sou · GPB395d9 · 2002-01-01 00:00:00 — Man kan anta att ju tyngre pro- blematik klienten har, desto oftare har socialsekreterare och klient haft kontakt. Måluppfyllelse har ett positivt samband med bout- veckling i den definierade boendetrappan. Av de 44 individer som ingår i analysen har 33 en totalt sett positiv utveckling vad gäller ekonomi, missbruk, kriminalitet, psy- kiatri/funktionsbedömning och boende. Den grupp som har avancerat uppåt i boendetrappan är också den grupp som sammanvägt har den starkaste förbättringen inom det psykosociala området. Om man utgår från urvalskriterierna för projektet (boendeprognos/status kategori 1–3) kan man se att det finns en svag tendens till något bättre utveckling i grupp tre, och svagast i grupp ett. Även om arbetsmetoden, den individuella kontakten mellan social- sekreterare och klient, är densamma för alla tre grupperna så ser innehållet i kontakten (så som det definieras av de uppsatta del- målen) olika ut för de tre kategorigrupperna. De skillnader som finns är också logiska utifrån kriteriegruppens behov och situation. Att lyckas med delmålen är positivt relaterat till avancemang i boendekedjan, vilket ytterligare understryker att det är detta arbete som gett upphov till resultatet. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågställning Projektet har följt sina ursprungliga intentioner och kan relativt klart ge ett svar på frågan om huruvida ett fokuserat arbete med boendefrågan i förgrunden har en effekt på boendestatus hos de klienter man arbetar med. Det kan tyckas självklart, men det som gör projektet intressant är att det presenterar en metod för hur man skall uppnå det resultat som man kommit fram till, den strukturerade arbetsformen med handlingsplaner och målfokuse- ring. Bedömning av bärighet i resultaten Projektet har en intern trovärdighet. Vad gäller möjligheten att generalisera finns det svagheter eftersom det är, med några få undantag, en person som handlagt alla klienter. Lokalt har man i alla fall dragit slutsatsen att handlingsplansmetodiken är något som skall spridas bland stadsdelarna. Önskvärt är att denna spridning sker med mer vetenskapligt förankrade metoder och att man jäm- för de olika statsdelarna med hjälp av kontrollgruppsförfarande. Samverkan måste inte nödvändigtvis innebära möten eller en viss frekvens. Viktigt för samverkan är att man har en rollfördelning där det tydligt framgår vem som ansvarar för vad utifrån olika kompe- tenser samt att man är överens om formen. Viktiga erfarenheter och frågor som aktualiserats Centrala erfarenheter i projektet har varit de som relaterar till vär- det av strukturerade arbetsformer och en kontinuerlig utvärde- ring/bedömning av utfall och resultat. I det utvecklingsarbete som skett har det blivit klart att man även med hjälp av enkla medel kan genomföra detta och att utvecklandet av bedömningsinstrument och arbetsmetoder i sig kan innebära en kvalitativ vidareutveckling av det arbete som sker i verksamhet och projekt. En central faktor i projektets framgång har varit en tydlig mål- formulering från start, som utvärderingsperspektivet hela tiden varit aktivt så att verksamheten präglats av ett växelspel mel- lan vad skall vi göra och hur kan vi mäta/bedöma om det har önskad effekt?. Det ifrågasätts att samarbete måste innebära täta kontakter. Tydliga rollbeskrivningar och uppgiftsområden leder till gott samarbete eftersom alla gör sin del. I projektets efterföljd har den konstruerade boendeutvecklings- trappan kommit att användas i hela bostadsenhetens verksamhet som ett sätt att se på utveckling. Den mer strukturerade arbetsfor- men kommer sannolikt att dokumenteras och spridas, handlings- planer och skattningsskalor finns kvar för andra att ta del av m.m. 2.1.2Malmö (Bostadscentralen) Problemformuleringen skall bland annat ses mot bakgrund av att det kommunala bostadsföretaget änd- rade inriktning och blev ett bostadsbolag med vinstkrav. Kraven på bostadssökande blev desamma som andra