sou · GPB328d1 · 2002-01-01 00:00:00 — kortet ger abonnenten kan ändras centralt och möjliggör sändningar rikta- de till en viss grupp, t.ex. anställda på ett visst företag. Digitala sändningar sker i s.k. block som innehåller signaler för flera programtjänster (TV-kanaler) som kan komma från olika programbolag. Sammansättning av dessa block, den s.k. multiplexeringen, görs av den s.k. multiplexoperatören. Vid mottagandet sorteras signalen upp av den mottagande utrustningen (demultiplexeras) och TV:n visar endast den programtjänst som mottagaren väljer. Enligt ett samarbetsavtal mellan , och de programbolag som fått sändningstillstånd för sändningar i det digitala marknätet skall fungera som multiplex- operatör tills vidare. är det dock möjligt att flera olika aktörer kommer att handha operatörskapet. De digitala TV-sändningarna i marknätet kommer att innehålla en s.k. elektronisk programguide (EPG) som är ett hjälpmedel för TV- konsumenten att orientera sig i utbudet av program och andra tjänster. Det kommer att finnas en gemensam EPG som omfattar alla programtjänster och programbolag och som kommer att handhas av . Därutöver kan respektive programbolag skapa en egen EPG. En EPG kan till viss del jämföras med en utökad form av text-TV, med möjligheter för TV- konsumenten att leta sig fram till information om utbudet.20 TV- konsumenten kommer sannolikt att kunna söka på t.ex. programkategori eller viss tidpunkt för sändningar. EPG:n kommer att styras med knapp- tryckningar på fjärrkontrollen. Innehållet i EPG:n kan ha en mycket enkel utformning, ungefär som en tryckt , men kan också komma att innehålla mera avancerade tjänster och inkludera fördjupad programin- formation, rörliga presentationer m.m. Mottagarutrustningen, set-top- boxar e.d., kommer dessutom att innehålla ett slags operativsystem (Application Programming Interface, API) som används för att hantera olika interaktiva tillämpningar, däribland EPG:n. För att kunna ta emot digitala sändningar av TV måste mottagaren skaffa särskild utrustning – en s.k. digital-TV-box (eller set-top-box). Den senare är utrustad med egen processor och modem för kommunikation via det vanliga telenätet, vilket möjliggör interaktiv kommunikation. Visserli- gen tillåter varken marknätet eller satellitsändningar återkoppling från mottagaren (teknisk interaktivitet) men returkanalen, dvs. mottagarens val el.dyl. sker i sådana fall via det vanliga telenätet och mottagaren märker 19Senda AB bildades och ägs av och . Bolaget skall samordna, administrera och marknadsföra program och tjänster i det digitala marknätet. Bolaget hanterar dessutom åtkomstkontrollen i det digitala marknätet. 20Den tekniska skillnaden mellan EPG och text-TV är dock väsentlig. Den analo- ga text-TV-tjänsten sänds ut i hela nätet som en del av TV-signalen medan EPG skickas endast till de användare som begär innehåll från den (jfr vad som sägs om teknisk interaktivitet och tjänsteinteraktivitet i avsnitt 3.7). Ny teknik och nya medieformer... ingen skillnad utom möjligen den begränsade överföringskapacitet som telenätet tillåter. När sändningarna sker via telenät eller kabelnät kan returkanalen gå via samma nät som sändningarna. De tjänster som planeras att tillhandahållas via digital-TV är förutom de traditionella TV-programmen (i högupplösnings- och bredbildsformat), s.k. programrelaterade tjänster, dvs. tilläggsinformation till TV- programmen. Exempelvis olika fakta om de medverkande i en film eller en fotbollsmatch. Dessutom kommer det att finnas utrymme för ytterligare tjänster som inte har anknytning till TV-programmen, s.k. icke- programrelaterade tjänster. Dessa tjänster kan komma att påminna om de tjänster som finns tillgängliga via Internet, t.ex. elektronisk handel, banktjänster, distansutbildning, e-post och spel och som inte nödvändigt- vis behöver tillhandahållas av samma företag som sköter sändning av pro- grammen. möjliggör även elektronisk leverans av filmer, mu- sik, dataspel, litteratur