sou · GPB3103d2 · 2002-01-01 00:00:00 — har försökslagstiftningen utökats till att även omfatta , , , och . Syftet med lagstiftningen är att ge domstolarna ett redskap som möjliggör en mer flexibel handläggning av mål och ärenden och att erbjuda medborgarna ökad tillgänglighet till domstolarna. DV:s uppdrag redovisas dels genom denna delrapport, som om- fattar den bedrivna försöksverksamheten och dels genom den slutrapport som skall lämnas till regeringen . DV genomför uppdraget i projektform och i projektet deltar även företrädare för försöksdomstolarna och andra rättsmyndig- heter. Utrustningar för videokonferens har installerats vid , Hovrätten över och , Hovrätten för , , , Helsing- borgs tingsrätt, , och . DV har även utrustat och Hovrätten för med viss videokonferensutrustning och därifrån är det möjligt att genom videokonferens delta i rättegång vid försöks- domstol. har DV inlett ett arbete med upphandling av utrustning för den fortsatta utbyggnaden. Installationerna vid , , och har därför försenats. Upphandlings- förfarandet beräknas vara avslutat . därefter att utrusta övriga domstolar som ingår i försöks- lagstiftningen. Projektet bedrivs i samverkan med övriga rättsmyndigheter inom RIF-verksamheten (ang. RIF-verksamheten, se avsnitt 5). Denna samverkan har lett till att Riksåklagaren har installerat utrustning för videokonferens vid åklagarkamrarna i , och . För att kunna följa upp och utvärdera försöksdomstolarnas användning av videokonferenstekniken har särskilda rapporterings- rutiner tagits fram för domstolarna. Denna delrapport innehåller dels sammanställningar av de rapporter om användning av videokonferens som DV har fått från försöksdomstolarna och dels kompletterande uppgifter som försöksdomstolarna lämnat i en enkätundersökning. har DV fått rapporter om att totalt 77 personer har deltagit vid förhandlingar genom videokonferens. Den övervägande delen av förhandlingarna med videokonferens har varit huvudförhandlingar i brottmål. I princip samtliga kategorier av aktörer som förekommer i brottmål har deltagit genom video- konferens. De flesta som deltagit genom videokonferens har infunnit sig vid en annan försöksdomstol, men deltagande har även skett från åklagarkammare samt från annan lokal vid den domstol där förhandlingen äger rum. Initiativen till videokonferens har ibland kommit från rätten och ibland från de olika aktörerna i målen. Försöksdomstolarna är av den uppfattningen att användnings- frekvensen kommer att öka i takt med den geografisk spridningen av utrustningar. De är positiva till de möjligheter som finns med videokonferenstekniken och anser att lagstiftningen bör permanentas. Flera försöksdomstolar har dock haft tekniska problem och har poängterat att tekniken bör förbättras ytterligare. DV arbetar med att finna orsaker till de tekniska problem som förekommer samt lösningar på dem. DV gör, när försöksperioden nu har pågått , den bedömningen att många fördelar är att vinna med att använda videokonferens i rättegångar både när det gäller effektivitets- aspekter och ökad tillgänglighet till domstolarna. Lagstiftningen bör efter försöksperioden permanentas och videokonferens- tekniken bör successivt införas i samtliga allmänna domstolar. DV har av regeringen fått i uppdrag att även genomföra och utvärdera den av beslutade försöksverksamheten med videokonferens i de allmänna förvaltningsdomstolarna. DV avser att genomföra denna försöksverksamhet i samordning med försöksverksamheten för de allmänna domstolarna. Försöksverksamheten med videokonferens sker i samordning med den teknikupprustning av rättssalar som DV inlett och som kommer att pågå . Genom beslut gav regeringen i uppdrag att genomföra och utvärdera den av beslutade försöks- verksamheten med videoteknik i rättegång. Regeringen anger i sitt beslut att DV:s uppdrag att utvärdera försöksverksamheten skall ske bl.a. genom att verket samlar in information om i vilken utsträckning videokonferens har används av domstolarna