sou · GPB355d2 · 2002-01-01 00:00:00 — 3Ekonomiska och materiella resurser Att ekonomiska resurser är centrala för individers levnadsförhållan- den behöver man knappast argumentera för. En av anledningarna är förstås att sådana resurser är möjliga att använda på en mängd olika sätt. En god ekonomi är inte bara trygghet och frihet, utan ökar möjligheten att förebygga ohälsa och undvika social isolering. Även om vi inte kan säga att det t.ex. är viktigare att ha en god ekonomi än en god hälsa, är det klart att ekonomin är central i människors liv därför att den har samband med många andra välfärdsdimen- sioner (och 1984). Hur skall vi se på barns och ungdomars ekonomi? Här, mer än inom kanske något annat område, är det uppenbart att barnen är del i ett hushåll och att resurserna framför allt är givna av deras föräldrars inkomster och förmögenheter. Men det är inte så enkelt att vi kan läsa av de ungas ekonomi från föräldrarnas. I praktiken är det fråga om en fördelning av ekonomiska resurser från föräldrar till barn, och den fördelningen kan se olika ut i olika familjer. Här kan man tänka sig två scenarier av stort teoretiskt och praktiskt intresse för de ungas levnadsnivå. Det ena är att när ekonomin blir knapp, kan fördelningen av ekonomiska resurser alltmer komma att ske efter traditionella principer (kön och ålder) snarare än efter en mer jämlik fördelning efter principen till alla hushållsmedlemmar en lika stor del av kakan (Kellerhals, Coenen-Huther och Modak 1990; OBrien 1995). Det andra scenariet är att familjer som har knappa resurser främst lägger dessa på barnen för att hålla dessa skadeslösa för föräldrarnas dåliga ekonomi. Denna altruism skulle då vara driven av en önskan att barnen skall kunna leva ett liv någorlunda likt deras kamraters och därmed inte bli utpekade som fattiga, vilket skulle kunna ha negativa sociala konsekvenser och leda till att de mår dåligt. Att t.ex. ensamstående föräldrar kom- penserar sina barn tidsmässigt genom att dra ner på hushållsarbete Ekonomiska och materiella resurser är ett indirekt stöd för att sådana föräldrastrategier är vanliga (jfr Rydenstam ). Vi har inga direkta mått på överförandet av ekonomiska resurser mellan föräldrar och barn, men vi vill inte stanna vid en beskrivning av hushållets ekonomi utan kommer att försöka, så gott det går, att också studera barns och ungdomars ekonomi direkt. Det gör vi på basis av deras egna uppgifter om ekonomiska medel och saker de äger. Ur barnens perspektiv skulle man kunna argumentera för att det är detta perspektiv som är det centrala, men även om barnens ekonomiska situation inte skulle vara relaterad till familjens ekonomi, måste denna ändå betraktas som funda- mental. Den ger trygghet och handlingsmöjligheter och präglar barnens levnadsvillkor på många sätt som inte har att göra med deras egen ekonomi. 3.2Betydelsen av ekonomiska resurser Den omedelbara och viktiga funktionen av ekonomiska resurser är att öka handlingsfriheten (jfr Kapitel 1). En ekonomisk grund- trygghet och möjligheter att välja (bostad, semestermål, fritidsakti- viteter etc.) är därmed centrala indikatorer på barns och ungdomars levnadsnivå. Förutom den omedelbara vikten av ekonomiska resurser kan dessa ha betydelse även på . Internationell forskning talar för att hushållsinkomsten är betydelsefull för barnens utveckling, men sannolikt mer för deras framgångar i skolan än för deras fysiska och psykiska hälsa (Haveman och 1995; och Brooks- 1997). Att barns ekonomi påverkar deras psykiska väl- befinnande framgår av analyserna i Kapitel 8. Det är svårt att uttala sig om vilka processer som är viktigast och hur betydelsen av eko- nomiska resurser verkar, men det tycks åtminstone som om kvali- teten hos hemmet, bostaden och bostadsområdet är viktig (, och 1997). En dålig ekonomi leder lättare till konflikter i familjen, vilket sannolikt också påverkar barnen negativt (Conger, Conger och 1997). De flesta tidigare studier är gjorda i , vilket gör att