sou · GPB385d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Särskilt besvärande uppfattade försvarsministern avsaknaden av konkreta materiella bevis, signalspaningsrapporter eller bottenavtryck. Attityden från regeringens sida uppfattade som inledningsvis avvaktande, men försvarsministern förklarade sig ställa sig bakom rapporten. En än större tveksamhet torde statsminister haft, Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar men enligt hade anfört att regeringen måste ta ett starkt intryck av att ÖB var övertygad.36 Från borgerligt håll efterlyste särskilt oppositionsledaren, mode- rata samlingspartiets ordförande , en ny kommission, framför allt för att se på hur man skulle agera såväl politiskt som militärt. Detta förslag avvisades dock från rege- ringens sida med motiveringen att en sådan knappast skulle kunna tillföra mera material än vad ÖB redan hade tagit fram.37 I samband med händelserna i Kungsholmsgattet försökte man på Belos dokumentera de indikationer, som erhölls genom att fotografera indikatorn till den bildalstrande hög- frekvenssonaren. Bilder av indikatorn togs med en småbilds- kamera. angav att ett antal sonarbilder skulle kunna bearbetas ytterligare med användning av modern bildbehandlingsteknik och att en sådan analys skulle kunna ha stor betydelse för en slutlig värdering av händelserna i . Kommissionen föreslog att analysen skulle göras av utomstående expertis och att resultaten skulle redovisas till regeringen och offentliggöras.38 Efter bemyndigande av regeringen uppdrog Försvarsdeparte- mentet åt professor vid att göra en förstudie i syfte att utröna möjligheterna till en fortsatt och djupare analys av bildmaterialet. Förstudien resulterade i en bedömning att det med en mera ingående analys skulle finnas en god möjlighet att testa en hypotes om existensen av ett objekt som rör sig över bottnen. Detta skulle vara en mycket stark indikation på förekomsten av undervattens- farkost.39 Regeringen uppdrog åt professor att genomföra en analys. I det fortsatta arbetet visade det sig emeller- Se även ÖB:s sammanfattande rapport över Karls- krona-incidenten . ÖB rapport över ubåtsskyddsverksamheten i Karlskronaområdet , . 37Ulf Adelsohn, Partiledare 1981 1986 (Gedins Förlag, , 1987), s. 225 (). 38SOU 1995:135, s.10 och s. 234. 39Protokoll från Försvarsdepartementet, Uppdrag att genomföra en förstudie av bildmate- rial m.m. från en sonarbild, daterad ; samt Skrivelse från , Rapport över förstudie av bildmaterial från en sonarkontakt, . Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar tid att det inte gick att restaurera bildmaterialet så att man kunde använda det för en analys. Först måste konstateras att det redan under händelsernas gång fanns en rad olika teorier om vad som egentligen utspelade sig. Olika aktörer ändrade också över tiden sina bedömningar. Över- befälhavaren var först något tveksam, men blev med tiden mer säker. Mer övertygade var åtminstone inledningsvis de lokala mili- tära myndigheterna, samt i viss mån Försvarsstaben och analys- gruppen. I takt med att inga konkreta resultat uppnåddes ökade tvivlen. Militärbefälhavaren försökte avbryta opera- tionen, men varje gång erhölls nya indikationer, vilka man inte ansåg sig kunna ignorera. Inte minst massmedia medverkade till att underblåsa uppfattningen att det alltjämt pågick undervattensverk- samhet innanför öbarriären. Att operationen blev så långvarig berodde också på inställningen att en eventuell instängd ubåt skulle tvingas ge upp på grund av bristande uthållighet. Denna förmodan delades uppenbarligen inte bara av militärledningen, utan också av den politiska ledningen. Enligt sade statsministern att han inte kunde se någon annan lösning än att fortsätta på sätt som pågick, men han underströk också att det var en militär operation. Bedömningarna av vad som skedde baserades i mycket på vad den från tillresta kommit fram till. efter