sou · GPB392 · 2002-01-01 00:00:00 — Paragrafen innehåller bestämmelser om behandling av personuppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. samma innehåll som 9 § andra–fjärde styckena personuppgiftslagen. Bestämmelsen berörs i avsnitt 9.2. När behandlingen av personuppgifter är tillåten I paragrafens första stycke anges när behandling av personuppgifter över huvud taget är tillåten. Skälen för bestämmelsen anges i avsnitt 9.4. Andra stycket av lagrummet innehåller en regel om behandling av personuppgifter i löpande text och för diarieföring. Skälen för be- stämmelsen redovisas i avsnitt 9.4.2. 3 kap. Vissa behandlingar av personuppgifter Behandling av känsliga personuppgifter Paragrafen innehåller en regel om behandling av känsliga personupp- gifter. Regeln har samma innehåll som 5 § polisdatalagen och kommen- teras i avsnitt 9.5. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 22 § personuppgiftslagen, dock att samtycke inte utgör grund för behandling. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.6. Behandling av uppgifter om kvarstående misstankar I 3 och 4 §§ finns bestämmelser om behandling av uppgifter om kvar- stående misstankar. Skälen för bestämmelserna redovisas i avsnitt 9.7. Det finns i paragrafen bestämmelser om automatiserad behandling av uppgifter om kvarstående misstankar i en nedlagd förundersökning. Bestämmelsen har samma lydelse som 10 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om automatiserad behandling av uppgifter om kvarstående brottsmisstankar om åtal mot den misstänkte har lagts ner eller om han eller hon genom lagakraftvunnen dom har frikänts. Bestämmelsen har samma innehåll som 11 § polisdatalagen. Behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot Skälen för den nya lagregleringen om behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot redovisas utförligt i kapitel 10. Därvid diskuteras bl.a. polisens behov av att behandla sådana personuppgifter och frågan om hur en lagreglering av behandlingen bör vara utformad. Paragrafen innehåller bestämmelser som anger de syften för vilka uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot får behandlas. Nämnda regler ersätter polisdatalagens regler om kriminalunderrättelseverksamhet och kriminalunderrättelseregister. Bestämmelsen kommenteras i första hand i avsnitten 10.4.1 och 10.4.2. Paragrafen innehåller en regel om att aktuella personuppgifter skall förses med upplysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och upp- gifternas riktighet i sak. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.4.4. Paragrafen innehåller en regel som anger under vilka förutsättningar behandling av aktuella uppgifter får ske för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.4.5. Paragrafen innehåller en regel om att den personuppgiftsansvarige vid aktuell behandling av personuppgifter särskilt skall besluta ändamål för behandlingen av personuppgifter och de villkor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet. Skälen för bestämmelsen framgår av avsnitt 10.4.6. Paragrafen innehåller regler om gallring av aktuella uppgifter. Bestäm- melsen kommenteras i avsnitt 10.4.7. Paragrafen anger vissa fall då bestämmelserna i 5–9 §§ inte gäller. Skälen för bestämmelsen anges i 10.4.2. Behandling av uppgifter på Internet om efterlysningar av enskilda personer Paragrafen innehåller en bestämmelse om efterlysning av enskilda personer på Internet med anledning av att personerna är misstänkta för brott eller har avvikit från verkställighet av påföljd. Skälen för bestämmelsen anges i avsnitt 9.8. 4 kap. Särskilt om behandling av personuppgifter hos I paragrafen finns bestämmelser om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet. Skälen för regleringen redovisas ingående i kapitel 13. I 1–6 §§ finns bestämmelser om spaningsregister. Skälen för den nya lagregleringen redovisas utförligt i kapitel 11. Därvid diskuteras bl.a. polisens behov av det allmänna spaningsregistret och frågan om hur en lagreglering av registret bör vara utformad. Paragrafen innehåller en bestämmelse, som säger att får föra ett allmänt spaningsregister för polisens spaningsverksamhet. Paragrafen innehåller en bestämmelse om ändamål för det allmänna spaningsregistret. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.2. Bestämmelsen anger förutsättningarna för att i det allmänna spanings- registret föra in uppgifter som kan hänföras till en enskild person. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.3. Bestämmelsen innehåller den närmare regleringen av vilka personupp- gifter som får eller skall antecknas. Skälen för bestämmelsen finns i avsnitt 11.3.3. I paragrafen finns bestämmelser om gallring av uppgifter i det allmänna spaningsregistret. Skälen för bestämmelserna anges i avsnitt 11.3.4. I paragrafen anges att vissa bestämmelser i lagen inte gäller vid behandling av personuppgifter i det allmänna spaningsregistret. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.1. Register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål I 7–13 §§ finns bestämmelser om register med uppgifter om DNA- analyser i brottmål. Skälen för bestämmelserna redovisas i avsnitt 12.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om ändamål för behandlingen i registren. Lagrummet har i huvudsak samma innebörd som 22 § polis- datalagen. Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i . Bestämmelsen har samma lydelse som 23 § polisdatalagen. Bestämmelsen innebär att registrering av ett analysresultat skall begränsas till uppgifter som ger information om den registrerades identitet. Bestämmelsen har samma innehåll som 24 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter som får finnas i spårregistret. Bestämmelsen har samma innehåll som 25 § polisdata- lagen. Paragrafen innehåller regler om användningen av spårregistret. Bestämmelsen har samma innehåll som 26 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om gallring av uppgifter i DNA- registret och i spårregister. Innehållet i paragrafen är samma som i 27 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller särskilda bestämmelser om prover som härrör från målsägande och andra som inte misstänks för brott. Bestämmelsen har samma innehåll som 28 § polisdatalagen. I 14–16 §§ finns bestämmelser om behandling av personuppgifter om fingeravtryck, signalement och särskilda kännetecken för att underlätta identifieringen av personer i samband med brott. Skälen för regleringen av fingeravtrycks- och signalementsregister i 14–16 §§ redovisas i avsnitt 12.3. Bestämmelsen i paragrafen handlar om ändamål och har samma inne- håll som 29 § polisdatalagen. I paragrafen finns regler om innehållet i fingeravtrycks- och signalementsregister. Innehållet i bestämmelsen är bortsett från notis- typen brottskoder samma som i 30 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller regler om gallring av uppgifter ur fingeravtrycks- och signalementsregister. Den har samma innehåll som 31 § polisdata- lagen. 6 kap. Information till den enskilde, rättelse och säkerheten vid behandling Information till den enskilde I 1–5 §§ finns bestämmelser om information som den personuppgifts- ansvarige skall lämna till enskilda vars personuppgifter behandlas. Bestämmelserna berör två olika situationer. För det första gäller det sådan information om behandlingen av personuppgifter som den personuppgiftsansvarige självmant skall lämna den enskilde i samband med att personuppgifterna samlas in. Den andra situationen gäller information om behandlingen av personuppgifter som den person- uppgiftsansvarige skall lämna den enskilde först när denne begär det. Skälen för bestämmelserna i 1–5 §§ om information till enskilda redovisas i avsnitt 9.9. I paragrafen berörs den situationen att information om behandlingen av personuppgifter som den personuppgiftsansvarige självmant skall lämna till den enskilde när uppgifterna samlas in från denne själv. Första stycket i paragrafen har samma innebörd som 23 § personupp- giftslagen. Andra och tredje styckena har däremot inga motsvarigheter i personuppgiftslagen. Paragrafen berör information om behandlingen av personuppgifter som den personuppgiftsansvarige självmant skall lämna till den enskilde när personuppgifter samlas in från någon annan källa än den enskilde själv. Bestämmelsen har samma innebörd som 24 § personuppgiftslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilken information om behand- lingen av personuppgifter som den personuppgiftsansvarige självmant skall lämna enskilda enligt 1 och 2 §§. Bestämmelsen har samma inne- håll som 25 § personuppgiftslagen. Paragrafen berör enskildas rätt att på ansökan få information rörande de personuppgifter som behandlas. Bestämmelsen har samma innehåll som 26 § personuppgiftslagen. Paragrafen berör förhållandet mellan skyldigheten enligt 1–4 §§ att självmant eller efter ansökan lämna information och bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt och föreskriver att de sistnämnda reglerna går före. Bestämmelsen har samma innebörd som 27 § personuppgifts- lagen. Lagrummet innehåller bestämmelser om den enskildes rätt att på begäran få personuppgifter korrigerade och om den personuppgifts- ansvariges skyldighet att underrätta tredje man, till vilken uppgifterna lämnats ut, om vidtagna korrigeringsåtgärder. Bestämmelserna mot- svarar innehållet i 28 § personuppgiftslagen och 9 § polisdatalagen. Bestämmelserna kommenteras i avsnitt 9.10. I 7–9 §§ finns bestämmelser om säkerhet vid behandling av personupp- gifter samt om direkt åtkomst till uppgifter som behandlas. Skälen för bestämmelserna redovisas i avsnitt 9.11. Bestämmelserna i 7 § föreskriver att den som arbetar med person- uppgifter bara får behandla dessa i enlighet med instruktioner från den personuppgiftsansvarige. Vidare berörs i paragrafen den situationen att den personuppgiftsansvarige anlitar ett personuppgiftsbiträde. Bestämmelserna i paragrafen har samma innehåll som 30 § personupp- giftslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om säkerhetsåtgärder. Bestämmel- serna har samma innehåll som 31 § personuppgiftslagen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om direkt åtkomst till person- uppgifter. