sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — I detta organ bör företrädare för såväl arbetslivet som lärare och studenter ingå. Skälen för min bedömning: Frågan om samhällets inflytande över hur högskolan utformas och styrs är central i diskussionen kring utvecklingen av en yrkeshögskoleutbildning i högskolan. Detta gäller bland annat i frågor om prioriteringar av yrkeshögskoleut- bildningar utifrån arbetslivets olika behov, det vill säga inom vilka områden utbildning bör ges, dimensionering, utbildningens inne- håll samt rekrytering av studenter. Det är särskilt viktigt att utbildningarna har gott renommé i den bransch den utbildar till. Annars riskerar de studenter som läser på utbildningarna att de inte är attraktiva för arbetsgivarna efter av- Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Det är därför viktigt att utformningen av yrkes- utbildning utarbetas i nära samarbete med branschföreträdare. Inom vissa sektorer av arbetsmarknaden sker också en snabb ut- veckling som högskolan kan dra stor nytta av genom samverkan. har högskolorna en viktig roll att förnya och förbättra genom utbildning. Yrkesutbildning får inte vara något statiskt som bevarar inaktuella yrkesstrukturer och yrkeskunskaper. Högskolan har en stor frihet att utforma såväl utbildningarnas innehåll som utformningen av sitt grundutbildningsutbud. Därmed har de goda förutsättningar att bidra till en utveckling som kommer ar- betslivet tillgodo. För att klara denna balansgång och skapa förutsättningar för ut- bildning som både är efterfrågad och som kan bidra till en utveck- ling av arbetslivet, måste högskolan utveckla en fungerande dialog med företrädare för avnämare och andra intressenter. En samverkan och samordning mellan högskolans utbildnings- utbud och det regionala arbetslivet är också viktig inte minst för högskolans förutsättningar att rekrytera nya studenter. Beroende på hur den regionala arbetsmarknaden är uppbyggd, skiljer sig be- hovet av utbildning åt mellan olika områden. Detta är en viktig aspekt som högskolan måste beakta vid utformningen av sitt grundutbildningsutbud. Jag återkommer till frågan om rekrytering av studenter i ett senare kapitel. Högskolorna har i olika sammanhang fått viss kritik vad gäller deras förmåga att samverka med det omgivande samhället. Detta framkom bland annat vid de diskussioner som fördes inför beslutet att inrätta kvalificerad yrkesutbildning som en reguljär utbild- ningsform. I av högskolornas samver- kansuppgift (2001:24 R) drar verket slutsatsen att det traditionella synsättet på samverkan i huvudsak är att högskolan producerar och levererar kunskap till det omgivande samhället. menar dock att det nuvarande samverkanskravet i högskolelagen förutsätter ett mer dynamiskt förhållningssätt. menar bland annat att högskolan och skilda parter i omgivningen mer fortlöpande ska driva processer av kunskapsutveckling, där samtliga inblandade är såväl givare som mottagare av kunskap. Som jag tidigare påtalat, är det särskilt viktigt att samarbetet mellan högskola och arbetsliv fungerar vad gäller olika yrkesutbild- ningar. Jag föreslår därför att högskolorna inrättar ett rådgivande organ för samarbete med regionala avnämare och andra intressen- Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Detta bör ha som syfte att fungera som rådgivande till fakul- tetsnämnd eller motsvarande för utvecklingen av yrkeshögskoleut- bildning. Samarbetsformerna för detta ska naturligtvis formas efter de förutsättningar som gäller på respektive lärosäte. Det rådgivande organet kan, till exempel, presentera förslag på vilka yrkeshögsko- leutbildningar som bör inrättas på högskolan samt hur samarbete med avnämare och andra intressenter kan organiseras. Högskolan bör själv välja vilka representanter från avnämare och andra intres- senter i regionen som ska ingå i detta organ. 8.2Nationell samverkan kring utvecklingen av yrkeshögskoleutbildning Mitt förslag: Samverkan bör ske kring de övergripande nationella intressen som kan finnas vad gäller olika utbildningsinriktningar på yrkeshögskoleutbildning. Detta i syfte att stödja såväl högskolorna som avnämare och andra intressenter. För att befrämja detta bör vad gäller yrkeshögskoleutbildning få de uppgifter som verket föreslår i rapporten – tillgång och efterfrågan (Arbetsrapport nr 9 1999). Bidra till ett bättre beslutsunderlag för utbildningsplanering ge- nom att ge kompletterande beskrivningar av nya utbildningar och utbildade (med eller utan examen) samt av nya trender inom ar- betsliv och samhällsutveckling. Att verket i samarbete med SCB och andra berörda utvecklar for- merna för redovisning av tillgång och tillskott på utbildade med olika inriktning och omfattning på utbildningen. Att utveckla och erbjuda fora för dialog mellan berörda parter inom högskolan, avnämare och andra intressenter i den högre ut- bildningen. Att sammanställa och utveckla analyser i övrigt av betydelse för planeringen av den högre utbildningen. Regeringen bör fastställa uppgifter inom detta område, exempelvis i regeringens instruktion till verket. Skälen för mitt förslag: Såväl högskolorna som företrädare för av- nämare och andra intressenter