sou · GPB314d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Människohandel utgör en allvarlig kränkning av flera av offrens grundläggande mänskliga rättigheter och bidrar till att förorsaka offren skador. Det är framför allt kvinnor men också i betydande utsträckning barn som är föremål för handeln. Det är vidare regelmässigt sådana personer som av olika skäl redan är särskilt sårbara som blir utnyttjade. Det finns inte någon enskild bestämmelse som täcker samtliga led. Den särskilda karaktären av handeln framträder därmed inte. Om en särskild bestämmelse straffbelägger alla led synliggör man handeln. En ytterligare omständighet som talar för införandet av en särskild straffbestämmelse är de inom FN antagna tilläggsprotokollen 43Jfr lagrådet i NJA II 1962 s. 124. 44KUT-rapport 1999:16 s. 37. 458 Handel med människor för sexuella ändamål till både och konventionen om gränsöverskridande organiserad brottslighet. Vidare talar harmoniseringen av rättssystemen inom EU för detta. En majoritet av medlemsstaterna i EU har en särskild bestämmelse med straffansvar för människohandel för sexuella ändamål i sin nationella lagstiftning. Till dessa länder hör , , , , , , och . Enligt uppgift överväger också att införa en sådan bestämmelse. En motsvarande bestämmelse finns i en del övriga länder i , åtminstone i , , , och . I en övervägande andel av de europeiska länderna är det därutöver kriminellt att främja eller utnyttja en annan persons prostitution. Om länderna inom EU införde en bestämmelse som hade samma definition som utgångspunkt skulle länderna enklare kunna samordna sina insatser mot denna gränsöverskridande brottslighet. En harmoni- sering skulle också underlätta för myndigheterna att föra statistik och att följa brottsutvecklingen. För en sådan utveckling talar vidare uttalandena från både Parlamentet och från den i samt de föreslagna rambesluten från Kommissionen (se ovan avsnitt 14.3.2). Sammanfattningsvis menar kommittén således att det bör införas en särskild straffbestämmelse om handel med människor för sexuella ändamål. Kommittén redogör i det följande för sina överväganden i frågan hur en sådan bestämmelse bör fogas in i den svenska lagstiftningen. Bestämmelsen om koppleri skulle kunna ändras Delar av de förfaranden som enligt kommitténs mening bör straffbeläggas i en särskild bestämmelse beivras f.n. som koppleri eller grovt koppleri. Det ligger därför nära till hands att undersöka om förfarandena i deras helhet kan föras in under bestämmelserna om koppleri eller grovt koppleri i 6 kap. 8 och 9 §§ BrB. Ändringar i detta syfte får i så fall samordnas med de ändringar i dessa paragrafer som kommittén redan tidigare (avsnitt 8.1) har förordat. I 8 § skulle sålunda kunna föreskrivas att den som genom tvång, förledande eller på ett annat otillbörligt sätt förmått en annan person att lämna sitt hemland för att sedan prostituera sig i skall anses ha främjat att personen haft tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Redan enligt den nuvarande lydelsen av 9 § bör ett sådant nytt slags koppleribrott kunna bedömas som grovt. Den som under tvång för hit Handel med människor för sexuella ändamål 459 flera personer i syfte att de skall prostituera sig eller på ett mer utstuderat har lurat hit dem bör således kunna anses ha främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning eller hänsynslöst ha utnyttjat annan. Det har dock framförts till kommittén från företrädare för både åklagarmyndigheter och polismyndigheter att det i praxis är svårt att styrka att ett främjande i större omfattning eller att gärningsmannen hänsynslöst utnyttjat annan. Mot den bakgrunden skulle man därför kunna tänka sig en uttrycklig utvidgning av bestämmelsen i 9 § av en liknande innebörd som har diskuteras beträffande 8 §. Sålunda skulle kunna föreskrivas att det vid bedömande av om brottet är grovt särskilt skall beaktas om den som har begått gärningen har främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning, eller