etc. för lagring som efter (elektronisk) betalning överförs till abonnenten och lagras i dennes utrustning för att användas . Jämfört med Internet som vanligtvis tillhandahålls via telenät har digital-TV den fördelen att den tillåter betydligt större överföringskapaci- tet till mottagaren. De TV-sändningar som sker via Internet har oftast tämligen dålig kvalitet och är svåra att ta emot för den som är ansluten till nätet via modem och det vanliga telenätet. Internet har dock börjat tillhan- dahållas via kabel-TV-nät och skillnaderna blir allt mindre. Även de analoga rundradiosändningarna håller på att digitaliseras och radio sänder flera kanaler digitalt. De fördelar som ovan har redovisats i samband med digital-TV gäller naturligtvis även digitalt sänd ljudradio (Digital Audio Broadcasting, DAB). De tjänster som kommer att tillhandahållas via digital-radio påminner om tjänsterna som sänds via digital-TV men tyngdpunkten ligger av naturliga skäl på ljudöverföringar även om tjänster med bilder, text och grafik planeras. En standard (Eureka 147), som bygger på samma standard som kon- struktion av webbsidor (HTML), är antagen för sådana extra tjänster till DAB. har planer på att på detta sätt skicka ut webbsidor med kompletterande information till radiosändningarna. Detta kräver na- turligtvis nya radiomottagare som är försedda med särskild display. 21 Mer information om digital-radio kan bl.a. fås på radios webbsidor, . 142 Ny teknik och nya medieformer... Med hjälp av RDS-tekniken (, RDS) kan program- tjänsterna på digital-radio kategoriseras. finns 64 olika kategorier (s.k. PTy) definierade, bl.a. för nyheter, sport och väder. Lyss- naren väljer t.ex. vilka kategorier som han eller hon vill lyssna på och ra- diomottagaren letar automatiskt upp program ur den valda kategorin, som också visas i displayen. På displayen kan även visas s.k. programanknuten information (PAD) eller information som inte har samband med pro- graminnehållet. Dessutom skapar digital-radio kapacitet till sändning av en separat meddelandekanal. Det är en extra ljudkanal som kan användas för larm, vägtrafikinformation, extranyheter, extraväder, evenemang m.m. Denna meddelandekanal är inget eget "program" – den kan bara avbryta pågående program om man som lyssnare har valt den möjligheten. På så sätt behöver inte ordinarie program avbrytas för t.ex. trafikmeddelanden. Det kan noteras att gränsen mellan radio och TV kommer att bli allt svårare att dra i takt med att allt mera bilder och text sänds i digital radio. Även telenät, dvs. de nät som normalt används för tillhandahållande av fast telefoni, kan komma att användas för kommunikation till allmänheten och inte enbart för privat kommunikation. är dock kapaciteten på befintliga telenät inte helt tillräcklig för kapacitetskrävande multi- medietjänster men utveckling av nya överföringstekniker kan väsentligen öka telenätens kapacitet inom en inte allt för avlägsen framtid. Det pågår även anläggning av nya fiberoptiska nät (s.k. bredbandsnät) som ökar överföringskapaciteten kraftigt (jfr prop. 1999/2000:86 s. 171 och SOU 2000:111 s. 38 f.). Kapacitetsökningen möjliggör olika individualiserade tjänster för tillhandahållande av filmer, TV-program, musik, datorprogram m.m. Sändningar kan även komma att ske via kombinationer av telenät och andra nät, exempelvis så att sändningen av ett TV-program skickas via marknätet eller satellit till lokalt placerade basstationer varifrån överföring till den enskilde mottagaren sker på begäran via telenät. har telenäten betydelse för olika tjänster för kommunika- tion till allmänheten. Tillgången till Internet och de tjänster som tillhanda- hålls där, sker via telenätet, s.k. uppkopplad för- bindelse. TV- och radiosändningar sker i begränsad utsträckning via Internet men kan komma att växa väsentligt om högkapacitetsförbindelser tillhandahålls till slutanvändarna. Även de s.k. betalteletjänsterna förmed- las via telenät. Telenätens uppbyggnad med