sou · GPB310d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Utan dessa redovisningar har den utomstående svårigheter att värdera underlaget avseende kvalitet, balans och fullständighet. Sådan redovisning krävs givetvis beträffande litteratur om såväl barn i homosexuella familjer som adoptivbarn. Utredningen diskuterar i avsnittet 11.2.3 att urvalsproblem vid forskning angående barn i homosexuella familjer kan tänkas påverka resultatens kvalitet. Enligt vår uppfattning iakttar dock utredningen i sina slutsatser och ställningstaganden i avsnitten 13.2.2 och 13.4.2 inte den försiktighet avseende tolkningen av forskningsresultaten, som man redogjort för, och som är högst relevant. Detta gäller såväl de internationella som de av kommittén beställda svenska studierna. I de svenska studierna som utredningen låtit göra och i de inter- nationella studierna har de individer som ingår anmält sig själva. Det finns anledning att förmoda att denna urvalsmetod ger ett positivt urval vilket i sin tur kan antas leda till att resultaten är systematiskt (dvs. på grund av metoden) snedvridna. Eftersom det är de homosexuella föräldrarna, som anmäler sina barn till barn- och ungdomsundersökningarna, kan man förmoda att det blir en överrepresentation av problemfrihet beträffande barnen eftersom föräldrar generellt inte "vill skylta med misslyckanden". Liknande tendenser finns antagligen beträffande enkätstudien om homo- sexuellt föräldraskap. Man kan förvänta sig en större motivation att besvara enkäten hos de som är positiva till homosexuellt föräldra- skap. Visserligen är det ofrånkomligt att urvalet görs på detta sätt, när det gäller dolda populationer som också redovisas i betänkan- det. Det innebär emellertid att resultaten måste värderas med försiktighet på ett sätt som inte avspeglas i betänkandet. Det är enligt vår mening en svaghet avseende resultatens giltig- het att litteratursammanställningen endast innehåller en longitudi- nell studie. Det är även få studier som avser barn som helt vuxit upp i homosexuella familjer. Vidare är det i studierna mycket få barn som adopterats till homosexuella familjer. Det finns inte någon enda studie som specifikt undersökt adopterade barn som växer upp med homosexuella föräldrar. Reservationer och särskilda yttranden Vi kan konstatera att de två studier som utredningen låtit göra är små, vilket gör att resultaten måste tolkas med stor försiktighet och att generaliserbarheten i resultaten måste anses som begränsad. Därmed skall emellertid inte förstås att man inte kan se resultaten som tillförlitliga i sig. Vi är själva medvetna om detta när vi använ- der oss av forskningsresultaten. Beträffande intervjustudien med tonåringar och unga vuxna, måste framhållas att det är en kvalitativ djupintervjustudie utan jämförelsegrupp. Det innebär att studien inte kan utgöra grund för jämförelser med andra grupper av indivi- der, vilket sker i betänkandetexten. Beträffande studien med små barn måste särskilt understrykas att det ringa antalet innebär att det behövs mycket påtagliga skill- nader på gruppnivå, för att de vid statistisk bearbetning skall fram- stå som signifikanta. De antydda skillnader som framkommer kan alltså vara avspeglingar av verkliga skillnader, som skulle visat sig i ett större material, men de kan naturligtvis också ha visat sig vara icke-existerande. I avsnitt 13.2 behandlar utredningen barns förhållanden i homo- sexuella familjer. Utredningen konstaterar att för en del av barnen kan det under vissa skeenden av uppväxten uppstå konflikter som är relaterade till förälderns homosexualitet. Vi instämmer i utredningens slutsatser ovan. Men vi vill göra följande kompletteringar. Det finns generellt såväl i avsnittet 11.3, där forskningen om barn med homosexuella föräldrar redovisas, som i 13.2 en tydlig tendens att tona ned negativa resultat som framkommit av den åberopade forskningen. Det gäller bl.a. en något sämre mor-barnkontakt i småbarnsåren, vissa kamratproblem såsom tendens till reservation