har utnyttjat att den som haft tillfälliga sexuella förbindelse mot ersättning till följd av sina levnadsförhållanden befunnit sig i ett påtagligt svagare ställning än gärningsmannen eller att denne på ett annat sätt hänsynslöst har utnyttjat annan. Slutligen kan man för det fall människohandel för sexuella ändamål till sin natur bedöms vara av sådan art att den regelmässigt bör omfattas av endast bestämmelsen om grovt koppleri göra ändringar i endast 9 §. Det skulle då kunna föreskrivas att det vid bedömande av om brottet är grovt särskilt skall beaktas om den som har begått gärningen har främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning eller hänsynslöst utnyttjat annan eller om han eller hon genom tvång, förledande eller på ett annat otillbörligt sätt förmått en annan person prostituera sig i ett annat land. Övervägande skäl talar för att det bör föreslås att en särskild bestämmelse om straffansvar för människohandel för sexuella ändamål införs De handlingar som diskuteras innefattar som framgått andra förfaranden än dem som betecknas som koppleri. Det är därför enligt kommitténs mening redan från systematiska utgångspunkter mindre lämpligt att de förs in under straffbestämmelserna om koppleri. En bättre lösning är en särskild straffbestämmelse. 460 Handel med människor för sexuella ändamål 14.4.4En ny bestämmelse bör omfatta samtliga led av handeln Kommitténs bedömning: En bestämmelse bör utformas i nära anslutning till den definition som finns i tilläggsprotokollet om människohandel till 2000 års om gränsöverskridande organiserad brottslighet. För straffansvar bör inte förutsättas något tvång eller annan otillbörlig påverkan när handeln avser en person som inte har fyllt . Det bör i sådana fall vara tillräckligt att handeln syftat till sexuell exploatering. Kommittén har valt att ta definitionen i tilläggsprotokollet om människohandel till 2000 års om gränsöverskridande organiserad brottslighet som utgångspunkt för sina överväganden. Mot denna bakgrund samt i enlighet med kommitténs principiella överväganden bör bestämmelsen utformas olika om handeln avser en vuxen person eller ett barn. Som barn i detta sammanhang bör i enlighet med tilläggsprotokollet avses varje person . Sålunda bör föreskrivas straffansvar för den som med olaga tvång, vilseledande eller på något annat otillbörligt sätt rekryterar eller transporterar en person från ett land till ett annat land för att personen där skall bli utsatt för sexuell exploatering. Bestämmelsen bör göras tillämplig också på den som i ett sådant syfte på ett otillbörligt sätt inhyser eller tar emot en person som varit föremål för en sådan handel. Brottet bör rubriceras människohandel för sexuella ändamål. Om handeln avser någon bör det inte förutsättas för straffansvar att handeln har skett genom ett visst tillvägagångssätt. Vad som sagts om krav på olaga tvång, vilseledande eller andra otillbörliga handlingar bör således inte omfattas av en sådan bestämmelse. Brottet bör rubriceras handel med barn för sexuella ändamål. Svårigheten med en särskild bestämmelse om människohandel för sexuella ändamål är framför allt att den skall täcka många situationer och flera olika led. Som framgått inledningsvis i avsnitt 14.4 gäller det situationer där någon kidnappas eller annars förs mot sin vilja till ett annat land för att där bli sexuellt utnyttjad, situationer där någon vilseleds om innebörden av det arbete eller tjänster som skall utföras i mottagarlandet liksom situationer där någon är införstådd med att det är frågan om att sälja sexuella tjänster men ändå kan bedömas ha blivit utnyttjad eller vilseledd. En bestämmelse som skall täcka alla dessa led och situationer kommer att bli omfattande och i viss mån svepande. Handel med människor för sexuella ändamål 461 är mot denna bakgrund svårt att ge en helt samlad och konkret beskrivning av det straffbara beteendet. Det förekommer också att en eller flera kvinnor tar sig till ett annat land med hjälp av