sou · GPB328d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Beslutet motive- rades bl.a. av att det inte fanns ekonomiska förutsättningar för två tryckerier. Centraliseringen innebar goda förutsättningar för införandet av statlig censur. Eek, Om tryckfriheten (1942) s. 153. Den egentliga anledningen till beslutet var förmodligen att biskopen publicerade skrifter som kritiserade reformationen. Då biskopen försökte trycka sina skrifter i i stället förbjöd kungen all import av tryckta skrifter. Vegesack, Smak för frihet (1995) s. 12. skrifter, bl.a. gavs boktryckarna ensamrätten att trycka och ge ut en tryckt skrift. Dessa privilegier utgjorde grunden för det upphovsrättsliga skyddet som senare tillerkändes upp- hovsmannen och som ingick som en del i tryckfrihetslagstiftningen till 1876. fick med TF en av dåtidens mest liberala tryckfrihetslag- stiftningar som i många avseenden var långt före sin tid. Att förordningen dessutom fick grundlagskaraktär gjorde den unik i jämförelse med motsva- rande regleringar . Förordningen gav alla undersåtar i riket rätt att nyttja en fullkomlig och obehindrad frihet att uti tryck allmänt kunnigt göra allt, vad som [] uti denna vår nådiga förordning icke finnes uttryckligen förbjudet.3 (min kursivering). I förordningens rubrik och i flera paragrafer talas dock om skrif- och tryckfriheten. Flera av de principer som ligger till grund för nuvarande TF introdu- cerades TF, bl.a. principen om censurförbud – om än inte fullständigt4 – principen att ingripande mot missbruk av tryckfriheten endast får göras i efterhand, och offentlighetsprincipen. En första version av det som kallas för exklusivitetsprincipen, dvs. att förordningen exklusivt reglerade allt bruk och missbruk av tryck- friheten infördes i 5 § där det stadgades att de föreskrivna inskränkningar- na i tryckfriheten inte fick dragas eller förtydas utom sitt bokstavliga innehåll. Allt som inte klart stred mot förordningen var lovgivet att skriva och trycka.5 De i förordningen upptagna brotten var dock tämligen omfattande, t.ex. bestridande av den evangeliska läran, smädelse av , konungen, kungahuset, rådet, ämbetsmän och enskilda, lastande av eller förklenliga omdömen om rikets ständer, sådant varigenom en uppenbar last främjas eller försvaras och således med ärbarhet, en rättskaffens naturlig och kristelig sedelära, samt dess grunder icke överensstämmer. Däremot infördes inget ensamansvar för tryckfrihetsbrott. I första hand ansvarade skriftens författare, men boktryckaren kunde bli ansvarig om denne hade försummat att sätta ut författarens namn på titelbladet eller 313 § TF, Se Eek, Om tryckfriheten (1942), s. 163. texten i konstitutionella urkunder (1999), s. 160. TF innehöll inget allmänt censurförbud, men de tidigare censurstadgan- dena upphävdes och censorsämbetet avskaffades. En viss begränsad censur bibehölls dock, bl.a. skrifter som berörde religiösa frågor. Se Eek, Om tryckfrihe- ten, 1942, s. 165. 5Eek, Om tryckfriheten (1942) s. 164. inte kunde visa på vem som var författaren. Därtill infördes, som nämnts ovan, en offentlighetsprincip för vissa närmare angivna allmänna handlingar, vilket för var en unik rättslig princip och än är en i huvudsak svensk rättsprincip.6 Under regeringstid (1772–1792) avskaffades tryckfriheten successivt. En ny tryckfrihetsförordning infördes . Den var avsedd att vara en förnyelse av tryckfrihetsförordning men gjorde i realite- ten tryckfriheten helt beroende av kungens godtycke. Genom ett antal ändringar och kungörelser inskränktes tryckfriheten, i synnerhet genom ett ökat ansvar för boktryckarna, vilket ledde till en sträng självcensur bland boktryckarna. Vidare infördes en ny form av censur för teaterföreställ- ningar. Syftet var att värna om den goda smaken, språket och sederna samt att bevara aktningen för stånd och ämbeten. infördes även en särskild reglering för periodiskt utkommande publikationer. Boktryckarna gavs ensamrätt att utge sådana publikationer men