättningskostnader för bildande av fiske- Särskilda fiskevårdsinsatser, samverkansprojekt med universitet, högskolor och organisationer Aktionsplan för Östersjölaxens bevarande och insatser för Västkustlaxen inkl. fettfenklippning Fiskeavgiftsmedel är avgifter som är utdömda av miljödomstolen (tidigare ) som kompensation för skada på fisket i samband med exploatering av olika vattenområden. Det finns totalt ca tillgängliga (ca 1 000 domar) som kan användas till fiskevård i specifika områden. Medlen används främst för biotopvårdande åtgärder och utsättningar, till ungefär lika delar. Möjligheterna att utföra biotopvård i större utsträckning är begränsade. Dels är villkoren i vattendomar snäva och beaktar inte behovet av sådana åtgärder, dels saknas ofta medel för de vattenområden där behoven är störst. Detta innebär att fiskeavgiftsmedel endast till mindre del kan räknas som en resurs för allmän fiskevård. Detsamma gäller s.k. villkorsmedel. Utöver detta finns fiskeavgiftsmedel som används för FoU-verksamhet. Vidare finns genom ett flertal regeringsbeslut i samband med bl.a. vattenkraftsutbyggnader i s.k. villkorsmedel på ca fonderade. Medlen används i större utsträck- ning till biotopåtgärder och undersökningar än vattenavgiftsmedel i övrigt. I samband med vattenkraftsutbyggnad kan också besluta att skadekompensationen skall ske i form av utsätt- ningar av fisk. De flesta kompensationsutsättningar rör lax. Dessa medel kan ej utnyttjas till allmän fiskevård utan är predestinerade till åtgärder i bestämda vattendrag. Bidrag till biologiskt återställningsarbete i kalkade vatten /86 finns ett statsbidrag till biologiskt åter- ställningsarbete i kalkade vatten. Enligt hand- bok med allmänna råd (1999:4) omfattar bidraget sådana åtgärder som kompletterar kalkningen och som syftar till att få tillbaka djurarter som tidigare funnit i det aktuella området. Att riva ut vandringshinder i vattendrag, att restaurera lekbottnar och att sätta ut fisk, flodkräfta eller flodpärlmussla är några exempel på insatser. Åtgärderna ges en bred biologisk omfattning och är en miljövårds- åtgärd av stor betydelse för fiskevården. disponeras ca för denna insats. Ett av gemenskapens viktigaste mål är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen, eller solidariteten, mellan region- erna. För att bidra till detta har olika fonder skapats för målinriktat ekonomiskt stöd till de områden som bäst behöver det. Fonderna innefattar Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), Europeiska socialfonden (ESF), Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) och Fonden för fiskets utveckling (FFU). Ursprungligen finansierades strukturåtgärder inom fiskesektorn av EUGFJ. Efter reformen av strukturfonderna 1993 upprättades dock en separat fond för fiskeriindustrin, Fonden för fiskets utveckling. EU ger regional- och strukturpolitiken fort- satt hög prioritet för och ställer sammanlagt till strukturfondernas förfogande, vilket är ca en tredjedel av EU:s totala budget. koncentreras på tre mål och fyra gemenskapsinitiativ. Mål 1 och 2 är knutna till geografiskt avgränsade områden medan mål 3 avser hela landet. Gemenskapsinitiativen begränsas till Interreg, Leader, Equal och . Inom Mål 1 områdena i finns insatsområden som kan stödja utvecklingen av fiskenäringen. Stödåtgärderna avser främst investeringar i berörda företag, startbidrag för unga producenter, förbättrad saluföring av produkter samt utbildning. Särskilda insat- ser för landsbygdens utveckling ingår också, t.ex. diversifiering av verksamheter, främjande av produktkvalitet, skydd av landsbyg-