dess ankomst beslutades att gruppen skulle underställas örlogsbaschefen. hade den varit under- ställd Chefen för marinen, vilket lokala chefer var kritiska emot. Vissa har också i efterhand sagt att de tyckte det kom för mycket folk från . Den lokala analyskapaciteten av band m.m. var emellertid begränsad. Lokalt kunde man göra en första audiell analys av inspelade band, men för mer utförlig efteranalys måste dessa sändas till , vilket begränsade möjligheterna att snabbt få en kvalificerad bedömning. Den förmodade undervattensverksamhetens karaktär var av den arten att snabba vapeninsatser måste göras, vilket ofta skedde på förhållandevis lösa grunder, något som också oroade ÖB. 40 Regeringsbeslut 13, , ställt till rörande, Fortsatt utredning av sonarbilder . Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar insatserna omfattade ett brett spektrum: ett par dussin sjunk- bomber och ett par dussin chockladdningar, en mina och inte mindre än 63 handgranater och ett femtontal insatser med hand- eldvapen, allt under en tidsrymd av . Chockladdningar var större sprängladdningar som kunde läggas ut och användas ungefär på samma sätt som minor, alternativt vräkas överbord från helikoptrar och fartyg. En fördel med dessa var, i vart fall ur de lokala chefernas synvinkel, att de kunde sättas in utan att omfattas av gällande restriktioner i fråga om mineld. Många av vapeninsatserna från landförband gjordes troligen på relativt lösa grunder. De observationsposteringar, som upprättades inom hela skärgårdsområdet, bemannades med soldater vilka inte var utbildade för att kunna spana efter tecken på främmande ubåts- eller undervattensverksamhet. Det var säkert ingen brist på vilja att lösa ställda uppgifter, men att under det mörker, som råder rätt bedöma och identifiera alla skuggor på land, är svårt. Informationen att den motståndare, som man var satt att söka fånga, troligtvis var elitsoldater från specialförband, skapade säkerligen dessutom en viss rädsla hos soldaterna. Dessa var dessutom i allmänhet knappast vana att rätt värdera sådana naturfenomen, som förekommer i våra skärgårdar och det är lätt att fantasin tar överhanden. Dessa förhållanden torde vara huvud- orsaken till de många vapeninsatser som, sett i efterhand, förefaller omotiverade. Order om restriktivitet med insatser av nämnda typ kom först i operationens slutskede. Insatserna av sjunkbomber skedde främst under . Vid det första tillfället fälldes 14 och senare 8 sjunk- bomber. Detta tyder på att man tagit till sig kritiken efter både Hårsfjärden- och Sundsvalls-incidenterna om att sjunkbomber måste sättas in i viss kvantitet för att överhuvudtaget ha utsikter till verkan. Likväl påpekade militärbefälhavaren i sin bedömning att sjunkbombsfällning måste göras i rote för att någorlunda träff- säkerhet ska uppnås. I detta sammanhang kan det ha sitt intresse att notera att före- trädare för i samtal med chefen för mentets politiska avdelning, som besökte , frågat varför man på svensk sida inte satte in större vapenmakt mot det man trodde var ubåtar. Sovjetledaren bad också den finske presidenten Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar framföra ett budskap till statsminister av liknande innebörd: bomba på bara!41 och andra civila myndigheter liksom lokal- befolkningen gav den militära verksamheten allt erforderligt stöd, trots att den bofasta befolkningen på öarna utsattes för i vissa fall betydande påfrestningar. I ivern att söka fånga en i Karlskrona- bassängen förmodad innestängd ubåt eller miniubåt och dess besättning, gjordes i flera fall onödigt bryska ingripanden gentemot ortsbefolkningen. Inte minst gällde detta de militära enheter som var satta att biträda polisen i kontrollerna av vägtrafik m.m. Sammanfattningsvis måste dock konstateras att samverkan mellan , den lokala polisen och de regionala militära myndigheterna fungerade väl. Regeringens avvaktande och något