detta privilegium kunde när som helst återkallas. Denna reglering lade grunden för den s.k. indragningsmakten som skapade en allvarlig inskränkning i tryckfrihetens utövande tills den avskaffades 1845. Även tiden närmast efter mordet på var tryckfriheten starkt begränsad. utfärdades en ny förordning om en allmän skriv- och tryckfrihet som dock innehöll omfattande inskränkningar. Undan för undan infördes därefter ytterligare restriktioner i utövandet av tryckfrihe- ten. 2.41810 års och tryckfrihetsförordningar Förutsättningarna för tryckfriheten förändrades drastiskt i och med stats- omvälvningarna . I den nya regeringsformen (regerings- form) intogs ett principiellt stadgande (86 §) som återgav tryckfriheten dess grundlagsstatus. Stadgandet har i redigerat skick överlevt och åter- 6 Offentlighetsprincipen som visserligen är en del av tryckfriheten behandlas inte särskilt i den fortsatta redovisningen. Dess historiska framväxt beskrivs i Hirschfeldt, tryckfrihetsförordning och offentlighetsprincipens utveckling (1998). finns i första stycket i den inledande portalparagrafen i TF 1:1, 1 st.7 Redan året därpå infördes en ny tryckfrihetsförordning enligt samma mönster som användes tryckfrihetsförordning. En uttalad tanke med den nya regleringen var att skapa en tydlig och fast begreppsbildning för att undvika godtycke i tillämpningen av förordningen.8 tryckfrihetsförordning var, bortsett från bibehållandet av den akademiska censuren och teatercensuren, relativt sett liberal men infördes en ny, mer restriktiv, tryckfrihetsförordning som en reaktion på det missbruk av tryckfriheten som de styrande ansåg hade blivit vanligt efter införandet av förordning. tryckfrihetsförordning9 introducerades den s.k. indragnings- makten som gav regeringen möjlighet att förbjuda fortsatt utgivning av en periodisk skrift som ansågs vara vådlig för allmän säkerhet eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt eller av en fortfarande smädlig egenskap. Indragningsmakten som avskaffades först användes av regeringen i flera försök att stoppa den politiska oppositionen. Tryckfrihetsförordningen hade stora redaktionella brister. Regelverket var uppdelat i endast fem paragrafer vilka i sin tur var upp- delade i åtskilliga moment. Grundlagen saknade en övergripande systema- tik och innehöll flera motsägelser. Inte blev saken bättre i och med ett otal mindre ändringar som genomfördes under de 137 åren som lagen tilläm- pades. Bestämmelserna om den s.k. litterära äganderätten (upphovsrätten) lyftes ut från tryckfrihetsförordningen , vilket innebar ett avsteg från principen att tryckfrihetsförordningen exklusivt reglerade allt som framställdes med hjälp av en tryckpress. Detta avsteg förstärktes ytterliga- re av en utveckling i praxis som innebar att vissa ekonomiska brott där den tryckta skriften användes som ett hjälpmedel ansågs inte falla under tryckfrihetsförordningen (se vidare nedan). Förslag om mer omfattande reformer av det tryckfrihetsrättsliga regelverket lades fram (åren 1829, 1869, 1871, 1872, 1887, 1912). genomför- des en rad ändringar i tryckfrihetsförordningen som innebar flera in- skränkningar av tryckfriheten, bl.a. avseende juryinstitutet, offentlighets- principen, kriminalisering av vissa falska rykten och lögnaktiga uttalan- den ägnade att framkalla fara för rikets säkerhet. Offentlighetsprincipen fick också en förändrad ställning i och med ändringar, bl.a. 7Då regeringsform ersattes av regeringsform (RF) överfördes stagandet till TF. 8Eek, Om tryckfriheten (1942) s. 181. 