sou · GPB380 · 2002-01-01 00:00:00 — Det kan diskuteras om återvinning skall vara möjlig också när re- konstruktören har lämnat sitt godkännande till rättshandlingen. I SOU 1992:113 föreslog att återvinning av rättshand- lingar som företagits med rekonstruktörens samtycke skulle kunna ske bara om rekonstruktören uppenbarligen överskridit sin befogenhet (s. 67, 339 och 365). Departementschefen ansåg emellertid att allmänna återvinningsregler skall vara tillämpliga (prop. 1995/96:5 s. 137). Nå- gon särskild lagregel rörande nu berörda fall finns således inte. Möjli- gen bör man skilja mellan återvinning under företagsrekonstruktionen och återvinning i en efterföljande konkurs, på samma sätt som en kon- kursförvaltares rättshandlingar är återvinningsbara endast i en efterföl- jande massakonkurs. Frågan kan överlämnas till rättstillämpningen. I nuvarande 15 § föreskrivs i tredje stycket att rekonstruktören får samtycka till betalning av skulder som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion endast om det föreligger synnerliga skäl. Bestämmelsen har tagits bort eftersom riktlinjerna för rekonstruktören finns i 1 kap. 2 § FRekL, i förmånsrättslagen och i konkurslagens åter- vinningskapitel. Det inte är lämpligt med en bestämmelse, dessutom gummiartad, som kan synas ge en riktlinje som är självständig i förhål- lande till nämnda regler. 2 kap. 17 § företagsrekonstruktionen pågår får utmätning eller annan verkställighet enligt utsökningsbalken inte äga rum mot gäl- denären. Inte heller får beslut om kvarstad eller betalningssäkring meddelas. Första stycket hindrar inte att verkställighet sker för fordran som avser underhållsbidrag. Verkställighet får också ske avseende egendom till vilken sökanden har äganderätt eller handpanträtt. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.2.2 av allmänmotiveringen. Första stycket och första meningen i andra stycket motsvarar i sak vad som gäller nuvarande FRekL. I andra stycket andra meningen anges att verkställighet får ske av- seende egendom till vilken sökanden har äganderätt eller handpanträtt. Under undantaget där sökanden har äganderätt faller exempelvis fall, där sökanden vill återfå utlånad eller uthyrd egendom. En förut- sättning är naturligtvis att gäldenären inte har kontraktuell rätt att be- hålla egendomen. Sålunda blir verkställighet inte aktuell, om en hyres- tagare under företagsrekonstruktion begär fullföljd av ett hyresavtal och uppfyller sina skyldigheter enligt 22 §. Om rekonstruktionsgälde- nären avstår från att begära fullföljd eller försummar sin skyldighet att utge vederlag eller ställa säkerhet, så att motparten kan häva, skall mot- parten dessutom ha rätt att få verkställighet. Om sökanden sålt egendomen på kredit med äganderätts- eller åter- tagandeförbehåll eller om sökanden upplåtit egendomen enligt ett avtal om finansiell leasing skall sökanden vid tillämpning av denna bestäm- melse anses ha äganderätt till egendomen. Har sökanden rätt att häva avtalet, därför att rekonstruktionsgäldenären inte begärt fullföljd eller försummar sin skyldighet att betala poster som förfaller under företags- rekonstruktionen (se 24 §), skall verkställighet kunna ske. Bestämmel- sen i första stycket om att handräckning inte kan ske enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. är därför borttagen. Om sökanden har köpt egendom för egendomens egen skull (om- sättningsköp) och registrerat köpet enligt lösöreköpslagen eller lagen (1944:302) om märkt virke, skall sökanden också anses ha äganderätt till egendomen och kunna få verkställighet om kontraktsrättsliga förut- sättningar för utlämnande föreligger. Är det däremot fråga om en sä- kerhetsöverlåtelse bör rättsläget vara detsamma som vid hypotekarisk panträtt. Av första styckets verkställighetsförbud och andra styckets bestäm- melse om att verkställighet får ske avseende egendom till vilken sökan- den har handpanträtt följer motsättningsvis att verkställighet inte får ske i annan egendom till vilken sökanden har