resulta- ten inte är överförbara på svenska förhållanden. Exem- pelvis är de sämsta svenska bostadsområdena betydligt bättre än sina amerikanska motsvarigheter, och i nära relation till detta är variationen mellan skolor i elevers betyg relativt liten i Ekonomiska och materiella resurser (1994). Därutöver kan man undra, om det är just hus- hållsekonomin och inte någon faktor som har samband med denna, som är den verkande mekanismen bakom. I flera svenska studier är det föräldrarnas utbildning och samhällsklass, och inte deras inkomster, som är centrala för barnens utbildningskarriärer (och 1993; och 1997), och det finns goda teoretiska skäl att anta att ekonomin är av mindre vikt i ett land som , där förskola och utbildning är så kraftigt subventionerade (och 2000). Trots att det knappast är klarlagt att bristande ekonomiska resurser har några allvarliga långsiktiga konsekvenser för barn, finns det förstås goda skäl att vara uppmärksam på sådana. Studier av de svenska levnadsnivåundersökningarna talar för att ekono- miska problem under uppväxten har långsiktiga negativa kon- sekvenser såväl för vuxnas fysiska och psykiska hälsa (1990) som för dödlighet (, kommande). Liknande resultat rapporteras från internationella studier (och 1992). Ett oroväckande resultat på basis av amerikanska data är, att låga in- komster när barnen är 0–är betydligt starkare negativt rela- terade till deras skolgång än vad motsvarande ekonomiska problem är när barnen är äldre (m.fl. 1998). Fattiga familjer har ofta inte råd att bistå sina barn med adekvata läromiljöer (t.ex. peda- gogiska leksaker, böcker, daghem av hög kvalitet), argumenterar m.fl., vilket kan ge barn från dessa hem en dålig start i skolan – ett utgångsläge som i värsta fall kan släpa med under hela skolgången genom olika förstärkande mekanismer. Igen är det viktigt att fråga sig hur jämförbara resultat från är med svenska förhållanden. Om föräldrarna i fattiga familjer söker kompensera barnen ekonomiskt, är förstås den absoluta ekono- miska nivån viktig och där pekar tidigare forskning tydligt på hur utbredd och djup fattigdomen bland barnfamiljer är i jämfört med andra länder, framför allt (, Garfinkel och McLanahan ; Kangas och 2000). I detta kapitel kommer inga analyser att göras av eventuella kon- sekvenser av ekonomiska resurser för t.ex. barns utbildning eller ungdomars hälsa – sådana analyser kommer däremot i de kapitel som behandlar dessa frågor (Kapitel 7 och 8). Ekonomiska och materiella resurser 3.3Föräldrarnas ekonomiska resurser och problem Hushållets ekonomiska standard bestäms främst av föräldrarnas arbetsinkomster, men också av kapitalinkomster, bidrag, trans- fereringar, inkomster av rörelse m.m. Tillsammans utgör dessa hushållets totala bruttoinkomst. För att beräkna den disponibla inkomsten tar man bort skatten från denna summa. För att sedan kunna beräkna konsumtionsutrymmet, dvs. det ekonomiska ut- rymmet per konsumtionsenhet, justerar man detta mått för antalet individer i hushållet, där dessa får olika vikt beroende på ålder och antal (se 1991 för en beskrivning och diskussion av inkomstmått). I LNU2000 finns ännu inga inkomstuppgifter (de kommer året efter intervjuåret, när deklarationerna är färdiggranskade och registrerade), varför vi kommer att använda andra mått på ekonomiska resurser. Just när det gäller inkomster finns också betydligt säkrare uppgifter i tidigare levnadsnivåunder- sökningar och i SCB:s undersökningar om hushållens inkomster (HINK), varför vi kommer att referera resultat från dessa data- källor. Hushållets ekonomiska resurser bestäms naturligtvis inte enbart av den årliga inkomsten. Ärvd förmögenhet, ackumulerat kapital (bl.a. som investeringar i bostad och andra materiella tillhörigheter) m.m., utgör också ekonomiska resurser för ett hushåll och därmed för barnen som bor där. För att få en övergripande bild av den ekonomiska situationen – och därmed komplettera den som löpan- de inkomster ger – har vi använt ett antal olika