sou · GPB35 · 2002-01-01 00:00:00 — finns vid USHMM en samvetskommitté (Com- mittee on Conscience) vars syfte är att uppmärksamma nationens medvetande, att påverka politiska beslutsfattare och att stimulera till handling i hela världen i syfte att hindra folkmord och relaterade brott mot mänskligheten. De har exempelvis skrivit brev till presidenten på , uttalat sig om och Natos ingripande i Kosovo samt anordnat konferensen and Crimes Against Humanity: and Preven- tion (). Trots museichefens uttalade fokus på Holocaust kan man få intryck av att det råder delade meningar om hur brett uppdrag den samlade organisationen har. Även om den permanenta utställ- ningen sannolikt aldrig kommer att ändras mer än marginellt finns där , tidskriften , utåtriktade program i form av paneldiskussioner som Memory and Truth after Genocide: samt en bokhan- del med ett brett utbud av litteratur om folkmord. Museet omfattar också en tämligen stor och välsorterad bokhandel, även för litteratur gällande andra folkmord. Stiftelsen etablerades 1994 av , efter inspelningen av list. Huvudsakligt syfte var att dokumentera vittnes- berättelser från Förintelsen. Här finns intervjuer med exempelvis överlevande från lägren, flyktingar, medlemmar av motståndsrörel- ser och anställda vid krigstribunalerna. Efter en intensiv insam- lingsfas som börjar gå mot sitt slut har man nått upp i över 50 000 intervjuer () som sammanlagt ger över på över 200 000 videoband (skulle man kunna se alltsammans). Av dessa intervjuer är 330 gjorda med människor bosatta i . Med hjälp av bl.a. Fortunoff Video vid i och U.S. i har man upprättat ett formulär som har skickats till dem som frivilligt har anmält intresse av att bli intervjuade. Formuläret har syftat till att ge grundläggande data till katalogiseringen men också utgöra en viss autenticitetskontroll. Någon egentlig kontroll av att perso- nerna är de som de utger sig för att vara görs inte. Dessa intervju- formulär översätts också successivt till engelska, ett delvis ganska komplicerat arbete eftersom alla språk inte har uttryck för t.ex. Förintelsen eller dödsmarsch. Intervjuerna har sedan genomförts hemma hos den intervjuade på det språk som han eller hon själv har bett om att få använda. Knappt hälften av alla intervjuer är på engelska men ytterligare 31 språk har använts i de 57 länder man har intervjuat i. Videoupptag- ningarna har sedan överförts från till digitalform. Därefter katalogiseras varje intervju med hjälp av en ämnesordlista om ca 11 000 nyckelord. Varje intervju delas upp i olika segment om vardera ca 3–och varje sådant segment ges ett antal skriv- na nyckelord. På så vis kan man framgent genom att i databasen skriva in t.ex. ett lägernamn och transport få fram samtliga intervjuavsnitt med dem som beskriver transporten till det lägret. Detta är dock ett synnerligen tidskrävande arbete och man räknar med att det tar ca 8–att katalogisera en timmes vittnes- mål. Denna del (samt omfattningen) skulle man kunna säga är den riktigt unika delen av detta projekt och gör att det skiljer sig åt från alla andra oral history-projekt, vilka inte har samma raffinerade sökbarhet. Alla intervjuer lagras i ett behändigt arkiv om 400 terabyte som automatiskt skall kunna leverera videoavsnitt över säkra förbindel- ser runt om i världen. finns tillgång till materialet från Fortunoff Video for Holocaust Testimonies (Yale), Holo- caust-museet i , , Yad Vashem och i . Hur materialet kommer att tillgängliggöras är dock oklart och man diskuterar olika principer och för- hållningssätt. Ett sätt är att samla delar av materialet på olika CD- rompresentationer. Så har skett med en amerikansk version för high-school och kommer även en tysk version. Stiftelsen har också ett dotterbolag (GmbH) i . Ovan beskrivna bedriver också en omfattande utbildning. Nedan beskrivs ytter- ligare organisationer med sådan utbildning och här har inte institutionernas totala verksamhet beaktats. Genom att undersöka institutionernas utbildningsarbete