en annan person och får hjälp att ordna t.ex. transport, falska resedokument och bostad i det andra landet. Om en kvinna i ett sådant fall prostituerar sig eller annars säljer sexuella tjänster på en sexklubb bör den som bistått henne i hennes resa eller verksamhet inte omfattas av en särskild bestämmelse om människo- handel, under förutsättning att det har skett i enlighet med den inledande överenskommelsen. Något utnyttjande av kvinnan särskilda sårbarhet kan i ett sådant fall inte anses ha skett. Det sagda gäller även om främjandet har skett i en större omfattning eller i organiserad form. Att ett sådant förfarande däremot bör kunna bedömas som grovt koppleri framgår av avsnitt 8.1.8. Således bör det alltså för straffansvar enligt en ny bestämmelse när handeln avser någon som fyllt förutsättas att den har genomförts med ett olaga tvång, vilseledande eller på något annat otillbörligt sätt. Av definitionen i FN:s tilläggsprotokoll följer att ett förfarande bedöms som människohandel om det har skett med de angivna medlen i ett visst syfte. Såvitt här är av intresse skall handeln ha skett för sexuell exploatering. Det omfattar som ett minimum utnyttjanden av annans prostitution eller andra former av sexuell exploatering. Syftena i tilläggsprotokollet är inte närmare angivna eller förklarade än så. De har därför ingen betydelse för hur de enskilda staterna behandlar frågan om prostitution i den inhemska rätten.45 Kommittén anser dock att innebörden av sexuell exploatering bör omfatta följande. Såldes bör för att bedömas som människohandel syftet ha varit att den som har varit föremål för handeln skall prostituera sig. Det bör vara utan betydelse om han eller hon har prostituerat sig. Syftet kan dock också ha avsett andra former av sexuellt utnyttjande. Andra handlingar som bör hänföras till syftet sexuell exploatering är att de som förs till ett annat land under de beskrivna formerna skall utsättas för sexualbrott. Vidare bör omfattas det fallet att avsikten är att den som varit föremål för handeln skall uppträda på sexklubb eller medverka i en pornografisk film. Huruvida syftet har förverkligats eller lett till det avsedda resultatet bör inte vara av betydelse för straffansvaret. Kommittén återkommer närmare om bestämmelsernas tillämplighet i författningskommentaren. Det är uppenbart att sådana bestämmelser skulle medföra vissa konkurrensfrågor. Några av dem kommer att 45 Se de s.k. travaux préparatoires s. 12. 462 Handel med människor för sexuella ändamål beröras i författningskommentaren. Med hänsyn till kommitténs uppdrag begränsas kommentarerna i det avseendet dock till främst sådana frågor som avser de nya bestämmelsernas förhållande till bestämmelserna i 6 kapitlet . 14.4.5En ny bestämmelse bör tas in i 4 kapitlet Kommitténs bedömning: Den nya straffbestämmelsen passar systematiskt bäst in i 4 kapitlet . En ny straffbestämmelse om handel med människor för sexuella ändamål bör föras in i . Bestämmelsen utgör i första hand brott mot person. Visserligen bör ett avgörande led i brottsbeskrivningarna vara att gärningen har skett i syfte att sexuellt exploatera någon. Detta behöver dock inte ha förverkligats. För straffansvar bör dock alltid krävas att någon har utsatts för tvång eller påverkan på något annat otillbörligt sätt. De nya reglerna passar därför mindre väl in bland sexualbrotten i 6 kapitlet . Ett gemensamt drag i all människohandel för sexuella ändamål är att gärningsmännen utnyttjar sårbarheten hos en annan person. De som är föremål för handeln blir således tvingade eller berövade sin frihet. I 4 kapitlet har kriminaliserats handlingar som riktar sig mot en annan människas frihet i olika hänseenden eller sådana som kränker hennes rent personliga intressen, dvs. Här finns redan den bestämmelse som i viss utsträckning är avsedd att tillämpas på det som kallats den vita slavhandeln, försättande i nödläge i 3 §. En ny bestämmelse om människohandel för sexuella ändamål får ett nära samband med straffbestämmelsen