indikatorer på ekonomiska resurser. Det gäller dels materiella tillgångar (hus, bil, sommarstuga), dels två mått på förmågan att klara av den löpande ekonomin. Den ena av dessa kallas kontantmarginal och mäter möjligheten att klara av en oväntad utgift (motsvarande ).1 Den andra är en fråga om svårigheter med löpande utgifter för mat, hyra, räk- ningar etc.2 Båda dessa skall fånga den ekonomiska buffert som finns i barnhushållen, men kontantmarginal mäter sannolikt en absolut dimension av ekonomiska resurser medan problemen att få 1De föräldrar som uppgivit att de, om de plötsligt hamnar i en situation där [de] måste skaffa fram inte skulle klara detta alls, har klassificerats som att de inte har kontantmarginal. De som säger att de kan få fram summan, men måste låna från någon utanför familjen har klassificerats i en mellangrupp (måste låna). Jfr Figur 3:1 och 3:2 som visar hur den senare indelningen påverkar andelen som inte har kontantmarginal. 2Problem med löpande utgifter har de som svarat jakande på frågan Har det hänt att Du haft svårigheter att klara de löpande utgifterna för mat, hyra, räkningar m.m.? Ekonomiska och materiella resurser ihop den löpande hushållsekonomin också beror på utgiftsnivån – det kan alltså vara någorlunda välbärgade familjer med t.ex. stora lån som råkar i temporära problem (exempelvis p.g.a. arbetslöshet eller studier). 3.4Har barnhushållens ekonomiska resurser minskat ? Den första frågan vi försöker svara på är om barns ekonomiska resurser, speglade genom hushållets konsumtionsutrymme, för- ändrats . I ett trettioårigt tidsperspektiv framträder följande bild: förbättrades den ekonomiska bär- kraften för såväl ensamstående som sammanboende med barn (1985).3 Förbättringarna följde på en generell höjning av realinkomsterna (, och 1984). Förbättringarna i bärkraft var stora () och i relativa termer större för de sammanboende. ökade konsumtionsutrymmet påtagligt för barn till sammanboende för- äldrar (), men knappast alls () för barn till ensamstående föräldrar (1994). Utvecklingen har inte varit särskilt glädjande för barnhushållen vad gäller deras inkomster, delvis beroende på den kraftigt stigande arbetslösheten (öppen arbetslöshet totalt sett) till 1993–1995 (). Av kan man se, att barnfamiljerna fick vid- kännas en minskning av inkomststandarden /94 till 1996 (SCB 2000, Tabell 10:7), ett riktigt bottenår då barnbidragen sänktes och flerbarnstilläggen slutade beviljas. och 1998 har dock inkomstutvecklingen varit positiv för alla barnhus- håll, som arbetslösheten gått ned (till ) (se 2001, Figur 1, baserad på AMS-siffror). Samman- taget /90–1997/98 var det en negativ föränd- ring av konsumtionsutrymmet för hushåll med barn, starkare för barn till ensamstående (–) än till sammanboende föräldrar (–) (och 2000, Tabell 4:2). De förra ligger på en inkomststandard som är lägre än den som 3 Ekonomisk bärkraft beräknas som konsumtionsutrymmet justerat för nödvändig kon- sumtion, ett slags existensminimum vilken är en funktion av basbeloppet och (en schablon för) boendekostnaden per konsumtionsenhet. Ekonomiska och materiella resurser gäller för barn till sammanboende föräldrar (ibid.) och i genomsnitt över existensminimum (SCB 2000, Tabell 10:7), vilket i praktiken innebär att många ligger under denna nivå. låg av de ensamstående med barn under socialbidragsnormen – var andelen 27 pro- cent (SOU 2000:3, Figur 3.2:9). Motsvarande utveckling för sammanboende med tre eller fler barn är ungefär lika dyster. Omräknat till andelen barn som lever i hushåll med inkomster understigande socialbidragsnormen blir det en utveckling från av barnen 0–och från för barn 7–(SOU 2000:3, Figur 3.2:10). Man bör dock notera att vår undersökning gjordes när den ekonomiska situationen i hade förbättrats märkbart /98. 