får man en god bild av institu- tionens syfte och utgångspunkter, även för den totala verk- samheten. Varje institution beaktas från bakgrund, syfte, metod och mål- grupp. Yad Vashem är staten officiella minnesmonument, museum, forsknings- och utbildningscenter rörande Holocaust. Det grunda- des 1953 på initiativ av . Yad Vashem är hämtat ur 56:5, där kungör att han skall ge de trogna ett evigt namn som inte skall utrotas – ett Yad Vashem. Utbildningscentret är av enorma proportioner med en genom- strömning av 100 000 studenter och 500 000 soldater samt tusen- tals utbildare . Utbildningar arrangeras regelbundet på 7 olika språk. Man har en särskild avdelning för interna- grupper av utbildare. Yad Vasehm är inte bara en utbildningsinstitution av världsbety- delse inom ämnesområdet utan även en ledande forskningsinstitu- tion samt en knutpunkt för källmaterial och arkiv. Närheten mellan forskningen och tillgången till ett mycket stort källmaterial påverkar naturligtvis utbildningssektionen och ger den mycket gynnsamma förutsättningar. kan konstateras att den historiska forskningens monu- mentala betydelse för verksamheten inte åtföljs av någon veten- skaplig utveckling av undervisningsmaterial. Det finns alltså en obalans mellan undersökandet av Holocaust historiografi och över- förandet av denna till undervisning och utbildning, ett faktum som är mycket tydligt i deras utbud av material. Vid studiet av Yad Vashems utbildningsavdelning måste man sepa- rera deras egen utbildning av utbildare från deras utbildning och utbildningsmaterialutveckling åt övriga målgrupper så som elever, militärer, allmänhet o.s.v. Organisationen betraktar Holocaust som av universell betydelse för hela mänskligheten. Detta därför att Holocaust var ett med- vetet beslut att mörda en hel folkgrupp utan urskiljning med en systematik som förutsatte en hel stats, och dess allierades, fulla medverkan som världen runt om, medvetna om vad som skedd, lät detta ske. Denna, i sig inte ordagranna återgivelse, finns som en slags portalparagraf och återkommer på flera ställen i deras skrifter. Vidare säger man att Holocaust reser en rad universella och specifika utbildningsfrågor. Efter att ha lärt sig om hur judarna levde innan kriget, hur deras liv förändrades under nazistyret, och hur de som överlevde återfick sin vilja att leva kommer elever bättre förstå betydelsen av vänskap och ansvar likaväl som faran med hat. Yad Vashem påpekar att det finns flera olika sätt att förhålla sig till och tolka Holocaust. Detta menar man beror på ämnets universella betydelse och dess starka känsloframkallande förmåga. Detta gör att det inte bara finns olika tolkningar av Holocaust utan att det även finns misstolkningar. Mot bakgrund av detta har utvecklat ett program för utbildare baserade på de riktiga akademiska och pedagogiska verktygen. påpekar i en artikel Education after att det tyska folket har efter (Oswiecim) arbetat med satsen Du skall inte vara en förövare medan det judiska folket arbetat med temat Du skall inte vara ett offer. I det materialet som pub- liceras av Yad Vashem är det just offren som intar den centrala platsen. Man framhäver vikten av att motverka den avhumanisering som uppstår som ett resultat av en teknisk beskrivning av förintel- seprocessen. Därför betonas det judiska livet i innan Holocaust. De teman man då arbetar med är t.ex. judiskt liv i , , under främst mellankrigsperioden. Vidare arbetar man mycket med begrepp som zionism, judaism etc. för att tydliggöra olika perspektiv på judisk liv. Däremot är man mycket noggrann med att inte antroplogisera judiskt liv från ett utanförperspektiv utan man vill att livet skall ses så mycket inifrån som möjligt. Därför menar man att varje lärare som skall undervisa om Holocaust på ett seriöst sätt själv måste genomgå en förändring i den meningen att man skall kunna gestalta det judiska folket på ett annat sätt än viljelösa offer vilka levde ett liv avlägset vårt i både tid, rum och innehåll. Stor vikt läggs