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.11.2. 7 kap. Övriga bestämmelser Paragrafen berör lagens förhållande till offentlighetsprincipen samt och polismyndigheternas arkivering. Bestämmelsen har i sak samma innebörd som 8 § personuppgiftslagen. Den kommenteras i avsnitt 9.12. Bestämmelserna i 2–4 §§ handlar om utlämnande av uppgifter. Skälen för bestämmelserna redovisas i avsnitt 9.13. I paragrafen finns en bestämmelse som medför att uppgifter som behövs för rättsstatistiken får lämnas ut utan sekretessprövning. Bestämmelsen har samma innehåll som 6 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om att uppgifter i vissa fall får lämnas ut till utländska myndigheter och organisationer utöver vad som följer av 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen. Bestämmelsen har samma innehåll som 7 § polisdatalagen. Regeringen bemyndigas i denna paragraf att föreskriva att uppgifter får lämnas ut även i andra fall än de som avses i 2 och 3 §§. Bestämmelsen har samma innehåll som 8 § polisdatalagen. I 5–10 §§ finns det bestämmelser om anmälningsskyldighet till tillsyns- myndighet och till personuppgiftsombud. Vidare innehåller paragrafer- na regler om personuppgiftsombudets uppgifter. Skälen för bestämmel- serna redovisas i avsnitt 9.14. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet i fråga om behandling av personuppgifter och i fråga om personuppgiftsombud samt ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från skyl- digheten att anmäla behandling av personuppgifter. Bestämmelsen har samma innehåll som 36 § personuppgiftslagen. Om den personuppgiftsansvarige har utsett ett personuppgiftsombud skall enligt lagrummet anmälan om sådan behandling som avses i 5 § göras till personuppgiftsombudet i stället för till tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen har delvis samma innebörd som 37 § personuppgifts- lagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter ett personupp- giftsombud har att utföra. Bestämmelserna har samma innehåll som 38 § personuppgiftslagen. Personuppgiftsombudet är enligt paragrafen skyldigt att föra en för- teckning över de behandlingar som den personuppgiftsansvarige skall utföra. Bestämmelsen har samma innebörd som 39 § personuppgifts- lagen. Enligt paragrafen skall personuppgiftsombudet hjälpa enskilda att få rättelse när det finns anledning att misstänka att behandlade person- uppgifter är felaktiga eller ofullständiga. Bestämmelsen har samma innebörd som 40 § personuppgiftslagen. Paragrafen innehållet ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att sådana behandlingar som innebär särskilda risker för otillbörligt intrång i den personliga integriteten skall anmälas för förhandskontroll till tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen har samma innehåll som 41 § personuppgiftslagen. Upplysningar till allmänheten om behandlingar som inte anmälts Paragrafen ålägger den personuppgiftsansvarige en generell skyldighet att till var och en som efterfrågar det lämna information om behand- lingar av personuppgifter som inte har anmälts till tillsynsmyndigheten och anger hur långt skyldigheten sträcker sig i förhållande till intresset av skydd för de personuppgifter som behandlas. Bestämmelsen har samma innehåll som 42 § personuppgiftslagen. Den kommenteras i avsnitt 9.15. Paragrafen innehåller bestämmelser om skadestånd till den enskilde vid behandling av personuppgifter i strid med lagen. Bestämmelser mot- svarar innehållet i 48 § personuppgiftslagen och i 9 § polisdatalagen. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.17. Paragrafen innehåller regler om överklagande av tillsynsmyndighetens beslut. Bestämmelsen har i sak samma innebörd som 51 § personupp- giftslagen. Lagrummet kommenteras i avsnitt 9.19. Paragrafen innehåller en regel om överklagande av en myndighets beslut om rättelse och om information. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.19. 