3.4.2Ekonomiska problem i uppväxtfamiljen 1968 2000 Vi såg i Kapitel 2, Figur 2:4, att andelen som uppger att de erfor ekonomiska problem under uppväxten (0–) minskade för ko- horter födda speciellt, och att andelen sedan stabiliserade sig kring 10–. Här anlägger vi samma tidsperspektiv som i redogörelsen för konsumtions- utrymme, men studerar istället ekonomiska problem i form av att inte ha kontantmarginal samt, i nästa avsnitt, materiella tillgångar. Datamaterialet är Levnadsnivåundersökningarna 1968, 1974, 1981, 1991 och 2000. Uppgifterna kommer från en av barnens föräldrar, men i Figur 3:1 har vi viktat materialet så att vi redovisar andelen barn som har ekonomiska problem.4 Vi visar resultaten uppdelat på samhällsklass (den dominerande av föräldrarnas) och familjetyp (där vi bara särskiljer ensamföräldrar från hushåll med två föräldrar, vare sig dessa är biologiska föräldrar eller ej). 4 Vikten tar hänsyn dels till om det finns en eller två föräldrar (de senare viktas ned med 0,5 eftersom de har dubbel urvalssannolikhet), dels till antalet barn (jfr Kapitel 1 där vikt- systemen diskuteras). Ekonomiska och materiella resurser Andel barn (0 ) i hushåll som ej har kontant- marginal, 1968 2000 I diagrammets vänstra stapelsamling visas utvecklingen av kontant- marginalen för alla barn 0–. De ekonomiska bekymren var något större , men variationen är inte anmärkningsvärt stor ().5 Nivån ligger unge- fär där man skulle förvänta sig i relation till den ovan redovisade andelen som upplevde ekonomiska problem under uppväxten.6 Att förändringarna inte är dramatiska är också i överensstämmelse med detta resultat. 5Även om ökningen av de ekonomiska problemen förefaller trovärdig uti- från förändringarna i inkomst måste man vara försiktig med att tolka förändringarna av nivån med det mått vi använder. Frågorna gäller möjligheten att möta en utgift om ett givet belopp och detta belopp justeras efter inflation mm. frågade vi således om , om , om , om och alltså om . Eftersom intervjupersonernas möjlighet att själva kalibrera möjlig- heterna att få fram beloppet istället för t.ex. 10 000 är okända, är tolkningen av nivån inte oproblematisk (det kan ju t.ex. tänkas att vissa intervjupersoner tänker på beloppet eftersom det känns mer naturligt att relatera till ett jämnt belopp). 6I själva verket är nivån här något högre (15–jämfört med 10–), vilket verkar rimligt: uppgiftslämnaren här (en förälder) är troligen bättre insatt i hushållseko- nomin än barnen. finns det naturligtvis inget som säger att det skulle finnas en överensstämmelse, eftersom frågorna är av olika karaktär (framför allt är frågan om kontant- marginal av tvärsnittskaraktär, medan uppväxtfrågan till vuxna rör förhållandena 0–generellt). Ekonomiska och materiella resurser Bland de kategorier som vi särskiljt finns heller ingen trend, men andelarna som saknar kontantmarginal bland såväl arbetare som tjänstemän (speciellt de på lägre och mellannivå) tycks vara högre . Vad som fångar ögat mer än eventuella trender, är dock de stora skillnader i nivåer som finns i den sociala struk- turen. av barn från arbetarhem lever i hushåll med små ekonomiska marginaler, medan detta är fallet för av barn vars föräldrar är högre tjänstemän. Ensamstående föräldrar uppvisar ännu högre andelar, och värst utsatta är små barn (0–) som bor i sådana hushåll (de visas i staplarna längst till höger i figuren). Medan barn till ensamstående föräldrar generellt inte vidkänts någon nedgång i sina ekonomiska marginaler enligt detta mått, tycks de små barnen ha fått en mer utsatt ekonomisk situation. Förändringarna är dock så små, att den rimligaste slutsatsen är att dessa gruppers kontantmarginal är unge- fär oförändrad. Vad vi visar i Figur 3:1 är andelarna som säger sig inte ha kon- tantmarginal alls. Det är ganska många som uppger att de visser- ligen skulle kunna skaffa den summa som efterfrågas, men att de skulle behöva låna i bank eller av släktingar (utanför familjen) för detta ändamål. Dessa individer kanske visserligen är trygga i för- vissningen att de har en viss ekonomisk möjlighet om det tränger, men de saknar egna ekonomiska medel. Även om de kan klara en oväntad utgift – säg