sou · GPB393 · 2002-01-01 00:00:00 — tills vidare eller omhändertagan- de, skall tingsrätten, om åtalet de, skall tingsrätten, om åtalet läggs ned eller rätten frikänner läggs ned eller rätten frikänner den tilltalade, un- den tilltalade, un- derrätta om det. Har det efter återkallelse eller Har det efter återkallelse eller ned eller att åtal inte skall väck- brottsutredning skall läggas ned as, skall den som meddelat be- eller att åtal inte skall väckas, skall den som meddelat beslutet relsen om det. Kopior och underrättelser enligt första och andra styckena skall sändas till . Underrättelserna skall innehålla uppgift om personnummer eller samordningsnummer. Denna förordning träder i kraft . 27.Förslag till förordning om ändring i polisförordningen (1998:1558) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 6 § polisförordningen (1998:1558) skall ha följande lydelse. Handläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen till åklagare för prövning om till åklagare för prövning om eller inte, om det genom en an- brottsutredning skall inledas eller mälan eller på något annat sätt inte, om det genom en anmälan har uppstått fråga om att en an- eller på något annat sätt har ställd inom polisen har gjort sig uppstått fråga om att en anställd skyldig till något brott som inte inom polisen har gjort sig skyl- dig till något brott som inte har Ärendet behöver inte överläm- samband med arbetet. nas, om polismyndigheten be- slutar att inleda förundersök- inleda förundersökning eller för- Beslut att lägga ned en sådan Beslut att lägga ned en sådan Denna förordning träder i kraft . 28.Förslag till förordning om ändring i polisdataförordningen (1999:81) Härigenom föreskrivs att 2 § polisdataförordningen (1999:81) skall ha följande lydelse. Automatiserad behandling av personuppgifter som ger upplys- ning om att en person är dömd eller misstänkt för brott skall an- mälas för förhandskontroll till Datainspektionen i för- väg. Första stycket gäller inte om behandlingen utförs 1.i en polismyndighets diarium över inkomna ärenden, 2.till följd av en polismyndighets skyldighet enligt 2 kap. tryckfri- hetsförordningen att lämna ut en allmän handling, 3.till följd av bestämmelserna i arkivlagen (1990:782) eller arkiv- förordningen (1991:446), 4.enligt förordningen (1970:517) om rättsväsendets informations- system, 5.enligt de särskilda föreskrifterna om register i 17-36 §§ polisda- talagen (1998:622), 6. i en förundersökning eller i en särskild undersökning i krimi- nalunderrättelseverksamhet, 6. i en förundersökning, förenk- lad brottsutredning eller i en sär- skild undersökning i kriminal- underrättelseverksamhet, 7.i ett ärende som rör en enskild person hos en polismyndighet, 9.i löpande text och endast avser enstaka personuppgifter. Denna förordning träder i kraft . 29.Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:105) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (1999:105) om be- handling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar skall ha följande lydelse. Automatiserad behandling av personuppgifter som ger upplys- ning om att en person är dömd eller misstänkt för brott skall an- mälas för förhandskontroll till Datainspektionen behandlingen påbörjas. Första stycket gäller inte om behandlingen utförs 1.i en skattemyndighets diarium över inkomna ärenden, 2.till följd av en skattemyndighets skyldighet enligt 2 kap. tryck- frihetsförordningen att lämna ut en allmän handling, 3.till följd av bestämmelserna i arkivlagen (1990:782) eller arkiv- förordningen (1991:446), 4.i en förundersökning, i en 4. i en förundersökning eller en särskild undersökning i under- förenklad brottsutredning, i en rättelseverksamhet eller i under- särskild undersökning i under- rättelseverksamhet eller i under- 5.för hantering av ärenden i samband med förundersökning och förenklad brottsutredning, 6.i ett ärende som rör en enskild person hos en skattemyndighet eller 7.i löpande text och endast avser enstaka personuppgifter. Denna förordning träder i kraft . 