9Som Eek påpekar (a.a. s. 185) tillkom tryckfrihetsförordning på ett olagligt sett. Reglerna regeringsform om att grundlagsändringar måste vila till nästa riksdag iakttogs inte. Vidare stred reglerna om den s.k. indragnings- makten mot principstadgandet om tryckfriheten i 86 § regeringsform. infördes en ny besvärsordning och offentlighet för kommunala handlingar, men lyftes sekretessbestämmelserna ut från grundlagen och placerades i vanlig lag.10 Endast grunderna för inskränkningar av rätten att taga del av allmänna handlingar angavs i tryckfrihetsförordningen (numera 2 kap. 2 § TF). Ytterligare inskränkningar genomfördes under , både genom en hårdare tillämpning av gällande regler och genom lagändringar vilka innebar bl.a. en ny ansvarsordning med ökat ansvar för tryckare, en förnyelse av vissa föråldrade och ej tidigare tillämpade regler om konfis- kation11 och transportförbud för skrifter vars innehåll kunde skada förhål- landet till främmande makt.12 De nya reglerna tillämpades ofta, åtminstone under krigets första hälft, för att förhindra kritik mot Nazityskland.13 Även principstadgandet i 86:e § regeringsform ändrades på ett sätt som öppnade för en inskränkning av censurförbudet TF. En sådan inskränkning infördes också TF och innebar att i vanlig lag kunde föreskriva om förhandsgranskning av tryckta skrifter och förbud om införandet av sådana skrifter till . Öppningen i grundlagen för censurlagstiftning kom dock aldrig till användning. Därut- över innebar inskränkningen TF att regeringen kunde ges befogenhet att förbjuda utgivning av periodisk skrift. I slutet av tillsattes en utredning för en helomfattande reformering av tryckfrihetslagstiftningen. Utredningen som kallades sakkunniga lade fram ett betänkande14 som kom att ligga till grund för en proposition till riksdagen.15 Den nya, och fortfarande gällan- de, tryckfrihetsförordningen (TF) trädde i kraft efter riksdagsbeslut och 1949. Den nya förordningen innebar en väsentligt förbättrad systematik och ett mer lättillgängligt regelverk som 10Lagen 1937:249 om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar, numera ersatt av sekretesslagen 1980:100. TF 3:9 och 5:7. 12Transportförbudet innebar att konungen (regeringen) under krig, krigsfara eller utomordentliga, av krig föranledda förhållanden kunde meddela förbud mot transport av periodisk skrift med allmänna posten, , annat av staten ombesörjt trafikmedel, enskilda järnvägar samt motorfordon i linjetrafik. Se Eek, Om tryckfriheten (1942), s. 222 ff. 13Om tryckfriheten under hänvisas till Funcke, Tryckfriheten under tryck (1997). 14SOU 1947:60, Förslag till tryckfrihetsförordning. 1948:230, Förslag till tryckfrihetsförordning. inskränkningar som hade gjorts i tryckfriheten under och åren upphävdes. TF bygger dock i stor utsträckning på de grundläggande principer som har utvecklats under de 137 åren som TF var gällande och som ursprungligen kom års tryckfrihetsförordning, bl.a. den s.k. exklusivitetsprincipen (TF:s exklusi- vitet som straff- och processlag vid missbruk av tryckfriheten), censurför- bud, särskild brottskatalog och särskild rättegångsordning. sakkunniga betonade inledningsvis angående tryckfrihetens principiella innebörd att tryckfrihetens syfte har varit avgörande för dess innebörd och utsträckning. Med hänvisning till vad som uttalades av vid antagandet av RF menade de sakkun- niga att det är tryckfrihetens politiska funktion som träder i förgrunden men påpekade också att i nära samband med denna funktion står tryckfri- hetens betydelse ur en mer vidsträckt kulturell synpunkt såsom grundval för en allmän upplysning (se vidare nedan).16 Utvecklingen av det demokratiska samhället med ökat deltagande i samhällslivet av den enskilde, utbyggnad av de allmänna organen samt massmedias ökade betydelse menar de sakkunniga ytterligare har betonat tryckfrihetens betydelse för det demokratiska samhället. I ett sådant samhälle förutsätter de enskildas politiska medverkan att dessa kan fritt kan ta del av händelser och förhållanden av politisk betydelse för att därigenom kunna bilda sig en egen uppfattning. På motsvarande sätt förutsätter det demokratiska styrelseskicket att de allmänna organen får information om de enskildas förhållanden och reaktioner. De sakkunniga menar att [d]et demokratiska samhället kan i en mening sägas fungera genom det fria ordet. Tryckfriheten blir härigenom kännemärket på ett fritt