i 4 kap. 3 § samt med bestämmelserna i det kapitlet om människorov och olaga frihetsberövande. Straffbestämmelsen om människorov kriminaliserar frihetsberövanden som ägt rum i syfte att skada en annan person till liv eller hälsa eller att tvinga honom eller henne till tjänst eller att öva utpressning. Även den har alltså en utformning liknande en tänkt ny bestämmelse om människohandel. Slutligen kan anmärkas att bestämmelsen om grov kvinnofridskränkning finns i 4 kap. 4 a §. Handel med människor för sexuella ändamål 463 Kommitténs bedömning: En ny bestämmelse om människohandel för sexuella ändamål bör förenas med en sträng straffskala. Kommittén anser att det är lämpligt med ett föreskrivet lägsta straff på fängelse och ett högsta på fängelse . Straffskalan för handel med barn för sexuella ändamål bör vara fängelse lägst två och högst . Människohandel för sexuella ändamål är ett avskyvärt fenomen. De som bedriver sådan handel utnyttjar andra människors sårbarhet. En bestämmelse med straffansvar för sådan handel bör därför förenas med en sträng straffskala. Människohandel kan i en del avseenden jämföras med vad som har kriminaliserats som grovt koppleri, men är ett betydligt värre brott. Bestämmelsen om grovt koppleri har en straffskala på fängelse lägst två och högst . Kommittén anser därför att nya bestämmelser om människohandel för sexuella ändamål och om handel med barn för sexuella ändamål bör ges en straffskala där lägsta straffet är fängelse . Med hänsyn till de förfaranden som bör kriminaliseras genom införandet av de nya bestämmelserna bör det högsta föreskrivna straffet vara fängelse när brottet riktats mot någon som har fyllt och högst när det är frågan om handel med barn. Straffvärdet vid människohandel är normalt högre än vid ett grovt koppleri. Tillämpningsområdet för de nya bestämmelserna skulle om de utformas i enlighet med vad kommittén förespråkar emellertid bli rätt omfattande. Straffskalan måste därför vara vid och ge utrymme för straffmätning också i ett sådant fall som inte kan hänföras till de allvarligaste fallen av övergrepp. Således skulle även följande situation kunna inkluderas. En kvinna vill åka till för att här prostituera sig. En man bistår henne med falska dokument så att hon skall kunna ta sig in i landet. Här inhyser han henne i sin bostad. De gör upp att han skall få betalt av henne för dessa tjänster. Väl i ändrar han villkoren på det sättet att hon tvingas att betala av sina intäkter i stället för till honom. Han har avsett att utnyttja henne på det sättet. Ett sådant förfarande skulle med all sannolikhet bedömas som endast koppleri om det hade varit frågan om en svensk prostituerad som här hade blivit ekonomiskt utnyttjad på det sättet. Visserligen bör de särskilda drag av utnyttjanden avspegla sig i straffskalan men ett högre lägsta straff än fängelse bör inte komma i fråga. 464 Handel med människor för sexuella ändamål Detsamma gäller handeln med barn för sexuella ändamål. För straffansvar enligt den bestämmelsen bör i enlighet med vad kommittén tidigare förespråkat inte förutsättas något krav på att gärningen har genomförts med tvång, vilseledande eller annan otillbörlig påverkan; något krav på att gärningsmannen har använt något särskilt tillvägagångssätt bör alltså inte tas med. Att handel med barn för sexuella ändamål är särskilt allvarligt är självklart. En ny bestämmelse om handel med barn bör alltså inte förenas med något krav på otillbörlighet. Den skulle emellertid dessutom omfatta också tonåringar. Under förutsättning att det varit frågan om t.ex. en 17-årig ung kvinna skulle således ett exempel som det beskrivna kunna komma att bedömas som handel med barn för sexuella ändamål även om gärningsmannen inte vilselett henne om villkoren. Ett sådant förfarande kan inte ha ett högre straffvärde än . De förordade högsta straffen fängelse åtta respektive har bestämts med beaktande av straffsatserna för brotten människorov i 4 kap. 1 § och våldtäkt i 6 kap. 1 § BrB. Om en gärningsman misstänks ha gjort sig skyldig till också annan allvarlig brottslighet, t.ex. sådan som berörts, kan åklagaren väcka åtal för samtliga dessa brott. Döms gärningsmannen för flera brott kan det gemensamma straffet bli högre än för vart och ett av brotten (26 kap. 2 § BrB). 