samt de andra uppgifter verket anser vara av betydelse för bedömningen av försöksverksamheten. Utvärdering- en bör enligt regeringen även innehålla en redovisning av hur tekniken har fungerat. DV skall, enligt uppdraget, under försöksverksamheten hålla kontakt med den särskilda utredaren som utreder Processen i allmän domstol (dir. 1999:62). DV skall lämna en delrapport avseende den bedrivna försöksverksamheten till regeringen . Enligt regeringsbeslutet bör delrapporten bl.a. innehålla en preliminär bedömning av frågan hur försöksverksamheten har fungerat. En slutrapport avseende hela försöksperioden skall lämnas . Försöksverksamheten, som har pågått , har löpan- de följts upp och utvärderats inom DV. Denna delrapport innehåller uppgifter om den användning av videokonferens som har rapporterats till verket . Delrapporten har remissbehandlats (remissyttrandena finns i DV:s akt, dnr 1507-1998). Frågor angående videoteknik i rättegång har tagits upp i olika sammanhang. DV utredde i samarbete med Riks- åklagaren och på uppdrag av regeringen de ekonomiska och tekniska förutsättningarna för användningen av videoteknik i domstolarna. En rapport över uppdraget över- lämnades till regeringen och i den föreslogs att försöksverksamhet med videoteknik skulle införas vid ett mindre antal domstolar (DV rapport 1995:5 Video i domstolarna). fick även en särskild utredare i uppdrag av regeringen att bl.a. lämna förslag till nödvändig reglering för att videoteknik skulle kunna utnyttjas i domstolarna. Uppdraget redovisades i departementspromemorian Domstolsförfarandet – Förslag till förbättringar (Ds 1997:7). I promemorian föreslogs att bestämmelser om användningen av videoteknik skulle föras in i . Regeringen beslutade vidare att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utvärdera de åtgärder som vidtagits på brottsofferområdet. Utredningen överlämnade sitt betänkande Brottsoffer – Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40). I betänkandet behandlas bl.a. frågan om användning av videoteknik i domstol, då förhörspersoner är utsatta för hot eller påtryckningar. Regeringen uttalade i propositionen 1998/99:65 s. 10 att det enligt regeringens mening inte råder några tvivel om att video- konferens kommer att utgöra ett viktigt redskap i domstolarnas verksamhet . Regeringen gjorde emellertid den bedöm- ningen att det inte fanns tillräckligt underlag för att kunna ta ställning till i vilken omfattning videokonferensteknik skulle kunna komma till användning i rättegång och föreslog därför i propositionen att införandet av videoteknik i domstol skulle inledas med en försöksverksamhet. Propositionen godkändes av (rskr. 1998/99:212, bet. 1998/99JuU23). Lagen (1999:613) om försöks- verksamhet med videokonferens i rättegång trädde i kraft och gäller till utgången av . Genom försökslagstiftningen har det införts en möjlighet att använda videokonferens vid handläggning av mål och ärenden i allmän domstol. Parter i tvistemål och brottmål kan under vissa förutsättningar inställa sig på annan plats eller i annan lokal än den där rättegången äger rum och därifrån delta genom videokonferens. För tilltalad gäller den begränsningen att deltagande genom videokonferens vid tingsrätt inte får ske om det finns anledning att döma till någon annan påföljd än böter, fängelse i högst tre måna- der, villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Med nämnda påföljder likställs förordnande enligt 34 kap. 1 § 1 om det inte i samband med förordnandet blir aktuellt att förklara villkorligt medgiven frihet förverkad till en strafftid som överstiger . Bevisning, t.ex. vittnesförhör, kan även tas upp genom video- konferens. Även vid handläggning av konkurs- och domstols- ärenden är det möjligt att använda videokonferens. Syftet med lagstiftningen är att ge domstolarna ett redskap som möjliggör en mer flexibel handläggning av mål och ärenden och att erbjuda medborgarna ökad tillgänglighet till domstolarna. Tillämpningsområdet för