samhällsskick. Kontrollen av de allmänna organens verksamhet anges vara av särskild betydelse. Den granskning som tryckfriheten ger möjlig- het till skapar en medvetenhet om att den allmänna verksamheten sker offentligt och framtvingar därigenom ökad noggrannhet och omtanke hos dem som arbetar i offentlig tjänst, framhåller de sakkunniga. Tryckfrihetens syfte måste således vara att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, sammanfattar sak- kunniga17 och tillägger att av detta syfte följer att det ej är tillräckligt att tryckfriheten betraktas som en yttrandefrihet i mer inskränkt mening, en rätt att uttrycka egna tankar och åsikter. Under tryckfriheten måste även innefattas en vidsträckt rätt att lämna upplysningar om sakförhållanden. De sakkunniga syftar med detta uttalande på rätten att meddela upplys- ningar för offentliggörande i tryckt skrift, vilken även omfattar rätten att 16SOU 1947:60, Förslag till tryckfrihetsförordning, s. 45 f och 119 f. 17Formuleringen har intagits i andra stycket i TF:s inledande paragraf, 1 kap. 1 §. offentliggöra allmän handling. I det senare fallet kan särskilda inskränk- ningar vara påkallade. Reformeringen av tryckfrihetsrätten har inte avstannat i och med ikraftträ- dandet av TF. Som nämndes i inledningen har dock utvecklingen därefter huvudsakligen handlat om grundlagsskyddets tillämpningsområde – dels utvidgning av det formella tillämpningsområdet till andra skrifter än tryckta och nya medieformer såsom TV och radio, dels materiella av- gränsningar i vissa frågor som har ansetts inte ha med tryckfriheten att göra, såsom marknadsrättslig reglering av vissa former av reklam. I det senare fallet har rättsutvecklingen skett både genom ändringar i grundla- garna och genom utveckling i rättspraxis. Det skall inte förglömmas att den yttrandefrihet som skyddas av TF (numera även av YGL), endast är en del av den allmänna yttrandefriheten. I har det, till skillnad mot många andra länder, inte funnits ett generellt stadgande till skydd för den allmänna yttrandefriheten då nuvarande regeringsform (RF) antogs. I 2 kapitlet 1 § återfinns en katalog med de s.k. positiva opinionsfriheterna vari första och andra punkten behandlar yttrande- och informationsfriheten. Stadgandena är teknikneutrala och omfattar varje svensk medborgare. Ett liknande gene- rellt stadgande till skydd för yttrandefriheten återfinns även i den europe- iska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () som gäller som svensk lag. Till skillnad mot vad som gäller för det grundlagsskydd som stadgas i TF (och YGL) tillåts betydligt fler och mer långtgående inskränkningar i det generella skyddet för yttrandefriheten som ges i RF och . 3.2Utvidgning av det formella tillämpningsområdet18 Diskussionen om tryckfrihetsskyddets tillämpningsområde var tämligen begränsad – TF omfattade tryckt skrift och grund- lagens tillämplighet var beroende av vad som kunde anses omfattas av detta begrepp. Vissa diskussioner fördes också kring begreppet tryckt skrift och i praxis utvecklades en närmare definition av vad som menades därmed.19 Att tillämpningsområdet inte ifrågasattes har den naturliga förklaringen att några konkurrerande massmedier till den tryckta skriften knappast existerade. Tryckfrihetsförordningen omfattade ursprungligen endast tryckt skrift. TF fanns ingen närmare definition av vad som omfattades av tryckt skrift.20 I första hand avsågs skrifter framställda med boktryckar- press men i praxis utvecklades uppfattningen att även stentryck och koppartryck skulle inbegripas i begreppet tryckt skrift.21 Ett antal förslag till en vidare definition omfattande liknande mekaniska framställningsätt har förekommit men inget av dessa ledde till ändringar TF. utredning framfördes åsikten att avgörande betydelse inte bör tillmätas att framställningssättet mer eller mindre liknar det vid tryckning i vanlig tryckpress använda förfarandet, utan vikten [bör] läggas därpå, huruvida en metod för