vid att gestalta individer, i synnerhet barn, då det är lättare för elever att identifiera sig med individer. Olika former av bilder spelar också en stor roll i Yad Vashems utbildning. Bil- derna är formerade kring olika teman så som livet i gettot, stulen barndom, livet innan Holocaust, livet efter Holocaust etc. Yad Vashem har gett ut flera samlingar av bilder kring ovanstå- ende teman tillsammans med lärarhandledningar. Ytterligare teman man arbetar med är antisemitismens historia, rasbiologi samt nazismens uppkomst och maktövertagande i . Detta område skildras uteslutande från ett idé- och systemperspektiv. Man undersöker med andra ord inte förövarna från ett livsvärlds- perspektiv. Det är naturligtvis känsligt som bl.a. J. Dimsdale påpekar att arbeta med förövare ur ett individperspektiv då ansträngningar att förstå förövare ofta missuppfattas som försöka att förlåta och rättfärdiga deras handlande... Om det är av denna anledning eller någon annan som man inte bearbetar förövarrollen i sitt utbild- ningsmaterial är oklart. Detta betyder inte att man inte väljer att arbeta med dilemman, men i stället för att arbeta med förövares val arbetar man med offrens dilemmastrukturerade val. har lagts vid att beskriva livet i gettot, vilket man ser som ett kon- centrat av mänskligt liv. Man menar att gettolivet kan illustrera vad det innebär att vara människa när man utsätts för omänskliga pröv- ningar, dessa dilemmaartade situationer kan, enligt S. , peda- gogisk chef vid , få elever att få en fördjupad insikt om sina egna värderingar. Yad Vashem har flera permanenta utställningar och en rad tempo- rära. är föråldrad både vad gäller utseende och innehåll, vilket gör att Yad Vashem nu bygger en helt ny utställning i en ny byggnad. Yad Vashem har tre stora installationer för minnesvård: en cere- moniell lokal kallad of remembrance, en särskild installation för att minnas de mördade barnen och slutligen planterar man träd för icke-judar som räddade judar under Holocaust. Dessutom arbetar man kontinuerligt med att bygga upp ett min- nesarkiv med alla namn på de som förintades. Detta kan bland annat användas för att spåra anförvanter. Det material som Yad Vashem har utvecklat för undervisning kan sägas vända sig till , gymnasieskolan, högskolan och till lärare och handledare. Det som skiljer de olika materialen åt är framförallt materialens kognitiva aspekter rörande ramverksbeskrivandet samt skildrandet av våld och skräck. Yad Vashem har själva upprättat rekommen- dationer för olika åldersgrupper. är en av de första museerna i världen som behandlar Nazitysklands brott mot mänskligheten. Redan i decem- ber 1945 väcktes frågan om att bygga ett museum inom det f.d. koncentrations/dödslägretes område. 1947 fattades beslutet av det polska parlamentet. och fram tills , och förmodligen även , har man ändrat museets gränser. 1979 upptogs på UNESCOs s.k. världsarvslista. Den första utställningen färdigställdes och har en lång rad utställningar tillkommit och förändrats. inrättades de s.k. nationella utställningarna där varje land som hade medborgare vilka förlorat sina liv i erbjöds att designa en egen utställning. erbjöds att inrätta en särskild judisk utställning. har under sin existens under den kommunistiska diktaturen varit ett redskap i dess ideologiska arbete. Det var t.ex. ovanligt att berörde judarnas lidande trots att av de mördade var judar. 