videokonferens har enligt förarbetena gjorts tämligen omfattande för att få fram ett så brett underlag som möjligt inför det slutliga ställningstagandet. Personlig närvaro skall dock fortfarande vara huvudregel och deltagande i förhandling genom videokonferens skall endast komma i fråga om den som skall delta inte motsätter sig det. Regeringen har i förordningen (1999:856) om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång, efter förslag från DV, beslutat vid vilka domstolar deltagande genom videokonferens får ske. Försökslagstiftningen omfattade från början , Hovrätten över och Hovrätten för , , , tings- rätt, och . Försökslagstiftningen har utökats till att även omfatta , , , och . DV har för att ytterligare öka den geografiska spridningen av utrustningar för videokonferens valt, att även placera viss utrust- ning vid och Hovrätten för . Dessa domstolar omfattas ännu inte av försökslagstiftningen, men deltar i försöksverksamheten som s.k. värddomstolar. Vid dessa domstolar kan parter och förhörspersoner inställa sig för att därifrån genom videokonferens delta vid förhandlingar vid de domstolar som ingår fullt ut i försöksverksamheten. 4 Genomförandet av försöksverksamheten DV tillsatte en projektgrupp för att för- bereda försöksverksamheten. I projektgruppen ingick utvecklings- chefen som projektansvarig samt hovrätts- assessorn och IT-handläggaren . projektledare och i projektgruppen ingår numera IT-handläggarna , kammarrättsassessorn och utvecklingshandläggaren . DV:s generaldirektör fastställde projekt- direktiven, bilaga 1, för projektet . Till projektet har knutits dels en intern referensgrupp bestående av företrädare för de domstolar som deltar i försöksverksamheten samt företrädare för och , dels en extern referensgrupp med företrädare för , Riksåklaga- ren, , samt . Projektgruppen har haft flera möten med referensgrupperna. Vidare har delar av projektgruppen haft ett möte med företrädare för och därvid informerat om den på- gående försöksverksamheten och utvärderingen. 4.2Val och utveckling av utrustning inleddes förberedelsearbetet med försöksverk- samheten. Projektgruppen besökte då flera leverantörer av system för videokonferens, testade de olika på marknaden förekommande produkterna samt valde därefter ett visst videokonferenssystem. pågick arbete med att anpassa detta system till de specifika förhållanden som råder i en förhandlingssal. Anpass- ningen har helt inriktats på att åstadkomma en enkelhet i använd- ningen. Följande faktorer har därvid varit av betydelse. Ingen extra personal skall krävas i förhandlingssalen för att sköta videokonferenssystemet. Systemet skall vara uppbyggt så att det så lite som möjligt stör förhandlingen. Systemet skall vara lätt att använda. Med hänsyn till förhandlingssalarnas utseende skall systemet kunna utnyttja och samordna flera kameror. Systemet skall medge att olika typer av visningsutrustning används (PC-skärm/TV-skärm/videoprojektor med duk). Systemet bör kunna integreras med de i förhandlingssalarna befintliga ljudupptagningssystemen. Systemet bör vara självstyrande under pågående video- konferens. DV har valt att utrusta försöksdomstolarna med videokonferens- utrustning i en förhandlingssal och ett vittnesrum e. dyl. per domstol. Den kommunikationsstandard som används är ISDN. De grundkomponenter som DV har valt till förhandlingssalarna är tre kameror och tre skärmar för parter och rätten placerade mitt i rättssalen (se Fig. ), en TV-monitor för allmänheten, en dokumentkamera för visning av bevismaterial m.m. samt mikrofonutrustning. Kamerorna styrs med hjälp av s.k. röststyrning samt av rätten via pekskärm (se Fig. 2). I vittnesrummen samt vid värddomstolarna och Hov- rätten för har placerats en konventionell video- konferensenhet bestående av kamera och TV-monitor. Samtliga åtta domstolar som från början av försöksperioden har haft möjlighet att delta i försöksverksamheten har fått utrustning för videokonferens installerad (, Hovrätten