ett behov av en ny tvättmaskin – kan de troligen göra det enbart på bekostnad av skuldsättning. Om vi räknar in även denna grupp till dem som inte har någon kontant- marginal, kommer vi upp i betydligt högre andelar med svag eko- nomisk buffert – totalt sett av alla barn och ungdomar. Att mer än vart tredje barn lever i hushåll där det inte finns ekonomiska tillgångar för att klara en plötslig utgift om motsvarande i dagens penningvärde talar för att marginalerna är små för många barn. Intressant nog visar sig förändringarna vara mindre i Figur 3:2. En förändring av vikt för tjänstemän och företagare torde vara, att låne- möjligheterna har förbättrats. Ekonomiska och materiella resurser Andel barn (0 ) i hushåll som ej har kontant- marginal eller som måste låna, 1968 2000 3.4.3Materiella tillgångar i barnfamiljer 1968 2000 En kompletterande bild av barnhushållens ekonomi framträder i Figur 3:3 nedan, där vi istället för ekonomiska problem fokuserar materiella tillgångar. Sådana har stora värden i sig, som konsum- tion, men fungerar också som en ekonomisk buffert. Dessa resur- ser kan omvandlas till pengar och därmed användas till annan konsumtion eller investering. Det finns således en betydande flexi- bilitet hos dem. Vi har valt att studera några väl definierade och viktiga tillgångar; Figur 3:3a–c visar utvecklingen av andelen barn, 0–, vars familj äger hus, sommarstuga, respektive bil. Husägandet ökar ganska kraftigt , ökar ytterligare , för att sedan avta fram . av alla barn bor i villa eller radhus som deras föräldrar äger. Motsvarande andel för barn till ensamstående föräldrar är betydligt lägre, , och speciellt låg () för små barn till ensamstående föräldrar. Ekonomiska och materiella resurser Andelen barn som bodde i familjer som ägde sommarstuga var faktiskt större än senare år, men i övrigt är det små för- ändringar totalt sett. Däremot finner vi en påtaglig utjämning av denna ekonomiska resurs genom att barn till högre tjänstemän i allt lägre grad har sommarstuga – bryts en stadigt nedåtgående trend bland arbetarbarn. Tvärtemot utvecklingen av hushållsekonomin i stort för barn till ensamstående föräldrar, är det allt fler som äger sommarstuga i denna kategori. Att barnfamiljer har stort behov av bil slår igenom tydligt i Figur 3:3; av alla 0–16-åringar lever i en familj som har bil. Även här finner vi en utjämning, såväl mellan sam- hällsklasser som mellan familjetyper – trots det släpar barn till ensamstående fortfarande efter. Andel barn, 0 , i hushåll som äger villa/radhus 1968 2000 Ekonomiska och materiella resurser Andel barn, 0 , som bor i hushåll som äger sommarstuga, 1968 2000 Andel barn, 0 , som bor i hushåll som äger bil, Ekonomiska och materiella resurser Man kan se spår av den allmänna ekonomiska nedgången i siffror över barnhushållens ekonomiska tillgångar . Mer slående är kanske ändå att det inte alls är någon entydigt negativ utveckling, i vissa fall är det t.o.m. en utjämning mellan olika kategorier. En anledning till detta är, att den ekonomiska situatio- nen i landet förbättrats påtagligt , och att våra siffror inte fångar den djupaste vågdalen i medborgarnas eko- nomiska standard. En annan anledning till den relativt ljusa bilden är kanske att en ökad ekonomisk utsatthet inte får fullt genomslag förrän efter , möjligen för att hus- hållen har någon form av skydd mot tillfälliga nedgångar i ekono- min (t.ex. överföringar från barnens far- och morföräldrar). Efter- som den ekonomiska utvecklingen i vänt till det bättre kan en sådan eventuell överbryggning betyda, att utsatta grupper kommer att klara sig relativt bra, även om de ekonomiska bekym- ren kan vara stora ändå. 3.5Ekonomiska problem och ekonomiska tillgångar Vi återvänder nu till vår åldersgrupp i Barn-LNU, 10–18-åringar, och studerar fördelningen av ekonomiska resurser i termer av eko- nomiska problem och materiella tillgångar på hushållsnivå . Tabell 3:1 visar de två måtten på kontantmarginal (har ej, respek- tive måste