bostadsbolag tillämpade, dvs. god soliditet och att man anses klara eget boende. Många av klienter kom därmed att utestängas från den vanliga bostadsmarknaden. Bostadsmarknaden kanske också kommer att förändras genom tillkomsten av och den ökade satsningen på . SDF präglas av att antalet beroende av eko- nomiskt bistånd är dubbelt så högt () som genomsnittet för totalt, att lägenhetsbeståndet består av små lägenheter och stora familjer har svårt att hitta rimliga bostäder. Bostadscentralens utgångspunkt var att det fanns en önskan från klienterna att få stöd i kontakter med hyresvärdar, eftersom en allt hårdare utslagning på boendemarknaden skapat behov av en trygg plats från vilken man kunde ringa och få hjälp att sköta kontakter. Ytterligare ett konkret problem fanns genom att socialsekreterare tvingades avsätta tid och låna ut sin telefon när klienterna önskade kontakta hyresvärdar och andra myndigheter. har tillkommit en problemställning som handlar om att förhindra vräkningar genom att handlägga vräkningshot och var- ningar. Kan förvaltningen med lyckat resultat ge enskilda en möjlighet att själva, eller med stöd, söka bostad och ha kontakter med hyresvär- dar? Den senare tillkomna problemställningen gav upphov till ytterli- gare en fokuserad frågeställning: man genom tidigt ingripande i vräkningsprocessen förhindra uppkomsten av ytterligare hemlös- het för personer med svag och osäker ställning på bostadsmarkna- den? Verksamheten tillhandahåller material och utrustning (telefoner, telefonkataloger, listor över telefonnummer till hyresvärdar och Internetanslutna datorer) samt stöd till självhjälp för att söka bostad. Viss träning/stöd i sociala färdigheter bedömdes kunna vara aktuell i den ursprungliga mål- och verksamhetsformuleringen. Öppettiderna har varierat, men har som mest varit . Personer som sökt sig till verksamheten har initialt fått information, men ingen registrering av vilka besökare som kommer har skett utöver två kortare enkätperioder då anonyma svar samlats in. Personalen har gett individuellt stöd i sökandeprocessen till de besökare som så önskat. Information om verksamheten har funnits hos stadsdelens handläggare och på härbärgen. Enligt hyreslagen är fastighetsägaren skyldig att underrätta kommunen när någon blir uppsagd på grund av hyresskuld och/eller varnad för någon form av störning. Alla dessa ärenden handläggs av personal på Bostadscentralen som även informerar övriga berörda enheter. När en underrättelse om uppsägning på grund av hyresskuld inkommer sker följande: Ärendet statistikförs och kontroll görs om veder- börande förekommer tidigare på Bostadscentralen. 2.Brev till hyresgästen om hembesök. Målsättningen är att göra hembesök hos alla som underrättas. Helst skall den första kontakten med hyresgästen ske inom . I den mån hem- besök inte hinns med, erbjuds vederbörande att besöka Bostadscentralen för genomgång av problemet. Är skulden en hyra och det är en engångsförete- else, brukar det gå att göra en uppgörelse med hyresvärden. Lösningen kan vara att bevilja hyresgästen ekonomiskt bistånd över socialbidragsnorm, för att lösa en akut situation. Kontakta hyresvärden och/eller vad som är aktuellt. Kontakt med hyresgäst. Meddela resultatet eller höra hur resul- tatet blev om hyresgästen själv sköter kontakten. Relation till kommitténs direktiv Projektet startade som ett försök att förbättra hjälp till hemlösa, men har senare även utvecklats till att innefatta en preventiv aspekt i den förebyggande verksamheten i ett samarbete med hyresvärdar och kronofogde. Man har också en ansats att skapa nya former av stöd åt hemlösa och modeller för praktiskt samarbete. Hemlösa utgör en klar majoritet av de som kommer nya till Bostadscentralen . Cirka hälften har socialbi- drag som primär försörjningskälla. Sedan följer i minskande stor- leksordning pension, arbetslöshetskassa och förvärvsarbete. De två huvudvägar genom vilka besökarna fått sin information om Bostadscentralen har varit genom , familjen eller vän- ner och bekanta. har en uppföljning gjorts av 19 personer i den öppna verksamheten, 15 män och 4 kvinnor, som alla bor på hotell eller härbärge och uppbär ekonomiskt bistånd. De har besökt Bostadscentralen minst en, i många fall . Av dessa fick en lägenhet i , en placerades i grupp- boende och en ensamstående mor med tre barn fick en av förvalt- ningens övergångslägenheter. Ingen har alltså fått en bostad på den vanliga bostadsmarknaden. Verksamheten har efter långa interna diskussioner lagts ned och servicen med hyresvärdslistor har lagts över på stadsdelens medborgarkontor. Verksamheten med de förebyggande insatserna har dokumente- rats på olika sätt. Perioden – visar föl- jande: 177 ärenden aktualiserades, varav 23 överlämnades till ung- domsenheten. Av resterande 154 vräkningshotade genomfördes fem avhysningar, vilket skall jämföras med perioden – då 14 avhysningar verkställdes. Av resterande 149 ärenden gällde 35 familjer där 23 ärenden utgjordes av obetalda hyror och 12 av störningar. Etthundrafjorton gällde ensamstående där 100 utgjordes av obetalda hyror och 14 störningar. Sjuttionio ärenden av de 149 är avslutade och avhysning har kunnat undvikas. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågeställning Frågan om hur man kan hjälpa enskilda söka och få bostad kan kanske anses besvarad med nej i och med att verksamheten lagts ned. Personalen upplever själva att verksamheten varit till hjälpt för vissa (primärt de som kunde klara sig relativt väl utan verksamhe- ten), men att den också lett till mycket frustration hos de sökande. Att ge verktyg till att söka hjälper inte mycket om det inte finns en reell ingång, rimliga krav hos hyresvärdar och tillgång till lägenhe- ter. Man skall också notera att verksamheten har bytt personal och att det inte fungerat med överföringen av kunskap och idéer mellan generationerna. Måldokument har utarbetats bara för att försvinna när ny personal kommit, de nya har ändrat inrikt- ning och tvingats börja om från början. Dokumentation och strukturerat arbetssätt har länge saknats, även om man blivit bättre på detta . Att döma av de positiva utvärderingssvar som kommit in från stadsdelens handläggare har målet att avlasta dessa möjligtvis infri- ats. Om det har inneburit att arbetet med klienterna blivit mer fokuserat eller förändrats till det bättre kan vi inte ge något svar på. Frågan om man kan förhindra hemlöshet genom ett tidigt ingri- pande vid varningar om vräkning kan besvaras med ett tveksamt ja, men med vissa förbehåll för att det är svårt att avgöra hur stor effekten är. Att den öppna verksamheten inte lyckats hjälpa de som har störst behov av hjälp att få bostad står klart, vilka som fått lägenhet via verksamheten är mer oklart. Vad gäller den förebyggande verksamheten har den mellan de två tidsperioder som angivits halverat det antal vräkningar som genomförts. En svaghet är att dessa perioder inte är identiska vad gäller säsong, men en granskning av data –2001 visar att säsongsvariationen för hela inte är så stor. Statistiken för vräkningar i visar att det skett en klar minskning av antalet avhysningar . Skillnaden är mindre markant. Sammanfattningsvis förefaller det som om en halvering av antalet avhysningar tyder på att verksamheten har haft effekt, även om styrkan i effekten är svår att avgöra utan mer detaljerade data över . Med MKB har samarbete utvecklats i form av regelbundna träffar ungefär . Kontaktnät med hyresvärdar och med kronofogde har utvecklats. I vissa fall agerar också verksamheten som förmedlare av kontakt med försörjningsstöd m.m. Själva gör projektarbetarna bedömningen att detta samarbete är centralt för verksamheten. Viktiga erfarenheter och frågor som aktualiserats Projektets utveckling ger en antydan om att det ursprungliga anta- gandet om att ett individuellt fokus på färdigheter och verktyg var en nyckel till lösning för att underlätta inträdet på bostadsmarkna- den inte är rätt nivå för en lösning av de