över och , Hovrätten för , , , Helsing- borgs tingsrätt, och ). Även värd- domstolarna har fått utrustningar. har fått utrustning för videokonferens. har DV inlett ett arbete med upphandling av utrustning för den fortsatta utbyggnaden. Installationerna vid , , och har därför försenats. Upphandlings- förfarandet beräknas vara avslutat . DV kommer därefter att utrusta övriga domstolar som ingår i försöks- lagstiftningen. Projektgruppen anordnade demonstrations- visningar av videokonferenstekniken i , i Hovrätten för och och i Hovrätten för . Vid dessa visningar, som genomfördes i form av rättegångsspel, deltog ett flertal företrädare för domstolar och åklagarmyndigheter. I samband med att respektive domstol fått utrustning för videokonferens har delar av projektgruppen besökt domstolarna och informerat om försökslagstiftning samt utbildat i använd- ningen av utrustningen. Inom projektgruppen har det även utvecklats en hemsida på DV:s och domstolarnas intranät – Video i domstol – där informa- tion angående projektet samt handledning för utrustningen och kontaktlista m.m. finns. I DV:s uppdrag ingår att hålla kontakt med den särskilda utredaren som utreder Processen i allmän domstol. Sekreteraren i utredningen har genom projektgruppen informerats om hur försöksverksamheten fortskrider samt även fått tillfälle att lämna synpunkter på den enkät som skickats ut till deltagarna i den interna referensgruppen, se avsnitt 8.1. nedan. 5 Samverkan inom rättsväsendet Regeringen har i förarbetena till försökslagstiftningen framhållit att samverkan mellan myndigheterna inom rättsväsendet är nödvändig för att användningen av videokonferens skall kunna fungera effektivt och ändamålsenligt. I den pågående verksamheten för samordning av rättsväsendets informationsförsörjning (RIF-verksamheten), är DV ansvarig för den del som avser användning av videokonferens i brottmåls- förfarandet (verksamhetsplan 2000). Förutom DV deltar också , Riksåklagaren, , , , och i RIF-verksamheten. Riksåklagaren har som ett led i RIF-verksamheten utrustat åklagarkamrarna i , och med utrustning för videokonferens. Åklagare kan därifrån delta i förhandlingar. I viss utsträckning är det möjligt även för andra än åklagare att utnyttja den utrustning som finns vid åklagarkamrarna. Vidare har , Riksåklagaren och Kriminalvårds- styrelsen tillsammans med lokala företrädare för myndigheterna i inlett ett samarbete med syfte att gemensamt investera i en utrustning för videokonferens med placering i häkteslokalerna i . 6 Utvärdering av försöksverksamheten I DV:s uppdrag ingår att löpande följa upp försöksverksamheten samt att utvärdera den. Den utvärderingen som görs skall ligga till grund för den slutliga bedömningen av i vilken utsträckning videoteknik skall användas i domstolarna . För att göra en utvärdering av försöksverksamheten möjlig har domstolarna ombetts att lämna uppgifter om användningen av videokonferens till DV. Särskilda rapporteringsrutiner har tagits fram av projektgruppen i samråd med den interna referensgruppen. Rapportering från domstol skall ske enligt följande rutiner. Rutin 1 – Domstolen skall så snart en fråga har uppkommit om att använda videokonferens rapportera domstolens beslut i frågan (bifall eller avslag/ återkallat) till DV. Rutin 2 – När videokonferens har använts i ett mål/ärende skall domstolen rapportera även detta till DV samt besvara följande frågor. 1.Vem/vilka har begärt att videokonferens skall användas? 2.Varför har frågan om videokonferens initierats? 3.Vid vilken typ av sammanträde/förhandling har video- konferens ägt rum? 4.Vilken/vilka aktörer har närvarit genom videokonferens? 5.I vilken lokal har aktören/aktörerna befunnit sig? 6.I vilken ort har aktören/aktörerna befunnit sig? 7.Vilken är aktörens/aktörernas bostads- eller verksamhetsort? 8.Hur många minuter/timmar har videokonferens använts i målet? 9.Har tekniska problem förekommit? 10.Har målets avgörande påskyndats genom att videoteknik har använts? 