30.Förslag till förordning om ändring i förordningen (2000:388) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (2000:388) om in- ternationellt polisiärt samarbete skall ha följande lydelse. en skall samråda med den be- en skall samråda med den be- åklagaren innan den fattar beslut åklagaren innan den fattar beslut om samtycke till gränsöverskri- om samtycke till gränsöverskri- dande övervakning in i dande övervakning in i om det pågår en förundersök- om det pågår en förundersök- ning i avseende den per- ning eller en förenklad brottsut- son som är föremål för övervak- redning i avseende den person som är föremål för över- , en polismyndighet eller skall vidare samråda med Försvarsmakten innan den beslutar om samtycke till gränsöverskridande övervakning enligt 4 § första stycket eller gränsöverskridande förföljande enligt 5 § första styck- et lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete om de utländska tjänstemännen använder statsfartyg eller statsluftfartyg. När eller en polismyndighet tar emot en an- mälan om gränsöverskridande övervakning enligt 4 § andra stycket eller en begäran om gränsöverskridande förföljande enligt 5 § andra stycket samma lag, skall myndigheten genast underrätta Försvars- makten om de utländska tjänstemännen använder statsfartyg eller statsluftfartyg. Denna förordning träder i kraft . 31.Förslag till förordning om ändring i förordningen (2000:1222) om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs att 4 § förordningen (2000:1222) om in- ternationellt tullsamarbete skall ha följande lydelse. Pågår en förundersökning el- avseende en person som ler en förenklad brottsutredning i är föremål för gränsöverskri- avseende en person som dande övervakning eller gräns- är föremål för gränsöverskri- dande övervakning eller gräns- 3 kap. 1 respektive 2 § lagen 3 kap. 1 respektive 2 § lagen (2000:1219) om internationellt myndighet samråda med förun- myndighet samråda med un- fattas om samtycke till övervak- ning eller förföljande in i Sveri- eller förföljande in i . eller annan behörig svensk myndighet skall vidare samråda med Försvarsmakten innan beslut fattas om samtycke till gränsöverskridande övervakning eller gränsöverskridande förföl- jande enligt 3 kap. 1 respektive 2 § lagen om internationellt tull- samarbete, om de utländska tjänstemännen använder statsfartyg eller statsluftfartyg. När eller annan behörig myndighet tar emot en an- mälan om gränsöverskridande övervakning eller begäran om gräns- överskridande förföljande enligt 3 kap. 1 § andra stycket respektive 2 § andra stycket lagen om internationellt tullsamarbete, skall myndigheten genast underrätta Försvarsmakten, om de utländska tjänstemännen använder statsfartyg eller statsluftfartyg. Denna förordning träder i kraft . 32.Förslag till förordning om ändring i förordningen (2001:88) om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (2001:88) om be- handling av personuppgifter i brottsbekämpande verk- samhet skall ha följande lydelse. Automatiserad behandling av personuppgifter som ger upplys- ning om att en person är dömd eller misstänkt för brott skall an- mälas för förhandskontroll till Datainspektionen behandlingen skall utföras. Första stycket gäller inte om behandlingen utförs 1.i diarium över inkomna ärenden, 2.till följd av skyldighet enligt 2 kap. tryckfrihetsför- ordningen att lämna ut en allmän handling, 3.till följd av bestämmelserna i arkivlagen (1990:728) eller arkiv- förordningen (1970:446), 4.i spaningsregistret, i en för- 4. i spaningsregistret, i en för- undersökning, i en särskild un- undersökning eller en förenklad brottsutredning, i en särskild un- samhet eller i underrättelsere- samhet eller i underrättelsere- 5.för hantering av ärenden i samband med förundersökning och förenklad brottsutredning, 6.i ett ärende som rör en enskild person hos , 7.i löpande text och endast avser enstaka