skeptiska inställning till vad som pågick torde åtminstone delvis ha sin grund i en motsvarande skepsis också bland medias representanter.42 Här var nu situationen en helt annan än under exempelvis Hårsfjärden-incidenten. I var det främst de lokala media, som visade ett stort intresse och underblåste spekulationerna. På andra håll i media, ställdes krav på bevis för att det verkligen var främmande ubåtar och dykare, som militären jagade. Detta ledde bl.a. till att inrikt- ningen av ubåtsjaktsverksamheten i och därefter i allt högre grad blev att söka finna bevis för främmande undervattens- verksamhet. Detta lyckades aldrig i och det kan möjligen ha sitt intresse att här notera att de båda lokala cheferna, för Örlogsbasen respektive för kustartilleriförsvaret, i samtal vid utredningens besök i sagt sig inte vara säkra på att det överhuvudtaget var fråga om någon ubåt innanför öbarriären. En ökande förtroendeklyfta i ubåtsfrågan och frågan om kränk- ningarnas karaktär och substans mellan å ena sidan Försvarsmakten och å andra sidan allmänhet, press och politiker började bli alltmer synlig. Denna förtroendeklyfta hade sitt ursprung i den resultatlösa upplösningen av , men blev efter fullt ut- vecklad. De ökade kraven på redovisning av bevis ledde till att 41Mauno Koivisto, Witness to History- the memoirs of , President of 1982 1994 (, , 1997), s. 31. 42Se t.ex. beskrivning av 2-incidenten, Mitt i stormen (2000), s. Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar Försvarsmakten slog in på en alltmer restriktiv informations- politik, präglad av en strävan att hålla igen mängden information om pågående verksamhet, och inte dra upp förväntningar, som sedan visade sig vara svåra att infria. Detta synsätt kom att prägla redovisningen av kränkningar och framåt. ansåg Överbefälhavaren det klarlagt att undervattens- verksamhet förekommit i Karlskronaområdet – mars. Vid den s.k. 2-incidenten noterades ett stort antal indikationer, och det bedömdes att såväl större som mindre ubåtar, liksom dykarfarkoster och dykare förekommit i sammanhanget. Under andra och tredje kvartalen ansåg ÖB att främmande undervattensverksamhet med betydande säkerhet förekommit i och Östergötlands skärgårdar, och att sådan verksam- het också kunde ha förekommit i Karlskrona- området. bedömde man att undervattens- verksamhet troligen förekommit, med samma tyngdpunkt som tidigare under året.43 1985 var antalet rapporter om misstänkt undervattens- verksamhet få. Några rapporter förekom från . Rapporter från registrerades även under de två följande kvartalen. Överbefälhavaren bedömde att undervattensverksamhet kunde ha förekommit där , och med mycket stor sannolikhet också , bl.a. i , där man också tog ett foto av ett misstänkt föremål. kunde sådan verksamhet också ha förekommit i , samt med mycket stor sannolikhet i övre Norrlands kustområde. Enligt ÖB bedömdes att sådan verksamhet med stor sannolikhet förekommit under tredje och fjärde kvartalen i , samt kunde förekommit i Sundsvallsområdet under fjärde kvartalet.44 Även 1986 kom ett antal rapporter från , och ÖB bedömde att undervattensverksamhet kunde ha förekommit. kom också rapporter från och från . kom ett stort antal rapporter, från alla militärområden, men tyngdpunkten 43SOU 1995:135, s. Se även Försvarsstabens Informationsavdelning: Incidenter m.m. under 2 och 3 kvartalet 1984, ; Incidenter samt kort- fattad sammanställning av inträffade incidenter för hela 1984, . Se även orienteringar från Försvarsstabens Informationsavdelning: Incidenter m.m. , ; Incidenter m.m. , ; Incidenter m.m. , ; och Incidenter samt kortfattad sammanställning för hela 1985, . Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar låg på de norrländska kustavsnitten. Överbefälhavaren bedömde att främmande undervattensverksamhet hade bedrivits inom flera områden . var antalet rapporter få, och ÖB bedömde att det inte med säkerhet kunde hävdas att främmande undervattensverksamhet förekommit.45 var rapporterna också få, och inga indikationer föranledde bedömningen att undervattensverksamhet ägt rum. För andra och tredje kvartalet bedömde emellertid ÖB att främmande undervattensverksamhet förekommit eller varit sanno- lik vid ett flertal tillfällen. Verksamheten ansågs ha berört såväl (Törefjärden) och Sundsvallsområdet som , Bråvikenområdet och . bedömde ÖB att undervattensverksamhet bedrivits i , och sannolikt även på västkusten.46 Se även orienteringar från Fst/Info: Incidenter m.m. , ; Incidenter m.m. , ; Incidenter m.m. , ; Incidenter m.m. , 1986- 10-20; Incidenter m.m. och sammanfattning för året, . Se även Fst/Info, Incidenter m.m. , . Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar 5.6Töre-incidenten (juni – ) erhölls i Töre-om- rådet47 ett femtiotal observationer, vilket ledde till att militärbefäl- havaren i Övre militärområde då genomförde en ubåts- skyddsoperation. Denna första Töre-incident blev resultatlös. Enligt militärbefälhavarens beredskapsplan hade, mot bakgrund av erfarenheterna från incidenten , beredskapsplutonerna vid militärområdets förband givits särskilt utbildning för incident- ingripanden i samband med misstänkt främmande undervattens- verksamhet. Tekniska resurser för indikation av eventuell främmande under- vattensverksamhet var emellertid blygsamma. Militärbefälhavarens plan för övervakning av med dess grunda skärgårdar, som på flera platser sträcker sig långt in från havet, var således i allt väsentligt baserad på små grupper av armésoldater, vilka bedrev optisk spaning. En kontinuerlig övervakning av hela kuststräckan var inte möjlig, utan spaningen skulle bedrivas växel- vis inom olika områden. Härtill kom samverkande enheter ur bl.a. Polisen, och (lots- och fyrper- sonal). 47 Törefjärden är belägen i innersta del. Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar En beredskapspluton var utgångsgrupperad i Töre-området när incidenten inleddes . En värnpliktig, som till yrket var fartygsplåtslagare, observerade och fotograferade på Töre-fjärden ett föremål med skarpa kanter som bedömdes vara ett ubåtstorn. Att det kunde ha varit ett ubåtstorn bekräftades , , efter det att filmen analyserats av Försvarsstaben. Detta, tillsammans med en gjord iakttagelse av en fiskare, föranledde militärbefälhavaren att besluta om en ubåtsskyddsoperation. Olika ubåtsnät sändes från Ostkustens örlogsbas, och började utläggas . Nät som ansågs kunna vara hindrande för såväl en undervattensfarkost som för en miniubåt utlades i mindre sund på Storö- och Rånöfjärdarna. Ett indikerande nät lades ut söder om fyr. Ytterligare observationer gjordes, och gjorde militärbefälhavaren en framställan till ÖB om att få dis- ponera kustflottans ubåtsjaktstyrka. Denna framställan avslogs, men en jaktgrupp helikoptrar avdelades. kunde helikoptergruppen börja spana i området. Då ytterligare indikationer av olika slag, som oförklarliga svallvågor, oljefläckar, ekolodsutslag, motorljud, luftuppkok och sonarkontakter erhållits, gjorde militärbefälhavaren dagen därpå förnyad framställan till ÖB om att ubåtsjaktstyrkan skulle ombaseras. De spaningsresurser, utöver beredskapsplutoner från militär- områdets förband, som då disponerades var arméhelikoptrar, två bevakningsbåtar ur Kustartilleriet, varav en hade ombaserats från , båtar från polis och kustbevakning, F 21:s skjutfälts- båt, hemvärn, m.m. Ett civilt flygplan inhyrdes också liksom några hydrofonutrustade fiskebåtar. Ytterligare en ubåtsjakthelikopter tillfördes . 48 Beskrivningen av Töre-incidenten är baserad på krigsdagböcker, rapporter, utfrågnings- protokoll och interna handlingar. Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar Olika indikationer rapporterades . erhölls ubåtsindikationer i , vilket föranledde militärbefäl- havaren att ge minspärrtroppen i området, som bemannats, eld- tillstånd . Någon mineld insattes dock aldrig. Militärbefälhavarens bedömning, att främmande undervattens- verksamhet pågick i Töre-området, förändrades inte. Som svar på förnyade framställningar om kvalificerade ubåtsjaktresurser svarade ÖB, att helikopterjaktgruppen disponerades . bedömde militärbefälhavaren att främmande undervattensverksamhet pågick i såväl Töre-området, som i Norra Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar I det förstnämnda området hade dock få indikationer med substans erhållits efter . En undervattensfarkost kunde emellertid tänkas trycka i någon djup håla. , , rapporterades flera olika observationer. Sålunda rapporterades att ett ubåtstorn observerats . hade också en sonarindikation och obser- vation av periskop inrapporterats från Töre-områdets inre del. Beslut fattades att spärra av Törefjärdens inre del med ett timmer- släp som förberetts härför. Ny begäran om resursförstärkning sändes till ÖB. Även denna begäran avslogs. bedömde militärbefälhavaren att en främmande undervattensfarkost kunde vara instängd på Töre- fjärden, dvs. innanför timmerspärren vid . gjordes de första vapeninsatserna; fem handgranater kastades mot förmodade dykare, samt ytterligare två mot prickar som syntes under ytan och som åstadkommit våg- svall. En arméhelikopter fick optisk kontakt med två före- mål, som hade orsakat en vågbildning. rapporterade militärbefälhavaren ånyo, att en främmande undervattensfarkost kunde vara instängd innanför timmerbröten. Bedömningen för- ändrades inte under de kommande dygnen. utfärdade förbud för obehöriga att beträda ett angivet område. Militärbefälhavarens bedömning var att en miniubåt fanns innanför det avspärrade området och en annan enhet utanför. redovisades bedöm- ningen att en eller flera undervattensfarkoster fanns innanför timmerspärren och en två enheter utanför, samt i en konventionell ubåt. Någon miniubåt bedömdes då ej längre finnas innanför spärren. återbaserade de sista ubåtsjakthelikoptrar- na till . Dessas vistelse i Töre-området hade genom successiva ÖB-ordrar förlängts. Även den sonarbojgrupp, som spanat i området, återgick. En optisk observation av ett förmodat ubåtsperiskop inrapporterades. Dagen därpå ändrades militärbefälhavarens bedömning igen; en miniubåt kunde nu finnas innanför det avspärrade området. En annan enhet kunde finnas utanför. Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar En ny bedömning rapporterades ; gjorda observationer förstärkte militärbefälhavarens be- dömning att en främmande undervattensfarkost alltjämt kunde vara instängd innanför timmerspärren. Dagen därpå rapporterade emellertid militärbefälhavaren att genomförd undersökning av Törefjärden visat att främmande undervattensverksamhet sannolikt ej längre förekom. Avvecklingen av timmerspärren skulle därför inledas . Mitt påbörjade ingenjörsoldater avlägsnandet av timmerbrötarna. Då observerades en V-formad vattenrörelse, som bedömdes vara orsakad av en främmande under- vattensfarkost. Från en bevakningsbåt fälldes fyra sjunkbomber sedan man fått en sonarkontakt. Den senare visade sig dock ha varit ett botteneko. Två av sjunkbomberna detonerade icke, troligtvis p.g.a. för litet djup. Dagen därpå avslutades den långdragna operationen i vilken sammanlagt ca 400 man hade varit involverade. Vapeninsatser av olika slag hade gjorts vid ett tjugotal tillfällen. Analysen av det fotografi, som togs visade tydligt, att det som observerats och fotograferats var ett föremål av viss längd med skarpa kanter, definitivt inte något djur. En förväxling med befintliga skär i området kunde också uteslutas. Det fanns således viss grund för antagandet att främmande undervattensverksamhet då pågick. Från detta datum och fram till inrapporte- rades sammanlagt nära 200 observationer av misstänkt främmande undervattensverksamhet. Den helt övervägande delen av dessa var inte relaterade till ubåtsverksamhet eller var behäftade med