14.5Kommittén har uppmärksammat några andra frågor kring utredningar om människohandel Kommittén har uppmärksammat några frågor som inte faller inom kommitténs uppdrag. De har dock visst samband med den gemensamma åtgärden varför kommittén kort tar upp dem här. Kommittén lämnar inga förslag men redovisar några av sina överväganden i dessa frågor. 14.5.1Förbudet mot köp av sexuella tjänster kan försvåra utredningarna om allvarligare brott När köp av sexuella tjänster kriminaliserades var syftet bl.a. att minska intresset för olika grupper eller enskilda i utlandet att etablera en mer omfattande organiserad prostitutions- verksamhet i . Härigenom skulle den ökade kriminalitet som Handel med människor för sexuella ändamål 465 nästan undantagslöst följer i den organiserade prostitutions- verksamhetens spår kunna motverkas.46 Från polis- och åklagarhåll har emellertid framförts till kommittén att lagen med förbud mot köp av sexuella tjänster har medfört svårigheter att utreda och bevisa det grövre brottet koppleri. Innan lagen med förbud mot köp av sexuella tjänster trädde i kraft åberopades relativt ofta de män som köpt den sexuella tjänsten som vittnen. har det visat sig näst intill omöjligt. Detta beror på att om männen skulle ställa upp som vittnen avslöjar de att de själva har gjort sig skyldiga till brott. Därmed omfattas inte männen av vittnesplikt. Enligt 36 kap. 6 § (RB) får nämligen ett vittne vägra att yttra sig angående omständighet, vars yppande skulle röja, att vittnet eller någon honom närstående, förövat brottslig eller vanärande handling. Det kan finnas anledning att befara att samma komplikationer kan uppstå vid utredningen av nya bestämmelser om människohandel för sexuella ändamål. Således kan det tänkas att den som har köpt en sexuell tjänst eller en sexuell posering av en kvinna som varit föremål för en sådan handel kan lämna värdefulla uppgifter om både gärningsmän och omständigheter kring hur kvinnan har varit verksam. Det tycks som om denna praktiska konsekvens av kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster inte uppmärksammades under beredningen av det lagstiftningsärendet. De förhoppningar som knutits till kriminaliseringen har inte infriats i den mån som var avsedd och kriminaliseringen kan i viss utsträckning sägas ha fått motsatt effekt för utredningar av det grövre brottet koppleri. Man kan visserligen peka på att det var möjligt för den som köpt en sexuell tjänst att åberopa bestämmelsen i 36 kap. 6 § RB. Han kunde åberopa att han inte ville avslöja att han förövat en vanärande handling (besökt en prostituerad) och därigenom kunde han slippa att vittna. Därmed skulle det inte vara frågan om ett nytt problem. Enligt uppgifter inhämtade från polis- och åklagarmyndig- heter är det dock först numera som kunder hos prostituerade med stöd av 36 kap. 6 § RB vägrar att vittna. Det kan givetvis ha att göra med att det kan gå an att vittna i ett mål om koppleri när man ändå har avslöjats som kund, men att steget är längre till att frivilligt ange sig själv för ett brott. Det finns ingen möjlighet enligt t.ex. eller förundersökningskungörelsens regler för polisen att utlova en man som lämnar upplysningar om ett koppleri eller ett annat med människo- 1997/98:55 s. 104 f. 466 Handel med människor för sexuella ändamål handel sammanhängande brott att hans eget köp av sexuell tjänst inte skall utredas. Ett system med s.k. kronvittnen finns inte i . Enligt kommitténs mening finns det, om man vidhåller kriminali- seringen av köp av sexuella tjänster och inte heller vill överge de grundläggande processuella rättigheterna som motiverat 36 kap. 6 § RB, inte någon möjlig lagändring som skulle kunna eliminera