personuppgifter. Denna förordning träder i kraft . Rättsväsendet har genomgått stora reformer. Re- formeringen har avsett både den inre och den yttre organisationen, men även regelverk, arbetsmetoder m.m. har förändrats. Sett ur ett s.k. medborgarperspektiv har rättsväsendet av stora förtjänster jämfört med förhållandena för bara . En förutsättning för ett väl fungerande rättsväsende är att dess myndigheter fungerar väl. Detta kräver i sin tur att myndigheterna är ändamålsenligt organiserade, har en fungerande administration, är lokaliserade på ett rationellt sätt samt har ett väl utformat regel- verk i form av lagar och andra författningar till sin hjälp. Vidare krävs att det inom myndigheterna finns en hög kompetens inom respektive ansvarsområde. Rättsväsendet skall dessutom kunna ge god service till medborgarna. Med god service avses bl.a. en effektiv och snabb handläggning av mål och ärenden, en hög juridisk kvali- tet, rättssäkerhet och ett gott bemötande. Vi har i uppdrag att undersöka möjligheterna att än mer öka ef- fektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Enligt våra huvuddirektiv (Dir. 2000:90, se bilaga 1) skall det finnas två led- stjärnor i detta arbete. Den ena ledstjärnan är rättskedjeperspektivet. Det innebär att vi har till uppgift att verka för att utvecklingen inom rättsväsendet sker samordnat och utifrån ett helhetsperspektiv på verksamheter- na. Detta skall ske med respekt för den grundläggande rollfördel- ningen mellan rättsväsendets myndigheter. Den andra ledstjärnan är medborgarperspektivet. Det innebär att det alltid är nyttan för den enskilde medborgaren av tilltänkta förändringar och reformer som skall stå i fokus. Vi har enligt huvuddirektiven fyra särskilt angivna huvudupp- gifter. Dessa är att undersöka möjligheterna att förkorta genom- strömningstiderna i brottmål, att överväga hur den brottsutredande verksamheten ytterligare kan förbättras, att se över frågan om ut- bildning, kompetensutveckling och personalrörlighet inom rättsvä- sendet och att behandla övergripande frågor om lokaliseringen av rättsväsendets myndigheter. Våra överväganden bör enligt direkti- ven kunna leda till förslag som kan komma att omfatta allt från författningsändringar till ändringar av såväl administrativ som or- ganisatorisk karaktär. Alla de nämnda frågorna hör naturligtvis ihop på ett eller annat sätt. Exempelvis är en väl fungerande brottsutredningsverksamhet en förutsättning för ett snabbare flöde av ärenden genom rättsvä- sendets myndigheter. Det har också visat sig att frågan om var viss verksamhet är lokaliserad kan ha betydelse för bl.a. kvaliteten på det arbete som utförs (se t.ex. revisorers rapport nisationsförändringar inom rättsväsendet, Rapport 1998/99:9). Regeringen har även givit oss tilläggsdirektiv (Dir. 2001:61, se bilaga 2). Vi har fått till uppgift att undersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringen av i första hand butikssnatterier, men även annan brottslighet som kan vara lämpad för ett förenklat förfarande, t.ex. kontantbedräge- rier. Vi skall i denna del bl.a. lämna förslag till förenklingar av för- farandet. I uppdraget ingår bl.a. att analysera bestämmelsen om s.k. envarsgripande och hur den tillämpas i samband med ingripande mot personer som misstänks för snatteribrott, vilka krav som bör ställas på identifieringen av den misstänkte, lämpligheten av att an- vända det förenklade utredningsförfarandet enligt 23 kap. 22 § RB och att ta föremål i beslag inom ramen för en sådan utredning och vilka krav som bör ställas på dokumentationen inom ramen för ut- redning av bl.a. snatterier. I det nu föreliggande betänkandet behandlas vissa av de frågor om utredning av brott som berörs i våra tilläggsdirektiv. I ett sena- re betänkande avser vi att återkomma med våra be- dömningar av de frågor som återstår i tilläggsdirektiven. Enligt huvuddirektiven skall vi kartlägga och följa det utvecklings- arbete som äger rum inom