en förbindelse till varje ansluten mottaga- re ger stora möjligheter till interaktiva tjänster, men medför även att en Ny teknik och nya medieformer... sändning av exempelvis ett TV-program måste skickas i sin helhet till varje mottagare.22 Detta förfarande kräver således betydligt större kapaci- tet än vid utsändning via exempelvis etern eller s.k. kaskadnät23 där det är tillräckligt att skicka ut TV-programmet en gång för att samtliga mottagare skall kunna ta emot det. 3.4.6Kommunikation med hjälp av fysiska databärare Databärare för analogt lagrad information, såsom traditionella grammo- fonskivor, ljudkassetter, etc. håller på att bli förhållandevis ovanliga, åtminstone i försäljningsledet. Däremot finns det numera en stor variation av fysiska databärare för digitalt lagrad information. Den vanliga disketten som används i datorsammanhang har vidareutvecklats och delvis ersatts av modernare former av flyttbara lagringsenheter med betydligt bättre egenskaper och kapacitet t.ex. zip-, jaz- och orb-skivor som har lag- ringskapacitet upp till 2 GB och kan fungera som extra hårddisk till da- torn. Därutöver har användningen av s.k. minneskort (flash-kort) ökat, framför allt för användningen av olika bärbara enheter såsom handdatorer och digitala kameror. Även cd-skivan har utvecklats och förutom den tra- ditionella cd-skivan som används för främst musik blir det allt vanligare med inspelningsbara cd-skivor för hemmabruk. Utrustning för inspelning av cd-skivor, s.k. cd-brännare, kostar f.n. inte mer än omkring ett par . Cd-skivans efterföljare, DVD (Digital Video ), förväntas helt er- sätta cd-skivan . DVD finns i olika utföranden för olika former av användningsområden, DVD-audio, DVD-video samt DVD- (lagring av data) även om tekniken tillåter lagring av all form av digitalt lagrad data såväl text, ljud, bild och rörliga bilder som kombina- tioner därav. Den maximala lagringskapaciteten för DVD är 18 GB bero- ende på skivans utformning, vilket kan jämföras med cd-skivans maxkapa- citet på 0,65 GB och disketten med 0,00144 GB (1,). 22Multicast är ett sätt att minska belastningen på nätet genom att utsändningen sker initialt till vissa knytpunkter i nätet. Därifrån skickas en kopia av meddelandet till varje mottagare som begär den utsända informationen. Multicast är således en blandning mellan broadcasting, där sändning går från en central punkt till varje mottagare, och narrowcasting, som används som benämning på sändningar som går till en eller ett fåtal bestämda mottagare. 23Ett kaskadnät, vanligtvis äldre kabel-TV-nät, är uppbyggt med slingor som når flera mottagare, dvs. en och samma kabel som går till flera mottagare. Nyare ka- bel-TV-nät är uppbyggda med en kabel till varje mottagare (s.k. stjärnnät) och påminner därför om telenät för telefoni. 144 Ny teknik och nya medieformer... För att förhindra olaglig import och export av DVD-videoskivor har branschen utarbetat en standard som delar upp världsmarknaden i sex re- gioner. Varje DVD-spelare och förses med en speciell region- kod så att det endast är möjligt att använda sådana skivor som har en kod som överensstämmer med spelarens kod. Det finns flera system som gör det möjligt för användaren att själv lagra data på DVD-skivor, anting- en genom att komplettera den tidigare lagrade eller genom att producera helt egna skivor (kallas vanligen , DVD-R, DVD recordable el.dyl.). Det är möjligt att koppla samman datorn med både en TV och ljudanläggning vilket möjliggör att en som spelas upp i datorns DVD-läsare kan visas på en TV-skärm liksom en DVD-video kan visas på datorns bildskärm som ljudet går via en ljudanläggning. På samma sätt kan datorn användas för att lagra TV- och radiosändningar, antingen på hårddisk, DVD eller på annat minnesmedium. Uppdelningen mellan olika DVD-standarder kan därför antas minska . förväntas ersätta de flesta av dagens fysiska databärare som används för spridning av information till allmänheten, såsom kasset- ter och videofilmer (VHS). 