svårigheterna.47 Som framgått är de redovisade svårigheterna vid åberopandet av den som köpt sexuella tjänster som vittne i en annan rättegång inte en nyhet. En praktisk lösning av problemet kan i förekommande fall vara att det väcks åtal i samma mål mot den som misstänks för att ha köpt en sexuell tjänst som mot den som misstänks för koppleri eller de andra brott som har samband med människohandel. Den som är misstänkt för köp av sexuella tjänster skulle visserligen fortfarande ha rätt att såsom misstänkt tiga men skulle i det fallet ha ett större intresse att berätta om sina iakttagelser. Härutöver kan hänvisas till det uppdrag RKP har som nationell rapportör i frågor om människohandel. Enligt handlingsplanen48 har RKP en ledande funktion i kompetensutveckling samt skall införskaffa information om andra länders rättsordningar, erfarenheter, kunskaper, praxis och arbetsmetoder. RKP skall även sörja för att det finns ett väl fungerande informationsutbyte inom det svenska polisväsendet. Däri ingår vidare att RKP i samarbete med länspolismästarna skall ta fram en gemensam policy för hur det operativa arbetet skall bedrivas. Slutligen kan nämnas att RKP skall bedöma behovet hos berörda befattningshavare av utbildning i frågor som har samband med människohandel. RKP arbetar således med frågan om hur förundersökningar lämpligen bör bedrivas samt hur bevisningen bäst kan säkerställas. Det finns därför ingen anledning för kommittén att göra några ytterligare överväganden. 47Jfr artikel 6:1 den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilken gäller som lag här i landet genom SFS 1994:1219. Jfr 2 kap 23 § RF. Se vidare i , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, upplaga 1:2 1998 s. 188. 48A KUT-499-3408/98. Handel med människor för sexuella ändamål 467 14.5.2Något om straffprocessuella tvångsmedel i utredningarna Det har från både polis- och åklagarhåll framförts till kommittén att hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning är av avgörande betydelse för att få fram bevis mot de misstänkta bakom människo- handeln. Sådana åtgärder anses ha fått ännu större betydelse sedan komplikationerna till följd av kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster visat sig. Att de som köpt sådana tjänster inte vill höras som vittnen medför nämligen svårigheter att få dem att yttra sig redan under förundersökningen. Detta skulle medföra behov av andra metoder och sätt för att säkra bevisning. Förutsättningarna att använda hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning är dock stränga. Hemlig teleavlyssning får enligt 27 kap. 18 § RB användas endast vid förundersökning angående brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Hemlig teleavlyssning avser telemeddelanden som befordras via ett allmänt tillgängligt telenät från eller till en teleanläggning. Telefonsamtal, telefaxmeddelanden och telegram är alla exempel på telemeddelanden. Hemlig teleövervakning får användas om förundersökningen avser ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 27 kap. 19 § RB. Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om telemeddelanden som har expedierats eller beställts till eller från en viss teleanläggning som är ansluten till ett allmänt tillgängligt telenät eller att en sådan anläggning stängs av för telemeddelanden. För att domstolen skall bevilja polisen tillstånd för de nu angivna straffprocessuella tvångsmedlen måste dessutom någon vara skäligen misstänkt för brottet och åtgärden skall vara av synnerlig vikt för utredningen (27 kap. 20 § RB).49 Endast bestämmelsen om grovt koppleri uppfyller kraven på viss straffskala; lägsta föreskrivna straff är enligt 6 kap 9 § BrB fängelse . Bestämmelsen om koppleri innehåller ingen föreskrift om ett lägsta straff. Därför kan inte dessa tvångsmedel användas vid utredningar av sådana misstankar. Enligt polisen är det inte sällan svårt att under förundersökningen visa att en gärningsman är skäligen misstänkt för grovt koppleri.