11.Hur har processmaterialet påverkats genom användningen av videoteknik? DV har för att löpande kunna följa användningen av video- konferens utvecklat en accessdatabas, i vilken uppgifter om användningen av videokonferens lagras. På grundval av de upp- gifter som har registrerats i databasen, har de sammanställningar som redovisas nedan gjorts. 6.3Antal rapporter angående videokonferens Försöksdomstolarna har skickat in 35 rapporter om mål i vilka användning av videokonferens har aktualiserats (rutin 1). I endast en av dessa rapporter har begäran om videokonferens avslagits av domstolen. Av två rapporter framgår att de planerade förhandlingarna har fått ställas in eftersom målen avskrivits efter återkallelser. Försöksdomstolarna har vidare skickat in 50 rapporter om mål i vilka videokonferens har använts (rutin 2). Fördelningen mellan domstolarna framgår av tabell 1 nedan. Antal mål med videokonferens Användningen av videokonferens har i 25 av rapporterna aktualise- rats av enbart rätten. Av 9 av rapporterna från domstolarna framgår att initiativet till användningen av videokonferens har kommit från flera håll, från rätten och parter/vittnen. I övriga 16 rapporter har initiativet kommit från en part, ett vittne/en sakkunnig. 6.5Anledning till användningen av videokonferens Försöksdomstolarna har ombetts att besvara varför frågan om användning av videokonferens har initierats och därvid fått nedan- stående alternativ att välja emellan. Inom parentes anges antal svar. I vissa fall har domstolarna markerat fler än ett alternativ. Part/förhörsperson hade annars haft svårigheter att inställa sig (13) Part/förhörsperson har känt oro/rädsla (10) Rätten har beslutat använda videoteknik av effektivitets- skäl (24) Annan orsak/orsaker (10) Som exempel på vad försöksdomstolarna har angivit under annan orsak/orsaker kan nämnas tidsbesparing, kostnadsskäl samt långa resor. De 50 rapporterade förhandlingarna med videokonferens fördelar sig enligt tabell 2 nedan. SOU 2001:103 Bilaga 4 Tvistemål – huvudförhandling (dispositivt mål) Tvistemål – huvudförhandling (indispositivt mål) Tvistemål – muntlig förberedelse(indispositivt mål) Övriga mål – muntligt förhör 6.7Antal personer som deltagit genom videokonferens Totalt har domstolarna rapporterat att 77 personer har deltagit vid förhandlingar genom videokonferens. Av dessa har 16 personer deltagit i förhandlingar i tvistemål, 60 personer i förhandlingar i brottmål och 1 person i ett muntligt förhör. Den närmare fördelningen mellan de olika aktörerna i tviste- målen respektive brottmålen framgår av tabell 3 och 4 nedan. Tabell 3 Närvarande genom videokonferens i tvistemål Bilaga 4 SOU 2001:103 Närvarande genom videokonferens i brottmål Tilltalad/häktad/misstänkt Försvarare/ombud/biträde 6.8Plats varifrån deltagande genom videokonferens skett Deltagande genom videokonferens har enligt de flesta rapporterna skett från en annan domstol än den där rättegången pågår. Totalt har 46 personer deltagit i förhandling genom att inställa sig vid en annan domstol. har personer deltagit vid förhand- ling genom videokonferens från det vittnesrum som har utrustats för videokonferens vid den domstol där rättegången äger rum. har det främst varit målsägande som deltagit. Video- konferenstekniken har även använts istället för s.k. medhörning och den tilltalade har med hjälp av videokonferensutrustningen med både bild och ljud kunnat följa förhör i förhandlingssalen. Deltagande från åklagarkammare har skett i 14 fall. Av de perso- ner som har infunnit sig vid någon av de tre åklagarkammare som har utrustning för videokonferens, har nio personer varit åklagare och fem personer parter/vittnen. har deltagande genom videokonferens även skett från . och är de domstolar som vid flest tillfällen har använt sig av videokonferens. Av tabell 6 framgår var de personer som deltagit genom videokonferens vid dessa domstolar har infunnit sig (videokonferenser från vittnesrum i den egna domstolen har uteslutits). Är