rättsväsendet. I denna del inledde vi vårt arbete med en kartläggning av avslutade, pågående och planerade utvecklingsprojekt inom rättsväsendet. omfattat resultaten av de granskningar av rättsväsendets myndig- heter som har gjorts . I kartläggningen och probleminventeringen har vi initialt ägnat oss åt två uppgifter. Det gäller dels möjligheten att förkorta den genomsnittliga genomströmningstiden från brottsanmälan till dom, dels en förbättring av den brottsutredande verksamheten. gor som behandlas i detta betänkande utgör ett led i vårt arbete med bl.a. dessa båda uppgifter. Vårt arbete skall enligt huvuddirektiven bedrivas i nära samver- kan med berörda myndigheter inom rättsväsendet. direktiven skall vårt arbete i den delen ske i samråd med bl.a. Riks- åklagaren () och (). Så har också skett. Under arbetets gång har vi vid olika sammankomster och andra kontakter inhämtat synpunkter på frågor som behandlas i betän- kandet från företrädare för berörda myndigheter. om RÅ och RPS exempelvis , (RRV), , i samt polismyndigheterna i och län. Ordföranden i beredningen har också lett arbetsgrupper rörande frågor kring snabbförfaranden och kriminalpolisens utrednings- I grupperna har ingått företrädare för polis, åklagare, domstol, kriminalvård och för . Vi har dessutom genomfört omfattande intervjuer med åklagare och poliser runt om i landet för att utreda deras syn på vissa frågor om förundersökning och förenklade utredningar. När det gäller de frågor som tas upp i våra tilläggsdirektiv, har vi haft en referensgrupp där företrädare för handeln har ingått. har deltagit säkerhetschefer inom Svensk handel, ICA och KF. I vårt uppdrag ligger bl.a. att utreda möjligheterna att ytterligare öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Ett effek- tivitetsmått, och även ett kvalitetsmått, utgörs av genomströmningstiden, alltså den tid det tar för ett ärende att vandra mellan polis, åklagare, domstol och kriminalvård. De totala genomströmningstiderna i brottmål från anmälan till dom är för långa. En snabbare lagföring ökar rättsväsendets trovär- dighet, verkar brottspreventivt och blir mer kostnadseffektiv. har en omfattande granskning ägt rum av rätts- väsendets myndigheter. Bl.a. har RRV presenterat ett tjugotal rap- porter där resultatet av olika granskningar har re- dovisats. Även revisorer har granskat rättsväsendets myndigheter liksom ombuds- män (JO) och Justitiekanslern (). Här skall framhållas att vissa av de rapporter som redovisas är gamla. Granskningen avser i dessa fall förhållandena som de såg ut i början och mitten av . har bl.a. or- ganisationsförändringar ägt rum inom framför allt polis- och åkla- garväsendena. Även andra förändringar har skett, bl.a. till följd av den kritik som framfördes i rapporterna. Verkligheten ser därför inte riktigt ut på samma sätt som när granskningen ägde rum. Vi anser trots detta att det finns skäl att redovisa vissa delar av vad som kom fram. I rapporten (1996:63) behandlade RRV olika aspekter på de myndigheter som verkar inom rättskedjan. En sådan är genomströmningstiderna. RRV redovisade en ärendestudie som genomfördes för att mäta genomströmningstider för olika moment i rättsprocessen. Studien genomfördes genom att man tog del av ca 3 000 ärenden vid åtta olika tingsrätter. På grundval av ärendestudien fann RRV bl.a. att ·det tog i genomsnitt ca för de studerade ärendena att passera rättskedjan, ·det är skillnader i genomströmningstider mellan olika brottstyper och mellan prioriterade och oprioriterade ärenden, ·det är stor skillnad i genomströmningstid när det gäller de priori- terade ärendegrupperna häktade och ungdomar, ·det är hos polisen som ärendena befinner sig den längsta tiden, , av den genomsnittliga genomströmningstiden. Motsvarande tider hos åklagaren är och hos tingsrätten , samt att ·utredningar av de relativt okomplicerade brottstyperna snatteri och trafikbrott i princip tar lika att handlägga som det genom- snittliga brottet. I