i förhållande till kamrater. En del av dessa barn har även problem med att berätta om sin familj i de tidiga tonåren, de måste också komma ut som barn till homosexuella. De känner oro angående sin egen sexuella läggning och känner en rädsla för att bli mobbade. Utredningen ställer barnets oro för negativa konsekvenser mot faktiska och mer gynnsamma yttre förhållanden. Detta sätt att kontrastera inre upplevelse mot yttre observationer får till följd att barnens oro synes mindre viktig. Det finns dock inte något enkelt samband mellan oro å ena sidan och faktisk orsak å den andra. Reservationer och särskilda yttranden länge det inte rör sig om sjuklig rädsla, finns det en för individen reellt upplevd anledning till sin rädsla, och personen vet i förväg inte att rädslan längre fram kan komma att ses som obefogad. Rädslan i sig påverkar livskvaliteten negativt och kan vara skadlig för hälsa och utveckling. Detta förhållande har ingen relation till om barnet t.ex. verkligen blir mobbat eller inte, utan ett sådant faktum måste värderas separat. I redovisningarna av forskningsläget finns det vidare en tendens att värdera resultaten i ett historiserande perspektiv, dvs. bedöma dem utifrån hur den vuxne kommer att värdera sin uppväxt och må psykiskt. Den svenska tar upp barndomens egen- värde som en av utgångspunkterna för barnperspektivet. Man menar därvid att barndomen inte enbart skall ses som en förbere- delsetid för vuxenlivet utan som en del av livet med ett värde i sig.6 Vad som händer i barndomen skall därför i första hand värderas utifrån hur den upplevs av barnet. De negativa faktorer som fram- kommer kan alltså inte ses som mindre allvarliga, för att de inte resulterar i senare problem. I utredningens avsnitt 5.8 redogörs ingående och förtjänstfullt för forskning runt adopterades psykologiska utveckling och hälsa. Någon redovisning av hur urvalet av den redovisade forskningen skett finns tyvärr inte. Utredningen koncentrerar sig på forskning från de nordiska länderna. På så sätt kommer en del forskningsre- sultat, som påvisar sämre psykisk hälsa än genomsnittligt hos adopterade, ej att finnas med. Detta gäller bl.a. en stor flernationell studie under ledning av professor , . I avsnitt 13.3 behandlar utredningen adoptivbarns särskilda behov. Utredningen konstaterar att forskningen visar att adoptiv- barn som grupp har lika god psykisk hälsa och är lika socialt välan- passade som andra barn. De konstaterar vidare att adopterade barn kan uppvisa en psykisk sårbarhet till följd av sin särskilda bak- grund. Denna sårbarhet kan vara särskilt påtaglig vid barnens känslomässiga anknytning till föräldrarna och andra senare i livet och i deras identitetsutveckling. Forskningen visar att de flesta adoptivbarn kan hantera detta utan att den psykiska hälsan påver- kas. 6 SOU 1997:116, Barnets bästa i främsta rummet, s. 138. Reservationer och särskilda yttranden Utredningen konstaterar vidare att vissa adopterade barn kan uppleva konflikter och andra svårigheter som är relaterade till att de är adopterade, som t.ex. en känsla av att vara avvikande och annorlunda. Vi delar utredningens slutsatser om adoptivbarns särskilda behov. Vi vill emellertid tillägga följande. Vi anser inte att det är en känsla av annorlundaskap som adop- tivbarnen har. Adopterades egna berättelser visar att många upple- ver ett faktiskt annorlundaskap. Hur annorlundaskapet upplevs och hanteras skiljer sig mellan olika barn. Barnets tidigare erfarenheter av separationer lever kvar. Dessa kan komma till uttryck i livet som är extra känsliga, t.ex. i puberteten eller vid olika livskriser såsom skilsmässa i famil- jen eller senare i livet från en partner. Även om det inte nödvän- digtvis resulterar i manifesta psykiska symptom eller känslo- och upplevelsemässiga problem, medför det hos många en sårbarhet. Att denna inte syns innebär inte att den är utan betydelse. Även för utåt sett välfungerande adopterade innebär det faktum att de en gång blivit övergivna en särskild inre