1967, under det s.k. Sexdagars- kriget i stängdes den judiska utställningen helt . Efter demokratiseringen av har man haft anledning att revi- dera såväl utställningar som historieskrivning och utbildning vid . är uppdelat i följande avdelningar: Arkiv – Fotografier, dokument, vittnesmål etc. Samlingar – Tillhörigheter från offren i första hand Bibliotek – Titlar som berör tredjeriket Konserveringsavdelning – underhåll av byggnader, artefakter och dokument Forskningsenhet – Forskar på olika aspekter av ur ett strikt historiskt perspektiv Kontaktförmedling för f.d. fångar – hjälper till att upprätta kon- takter mellan anhöriga och f.d. fångar etc. Utbildningsavdelning – Huvudsakligen arbetar man med utbild- ning av lärare och elever. Utställningsavdelning – Arbetar med att bevara och förnya utställningar samt utveckla helt nya permanenta och temporära samt mobila utställningar. Förlag – Allt material som författas av personalen ges ut via ett eget förlag. Utbildningsavdelningen har tre huvudområden: Utbildning av lärare, elever och allmänhet i kurs och seminarie- form både för en polsk och en internationell publik. Träning, utbildning och fortbildning av museets guider. Utvärdering av museets kunskapsförmedling till besökare. Utbildningsavdelningen är mycket liten både sett ur andelen besö- kare de möter och dess ekonomiska ram inom organisationen. Dess funktion är primärt att tillgodose besökares behov och önskemål, genom att möjliggöra seminarier för de som önskar, ge lärare relevanta kunskaper inför ett besök med elever samt utvärdera och förbättra guidernas arbete. Den absolut dominerande formen för utbildning är guidningen av besökare. Besökaren kan bestämma längden på guidningen men har mycket små möjligheter att påverka innehållet, såvida besökaren inte har mycket specifika önskemål i relation till endera egna erfa- renheter av platsen eller omfattande historiska kunskaper. Vid sidan av denna verksamhet bedrivs fortbildning av lärare, främst från även om man börjat bygga upp seminarier och program för lärare från andra länder. Därtill erbjuds föreläsningar för elever och allmänhet. Teman som presenteras är främst relaterade till platsen som sådan men även teman kring Tredje riket, ockupationen av samt Polsk- Judiska relationer är vanliga. Man arrangerar även särskilda semina- rier kring det film och fotomaterial som finns i deras ägor. ges en särskild kurs för historielärare i på temat Nazism, rasism och totalitarism i samarbete med Pedago- giska akademin i . Denna förväntas bli ett permanent inslag. Utvärderingsverksamheten arbetar med att säkerställa kvalitén på guidningen, samla in guiders uppfattning om verksamheten samt ta fram externa och interna faktorer för framgång. Organisationen har i princip hela världen som målgrupp, och de som besöker dem är onekligen en disparat samling män- niskor. Ca 500 000 personer besöker Auswitch stats- museum, varav hälften är polacker. Av polackerna är 80–ungdomar/elever medan det bland de utländska besökarna är ganska jämt mellan vuxna och ungdomar. är ett privatägt institut beläget i närheten av Nottig- ham i . Det grundades av en enskild familj. Redan från början har arbetet varit inriktat mot både minnesvård och utbildning. finns det en permanent utställning och flera ambulerande. Själva institutionen består förutom av utställningen av ett undervisningscenter med tillhörande bibliotek samt flera installationer avsedda för minnesvård och kontempla- tion. Vidare arbetar man med frågor som rör rasism i dagens Storbri- tannien. Det främsta syftet anges vara att upprätta en relation mellan histo- rien och den enskilde individen. Man säger sig vilja skapa en min- nesplats genom vilken man kan försöka lära sig något om vad som hände.6 Vidare framhäver en av grundarna, , vikten av att den kristna världen arbetar med denna fråga, så att ämnet inte uppfattas som en judisk angelägenhet.7 Undervisningen på kan delas in i tre olika inrikt- ningar: Studiebesök av skolklasser och ambulerande verksamhet Studiebesök av övriga specialgrupper Tematiska seminarier och konferenser Studiebesöksverksamheten för skolelever finns i två versioner, ett entimmes besök och ett som varar i . Det är i sig ingen större skillnad mellan de bägge med undantag av att det längre besöket inkluderar ett vittnesmål av någon överlevande från Holo- caust eller någon som kommit till UK som flykting i något annat sammanhang. Studiebesökets huvudinslag är ett besök på den per- manenta utställningen vilken kan liknas vid en tredimensionell historiebok. Utställningen behandlar Nazismens uppkomst och makttillträde i , antisemitismens historia, antisemitism som statspolitik i Nazityskland, den slutliga lösningen och slutligen befrielsen av lägren. Dessa moment motsvarar väl den brittiska obligatoriska kursplanen för Holocaust education. 