panträtt eller annan sä- kerhetsrätt. Framför allt utesluts verkställighet i pantsatt egendom som finns i rekonstruktionsgäldenärens besittning (s.k. hypotekarisk pan- trätt), t.ex. fastigheter, skepp och företagshypoteksunderlag. Med handpanträtt jämställs panträtt i egendom som är i tredje mans besittning, sedan denne underrättats om pantsättningen. har också retentionsrätt jämställts med handpanträtt. På denna punkt görs delvis en ändring. Om retentionsrätten är förenad med försäljningsrätt, utgör den i realiteten en handpanträtt och bör behandlas som en sådan. Om retentionsrätten bara ger motparten en rätt att innehålla egendomen i påtryckningssyfte, medan en försäljning kräver att den innehållna egendomen utmäts, skall verkställighet i egendomen inte vara tillåten under företagsrekonstruktionen. Hinder mot hävning av avtal på grund av dröjsmål före företagsrekonstruktionen 2 kap. 20 § Sedan ansökan om företagsrekonstruktion inkommit till rätten, får motparter i gäldenärens avtal inte häva detta på grund av dröjsmål med betalning eller annan prestation, om dröjsmålet inträffat eller befarats inträffa före beslutet om företagsrekonstruktion. En hävning som företas i strid mot första stycket skall ändå gäl- la, om det av omständigheterna framgår att motparten var i god tro och det skulle vara uppenbart oskäligt om hävningen inte blev gäl- lande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.3.1 av allmänmotiveringen. Utgångspunkten är att gäldenärens avtal inte påverkas av beslutet Avsikten med rekonstruktionen är ju att gäldenären skall kunna fortsätta med sin verksamhet, och därvidlag utgör hans avtal ofta betydelsefulla tillgångar i rörelsen. På grund av insolvensen har gäldenären emellertid ofta gjort sig skyldig till ett häv- ningsgrundande dröjsmål när rekonstruktionen inleds, och risken är därför stor att motparter, med tanke på att det är ovisst om gäldenären förmår att fullgöra sina förpliktelser eller för att förbättra sin förhand- lingsposition, häver sina avtal med gäldenären. Ofta innehåller avtalen klausuler om att inledd företagsrekonstruktion är en hävningsgrund i sig eller rentav automatiskt medför att avtalet skall anses hävt (ipso facto-klausul). Genom första stycket hindras motparten, sedan ansökan gjorts om företagsrekonstruktion, att häva avtal på grund av dröjsmål med betal- ning eller annan prestation som inträffat eller befarats inträffa före be- slutet om företagsrekonstruktion. Härigenom ges gäldenären möjlighet att med rekonstruktörens samtycke kräva fullföljd enligt bestämmelser- na i 21-24 §§. Om motparten med fog hävt avtalet före ansökningen om företagsrekonstruktion, gäller dock hävningen. Enligt 28 § är ett avtals- villkor, som är mindre förmånligt för gäldenären, utan verkan. Det be- tyder att hävningsklausuler, vare sig de kräver en hävningsförklaring eller verkar automatiskt, inte hindrar att gäldenären kan ha rätt till full- följd. Bestämmelsen siktar på kontraktsbrott som orsakats av insolvensen. Typiskt sett leder denna till dröjsmål med betalning men den kan också leda till dröjsmål med leverans och annan naturaprestation. Bägge situ- ationerna omfattas av bestämmelsen. Även om insolvensen ibland kan ha medfört att en av gäldenären avlämnad prestation är kvalitativt un- dermålig, får motparten trots ansökan och beslut om företagsrekon- struktion häva ett avtal på grund av fel, om tillämpliga rättsregler sank- tionerar sådan hävning (se prop. 1995/96:5 s. 91). I andra stycket regleras följderna av att motparten i god tro om en företagsrekonstruktion avger en hävningsförklaring. Ansökningen om företagsrekonstruktion kungörs inte. Men även sedan beslut fattats om företagsrekonstruktion och kungjorts kan motparten utan vetskap om beslutet avge en hävningsförklaring och inrätta sig efter denna. Motpar- ten får enligt ifrågavarande bestämmelse ett skydd motsvarande det som ges den som i god tro häver ett avtal genom en rättshandling riktad till en konkursgäldenär (se 3 kap. 2 § KL). Vid oskälighetsbedömning- en skall avseende främst fästas vid huruvida motparten inrättat sig efter rättshandlingen, t.ex. genom att hyra ut en lokal eller sälja en vara till en annan person. Om gäldenären erbjuder kompensation för motpartens skada, kan oskäligheten bortfalla. 