16.2Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Paragrafen reglerar sekretess för att skydda bl.a. uppgifter i polisens underrättelseverksamhet. Ändringen är en följd av att en ny polisdata- lag föreslås och av att begreppet underrättelseverksamhet inte förekommer i den nya lagen. Någon ändring i sak i förhållande till gällande rätt är inte avsedd. Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess i verksamhet som avser rättslig hjälp på begäran av annan stat. I andra stycket av lagrummet görs en hänvisning till polisdatalagen. Som följd av att en SOU 2001:92 Författningskommentar 259 ny polisdatalag föreslås skall hänvisningen avse den nya lagen. Lagändringen är redaktionell och innebär ingen ändring i sak av gällande rätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess hos polismyndighet och åklagarmyndighet, samt hos , , Kust- bevakningen och , för uppgift om enskilds personliga förhållanden i en angelägenhet som avser en framställning enligt 3 § lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. I tredje stycket hänvisas till polisdatalagen. I konsekvens med våra övriga lagförslag bör hänvisningen avse den nya lag som vi föreslår. Lagändringen är redaktionell och innebär ingen ändring av gällande rätt i sak. Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess med hänsyn till enskilds förhållanden av såväl personlig som ekonomisk natur. I första stycket punkten 6 och i fjärde stycket punkten 3 görs hänvisningar till polisdatalagen. Med anledning av att en ny polisdatalag föreslås bör hänvisningarna avse den nya lagen. Lagändringarna är redaktionella och innebär ingen ändring av gällande rätt i sak. 16.3Förslag till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Paragrafen definierar vad som i lagen avses med begreppet register- kontroll. Ändringen är en följd av att en ny polisdatalag föreslås och av att begreppen särskild undersökning och kriminalunderrättelseverk- samhet inte förekommer i den nya lagen. Någon ändring i sak i för- hållande till gällande rätt är inte avsedd. Paragrafen innehåller regler om utlämnande av uppgifter vid registerkontroll. Ändringen är en följd av att en ny polisdatalag Någon ändring i sak i förhållande till gällande rätt är inte avsedd. Paragrafen innehåller regler om utlämnande vid registerkontroll av uppgifter som finns hos . Ändringen är en följd av att en ny lag föreslås. Någon ändring i sak i förhållande till gällande rätt är inte avsedd. 16.4Förslag till lag om ändring i lagen (2000:344) om Schengens informationssystem Paragrafen innehåller regler om tillåtna behandlingar. Ändringen är en följd av att en ny polisdatalag föreslås. Någon ändring i sak i förhållan- de till gällande rätt är inte avsedd. Offentliga uppgifter kan med de föreslagna bestämmelserna fritt göras allmänt tillgängliga på Internet respektive fritt lämnas ut till tredje land om det inte rör sig om sådana efterlysningar som omnämns i författ- ningsförslaget. Det är svårt att överblicka konsekvenserna av en sådan ordning. Risk för intrång i enskilds personliga integritet kan uppstå när det inte framgår i vilka fall och under vilka förutsättningar polisen får göra personuppgifter allmänt tillgängliga på Internet. Bestämmelsen som finns i 33 § personuppgiftslagen om förbud mot överföring av personuppgifter till tredje land bör därför även fortsätt- ningsvis gälla för polisens verksamhet enligt polisdatalagen. Finns det anledning att göra ytterligare undantag från överföringsförbudet bör det i stället införas bestämmelser härom. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall tillsättas för att följa genomförandet av den nya polisregisterlagstiftningen. Utredaren skall analysera konsekven- serna av den nya regleringen om polisens rätt att behandla person- uppgifter automatiserat. En särskild analys skall göras av de samlade konsekvenerna från integritetssynpunkt av lagstiftningen på området. Utredaren skall överväga om fler register än bör regleras särskilt i lagstiftningen och i så fall lägga fram förslag till sådana regleringar. I övrigt skall utredaren peka på eventuella reformbehov. En ny utgångspunkt för behandling av personuppgifter trädde personuppgiftslagen (1998:204) i kraft. Lagen ersätter datalagen (1973:289) och syftar till att hindra att den personliga integriteten kränks genom behandling av personuppgifter. Personuppgiftslagen genomför och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Lagen är generellt tillämplig och omfattar även sådana verksamheter som faller Avvikande bestämmelser i lag eller förordning gäller dock framför personuppgiftslagen. Grundläggande regler om inrättande och förande av personregister med hjälp av automatisk databehandling fanns tidigare i datalagen (1973:289). Varje sammanställning av personuppgifter med hjälp av automatisk databehandling ansågs innebära att ett personregister hade inrättats. Bara den som anmält sig till Datainspektionen