6Learning about the Holocaust s. 2. 7Samtal med i . Vid sidan av besöksverksamheten tillhandahåller även en handfull ambulerande skärmutställningar vilka kan beställas av enskilda skolor. Dessa rör samma teman som i den permanenta utställningen fast utan några artefakter. I fallet med studiebesök för andra specialgrupper finns endast ett alternativ, nämligen exakt samma som elevernas tretimmars, fast förlängt , men med samma innehåll. Specialgrupp innebär att det kan vara vilken föranmäld grupp som helst, men att den just måste vara anmäld och att det inte rör sig om en skol- grupp. De tematiska seminarierna och konferenserna syftar till att sammanföra olika experter till ett möte om undervisnings- och lär- domsperspektiv på Holocaust. Deltagarna i seminarierna företräder institutioner som historia, religion, filosofi, psykologi etc. och kommer främst från olika brittiska universitet men även ifrån institutioner från andra delar av världen. Denna verksamhet brukar, bortsett från det förda samtalet som egensyfte, vara ämnat för lärare och är en väsentlig del av lärarfortbildning. Teman som berörs inom denna verksamhet kan vara: Är Holocaust unik? Vilka är de universella lärdomarna från Holocaust? Vikten av en dialog mellan judendom och kristendom etc. i särklass viktigaste målgrupp är elever som omfattas av den obligatoriska kursplanen om Holocaust. framhäver den kraftigt ökade efterfrågan på Holocaust education i samband med att kursplanen infördes. Denna efterfrågan skapade ett eko- nomiskt utrymme för verksamhet. konstaterar även självkritiskt att det förefaller som om genom sin verksamhet befriar lärare från deras ansvar att ta upp Holocaust. Vid sidan av dessa elever kan vilken grupp som helst boka ett besök på under förutsättning att det är en identifier- bar grupp som anmäler sin ankomst och ges en specifik tid för sitt besök. Det är däremot inte möjligt för allmänheten i form av pri- vatpersoner att besöka . Ytterligare en målgrupp är lärare i där driver ett fortbildningsprojekt för att understödja lärare i dessa länder att undervisa om Holocaust. Denna verksamhet är inkluderad i den s.k. Task force for international co-operation on Holocast education, research and remembrance initierad av Statsminister . KZ Buchenwald var ett av de tidiga koncentrationslägren (1937) och ett träningsläger för det s.k. dödskalleförbandet (senare tredje SS-divisionen Totenkopf). Efter det att Buchenwald befriats annekterades det av och användes som fångläger fram till . Buchenwald kom att ligga inom forna DDR vilket gett sin prägel åt minnesplatsen. Det minne som skulle bevaras (i viss mån även skapas) var kommunismens seger över fascismen. Efter den tyska återföre- ningen har man arbetat med att utveckla GB mot en mer adekvat historiografisk framställning mot ett demokratiskt utbildnings- väsende samt att man genom frigörelsen från kommunismen kan inordna KZ Buchenwalds post 1945 i användningen av den his- toriska gestaltningen av platsen. Likt alla andra minnesplatser är ett syfte just att minnas vad som hänt på den historiska platsen som sådan. I utställningsarbetet finns dock ett ytterligare syfte nämligen att utifrån de historiska kunskaperna ge perspektiv på den egna samtiden och framtiden. Tanken är att Buchenwald skall vara en mötesplats för främst ung- domar från olika delar av och övriga världen där man skall kunna diskutera demokrati och samexistens. Den historiska platsen med tillhörande utställning kan besökas på egen hand eller med guide. En guidad tur varar mellan och en heldag. Denna verksamhet har en mycket stark diversifierad målgrupp och en starkt standardiserad guidning – dvs. innehållet styrs mer av platsen än av deltagarna. I seminariearbetet är arbetet mycket starkt individualiserat