process som skiljer dem från andra. Även för de adopterade som klarar sig bra innebär den sär- skilda bakgrunden en extra livsuppgift. De måste vid olika tillfällen i livet ägna psykisk energi åt att bearbeta att de blivit övergivna, att de har eller har haft en annorlunda familjesituation under uppväx- ten och ofta har ett annorlunda utseende än majoritetsbefolk- ningen. Identitetsutvecklingen sker som en inre process, där barnet utvecklar bilden och upplevelsen av sig själv utifrån hur det erfar likheter och skillnader gentemot i första hand sina föräldrar. Det är en ömsesidig process i så motto, att barnet också söker och behö- ver bekräftelse på i första hand likhet och acceptans från föräld- rarna. Det transkulturellt adopterade barnet har särskilda förhål- landen att bearbeta i dessa avseenden. Barnet måste förhålla sig till flera verkliga skillnader gentemot sina föräldrar, skillnader som barnet själv upptäcker efter hand, och som innebär att identitets- bildningen kompliceras. Det förefaller sannolikt, att det skulle kunna innebära en ytterligare svårighet beträffande att finna likhet och hantera skillnad, om föräldrarna också utgör en minoritets- grupp i samhället. Inte minst som flera barn till homosexuella berättar om en problematik som har med identitetsutveckling att göra. Reservationer och särskilda yttranden Utredningen diskuterar behovet av parets möjligheter att erbjuda barnet såväl kvinnliga som manliga förebilder för homosexuella par som skall prövas för adoption. Utifrån ett barnperspektiv och ur det presumtiva adoptivbarnets synvinkel borde det vara så, att ett barns primära behov av bl.a. förebilder och anknytningspersoner skall finnas inom den familj, där barnet skall växa upp. Samhällets uppgift är att utreda att sådana förhållanden finns, inte att brister i dessa avseenden skall kunna kompenseras utanför familjen. I betänkandet under 5.8 visar epidemiologiska studier att adop- tivbarns anpassning och psykiska hälsa inte skiljer sig från andra barns. Man finner dock i kliniska studier att utlandsfödda adoptiv- barn är överrepresenterade på barnpsykiatriska kliniker och insti- tutioner samt att de har fler och allvarligare problem än andra barn. Inom psykiatrin var adoptivbarnen ungefär dubbelt så många som kunde förväntas utifrån deras andel i befolkningen. Vid hem för dygnsvård var det 2,4 gånger fler adopterade barn än förväntat. För att på lämpligaste sätt bedöma vad som är barnets bästa skall man ta hänsyn till såväl vetenskap och beprövad erfarenhet som barnets egna synpunkter. Utredningen har hållit en hearing med företrädare för de adopterade samt för adoptionsorganisationerna och man har i litteraturgranskningen hänvisat till adopterades egna berättelser. I övervägandena i avsnitt 13 är det dock påfallande att kommittén inte i något avseende refererat till detta material. Vi vill ur detta lyfta fram några olika aspekter. Det finns i de adopterades egna berättelser, som ofta återkom- mande tema, skildringar av den identitetsmässiga förvirring och den relationsmässiga problematik som många adopterade upplever. Den hänför sig till det flerfaldiga annorlundaskapet som kan bestå i att inte växa upp i sin biologiska familj, att numera oftast ha en annorlunda etnisk tillhörighet än omgivningen, att ha förlorat ett språk och en kultur och att ha blivit såväl bortvalda som utvalda. I de adopterades berättelser framgår att denna särskilda situation ofta innebär en smärta och alltid, även om de som individer inte har någon psykiatrisk problematik, innebär något att bearbeta och förhålla sig till under stora delar av livet. Vi vill också hålla fram att företrädare för föreningar och nätverk för adopterade till övervägande delen ställt sig negativa till homo- sexuellas möjlighet att bli prövade för gemensam adoption. Reservationer och särskilda yttranden I avsnitt 13.4.2 behandlar utredningen gemensam adoption. Utred- ningen föreslår att registrerade partner i likhet med makar skall ges möjlighet att gemensamt