och fått licens fick inrätta och föra personregister. För att få registrera känsliga personuppgifter krävdes dessutom ett särskilt tillstånd från Datainspektionen. Ett sådant tillstånd behövdes t.ex. i regel för att inrätta och föra register med uppgifter om brott och brottsmisstankar, uppgifter om hälsotillstånd eller sexualliv, omdömen om den registrerade eller personuppgifter som hämtats från något annat register. Om ett personregister beslutats av eller regeringen krävdes inget tillstånd. Genom personuppgiftslagen har det tidigare licens- och tillstånds- förfarandet avskaffats. Utgångspunkten för personuppgiftslagen är i stället att behandling av personuppgifter är tillåten i de fall och på de villkor lagen anger. Personuppgiftslagen innehåller vissa grundläggande krav på hur uppgifter får behandlas. Dessa krav innebär bl.a. att personuppgifter får behandlas endast för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Enligt huvudregeln får behandling av uppgifter endast ske med samtycke från den registrerade. Från den regeln finns det dock flera undantag, t.ex. om det är nödvändigt att behandla personuppgifter för att en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras eller för att den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet. Om en behandling av personuppgifter för ett visst ändamål har påbörjats före , gäller fortfarande datalagen till . Polisens möjligheter att föra kriminal- och polisregister har reglerats av lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister och lagen (1965:94) om polisregister m.m. Dessa lagar skrevs med utgångs- punkten att registren skulle föras manuellt. Det rättsliga stödet för att föra vissa datoriserade register, t.ex. person- och belastningsregistret, finns i stället i förordningen (1970:517) om rättsväsendets informa- tionssystem (RI-förordningen). Många polisregister förs också med stöd av Datainspektionens tillstånd enligt datalagen (1973:289). gäller en ny lag om behandling av personuppgifter hos polisen, polisdatalagen (1998:622). Den nya lagen bygger på personuppgiftslagen (1998:204) och innehåller de särregler som ansetts nödvändiga i polisens verksamhet. Polisdatalagen utgör en del av den nya lagstiftningen om polisens register. Lagstiftningen, som har antagits av , (prop. 1997/98:97, bet. 1997/98:JuU20, rskr 1997/98:276) består av tre nya lagar. Dessa är lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och polisdatalagen (1998:622). Vidare görs vissa ändringar i sekretesslagen (1980:100). Av tekniska skäl har uppbyggnaden av de nya registren försenats. Regeringen har dock beslutat att lagen om belastningsregister och lagen om misstankeregister skall träda i kraft (SFS 1999:1134). De register som är under uppbyggnad inom Europol och den svenska enheten av Schengens informationssystem (SIS) kommer också att få stor betydelse för den svenska polisen och de bör därför omnämnas i samband med en redogörelse av den nya polis- registerlagstiftningen. Lagen (1998:620) om belastningsregister innehåller bestämmelser om registrering av utdömda påföljder. Registreringen skall ersätta den registrering av påföljder som sker i person- och belastningsregistret med stöd av lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister och lagen (1965:94) om polisregister m.m. skall föras för att olika myndigheter, främst inom rättsväsendet, på ett enkelt sätt skall få tillång till de uppgifter om utdömda påföljder de behöver i sin verksamhet. Lagen (1998:621) om misstankeregister innehåller bestämmelser om registrering av personer mot vilka förundersökning inletts. registrerades sådana misstankeuppgifter tillsammans med uppgifter om utdömda påföljder i person- och belastningsregistret. skall föras för att underlätta samordningen av olika förundersökningar. Ett annat ändamål med registret är att förse olika myndigheter, främst inom rättsväsendet, med de uppgifter om brottsmisstankar de behöver i sin verksamhet. Polisdatalagen (1998:622), som trädde i kraft , innehåller dels allmänna bestämmelser om polisens behandling av personuppgifter, dels särskilda bestämmelser om automatiserad behandling av personuppgifter. Polisdatalagen gäller utöver person- uppgiftslagen och innehåller den särreglering som ansetts nödvändig för polisens verksamhet. Lagen innehåller såväl inskränkningar som utvidgningar i förhållande till personuppgiftslagen. Några register regleras särskilt i polisdatalagen, nämligen kriminalunderrättelse- register, DNA-register, fingeravtrycks- och signalementsregister samt . Medlemsstaterna i Europeiska unionen har genom Europol- konventionen beslutat att upprätta en europeisk polisbyrå, Europol. har tillträtt konventionen (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU02, rskr. 1997/98:22).