i för- hållande till gruppen. Gemensamt för alla grupper är emellertid en grundläggande översikt över NS-systemet och en historisk beskrivning av platsen. Därefter varierar verksamheten med grup- pens samansättning och den tid som finns till förfogande. Majo- riteten av besökande är där för ett dagsbesök med guidning och seminarier. Det finns också grupper som spenderar någon månad inkvarterad på själva museeområdet och bedriver studier och olika former av skapande verksamheter såsom drama, musik, bild etc. Målgruppen är allmänheten i generell mening. Man erbjuder spe- cialprogram till främst ungdomar men även för poliser, militärer osv. Den s.k. Wannseevillan (Hwk) har gått till historien genom den konferens som ägde rum där och under vilken man koordinerade de administrativa frågorna inför massmördandet av judar. Efter kriget användes huset som feriehem för barn. inleddes en diskussion (dock inte den första) om att upplåta villan för museum och utbildning om Tredjerikets brott mot mänskligheten. På 50-årsdagen av konferensen öppnades den nya institutionen som i huvudsak består av ett museum, ett utbild- ningscenter och ett bibliotek. Hwk uttrycker inget distinkt syfte med sin utbildningsverksamhet, mer än en generell uppgift att upplysa om Holocaust och utifrån den historiska kunskapen diskutera dagsaktuella ämnen.8 Verksamheten är delad mellan den permanenta utställningen och seminariearbetet. De bägge är påtagligt skilda från varandra och det finns ett missnöje bland personalen att de bägge delarna föga kom- pletterar varandra. Seminarieverksamheten är styrd av besökarnas önskemål. Det är en uttalad tanke att Hwk inte har ett färdigt program som skall passa alla, utan tvärt om måste varje grupp själv berätta vad de vill ta del av endera utifrån en lista med föreslagna ämnen eller helt efter eget önskemål. Inom organisationen arbetar en mycket liten permanent stab till vilken kopplas olika specialister under längre eller kortare perioder för att genomföra olika program. Detta sätt att arbete har lett till att man kan erbjuda en mycket bred ansats till ämnet. Om ett seminarium väl är utvecklat är det relativt okompli- 8 Samtal med Kleiber, juni -99. cerat att använde de relevanta seminarieledarna igen även om de inte är fast anställda. Likt alla andra minnesplatser är allmänheten en given och vagt definierad målgrupp, primärt för utställningen. Utbildnings- enheten prioriterar skolelever och olika yrkesgrupper som lärare, poliser, militärer, tulltjänstemän o.s.v. samt diverse internationella grupper. Critical Thinking Community är en oberoende icke kommersiell organisation som arbetar för att utveckla det kritiska tänkandet inom utbildningsväsendet i . Organisationen har sitt ursprung bl.a. vid state university (SSU) i . SSU har bedrivit forskning och fördjupad utbildning om kritiskt tänkande. En viktig orsak till att detta arbete påbörjades var amerikanska soldaters agerande under kriget i . Man är en sammanslutning av flera olika institutioner, men SSU är fortfarande dess samordnare. Organisationen ser som sin uppgift att förändra utbildningssyste- met och samhället i stort genom att utveckla förutsättningar för kritiskt tänkande. Man menar att utbildningsväsendet arbetar ytligt med värden och underställer dem inte en kritisk prövning. Vidare menar man att ingen kan tillägna sig demokratiska värden utan en kritisk prövning. Arbetet med att genomföra detta baseras på utbildning och fort- bildning av lärare. Dessutom producerar man litteratur, kursplaner etc. för att understödja pedagogiskt arbete. Utbildningsverksamheten består av kurser, seminarier och kon- ferenser. Critical Thinking Community arbetar även för att upp- rätthålla kontakten med de lärare som deltagit i utbildningarna. Som ett led i detta finns det flera fora för att sprida erfarenheter både från klassrumsarbetet och den akademiska forskningen. Bilaga 3 SOU 2001:5 Den absolut främsta målgruppen är lärare inom alla nivåer inklusive universitetsnivån.