20 § fyller en funktion endast när motparten efter en hävning skulle kunna undandra gäldenären en prestation. Detta förutsätter att motpar- ten ännu inte utgivit alla sina prestationer, dvs. har en sakrättsligt skyd- dad innehållanderätt (detentionsrätt) eller har en sakrättsligt skyddad rätt att återta egendom som han överlämnat till gäldenären. En sådan återtaganderätt föreligger exempelvis vid återtaganderättsförbehåll vid kreditförsäljning och vid nyttjanderättsupplåtelser. Om motparten där- emot fullgjort alla sina prestationer utan att ha gjort ett sakrättsligt gil- tigt återtagandeförbehåll och utan att det är fråga om nyttjanderätt, sak- nar motparten i allmänhet hävningsrätt enligt tillämpliga kontraktuella regler (se 54 § köplagen rörande varor som kommit i köparens besitt- ning), eller så saknar motparten i vart fall rätt att återta sina utgivna prestationer (se NJA 1996 s. 410 rörande överlåtna pengar vid hävt penninglån). Av nämnda skäl har kommittén övervägt att i rubriken och i 20 och 21 §§ ange att bestämmelserna gäller endast avtal som är (delvis) öm- sesidigt ofullgjorda eller (fortfarande) ömsesidigt förpliktande. som en sådan avgränsning skulle kunna ge upphov till bryderier (jfr prop. 1995/96:5 s. 200) och det inte skadar att låta hävningsbegräns- ningen gälla även i fall då hävning inte kan ske eller då motparten i vart fall inte kan återta något, har 20 och 21 §§ gjorts tillämpliga på alla slags avtal. Gäldenärens rätt till fullföljd av avtal 2 kap. 21 § Gäldenären får med rekonstruktörens samtycke bestämma att ett avtal skall fullföljas. Vid avtal om fortlöpande eller delbara prestationer får gäldenä- ren bestämma att avtalet skall fullföljas endast avseende el- ler mängd av återstoden. Detta gäller dock inte i den mån en upp- delning skulle medföra betydande olägenhet för motparten eller motparten har en mot gäldenärens borgenärer skyddad rätt till gäl- denärens prestationer. Gäldenären skall på motpartens begäran, oavsett om dröjsmål ägt rum före företagsrekonstruktionen, inom skälig tid ge besked i vad mån avtalet skall fullföljas. Bestämmelsen gäller, som framgår av rubriken och första stycket, alla avtal. I praktiken blir bestämmelsen emellertid endast tillämplig beträf- fande ömsesidigt förpliktande (ömsesidigt ofullgjorda) avtal. Om mot- parten redan fullgjort alla sina prestationer är det meningslöst att kräva fullföljd i den mening som framgår av andra stycket. Första stycket ger, tillsammans med tredje stycket och 24 §, grund- strukturen i FRekL:s regler om gäldenärens avtal. Utgångspunkten är att ett avtal fortsätter att gälla trots företagsre- konstruktionen, men motparten har rätt häva avtalet och därmed befria sig från skyldighet att fullgöra nya prestationer om inte gäldenären krä- ver fullföljd. Gäldenären bestämmer huruvida han önskar fullföljd eller inte. En begäran om fullföljd medför att motpartens fordran på veder- lag för nya prestationer på olika sätt blir säkrad. Därför kräver en begä- ran om fullföljd rekonstruktörens samtycke. Begär gäldenären inte full- följd, är gäldenären fortfarande skyldig att prestera, ifall motparten inte häver, men skyldigheten grundar sig då uteslutande på det avtal som ingicks före inledandet av företagsrekonstruktionen, varför motpartens vederlagsfordran kommer att omfattas av ett ackord. Medan rekonstruktörens samtycke i 15 § inte är en giltighetsförut- sättning, gäller motsatsen för samtycket till en begäran om fullföljd. fullföljdskrav innebär nämligen att motpartens vederlagsfordran faller utom ett ackord och får förmånsrätt i en efterföljande konkurs (se 25 § första stycket och 10 § första stycket 4 p. FRL). Den försiktige motpar- ten bör således förvissa sig om att rekonstruktören