3.5Nya tjänster för kommunikation till allmänheten Via de ovan beskrivna distributionsnäten och fysiska databärarna kan ett stort utbud av tjänster för kommunikation till allmänheten tillhandahållas. Det är viktigt att göra skillnad mellan distributionssätt och tjänst, eftersom konvergensutvecklingen i stor utsträckning frikopplar distributionen från tjänsterna. En tjänst, som t.ex. TV-sändningar, kan i princip tillhandahål- las via alla nät. Det förekommer exempelvis TV-sändningar via Internet till vilket användaren får tillgång genom exempelvis elnätet. En databas kan göras tillgänglig via en webbsida på Internet eller spridas i sin helhet med hjälp av DVD-skivor. Det går alltså inte att definiera en tjänst utifrån det distributionssätt som den tillhandahålls på. Det är svårt att beskriva samtliga tjänster som används för kommuni- kation till allmänheten. Bredden i tjänsteutbudet är särskilt tydlig på Inter- net, där nya former av tjänster tillkommer så gott som . Följande översiktliga beskrivning utgår från tjänsternas huvudsakliga funktion och är koncentrerad till de tjänster som tillhandahålls via Internet. An- ledningen till detta är att dessa tjänster får anses vara föregångare och att liknande tjänster kommer att tillhandahållas via andra nät , t.ex. via mobila nät. Ny teknik och nya medieformer... I kapitel 5.2.1 behandlas frågan hur här beskrivna tjänster förhåller sig till yttrandefrihetslagstiftningen. Portal är en benämning på en webbplats på Internet där en mängd olika tjänster har samlats såsom sökfunktion, gratis e-post, nyheter, börsnote- ringar, länksamlingar och mötesplatser (de vanligaste tjänsterna beskrivs mer utförligt nedan). Portalerna växte fram från de s.k. sökmotorerna som , Yahoo m.fl. och från accesstjänster som Online. Ut- trycket portal används i detta sammanhang med betydelsen ingång, när- mare bestämt ingång till Internet och tanken är att tillhandahålla använda- ren en startplats (ingångssida) med rubriker, korta notiser med aktuell och relevant information samt länkar och ingångar till ett stort utbud av and- ra tjänster på Internet. Till skillnad mot en webbplats innehåller portalen en stor del externa länkar till webbsidor och andra tjänster på Internet som tillhandahålls av andra. En webbplats innehåller däremot huvudsakligen interna länkar till egenproducerat material eller tjänster. Externt material kan även länkas till portalens webbsida på ett sådant sätt att det inte direkt framgår att det handlar om externt material (se vidare nedan om länkning). Portaler är således ett sätt att underlätta den enskilde användarens sökning och navigation på Internet men har vanligtvis också kommersiella syften genom annonsering och e-handelstjänster. Sök- och navigationstjänsterna och andra tjänster som tillhandahålls gratis via portalen är då ett sätt att öka antalet besökare, i förhoppning om ökad omsättning på e- handelstjänster och avgiftsbelagda tjänster samt ökade annonsintäkter. För att få tillgång till vissa tjänster t.ex. e-post, köperbjudanden, tävlingar, och möjligheten att skräddarsy ingångssidor med material och tjänster från portalen, är det vanligt förekommande att besökaren uppmanas registrera sig som medlem. Förutom de renodlade portalerna såsom Yahoo, , Excite, Passagen, Torget och har flera andra aktörer utvecklat sina webbplatser till portalliknande tjänster. Medieföretagen, framför allt tid- ningar, har med tillgången till redaktionellt innehåll en möjlighet att locka många besökare och flera tidningar har skapat breda portaler med en mängd tjänster, exempelvis och IDG.24 I regel är de externa länkarna inte lika vanliga på medieföretagens portaler som på de renodla- de portalerna. TV- och radioföretag använder normalt webben som ett komplement till de vanliga sändningarna och deras webbplatser innehåller en mindre del externa länkar och kan därför inte kallas för portaler. 24 Se och . 