rapporten – i och andra länder (RRV 1999:30) kartlade och analyserade RRV olika problemområden. Beskrivningen i rapporten var baserad på en omfattande internatio- nell litteratursökning. I framställningen betonades aktiviteter och samverkan mellan myndigheterna inom rättsväsendet. Följande hu- vudansatser framhölls som särskilt giltiga när det gäller att angripa problemen. ·Förenklade förfaranden, som innebär att utredningen och den öv- riga rättsprocessen sker i förenklade former. ·Attritioner, som innebär att ärenden kan sorteras bort . Ex- empel på attritioner i är föreläggande av ordningsbot, strafföreläggande samt beslut att inte inleda en förundersökning eller att lägga ned en förundersökning. ·Administrativa ansatser, som innebär organisatoriska och admi- nistrativa lösningar samt samverkansformer. Under denna rubrik hänförde RRV frågor om t.ex. rollfördelning, samlokalisering, pa- rallellitet i handläggningen och prioriteringsordning. ·Övergripande styrning och institutionella ansatser, vilkas syften är att skapa förutsättningar för en förbättrad styrning och resursför- delning mellan rättsväsendets aktörer, men med bibehållen integ- ritet för varje aktör. revisorer presenterade rapporten tionsförändringar inom Rättsväsendet. I rapporten fanns bl.a. en granskning som revisorerna gjort av framför allt polis- och åklagar- väsendena. Revisorerna menade att ett kvalitetsmått utgörs av handläggningstidernas längd. Revisorerna granskade därför ärende- handläggningen av anmälda misshandelsbrott i tre län . I ärendena fanns en skäligen misstänkt person. Vid under- sökningstillfället hade av de totalt 341 ärendena skrivits av medan fortfarande var öppna. En- dast av ärendena hade lett till lagföring. De avslutade ärendena hade tagit mellan från anmälan till dom. Revisorerna fann att handläggningstiden för den aktuella ty- pen av ärenden var anmärkningsvärt lång. Många domare, försvara- re och utredare som revisorerna intervjuade ansåg att förundersök- ningarnas kvalitet allmänt sett hade blivit sämre . JO genomför en granskning av den brottsut- redande verksamheten vid olika polismyndigheter i landet. Gransk- ningen, som sker i form av inspektioner, avser bl.a. polisens hand- läggningstider i denna verksamhet. JO har i flera beslut konstaterat anmärkningsvärda brister bestående i långa handläggningstider vid myndigheterna. RRV har i rapporten – rättsadministrativ analys med internationella jämförelser (RRV 2001:3-4) redovisat bl.a. hur det tar för rättssystemet att hantera några vanligt före- kommande brottmålsärenden med en misstänkt gärningsman från brottsanmälan till dom i tingsrätt. RRV redovisade bl.a. den tid det tar inom vilka hälften av ärendena har avslutats (medianvärden). RRV fann att medianvärdet för butiksstölder var ca för riket som helhet. Motsvarande medianvärde för rattfylleri var och för misshandelsbrott 6 månader. När det gäller tider inom vilka av ärendena var avslutade fann RRV att den uppgick för butiksstölder, 8 månader för rattfyl- leri och för misshandel. Resterande brottmålsärenden tar . Exempelvis avslutades av ärendena rörande butiksstöld/snatteri hos polis och åklagare. Värt att nämna i detta sammanhang är också det som RRV fram- håller i sin rapport, nämligen att en stor del av genomströmningsti- derna egentligen består av liggetider, alltså tid då inga aktiva åtgär- der vidtas i ärendet. Av polisens årsredovisning för (s. 26 ff.) framgick att genomströmningstiden hos polisen för våldsbrott var , ekobrott , narkotikabrott , trafikbrott , tillgrepps- och skadegörelsebrott och för övriga brott . Genomströmningstiderna hade minskat sedan föregående år. Vid RPS och RÅ bedrivs utvecklingsarbete som syftar till att ef- fektivisera brottsutredningsverksamheten främst vad gäller var- dagsbrottsligheten. En arbetsmetod har tagits fram för att öka kva- liteten och snabbheten i utredningsarbetet. Arbetsmetoden har sin grund i erfarenheter från bl.a. tillsynsverksamhet och olika utveck- lingsprojekt och fokuserar på långtgående s.k. förstahandsåtgärder, aktiv förundersökningsledning och ärendefördelning. Vidare genomförs bl.a. särskild utbildning för polisiära förundersöknings- ledare. Myndigheterna bedömer att det pågående utvecklingsarbe- tet på olika områden kommer att underlätta och effektivisera det brottsutredande arbetet. 