mångfaldigande i sin effekt närmar sig vanlig tryckning, med andra ord huruvida den, sådan den faktiskt användes, är ett med vanlig tryckning jäm- förligt medel att till en större allmänhet sprida ett tankeinnehåll.22 Men utredningen menade att en sådan bred definition skulle komplicera gränsdragningen mellan tryckfriheten och annan yttrandefrihet och att det inte fanns behov av en sådan ändring. sakkunniga konstaterade att med tryck avsågs allt som blivit framställt i tryckpress, oavsett hur den tryckande maskindelen, tryckformen eller tryckplåten, blivit förfärdigad 18Se bl.a. SOU 1997:49, Grundlagsskydd för nya medier, s. 190-198. 19Se Axberger, Tryckfrihetens gränser (1984), s. 21 ff. 20I §, 2 mom. anges endast att I denna lag förstås med tryckt skrift sådan skrift som genom tryck utgives. Det är värt att notera att TF enligt rubriken gällde skrif- och tryckfriheten. 21Se SOU 1947:60, Förslag till tryckfrihetsförordning, s. 56. 22Se SOU 1947:60, Förslag till tryckfrihetsförordning, s. 57. och inkluderade i detta såväl mekaniska som kemiska metoder.23 Utred- ningens förslag till ny tryckfrihetsförordning innehöll den kortfattade definition som sedan blev antagen och som fortfarande återfinns i 1 kap. 5 § TF – [d]enna förordning äger tillämpning å skrift, som framställts i tryckpress.24 Däremot ansåg man inte att det var lämpligt att vidga tillämpningsområdet till skrifter som mångfaldigats med andra tekniker än tryckpress, såsom fotokopiering och stencilering. Vid en jämförelse med tryckpressen ansågs dessa primitiva och inte lika effektiva. Trots att den tekniska utvecklingen möjliggjorde mångfaldigande av skrifter utan användande av tryckpress och att ett antal förslag om utvidg- ning av TF:s tillämpningsområde till bl.a. skrifter framställda genom bl.a. stencilering och fotokopiering, skulle det dröja ända till 1978 innan en sådan utvidgning genomfördes. Utvidgningen motiverades bl.a. av att användningen av tryckpressen hade blivit ett kostsamt framställningssätt som endast var tillgängligt för ett fåtal. I propositionen menade departe- mentschefen att [m]an skulle med visst fog kunna hävda att den tryckfrihet, som TF tillerkänner varje svensk medborgare, har mist en del av sitt innehåll till följd av att tryck- ningen har blivit så dyr att den ligger utanför flertalets ekonomiska möjligheter men att den återställs genom den föreslagna utvidgningen.25 Utvidgningen till nya massmedier26 Ett flertal utredningar har diskuterat och föreslagit ändringar i TF med syftet att utvidga den grundlagsskyddade yttrandefriheten till nya massme- dier, t.ex. för radio och TV. Redan i samband med arbetet med TF framkom synpunkter om att grundlagsskyddet borde utsträckas till andra massmedier som då hade börjat få liknande funktion som den tryckta skriften,27 men dessa avfördes med motiveringen att ytterligare utredningar var nödvändiga för en sådan utvidgning. fick radion och televisionen en reglering i vanlig lag – radiolagen (1966:755) och radioansvarighetslagen (1966:756) – som delvis byggde på de tryckfrihets- rättsliga principerna. 23Se SOU 1947:60, Förslag till tryckfrihetsförordning, s. 57. 24Formuleringen justerades 1978 till nuvarande lydelse då TF:s tillämpning utvidgades till mångfaldigade stenciler m.m. (se nedan). lydelse löd Denna lag äger tillämpning allenast å skrift, som framställts i tryckpress. 1975/76:204, Ändringar i grundlagsregleringen av tryckfriheten, s. 90. 26För en redovisning av utredningsarbetet som ledde fram till YGL, se m.fl.; Yttrandefrihetsgrundlagen (1994), s. 80–83 och SOU 1997:49, Grundlags- skydd för nya medier, s. 190–200. 