prövas som adoptivföräldrar. Vi delar inte utredningens uppfattning i detta avseende. Vi välkomnar en utveckling som innebär jämställdhet mellan heterosexuella och homosexuella. De homosexuella skall självklart kunna ingå partnerskap och inte diskrimineras i arbetslivet. Det kan därför vara lätt att se adoption som nästa och ytterligare ett steg i att öka jämställdheten för homosexuella. gäller det emel- lertid inte bara vuxna människors rätt och valmöjligheter utan också en tredje och svagare part, som inte har möjlighet att föra sin talan, nämligen barnet. Det finns som vi ser det, en motsättning mellan två perspektiv i kommitténs uppdrag – dels vuxna homo- sexuella par som önskar bli föräldrar genom adoption och i detta avseende helt jämställas med heterosexuella par, dels övergivna barns behov och förutsebara problematik. Frågan om homosexuellas rätt att bli prövade för adoption är därför inte en fråga om en grupps rättigheter i förhållande till en annan, utan om samhällets ansvar för att barnets bästa sätts främst. När ett barn lämnas för adoption är samhället skyldigt att ta ansvar för att barnet får så goda uppväxtvillkor som överhuvudta- get är möjligt. När det gäller adoption bärs den svenska lagstift- ningen upp av tanken att inga andra intressen kan ta över barnets, adoptionen skall anses vara till fördel för barnet. Barn som adopte- ras har övergivits av sina biologiska föräldrar. De bär således redan med sig en utsatthet och sårbarhet när de adopteras. Beträffande internationellt adopterade barn har de även förlorat sitt etniska ursprung. De har inte heller någon förankring i den blivande adop- tivfamiljen eller det nya hemlandet. Samhället bör därför inte med- verka till förhållanden, som riskerar att leda till ytterligare belast- ningar för dessa barn. Det bör också framhållas att trots att allmänhetens inställning till homosexuella har förbättrats anser en stor del av alla åldersgrupper som besvarat Forskningsgruppen för Samhälls- och Informationsstudier (FSI) enkät att homosexuella par inte bör få rätt att prövas som adoptivföräldrar.7 7 FSI:s rapport befolkningens attityd till homosexuella och homosexualitet. Se kap. 12 i betänkandet. Reservationer och särskilda yttranden Att växa upp i en homosexuell familj är att tillhöra en minoritet och det innebär att man inte har det riktigt som andra. För det adopterade barnet blir det ofta ett flerdubbelt annorlundaskap. Det är flera processer – ursprunget, identiteten och familjens särskilda situation. Dessa processer finns med hela livet, men vi vet mycket lite om vad de innebär eftersom det saknas longitu- dinella studier. Utifrån nuvarande forskning finns ingen helhets- bild som visar hur det går för adopterade utifrån ett livsperspektiv. Utredningens bedömningar skall enligt direktiven göras med utgångspunkt i barnets bästa, på basis av vad som utretts om för- hållandena för barn i homosexuella familjer och vad som är känt om adoptivbarns särskilda behov. Det har konstaterats i betänkandet att det inte finns någon ökad förekomst av psykiatriska symptom för adoptivbarn och inte för barn i homosexuella familjer. Det finns mycket lite kunskap om barn som har hela sin uppväxt i homosexuella familjer. Vi har ändå tillräckligt med data som ger belägg för att det innebär en ökad belastning att växa upp i en homosexuell familj eller som adopterad. Det är möjligt att den sammanlagda ökade belastningen för adopterade i en homosexuell familj skulle innebära en förhöjd risk för psykisk ohälsa. Ingen vet hur stora marginalerna är. Vi anser därmed att det inte är till barnets bästa att adopteras av ett homosexuellt föräldrapar. I avsnitt 13.4.3 behandlar utredningen styvbarnsadoption. Utred- ningen föreslår att det införs en möjlighet för en registrerad partner att adoptera den andre partnerns barn. Vi instämmer i utredningens förslag när det gäller möjligheten för en registrerad partner att adoptera den andre partnerns biolo- giska barn. Vi anser däremot inte att en registrerad