samtyckt till full- följd. På motpartens begäran är gäldenären skyldig att utan dröjsmål dokumentera rekonstruktörens samtycke. I ordet fullföljas i första stycket ligger att motpartens återstående prestationer skall fullgöras och att gäldenären skall utge vederlag för dessa (se 22 §). Huvudregeln är således att gäldenären kan välja mellan att kräva fullföljd av alla återstående prestationer mot löfte om fullt vederlag för dessa och att ge motparten hävningsrätt. I andra stycket (se allmänmotiveringen avsnitt 4.7 och 4.8.2) finns emellertid en regel som gör det möjligt för gäldenären att vid fortlö- pande eller delbara prestationer kräva fullföljd endast avseende eller mängd av återstoden. Bestämmelsen fyller samma funktion som en rätt för gäldenären att säga upp ett fullföljdskrav, med återgång till ackordsplanet, skulle ha gjort. Gäldenären får fritt bestämma för vilken tid eller till vilken mängd fullföljd skall ske. Sedan han meddelat mot- parten sitt fullföljdskrav, får han inte ändra detta. Efter ett obegränsat fullföljdskrav kan han således inte säga upp avtalet på andra villkor än dem som gäller enligt avtalet. Om det exempelvis återstår på ett hyresavtal, kan gäldenären kräva att detta fullföljs . Skall endera parten enligt avtalet successivt leverera tre poster, kan gäldenären kräva fullföljd avseende en post. Likaså kan gäldenären kräva partiell framtida fullföljd när en- dera parten skall leverera en viss kvantitet av en fungibel vara, exem- pelvis olja, även om successiv leverans inte är avtalad. Om en begränsning av den framtida fullföljden skulle medföra be- tydande olägenheter för motparten, har gäldenären enligt andra me- ningen i andra stycket ingen rätt att kräva partiell framtida fullföljd. Gäldenären kan således inte kräva att få färdigställa en entreprenad till häften, om entreprenaden bör betraktas som en enhet. Vid bedömning- en av när en uppdelning skulle medföra betydande olägenhet för mot- parten kan ledning hämtas från bestämmelserna i 43 och 44 §§ köpla- gen. Vad gäller arbetsavtal skall en anställd inte anses skyldig att full- följa avtalet med annan tjänstgöringsgrad. Han skall således inte behö- va arbeta på halvtid, om han är anställd på heltid. En sådan uppdelning får anses medföra betydande olägenhet, bl.a. eftersom det kan vara svårt att få ett annat utfyllande deltidsarbete inom rimligt avstånd. Någon möjlighet till begränsad framtida fullföljd finns inte vid av- betalningsköp och finansiell leasing. Dessa avtal är inga nyttjanderätts- avtal utan i realiteten överlåtelseavtal. Motpartens prestation är därför varken fortlöpande eller delbar. En begäran om att få behålla egendo- men exempelvis skulle omvandla avtalet till ett nyttjanderättsavtal. Om motparten har sakrättsligt skydd till gäldenärens framtida pre- stationer, har gäldenären inte rätt till en begränsning av fullföljden. Som exempel kan nämnas att motparten är en hyresgäst med skriftligt hyresavtal och har tillträtt lägenheten. När gäldenären begär att motparten skall fullgöra sina återstående prestationer, hindras motparten ibland att acceptera ett anbud från en tredje man som hade givit honom större vinst för hans framtida fullgö- relse. Detta är emellertid en följd av det ursprungliga avtalet. Detsam- ma gäller om gäldenären begär fullföljd . Även om detta medför att motparten går miste om en alternativ affär, är detta en följd av den ursprungliga avtalsbundenheten snarare än av att full- görelsekravet begränsats. Ett förmånligare alternativt anbud medför således ingen plikt för gäldenären att anpassa fullföljdskravet till detta, och det utgör inte heller någon rätt för motparten att kräva ersättning. I tredje stycket (se allmänmotiveringen avsnitt 4.3.2) ges motparten en rätt att, oavsett om dröjsmål ägt rum före företagsrekonstruktionen, få besked av gäldenären om avtalet skall fullföljas. Denna rätt är såle- des inte – som enligt gällande rätt – beroende av att gäldenären har gjort sig skyldig till ett hävningsgrundande dröjsmål