svårigheter som utsatta grupper har på bostadsmarknaden. Faktiskt lägenhetsbestånd och hyresvärdars attityder och krav på sina hyresgäster verkar vara strukturella faktorer som spelar större roll än de eventuella färdighetsbrister individen har. Projektet gör själva ett antagande om att de som fått hjälp av verksamheten är de som sannolikt skulle klarat sig även utan den, medan den mest utsatta gruppen mer kommit att uppleva en frustration över bris- tande resultat av sökandet. Man kan inte utesluta att en verksamhet som denna kan ha goda effekter, men i en bedömning av om man skall satsa på detta bör man från början i högre grad väga in den totala bostadssituationen i vilken verksamheten skall verka. Att få sin försörjning från olika håll, exempelvis genom arbets- löshetskassa, försäkringskassa och , skapar problem. Pengarna betalas ut vid olika datum och att spara en summa från en utbetalning för att ha till hyran verkar av flera olika anledningar svårt för många. Då sektionen för ekonomiskt bistånd prövar ansökan om försörjningsstöd, finner de ofta att de sammanlagda inkomsterna överstiger eller är i nivå med gällande norm, varför ansökan avslås. Det finns på många områden kunskapsbrister vad gäller hyres- gästers rättigheter och skyldigheter. Projektet tycker sig ha lagt märke till att invandrare som kommit hit i vuxen ålder verkar få bristfällig information. Detta kan möjligen ge upphov till sociala problem i förhållande till grannar, hyresvärd och andra. Projekt- gruppen har en uttalad önskan om att någon borde ges ansvar för denna typ av information. Verksamheten fortsätter i den formen att man har avvecklat den öppna verksamheten. På medborgarkontoren kommer uppdaterade hyresvärdslistor och Internetmöjligheter att finnas för de som själva vill söka bostad. Den preventiva verksamheten fortsätter i sin nuvarande form. aktualiserades frågan om att personer med missbrukspro- blem, ibland i kombination med psykisk problematik och krimina- litet, hade svårt att erhålla och behålla boende i kom- Bland annat som ett resultat av detta initierades ett projekt med speciellt stöd – förstärkt stöd i boende – till personer med sär- skild psykosocial problematik. Projektets syfte och fokus Projektet kom att bestå av i huvudsak tre delar. Man ville initialt ge stöd så att den enskilde med ovan beskrivna sociala problematik skulle klara eget boende men också ges en meningsfull sysselsätt- ning. Insatsen skulle förhoppningsvis leda till minskat missbruk samt genom detta minska den enskildes lidande och kommunens kostnader för vård på behandlingshem eller annan mer omfattande insats. Vidare ville man beskriva och analysera den målgrupp som aktu- aliserades för det förstärkta boendet. Efterhand beslöts att även att utforma en samarbetsutvärdering. En undersökning av samarbetet mellan olika instanser kom av olika anledningar (se resultat) att slutligen utgöra projektets fokuserade frågeställning. Verksamheten Stöd i boende/Förstärkt stöd i boende riktar sig till vuxna personer med missbruksproblem och andra psykosociala svårigheter. Normalnivån är en stödinsats om , den förstärkta nivån skulle utgöras av ett stöd omfattande . Stödinsatsen skulle vara av traditionell socialar- betarkaraktär, dvs. enskilda behandlingsavtal, motivationsarbete, uppföljning på institutioner etc. Merparten av arbetet skulle ske i klienternas hemmiljö. Projektet skulle genom en metodansvarig hålla igång samarbetet mellan olika aktörer samt pröva metoder för att hitta bra arbetssätt. Samarbetsutvärderingen har genomförts i tre steg, där utskick av ett frågeformulär följdes upp genom att frågorna diskuterades inom åtta olika verksamheter inom kommun, landsting, frivilligor- ganisationer samt i verksamheter som drivs i privat respektive stat- Slutligen intervjuades en ansvarig person från respektive verksamhet av projektmedarbetare. Relation till kommitténs direktiv Försöker belysa inslag av samverkan mellan skilda kommunala för- valtningar, mellan