partner bör ges möjlighet att styvbarnsadoptera den andre partnerns adopterade barn. I familjer där ena parten är biologisk förälder har barnet redan sitt ursprung klart. Det har för det mesta redan sina relationer, anknytning och bakgrund uppbyggda med åtminstone en biologisk förälder. Samhället har då en skyldighet att underlätta, inte mot- verka och försvåra, dessa barns uppväxt. Reservationer och särskilda yttranden Regler skall alltså inte förhindra att barnet adopteras av partnern till den biologiske föräldern om det skulle bedömas vara till fördel för barnet. Vi anser att det inte bör göras någon åtskillnad om för- äldrarna är homosexuella eller heterosexuella. En individuell pröv- ning skall göras på samma sätt som redan görs. Det är således fort- farande barnets bästa som skall vara utslagsgivande. En viktig aspekt är att barn som fyllt inte får adopteras utan eget samtycke 4 kap. 5 § (FB). Även yngre barns åsikter skall beaktas om barnets ålder och mognad ger skäl för det 4 kap. 6 § (FB). Detta är i överensstämmelse med barnets rätt att komma till tals enligt artikel 12 i . Barnets rätt att komma till tals betonas vidare särskilt i bl.a. artikel 21 om adoption. Enligt vil- ken de personer som berörs skall ha givit sitt fulla samtycke till adoptionen. Vi anser däremot inte att en registrerad partner bör ges möjlighet att styvbarnsadoptera den andre partnerns adopterade barn. Pro- blematiken för detta barn blir densamma som vi redovisat vid ge- mensam adoption. Vi föreslår att adoptionslagstiftningen ses över Homosexuellas möjlighet att adoptera uppfattas av många som en rättvise- och diskrimineringsfråga. Homosexuella pars möjlighet till adoption måste emellertid ses i ett vidare sammanhang. Frågor om adoption väcker starka känslor och åsikterna går isär. Några uppfattar adoption som en fortsättning av imperialismen och anser därför att samtliga internationella adoptioner borde upphöra. Andra ser det som en demokratisk rättighet och menar att alla bör ges möjlighet till en individuell prövning. Samhället tar ett mycket stort ansvar när barn omplaceras, inte minst vid internationella adoptioner. Utredningens uppdrag har enbart avsett frågor rörande homo- sexuellas möjlighet till adoption m.m. Vi menar att de svenska adoptionsreglerna bör ses över i ett större perspektiv. Det är viktigt att utvärdera den befintliga verksamheten innan den utvidgas ytterligare. Det kan förefalla märkligt att ett gift par eller en ensamstående kan adoptera barn men däremot inte sambor. Det kan i sammanhanget nämnas att bestämmelsen om ensamståendes rätt till prövning för adoption kom 1917. Reservationer och särskilda yttranden En översyn av adoptionslagstiftningen måste göras i samspel med aktuell forskning om adoptivbarn och de adopterades egna berättelser, för att undersöka om lagstiftningen är anpassad till dagens barnperspektiv. Vid denna översyn bör undersökas vad som är det bästa för barnet enligt forskarna och vilken familjekonstella- tion som är till fördel för barnet. I sin regeringsförklaring uttalade statsministern bl.a. att skall efterlevas och att barnen skall stå främst. Om menar allvar med sitt åtagande att följa och att barnen skall stå främst så skall barnets intresse och inte de vuxnas stå i fokus. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande från , expert Angående utländska förhållanden och internationellt samarbete Jag instämmer inte i kommitténs förslag om möjlighet till gemen- sam adoption och styvbarnsadoption för homosexuella gällande barn födda i annat land än . Förutom de skäl som anges i det gemensamma yttrandet skrivet av experterna om gemen- sam adoption och styvbarnsadoption vill jag härmed göra följande tillägg: Om homosexuella par ges möjlighet att adoptera innebär det risk för att: adoptionsverksamheten i ursprungsländer försvåras, då homo- sexualitet ofta är ett känsligt ämne och internationella adoptioner kontroversiellt. trovärdigheten ifrågasätts internationellt när vi kringgår Haag- konventionen, en