den hördes hemort/arbetsort annan än respektive anges detta inom parentes. SOU 2001:103 Bilaga 4 Orter varifrån deltagande genom videokonferens skett Försöksdomstolarna har i 17 rapporter uppgivit att tekniska problem förekommit under videokonferenserna. Som exempel på de synpunkter som har lämnats kan nämnas rundgång, ekoeffekter, fördröjning av ljud, frusen eller ryckig bild, ljud och bild inte synkront. Några domstolar har även rapporterat att flera uppring- ningsförsök har varit nödvändiga för att få kontakt. En av de rapporterade förhandlingarna har fått ställas in då videokonferensen inte kunde genomföras på grund av tekniska problem och har medhörning genom video- konferens med tilltalad fått avbrytas. Vidare har bildöverföringen inte fungerat och det aktuella förhöret har då istället fått genomföras som ett telefonförhör. 6.10Har användningen av videokonferens påskyndat avgörandet? Försöksdomstolarna har ombetts att besvara om användningen av videoteknik har påskyndat målets avgörande och i så fall uppskatta tidsvinsten. Domstolarna har i 42 rapporter besvarat denna fråga. I 7 av dessa rapporter har domstolarna konstaterat att användningen av videokonferens har påskyndat avgörandet. Av 30 rapporter framgår att försöksdomstolarna har ansett att användningen av videokonferens inte alls har påverkat process- Bilaga 4 SOU 2001:103 material, av 6 rapporter framgår att processmaterialet enligt domstolarna har blivit bättre och av 3 rapporter framgår att processmaterialet blivit sämre. 7 Kostnader för utrustning m.m. Kostnaderna för utrustningar, installationer av ISDN, abonnemang och andra driftskostnader har uppgått till ca 4.433.700 kr. Den närmare fördelningen framgår nedan. Total kostnad för inköp av utrustningar Kostnad per lokal ca Per kvartal och lokal ca Förutom ovan redovisade kostnader tillkommer kostnader för serviceavtal. Nämnas kan att kostnaden för inköp av utrustning till en förhandlingssal uppgick till 1995 (DV rapport 1995:5 Video i domstolarna) Kostnaden har alltså sjunkit betydligt. 8 Preliminära bedömningar av försöksverksamheten De uppgifter om försöksdomstolarnas användning av video- konferenser som redovisats ovan, har hämtas från de rapporter som domstolarna har lämna till DV. För att komplettera de uppgifter som DV har fått genom rapportern från försöksdomstolarna, har en enkät tagits fram inom projektet och skickat ut till deltagarna i den interna referensgruppen, enkät, se bilaga 2. Enkäten har besva- rats av de flesta försöksdomstolarna. Svaren framgår i huvudsak i det följande (samtliga svar finns i DV:s akt dnr 1507-1998). har DV fått rapporter om att totalt 77 personer har deltagit i rättegång genom videokonferens. Denna siffra kan tyckas mycket låg. Vid bedömningen av den hittillsvarande användnings- frekvensen bör man ha i åtanke att flera av försöksdomstolarna fått sina utrustningar först och egentligen först efter semestrarna börjat använda utrustningarna. Möjligheterna med och behovet av videokonferensteknik kan därför, enligt DV:s uppfatt- ning, inte enbart bedömas utifrån den hittillsvarande användning- en. Införandet av videokonferensteknik är en förhållandevis stor nyhet för domstolarna. Det är därför naturligt att en viss inkörningsperiod behövs innan användningen av videokonferens blir en självklar del i domstolsarbetet. Att det i ett inledningsskede kan vara svårt att få igång användningen av ny teknik i domstolarna visar den rapport om försöksverksamheten med användning av telefon vid rättegång som DV tog fram (DV rapport 1981:9 Försöks- verksamhet med användning av telefon vid rättegång). De försöksdomstolar som endast i liten omfattning har utnyttjat möjligheten till videokonferens, har förklarat detta bl.a. med att denna möjlighet inte alltid har uppmärksammats då mål har satts ut till förhandling. Från en av försöksdomstolarna har det framförts att internt arbete med organisatoriska förändringar gjort att möjligheten till videokonferens inte utnyttjats.