1948:230, s. 51, 84. Ett förslag till liknande lagstiftning för film lades fram men ledde inte till lagstiftning.28 Filmcensuren som infördes omfattade offentlig visning av biograffilmer.29 Lagen förnyades 1959 och utvidgades till att omfatta även offentlig visning av videogram som ett förbud mot spridning i förvärvssyfte av filmer och videogram med extre- ma våldsinslag infördes.30 ersattes lag med den s.k. granskningslagen som gäller än i dag.31 tillkom särskild reglering för användning av vissa nya medieformer i massmedial verksamhet, däribland sändningar av TV och radio i kabelnät samt närradio.32 Med radioansvarighetslagen som förebild antogs flera s.k. ansvarighetslagar för närradio, radio- och kassettidningar (dvs. inspelade tidningar spridda genom kassetter eller radiosändningar) samt lokala kabelsändningar.33 antogs även särskild reglering för satellitsändningar och lokalradio.34 och togs frågan om en eventuell utvidgning av grundlagsskyddet till radio, TV och vissa andra s.k. nya medier upp på nytt. som tillsattes lämnade 1975 ett förslag till en massmediegrundlag, Massmediegrundlag, SOU 1975:49, som var avsedd att ersätta TF. Förslaget kritiserades bl.a. för ett alltför snävt tillämpningsområde. En grundlagsreglering av yttrandefrihe- 28SOU 1969:14, Filmen – censur och ansvar. Maj:ts nådiga förordning angående biografföreställningar, SFS 1911:71 Maj:ts förordning (1959:348) med särskilda bestämmelser om biograffö- reställningar m.m. Utvidgning till videogram gjordes i SFS 1985:990. Lag (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. Bestämmelserna överfördes 1989 till 16:10 b och 16:10 c. 31Lag (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram. 32Lag (1981:508) om radiotidningar, närradiolagen (1982:459), lag (1984:115) om försöksverksamhet med särskild trådsändning. Den senare var tidsbegränsad och ersattes av lag (1985:677) om lokala kabelsändningar, vilken i sin tur ersattes av lag (1991:2027) om kabelsändningar till allmänheten. I förhållande till radiolagen utgjorde dessa lagar specialreglering på respektive område, varför radiolagens bestämmelser gällde i de frågor som inte var särskilt reglerade i nämnda lagar. 33Lag (1982:460) om ansvarighet för närradio, Lag (1982:521) om ansvarighet för radio- och kassettidningar, Lag (1985:1057) om ansvarighet för lokala kabelsänd- ningar. Samtliga dessa och radioansvarighetslagen är upphävda av den s.k. tillämpningslagen, lag (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. 34Lag (1992:1356) om satellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten. Lagen tillkom med anledning av de åtaganden gjorde till följd av den europeiska konventionen om gränsöverskridande television och . Lokalradiolag (1993:120). ten borde, enligt flera remissinstanser, omfatta fler eller alla uttrycksfor- mer.35 betänkande ledde därför endast till en partiell reform av TF som bl.a. innebar att grundlagsskyddet utsträcktes till skrifter som mångfaldigats på annat sätt än med tryckpress – stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande, under förutsättning att ett giltigt utgivningsbevis fanns för skriften eller att den var försedd med s.k. ursprungsuppgifter (den s.k. stencilregeln, 1 kap 5 § 1 st. De- partementschefen ansåg dock att behovet av en mer omfattande reform av tryckfrihetslagstiftningen kvarstod men att ytterligare utredning var nödvändig. En ny parlamentarisk utredning, (YFU), tillkallades 1977 och fick till uppgift att bl.a. utreda förutsättningarna för en grundlagsreglering för yttrandefriheten omfattande alla de medier som kan ha särskild betydelse för den fria åsiktsbildningen i samhället. Av särskild vikt ansågs, enligt direktiven, vara att grundlagsskyddet skulle omfatta sådana medier som endast krävde obetydliga ekonomiska insatser och därför kunde tänkas vara tillgängliga för en större personkrets.36 lämnade 1979 ett debattbetänkande, Grund- lagsskyddad yttrandefrihet, SOU 1979:49, i vilket utredningen presentera- de två skisser till ny grundlagsreglering av yttrandefriheten i nya medier, dels en gemensam yttrandefrihetsgrundlag omfattande såväl tryckta skrifter som TV, radio och vissa andra medier (skiss A), dels en yttrande- frihetsgrundlag som var avsedd att gälla jämsides med TF (skiss B). Det föreslagna tillämpningsområdet var detsamma i båda fallen.