fel och oklarheter. Det var enbart ett drygt dussin observationer som vid en noggrann efteranalys konstaterades ha någon substans. Sam- manfattningsvis kunde dock inte fastslås att främmande under- vattensverksamhet pågått, även om vissa tecken kunde tyda på detta. Töre-incidenten är ett ytterligare exempel på den s.k. vakt- posteffekten, som i korthet uppstår på följande sätt: Genom högre chefs orienteringar liksom uppgifter i media, är såväl ut- placerad militär personal som civila intalade, att undervattens- Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar verksamhet förekommer inom området. Alla spanar därför särskilt efter indikationer på att sådan verksamhet pågår. Utposterad militär personal, liksom också civila, vill då upptäcka sådana tecken. Medvetet eller omedvetet påverkas deras tolkning av gjorda observationer i den riktningen; man tror sig se det man vill se. Anmärkningsvärt är att, i likhet med incidenten i , två ubåtsattrapper påträffades, vilka förorsakade falsklarm. Militärbefälhavaren gjorde upprepade framställningar till ÖB om att kvalificerade ubåtsjaktresurser skulle tillföras militärområdet, i första hand kustflottans ubåtsjaktstyrka. Överbefälhavaren avslog dessa framställningar. Skälen härför var flera. Under vårens plane- ringsarbete i Försvarsstaben hade frågan om semesterplaneringen för kustflottans personal övervägts. Antingen kunde halva styrkan ges semester i omgångar, eller också kunde hela styrkan beviljas semester . I det senare alternativet skulle ubåtsjaktstyrkan inte vara disponibel under ca en månad, medan i det förstnämnda alternativet ubåtsjaktkapaciteten skulle vara halverad under en två- månadersperiod. Eftersom hela styrkan erfordrades för att kunna bedriva effektiv ubåtsjakt, beslutade ÖB att ge hela styrkan ledigt . Att tillmötesgå militärbefälhavarens framställan om ubåtsjaktstyrkan skulle därför ha inneburit att all fast anställd personal hade måst återkallas från semester. Det andra skälet var att ÖB bedömde det sannolikt att främ- mande ubåtsverksamhet skulle komma att äga rum också i . Indikerad främmande undervattensverksamhet i norra kunde ha som motiv att dra kvalificerade resurser från detta område.49 Överbefälhavarens beslut blev därför att enbart tilldela militärbefälhavaren ubåtsjakthelikoptrar, som snabbt skulle kunna återgrupperas, om så skulle komma att er- fordras. Med all respekt för militärbefälhavarens vilja att hävda terri- integritet och de regler och anvisningar som ges i IKFN och av ÖB, måste man ifrågasätta beslutet, att med de bristfälliga resurser som fanns disponibla, igångsätta en ubåtsskyddsoperation. Erfarenheterna från tidigare incidenter, som den i vårvintern 1984, borde manat till eftertanke. Att regla av ett vattenområde, så att en eventuell undervattensfarkost blir innestängd, kräver betydande materiella resurser, som måste vara väl förberedda så att stängningen sker snabbt. Utnyttjande av observationsposteringar bemannade med personal utan skärgårds- 49 Jfr Sundsvalls-incidenten, not 2. Politisk konfrontation och fortsatta kränkningar vana skapar förutsättning för en vaktposteffekt. Mängden av osäkra observationer skapar en utdragen operation, som är svår att avbryta. Ett alternativt beslut hade varit att med en gång konstatera att förutsättningar saknades för en framgångsrik insats, och att någon ubåtsskyddsoperation därför ej skulle inledas. Även om operationen visade exempel på vilja och uppfinnings- rikedom, blev det bestående intrycket i media ett misslyckande. Militärbefälhavarens optimistiska uttalanden om att det skulle vara möjligt att medelst timmerbrötar innestänga en undervattens- farkost i Törefjärdens inre del, slutade med att inget fanns. Det finns anledning att också här erinra om bristen på kompetent stabspersonal. officerare saknades i stort sett helt i denna del av landet. Militärbefälhavaren uppskattade kostnaden för operationen till .