146 Ny teknik och nya medieformer... ligt är också att de företag som tillhandahåller accesstjänster (se nedan) har skapat startsidor som påminner om portaler. Användarna av deras tjänster kopplas direkt till startsidan då de ansluter sig till nätet eller star- tar webbläsaren (startsidan är en inställning som användaren i regel kan ändra). På liknande sätt har tillhandahållarna av de vanligaste webbläsar- na, Microsoft (MSN) och Netscape (Netcenter),25 portaler som visas au- tomatiskt då användaren första gången startar webbläsaren. Begreppsbildningen på detta område har ingen större stadga och vad som faktiskt menas med en portal kan inte definieras med någon exakthet. Vissa portaler är inriktade på ett visst ämnes- eller intresseområde, en bransch eller liknande och har en speciell målgrupp medan andra har en allmän inriktning med en bred målgrupp ungefär på samma sätt som det finns dagstidningar som riktar sig till en bred allmänhet och specialtid- skrifter som riktar sig till en mer eller mindre begränsad målgrupp. Vortal (vertikal portal) är ett uttryck som förekommer för portaler med ett be- gränsat ämnesområde som t.ex. båtsport.26 Vortaler som drivs av använda- re, dvs. utan kommersiella intressen, eller sådana kommersiella vortaler som medger stor frihet för användarna att själva styra innehållet och kommunicera med varandra kallas ibland för communities, mötesplatser (se nedan). Även de som tillhandahåller de stora allmänna portalerna har insett behovet av specialisering till begränsade ämnesområden och geografiska områden. Flera av de internationella portalerna har versioner på flera olika språk och versioner som riktar sig till användare i ett visst land eller en viss region. Versionerna har endast delvis samma innehåll men länkar vanligtvis till varandra. Andra aktörer delar upp portalen i flera underav- delningar vilka i sig kan framstå som egna portaler (eller, om man så vill, vortaler), t.ex. har portalen en mängd underavdelningar såsom Mobil, Börs, Spraydio. En trolig utveckling är att det kommer att finnas utrymme såväl för stora allmänna och internationella portaler som för mindre specialiserade, ämnes- eller geografiskt inriktade portaler (vortaler). Hårdast konkurrens kommer troligen att råda mellan de renodlade portalerna och medieföretag med portalambitioner. Båda lockar besökare i miljontal och har förutsätt- ningar att erbjuda ett mycket omfattande utbud av produkter och tjänster. Men när medieföretagens webbplatser blir mer av portaler som portalerna ökar sitt utbud av nyheter och annat redaktionellt material är det 26Se t.ex. som presenteras som en vertikal portal tillhan- dahållen av MobilePosition. Ny teknik och nya medieformer... svårt att säga om det är två olika typer av aktörer som slåss mot varandra eller om de smälter samman till en marknad.27 På digital-TV-området kan portalerna åtminstone delvis jämföras med EPG, dvs. de elektroniska programguiderna som är en katalogtjänst över programutbudet och övriga tjänster som tillhandahålls via digital-TV. 3.5.3Meddelandetjänster, elektronisk post Meddelandetjänster används här som en samlingsterm på sådana tjänster som gör det möjligt för användaren att skicka meddelanden till en eller ett mer eller mindre bestämt antal mottagare. Den dominerande tjänsten är naturligtvis den elektroniska posten men andra tjänster med liknande funktioner har börjat få en omfattande användning. Dessa meddelande- system saknar vanligtvis, till skillnad mot e-post, gemensam standard och meddelanden kan därför inte utbytas mellan de olika systemen. Elektronisk post (e-post, datorpost) har fått stor användning i och med spridningen av Internet även om tidigare system för e-post också har haft en betydande användning. E-post via Internet har i många länder börjat ersätta faxen för kommunikation mellan två eller ett fåtal identifierade personer, men e-posten har också lett till nya användningsområden som saknar tidigare motsvarigheter. Normalt fungerar e-post på så sätt att av- sändaren åstadkommer ett meddelande – vilket numera kan innehålla bil- der, röstmeddelanden, datafiler m.m. – som denne adresserar till någon eller några identifierade mottagare. Avsändaren sänder sedan meddelandet via den e-post-server där han eller hon har sitt e-post-konto. Servern skickar meddelandet till mottagarens e-post-server via Internet eller annat nät. Överföringen sker vanligtvis med några sekunders eller minuters för- dröjning. Meddelandet hamnar i mottagarens brevlåda på den e-post- server där denne har sitt e-post-konto. Där blir det vanligtvis liggande tills mottagaren väljer att kontrollera sin brevlåda, vilket kan ske med varie- rande regelbundenhet. Har mottagaren fast förbindelse är det vanligt att ett meddelande om att ny e-post har inkommit visas på skärmen. Använder sig mottagaren däremot av en uppringd förbindelse måste datorn först kopplas upp mot Internet via en s.k. accesstjänst. Först därefter kan an- vändarens brevlåda kontrolleras. Det är i och för sig möjligt att ställa in datorn så att den automatiskt kopplar upp sig och kontrollerar e-posten t.ex. en gång . Det finns numera även möjlighet att läsa av och skicka e-post från bl.a. mobiltelefoner (WAP, Application Pro- tocol) och små bärbara datorer, s.k. handdatorer. 27 , , 1999–12–06. 148 Ny teknik och nya medieformer... E-post används inte enbart som ersättning för det traditionella brevet, dvs. kommunikation mellan två personer, utan även för olika automatiska meddelanden från datorer, exempelvis en orderbekräftelse vid köp på In- ternet. Därutöver ger e-post-funktionen oftast möjligheter till att, med tämligen enkla medel, göra massutskick av e-post. Avsändaren måste dock specificera varje mottagares e-post-adress vilket medför vissa problem vid mer omfattande utskick. Det har därför utvecklats s.k. distributionslistor (eller e-postlistor) som gör det möjligt att skicka ett och samma e-post- meddelande till många mottagare. Dessa listor består av en lista (datafil) med en mängd e-post-adresser samt ett datorprogram på en server som sköter utskicken till alla de adresser som är upptagna i listan samt admi- nistrerar på- och avanmälningar till listan. Den som vill skicka ett medde- lande skickar det således enbart till distributionslistans adress och den som vill ta del av alla meddelanden som skickas till listan anmäler sig till list- servern, dvs. datorn på vilket programvaran är installerad. Distributions- listor kan fungera dels som diskussionsforum där alla deltagare kan skicka meddelanden, dels som en enkelriktad kanal för informationsspridning för t.ex. intern informationsspridning inom ett företag. E-postfunktionen har också integrerats med andra former av tjänster på ett sådant sätt att det inte alltid är enkelt att urskilja de olika tjänsterna. Ett exempel på sådan integration är s.k. faxservrar som finns tillgängliga via Internet. De fungerar så att sändaren skickar e-post till en s.k. faxserver som är ansluten till både Internet och det vanliga telenätet. Mottagaren får sedan e-post-meddelandet utskrivet på sin fax. Ett annat exempel är Pos- tens tjänst eBrev PC med vars hjälp sändaren kan skicka ett e- postmeddelande som skrivs ut och distribueras som ett vanligt brev av Posten. E-posten har också integrerats med webben, dels genom att det är möjligt att skicka e-post till innehavaren av en webbplats med hjälp av ett webb-baserat formulär, dels genom att privata e- postfunktioner erbjuds via webben (webb-baserad e-post). Vid användning av sådana webb-baserade tjänster är det inte nödvändigt för användaren att ha ett särskilt e-postprogram i sin dator. E-postfunktionen blir i stället till- gänglig via de vanliga webbläsarna, vilket gör att användaren kan läsa av sin e-post från vilken dator som helst, t.ex. på resa utomlands. En annan väsentlig skillnad är att e-post-meddelandena inte hämtas hem från e- postservern vid s.k. webb-baserad e-post. Meddelandena presenteras i stället som webbsidor.28 Webb-baserad e-post skyddas liksom vanlig e-