kommuner och landsting, mellan kommuner och stat och/eller mellan kommun och frivilligorganisationer. Undersökningen av samarbetet mellan olika instanser identifierade även underlättande respektive försvårande faktorer. En försvårande faktor har varit brist på kunskap hos olika instanser om vad andra instanser egentligen gjorde. Detta har man från Stöd i boende- gruppen försökt åtgärda genom att bjuda in personal från andra instanser för att berätta om verksamheten. Samma undersökning har påvisat personliga kontakters betydelse för samarbetet. Ett problem för utförarna har varit att de beställ- ningar av stöd som inkommit utifrån biståndsbeslut i socialförvalt- ningen inte varit tillräckligt precisa och tydliga, och man har varit osäker på hur rapportering av insatser skulle gå till. För att tydlig- göra sina egna insatser har utförarna upprättat en dokumenta- tionsmall som klargör insatser och upplevda resultat. Verksamhe- ten har formaliserats och fått struktur även i andra avseenden. I intervjuer med socialarbetarna har framkommit önskemål om bättre samarbete med andra instanser, framför allt med psykiatrin. Man har också uttryckt önskemål om flexiblare arbetsmöjligheter – ett stort problem för målgruppen är meningsfull sysselsättning. Slutligen vill man att klientens behov utreds bättre och att insatsen anpassas efter dessa. Missbruksproblem och svårare psykiatrisk problematik har varit svåra att hantera inom ramen för nuvarande organisation. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågeställning Projektet fick tidigt besvär med den ursprungliga problemformule- ringen. Vad gäller den fokuserade frågeställningen har man tagit fram en modell för utvärdering av samarbete som kan vara värd att pröva. Bedömning av bärighet i resultaten Bedömningarna är osäkra på grund av att projektet brustit i konti- nuitet (se nedan under rubrik Frågor som aktualiserats). För att underlätta samarbete med olika instanser bör detta institu- tionaliseras så långt det går, så att det inte blir beroende av enskilda individers personliga kontakter. Stöd i boende-gruppen har tacklat bristerna på egen hand genom att bjuda in andra till infor- mationsmöten. Det rimliga vore dock att samordningen sköttes på en högre nivå än av de aktiva i tjänsteproduktionen. Den projektledare som initialt knöts till projektet kom kort efter dess start att lämna det efter en tids sjukskrivning. var arbetsgruppen utan projektledare. Den nya projektle- daren fick sedan på nytt forma projektledarens roll. Under projektets tidiga stadier har styrningen därför blivit lidande, vilket resulterat i att personalgruppen som arbetat med det förstärkta boendet inte utvecklat de gemensamma, enhetliga mål och arbetssätt som annars hade varit önskvärda. Utvecklandet av samarbete med andra instanser har också blivit lidande. Stora delar av personalgruppen har också bytts ut, vilket bland annat lett till att samarbetskontakter fått arbetas upp på nytt. Denna strukturbrist kan också spåras i själva projektstarten, där rollen för den referensgrupp som utvecklade projektet inte var klargjord. Referensgruppens arbete avstannade även gradvis. Vidare har projektledarens roll inte varit klart definierad, och projektet har varit otillräckligt förankrat i olika kommunala instanser. Av erfarenheter kan det dras ett antal slutsatser. Den första är nödvändigheten av struktur och ledning när ett projekt dras igång. Följden är annars att arbetet försvåras när verksamheten väl har kommit igång. Det är också viktigt att man försöker hålla personalomsättningen på en rimligt låg nivå, eftersom kompetens och kontaktnät som försvinner måste återuppbyggas. Ett flexiblare arbetssätt skulle underlättas av att man a) i sam- band med beställningar gjorde grundligare utredningar av klienters behov och b) knöt nödvändiga ytterligare kompetenser till teamet. I skrivande stund är det fortfarande oklart på vilket sätt som kom- munen kommer att anpassa verksamheten utifrån projektets avrap- portering. 