före rekonstruk- tionen. Skälet till utvidgningen är att motparten skall ha samma trygg- het avseende vederlaget för sina återstående prestationer oavsett om hävningsgrund uppkommit. Om motparten frågar huruvida han skall fullgöra eller huruvida gäl- denären kommer att utge vederlag för fortsatt fullgörelse från motpar- tens sida, är det en interpellation om fullföljd enligt första stycket. På motsvarande sätt är ett besked från gäldenären att motparten skall full- göra återstående prestationer eller att gäldenären avser att utge vederlag för sådana ett besked om fullföljd. Om gäldenären inte inom skälig tid från motpartens förfrågan anger att avtalet skall fullgöras, får motparten häva (se 24 §). Han skall såle- des inte behöva vänta fram till dess att hans eller gäldenärens presta- tion förfaller till fullgörelse för att först då eventuellt få beskedet att gäldenären inte tänker fullgöra sin del och att motparten får hålla till godo med en ackordsfordran på skadestånd. Orden i vad mån förklaras av att gäldenären enligt andra stycket kan begära att avtalet skall fullföljas endast till en del av vad som åter- står. Hävning får ske avseende den del som inte omfattas av fullföljds- kravet. Vad som är en skälig tid för gäldenärens svar får bero på förhållan- dena i det enskilda fallet. Gäldenären och rekonstruktören måste ges rimlig tid att överväga vilka avtal som skall fullföljas med hänsyn till önskemålet att rekonstruktionsförsöket inte skall onödigt försvåras. Hänsyn måste tas till motpartens behov av att veta vad som skall komma att gälla. Faktorer som bör beaktas är bl.a. avtalets om- fattning och den typ av vara eller tjänst som det avser (se prop. 1995/96:5 s. 198; jfr prop. 1988/89:76 s. 183). 2 kap. 22 § Om ett avtal skall fullföljas gäller följande. 1.Motparten skall fullgöra sina återstående prestationer, och gäldenären skall utge vederlaget för dessa. 2.Vid kreditköp med återtagandeförbehåll och vid finansiell leasing skall motparten låta överlämnad egendom kvarbli i gälde- närens besittning, och gäldenären skall erlägga poster som förfaller till betalning efter beslutet om företagsrekonstruktion. 3.I den mån det som enligt avtalet åligger gäldenären inte låter sig uppdelas utan betydande olägenhet för motparten, skall gälde- nären utge vederlag även för det som motparten fullgjort före an- sökningen om företagsrekonstruktion. 4.Skall motparten utge sin återstående prestation innan gälde- nären skall utge vederlaget, och är tiden för motpartens fullgörelse inne, skall gäldenären på motpartens begäran utan oskäligt uppe- håll ställa säkerhet. Är tiden för motpartens fullgörelse inte inne, har motparten rätt till säkerhet i den mån det av särskild anledning är nödvändigt för att skydda honom mot förlust. 22 § anger vissa av rättsföljderna vid en fullföljd. Fler bestämmelser finns i 23 och 25 §§ samt i 10 § FRL. I första punkten (se allmänmotiveringens avsnitt 4.4.1) anges att motparten skall fullgöra sina återstående prestationer och gäldenären utge avtalat vederlag för dessa. Härmed förstås vid köpavtal att motparten, om han är säljare, skall avlämna varor som ännu inte avlämnats, och om han är köpare betala återstående köpeskilling. Det har ansetts som självklart att den fortsatta fullgörelsen skall ske på tider som gäller enligt avtalet (jfr fjärde punk- ten). Vid krav på fullföljd av ett försträckningsavtal skall motparten utge lånesumman; har denna redan utgivits är det meningslöst att tala om fullföljd, eftersom motparten inte har något mer att fullgöra och saknar en sakrättsligt skyddad återtaganderätt. Om motparten äger nå- got vartill han upplåtit nyttjanderätt, skall han låta gäldenären fortsätta eller börja att nyttja egendomen. Det kan exempelvis röra sig om nytt- janderätt till en lokal, ett lösöre, en upphovsrätt eller en patenträtt. Full- följd kan även begäras i fråga om tjänster m.m. Gäldenären skall å sin sida utge avtalat vederlag för motpartens återstående prestationer. Motparten skall inte behöva