låna för oförutsedda utgifter), liksom måttet på svårig- heter att klara löpande utgifter. Att barn till ensamföräldrar och barn till arbetare är mer utsatta ekonomiskt har vi redan sett, men i Tabell 3:1 kan vi också se att barn, vars föräldrar föddes i ett annat land än , i mycket högre grad än andra är utsatta för ekonomiska problem. En multi- variat analys av kontantmarginal (högra kolumnen) visar att det är just ensamföräldrar, arbetare (och i viss mån också barn till tjänste- män på lägre och mellannivå) samt barn till utrikesfödda föräldrar som har problem med oförutsedda utgifter.7 Denna analys klargör att effekterna kvarstår sedan vi kontrollerat för de andra variablerna i modellen. I praktiken betyder det att de skillnader som visas i tabellen inte beror på att sammansättningen av de jämförda kate- gorierna är olika med avseende på någon annan variabel som ingår i 7 Här, liksom senare, görs multivariata analyser på utvalda beroende variabler. Vi har valt an- tingen dem som vi funnit mest väsentliga eller dem som skilt sig mest mellan olika grupper. Ekonomiska och materiella resurser Exempelvis är oddset för barn till ensamföräldrar att sakna kontantmarginal dubbelt så högt som för barn i intakta familjer (som är referenskategori), men denna skillnad kan inte förklaras av det faktum att ensamföräldrar oftare är arbetare eller i högre grad invandrare. Barnhushållens ekonomiska resurser. Andelen barn 10– som bor i hushåll med ekonomiska problem, i form av avsak- nad av kontantmarginal respektive svårigheter med löpande utgif- ter. Viktade, avrundade procent. I den multivariata analysen visas oddskvoter från en logistisk regression. (N=1 304) (I LOGREG intercept) 10–12 (ref.) Pojkar (ref.) Båda föräldrarna (ref.) 36*** 47*** 2,13*** Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre 14*** 2,99** 34*** 36*** 7,59*** 50*** 37*** 4,53*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = statistiskt signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. I Tabell 3:2 studeras barnhushållens ekonomiska tillgångar. Vi kan precis som i Figur 3:3 se hur utsatta barn till ensamstående och arbetarbarn är, men här tillkommer (liksom i Tabell 3:1) barn till utrikesfödda föräldrar som en problemgrupp. Dessa har avsevärt mindre ekonomiska resurser än barn till svenskfödda föräldrar. Vi har till de tidigare studerade resurserna hus, sommarstuga och bil lagt dator. Värdet på en sådan är kanske inte särskilt stort, men Ekonomiska och materiella resurser det kan vara en viktig indikator på vad svaga ekonomiska resurser kan betyda för marginalkonsumtion – och i detta fall av en produkt som skulle kunna vara speciellt viktig för barn och ungdomar i dagens samhälle. Det fascinerande här är den höga andelen som har en dator totalt sett och den relativt lilla variation som finns runt denna höga andel. Även om det inte är särskilt mycket, är det ändå samma grupper som tidigare som halkar efter. Barnhushållens ekonomiska tillgångar . Andelen barn 10–, vars familj äger villa/radhus, sommarstuga, bil respektive dator. Viktade, avrundade procent. (N=1 294–1 304) 10–12 (ref.) Pojkar (ref.) Båda föräldrarna (ref.) 26*** 10*** 55*** 86*** Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre 66*** 50*** 9*** 80*** 85*** 17*** 4*** 60*** 73*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. 3.6Barn och ungdomars egen ekonomi Trots att barnarbete avskaffades för länge sedan, och trots att man enligt svensk lag måste vara för att bestämma över sina egna pengar, arbetar barn och ungdomar ofta och i stort sett alla har en egen ekonomi i någon form. Den vanligaste inkomstkällan är olika omfördelningar inom hushållet, i form av vecko-/månadspeng eller barn-/studiebidrag. Men ofta är inte ekonomin begränsad till för- Ekonomiska och materiella resurser äldrarnas eller till barnrelaterade bidrag, utan tonåringar jobbar i ganska hög grad. hade av alla 16–17- åringar, och av 13–15-åringarna egna arbets- inkomster (BO och SCB 2001:59).