1.4Våra tidigare överväganden m.m. Brottsutrednings- och brottmålsförfarandet tar i många fall oac- ceptabelt . Åtgärder behöver därför vidtas för att förkorta tiderna. Det är delvis en resursfråga. Det ankommer emellertid i första hand på myndigheterna själva att se över resursfördelningen och uppmärksamma statsmakterna på resursbehoven. Till viss del handlar det också om arbetsorganisation och arbetsformer. Detta är i första hand frågor för myndigheterna själva. Det är dock en uppgift för oss att utifrån direktiven överväga dessa frågor, särskilt i den mån det behövs författningsändringar för att möjliggöra snabbare förfaranden. Mot bakgrund av de otillfredsställande för- hållanden som råder i nu berört avseende har vi funnit anled- ning att med förtur undersöka möjligheterna att förkorta genom- strömningstiderna. I vårt första betänkande (SOU 2001:59) gav vi förslag på vad vi vill kalla ett huvudalternativ för ett snabbförfarande i brottmål. Förslaget innebär att åklagares behörighet att utfärda stämning och kallelse till huvudförhandling utvidgas. De bestämmelser i som reglerar dessa frågor skall enligt vårt förslag inte längre betraktas som undantagsregler. Vi föreslog också att åklagare skall får möj- lighet att besluta om viss personutredning. Sådana beslut skall fat- tas redan under förundersökningen. Vad vi behandlade i det tidigare betänkandet var frågan om det fanns en möjlighet att med bibehållen rättssäkerhet skapa förut- sättningar för att förkorta genomströmningstiderna. Vårt förslag hade sin förebild i försöksprojekt runt om i landet med syftet att inom gällande regelverk, genom i första hand ett ökat samarbete inom rättsväsendet på orterna, förkorta tiderna för vissa typer av mål och ärenden (bl.a. i Handen och i ). I de flesta projekt har målsättningen varit att tiden mellan brottsanmälan och dom inte skall vara längre än ca . På vissa orter har projekten utvecklats till en normal arbetsform. Ett av flera medel som man i projekten har använt för att minska genomströmningstiderna har varit att öka parallelliteten i hand- läggningen. Det innebär att nästa aktör påbörjar handläggningen innan den tidigare aktören är helt klar med sin del. Förutom minskade genomströmningstider har en annan positiv effekt av projekten varit att antalet inställda huvudförhandlingar har minskat. Vad gäller har det konstaterats att det, sedan projektet pågått , skett en minskning av antalet anmäl- da fall av misshandel riktad mot kvinnor inom domkretsen, vilket har varit den typ av brottslighet som projektet främst har varit in- riktat på. Bland dem som deltagit i projektet finns uppfattningen att detta har sin grund i att samhällets reaktion på brottet har kommit snabbare. Det hade naturligtvis varit bra om de åtgärder som behöver vidtas för att förfarandet från brottsanmälan till dom eller annat avgörande skall ske snabbare hade kunnat vara generella för alla situationer. Så är det emellertid inte. Det finns skillnader i förut- sättningarna som förhindrar det. Det kan t.ex. gälla underlaget i form av antal brottsanmälningar, brottsutredningar och brottmål i olika geografiska områden. Möjligheten att skapa snabbare förfa- randen kan också variera beroende på t.ex. brottstyper och utred- ningsförhållanden. Enligt vår uppfattning står det därför klart att lösningar måste sökas efter delvis olika vägar. I en del avseenden går det att åstad- komma generella lösningar medan det i andra fall får bli frågan om en differentiering, där lösningar anpassas till faktorer som t.ex. brottsanmälningsfrekvens, målunderlag och brottstyper.