ta någon ny risk på grund av fullföljden. Motpartens trygghet tillgodoses genom att han – om han inte enligt avtalet har rätt till samtidig fullgörelse från gälde- nären – enligt 22 § har rätt till säkerhet, enligt 25 § får en fordran på vederlaget som är undantagen ett ackord och enligt 10 § FRL får all- män förmånsrätt vid en efterföljande konkurs. Däremot behöver gälde- nären inte utge vederlag för prestationer som motparten fullgjort före företagsrekonstruktionen och för vilka denne bara har en oprioriterad fordran. Motparten skall således inte kunna villkora en fullföljd med att han får vederlag för tidigare fullgjorda prestationer. Med undantag för andra punkten speglar 22 § det sakrättsliga läget. Motparten har rätt till fullt vederlag för prestationer, vilka han på grund av detentionsrätt eller en sakrättsligt skyddad hävningsrätt har rätt att innehålla eller återta om vederlag uteblir, men han kan inte vägra att fullgöra framtida prestationer mot fullt vederlag därför att oprioriterade vederlagsfordringar för redan fullgjorda prestationer kan komma att nedsättas genom ett ackord. Det anförda betyder exempelvis att en leverantör av vatten eller te- lefontjänster skall tillhandahålla återstående nyttigheter mot fullt vederlag för dessa, även om gäldenären inte har betalat tidigare mottagna leveranser. I fråga om hyra av lokal skall motparten (hyresvärden) fortsätta att tillhandahålla lokalen, om gäldenären betalar den hyra som belöper på det fortsatta nyttjandet, men gäldenären behöver inte betala hyra som belöper före rekonstruktionen. Principen i NJA 1989 s. 206 skall således inte tillämpas under företagsrekonstruktion. Beträffande nyttjanderättsavtal märks vidare att upplåtaren har sakrättsligt skydd i den upplåtna egendomen såvitt avser framtida avkastning men att ett återtagande inte medför att han kan återskapa avkastning för förfluten tid. Härav följer att gäldenären måste betala hyra för tid som belöper på företagsrekonstruktionen, även om hyran förföll till betalning före rekonstruktionens inledande. Däremot behöver gäldenären inte betala hyra som förfaller under företagsrekonstruktionen, om den belöper på nyttjande som redan ägt rumNär. företagsrekonstruktionen upphör, blir för kontraktsförhållandet gällande hävningsregler åter tillämpliga. Beträffande exempelvis nytt- janderätt innebär det att i princip alla förfallna poster måste betalas, om hävning skall undvikas (se t.ex. 12 kap. 42 § JB). Gäldenären behöver dock inte betala mer än vad som kvarstår efter ett ackord. Gäldenären kan endast kräva att återstående prestationer utges. Om motparten har betalat halva köpeskillingen i förskott före ansökan om företagsrekonstruktion, så att rätten till återkrav av förskottet, om gäl- denären skulle avstå från fullgörelse av avtalet, skulle vara en ackords- fordran, kan gäldenären ändå inte kräva att motparten utger hela köpe- skillingen mot att gäldenären avlämnar varan. Annars skulle ju motpar- ten vara tvungen att betala av vad som avtalats för varan (jfr NJA 1910 s. 564). Motpartens rätt att kvitta en ackordsfordran avseen- de en av motparten gjord förskottsbetalning mot gäldenärens krav på betalning för gäldenärens fullgörelse under rekonstruktionen regleras i I andra punkten behandlas kreditköp med återtagandeförbehåll (el- ler äganderättsförbehåll) och avtal om finansiell leasing. Med det sist- nämnda avses hyresavtal där avtalstiden svarar mot egendomens beräk- nade ekonomiska livslängd och hyran bestämts efter upplåtarens in- köpskostnad, kapitalkostnad och vinst. Hyrestagaren står risken för att egendomens värde minskar och har i regel en rätt att köpa egendomen vid avtalstidens slut mot en mindre köpeskilling. I fråga om avbetalningsköp med återtagandeförbehåll kan vissa pos- ter inte sägas belöpa på nyttjande av godset före eller under rekonstruk- tionen. Gäldenärens betalningsskyldighet avser förvärvet av äganderät- ten till godset, och äganderätten blir inte överlåten förrän hela köpeskil- lingen betalats.