2.2.1Malmö (Bocentrum) våren t.o.m. gjordes en inventer- ing av vilka behov som fanns avseende boende för specifika grup- per. Denna inventering/bedömning låg sedan till grund för den ansökan som sedermera tillställdes . I ansökan definierades målgrupp och problem enligt nedan: Målgruppen är bostadslösa kvinnor med tidigare missbruk. De kan ha varit föremål för kriminalvård eller genomgått behandling för sitt missbruk. En del av de aktuella kvinnorna är tillfälligt boende på . För den aktuella gruppen kvinnor är det extra svårt att erhålla bostad, de bor ofta tillfälligt hos män och i mil- jöer där det är mycket svårt att fortsätta vara drogfri. För bostadslösa kvinnor finns i härbärgesboende, men där- efter ingen annan boendeform än egen lägenhet. Utifrån den enskildes kapacitet och behov antogs steget från härbärge till eget boende vara alltför stort för vissa. Boendet avsågs utgöra ett tryggt mellansteg för de som så behövde. Kan ett nyinrättat drogfritt boende hjälpa gruppen tidigare miss- brukande kvinnor med osäker/otrygg boendesituation? Det bestämdes redan från början att boendet skulle vara självfinan- sierat och att stadsdelarna skulle abonnera platser. Innehållet var tänkt att innefatta inte enbart bostad och boendeträning utan man skulle även genom personalens insatser få till stånd återkommande motivationssamtal. Syftet med aktiviteterna var, förutom att inhämta kunskap, även att skapa struktur och sammanhang för de boende. Boendet skulle vidare i förlängningen knyta till sig satellitlägenheter och inom sig innefatta en boendetrappa. Relation till kommitténs direktiv Projektet är inriktat mot att ge ett förbättrat stöd till nuvarande hemlösa via utvecklandet av bo- och stödformer. BoCentrums beläggning ligger på för perioden – . Användandet av platser har varierat mycket under de olika månaderna. Det totala antalet inskrivna på boendet har varit 58 kvinnor i varierande ålder: 16–25 år 26–35 år 36–45 år 46–55 år Åldersfördelningen visar på att det är unga kvinnor som till största delen har varit inskrivna. Relationsproblem har i stor utsträckning utgjort grund för boendet på BoCentrum. Orsaker till boendet är i ordningsföljd: misshandel/relations- problem (25 personer), missbruk (17 personer) och andra problem (12 personer). Nästa hälften av kvinnorna bodde på (30 personer) och ytterligare 14 mindre än (av totalt 51 utflyttade). Placerande handläggare bedömer BoCentrum som ett tryggt boende för sina klienter, men också som ett snabbt och smidigt alternativ att lösa en akut bostadssituation på. Handläggarkontak- terna med de boende har mest varit av motiverande och stödjande karaktär. Alltefter BoCentrums tillkomst och igångsättande har nya verk- samheter tillkommit. månad 2000 fick Bocentrum sin första träningslägenhet (eller satellitlägenhet) för tillsyn. Genom tillsynsarbetet växte uppdragen och omfattade ett tjugotal lägenheter. En s.k. utslussningslägenhet i nära geografisk anslutning till BoCentrums boende erhölls . Avsikten är att via denna lägenhet skapa en slusslägenhet som referensboende till i första hand MKB:s normala hyresbestånd. Resultat i relation till problemformulering och fokuserad frågeställning Data som samlats in tyder på att den ursprungliga målgruppen som den definierades i bakgrund och målsättningar inte kommit i åtnjutande av boendet. Boendet har i många fall kommit att fungera som ett akutboende för relativt väl fungerande kvinnor med behov av tillfälligt skydd. I de enkätsvar som kom in kunde de svarande socialsekreterarna totalt ange att de hade kontakt med mellan 8 och 11 personer som stämde in på den ursprungliga målgruppsbeskrivningen. Dessa kli- enter hade inga särskilda åtgärder, var bostadslösa, eller hade tillfälliga boendelösningar hos anhöriga eller bekanta. Flera vägval förefaller ha lett fram till den situation som beskrivs ovan. I projektets start förefaller det som om flera parter varit intresserade av att projektet skulle lyckas och bli framgångsrikt.