konvention som bland annat arbetat för att få till stånd och som bygger på samt frånträder europeiska konvention om adoption av barn. förtroendet för svensk adoptionsverksamhet minskar i ursprungsländerna då experter och ledamöter i kommittén inte instämmer i utredningens förslag, utan istället anser att försla- get som läggs fram inte bygger på barnet bästa. Enligt direktiven skall kommittén undersöka och redovisa hur de länder som samarbetar med om internationella adop- tioner skulle reagera om homosexuella par ges möjlighet att prövas som adoptivföräldrar. Kommittén har vänt sig med frågor till tjugofem ursprungslän- der via de svenska ambassaderna i länderna. Ambassaderna har i sin tur vidarebefordrat frågorna, i första hand till ansvarigt ministerium eller central myndighet i respektive land. Två frågor ställdes till ursprungsländerna: Ena frågan gällde om de kunde tänka sig att låta homosexuella par adoptera barn från deras land. Andra frågan var om en eventuellt svensk lagändring Reservationer och särskilda yttranden skulle kunna påverka möjligheterna negativt för svenska heterosex- uella par som vill adoptera. Sjutton länder svarade och samtliga tillåter endast heterosexuella par – och i de flesta fall ensamstående – att adoptera. Endast tio länder svarade på den andra frågan. Sju av dessa menade att en svensk lagstiftning som ger homosexuella par möj- lighet att adoptera inte skulle påverka svenska heterosexuella pars möjlighet att adoptera negativt. Det är anmärkningsvärt att de flesta ursprungsländer inte svarat på denna fråga, däribland flera länder som det kommer många adoptivbarn ifrån till . Detta kan mycket väl vara en diplo- matiskt tystnad i en, för ursprungsländerna, mycket kontroversiell fråga. De svar som kommittén fått in får betraktas som ländernas offi- ciella svar. Vilka barn som skall lämnas för adoption och vem som skall få adoptera ett enskilt barn bestäms dock ofta av lokala adoptions- organisationer, myndigheter eller barnhem. Handläggningen är olika i olika länder. Detta innebär att om en svensk lagstiftning ger homosexuella par möjlighet att adoptera, kan en enskild organisation eller lokal myndighet i ett ursprungsland bli mer restriktiv gentemot alla svenska adoptanter trots att landets officiella svaret varit ett annat. Internationella adoptioner började i liten skala och ökade . kommer omkring 1 000 adop- tivbarn till . Totalt finns över 40 000 adopterade födda i andra länder. De allra flesta internationella adoptioner i förmedlas via auktoriserade adoptionsorganisationer. Dessa samarbetar med myndigheter, organisationer och barnhem i olika länder. Under har relationer byggts upp och nätverk bildats för att barn som inte kan växa upp i sitt födelseland ska kunna få en familj i . Respekt och förtroende är grundpelare för ett fungerande samarbete. Respekt för lagstiftning och kulturella värderingar i ursprungslandet och förtroende för att man i mottagarlandet arbetar för barnets bästa som primärt mål. Reservationer och särskilda yttranden I många länder är internationella adoptioner ifrågasatta. Då och då dyker det upp nyheter i media om barn som sålts, utnyttjats eller misshandlats. Utifrån detta kan frågor om homosexuellas möjlighet att adop- tera upplevas provocerande, kränkande, hotfulla eller i alla fall obe- gripliga. I de flesta av länderna är dessutom homosexualitet ett mycket känsligt ämne och till och med straffbart i vissa. () är den svenska adoptionsorganisation som förmedlat flest barn från , över 500 adoptioner . Med anledning av att det i debatten sagts att det är tillåtet för homosexuella att adoptera i skrev FFIA ett pressmeddelande , där man dementerade detta. Det är förbjudet för homosexuella, både par och ensamstående, att adoptera barn från . Den kinesiska centralmyndigheten är mycket tydlig i sin infor- mation om detta och uttrycker det så att man inte tillåter de homosexuella och de som har homosexuella tendenser att adoptera kinesiska barn genom internationell adoption.