har i flera olika sammanhang påtalat att det finns ett behov av någon form av nationell samordning och uppföljning av högskoleutbildning i förhållande till arbetslivets Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Det är viktigt inte minst för att arbetsmarknadens parter och utbildningssystemet ska kunna utbyta kunskaper och erfaren- heter för att skapa utbildningar av hög kvalitet och relevans, för såväl den enskilde som samhället i stort. För yrkesutbildningar är det särskilt viktigt att de är väl förankrade i branschen, inte minst för att studenterna som läser på utbildningarna ska vara säkra på att de är efterfrågade på arbetsmarknaden. Flera arbetsgivare har uttryckt en önskan om ett forum för dia- log med högskolan, där det är möjligt att väcka frågor som exem- pelvis behovet av nya utbildningar. För företrädare för olika bran- scher och sektorer är det inte möjligt att föra en dialog med samt- liga högskolor och de efterfrågar istället ett nationellt fora för så- dana diskussioner. En nationell samverkan kring YTH har funnits i stort sett sedan utbildningen skapades. Detta har skett genom en samverkansgrupp med representanter för högskolan och företrädare för arbetsgivar- organisationer och arbetstagarorganisationer. Detta har enligt vad jag erfarit, skapat möjligheter för nationellt inflytande över YTH:s utveckling vad gäller såväl innehåll som inriktning och program- struktur. Utöver detta samarbete har de olika utbildningsinrikt- ningarna i olika mån haft samarbete med respektive branschavnä- mare. Det är enligt min mening viktigt att bygga vidare på de goda erfarenheter som finns av detta samarbete. Jag har vidare erfarit att det, särskilt bland avnämare, råder viss osäkerhet i frågor som rör högskolans nuvarande utformning av grundutbildning, liksom kring högskolans utbud av grundläggande högskoleutbildning. har i rapporten bildade inom IT (Arbetsrapport 2000:13 AR) visat att arbetsgivare har svårt att värdera de nya utbildningar som högskolorna skapar och tenderar att vara konservativa i sin efterfrågan vad gäller stu- denternas examina. Genom en ökad dialog mellan företrädare för arbetsliv och högskola kan man underlätta såväl utvecklingen av nya utbildningar som förståelsen för vilken kompetens som dessa ger. har påtalat behov av nationell samverkan i sin rapport – tillgång och efterfrågan (Arbetsrap- port nr 9 1999). Där föreslog verket att de skulle tilldelas en roll i detta avseende. föreslog följande uppgifter: Bidra till ett bättre beslutsunderlag för utbildningsplanering ge- nom att ge kompletterande beskrivningar av nya utbildningar och Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning utbildade (med eller utan examen) samt av nya trender inom ar- betsliv och samhällsutveckling. Att verket i samarbete med SCB och andra berörda utvecklar for- merna för redovisning av tillgång och tillskott på utbildade med olika inriktning och omfattning på utbildningen. Att utveckla och erbjuda fora för dialog mellan berörda parter inom högskolan, avnämare och andra intressenter i den högre ut- bildningen. Att sammanställa och utveckla analyser i övrigt av betydelse för planeringen av den högre utbildningen. Liknande förslag och tankegångar har redovisats i utredningen styrning (SOU 2000:82). Där föreslås bland annat att högskoleutbildningen ska planeras med utgångspunkt i arbets- marknadens behov, men påtalas behovet av en nationell analys av detta behov. Utredaren föreslår att ska få som uppgift att svara för analyser av tillgång och efterfrågan på högskoleutbildade. Regeringen påtalar också i sin proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) att redan har ett uppdrag att bevaka förhållandet mellan utbildning och arbets- marknad och sprida information om detta. Enligt min mening är det viktigt att en nationell samverkan kring dessa frågor skapas. Det är också viktigt att skapa kontinuitet i detta arbete, eftersom det är en mängd olika avnämare och andra intressenter som följer och bör medverka i ett sådant arbete. Detta talar för att regeringen fastställer ramarna för roll i detta avseende, exempelvis genom en instruktion till verket. En nationell samverkan kan också ha den funktionen att hög- skolorna får bättre möjlighet att samordna sin utbildning sins- emellan. Den stora mängden av efterfrågan på olika yrken kommer sannolikt att medföra att högskolorna måste specialisera sig för att bygga upp kvalificerad kompetens inom olika yrkesområden – ris- ken är annars att utbildningarna blir alltför abstrakta. Jag har erfarit att regeringen till vissa delar har givit Högskole- verket detta i uppdrag genom regleringsbrev avseende verksamhet samt i regeringsbeslut U2001/2128/UH. Jag anser dock att dessa frågor är av stor vikt varför det finns ett behov av tydlighet och fokus i denna fråga. Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning 8.3Samverkan mellan olika högskolor nödvändig Min bedömning: Högskolorna bör samverka kring olika yrkes- högskoleutbildningar för att sprida utbudet av yrkeshögskole- utbildning. Skälen för min bedömning: Det finns ett stort intresse för och ett stort behov av kortare yrkesutbildning i högskolan. Detta gäller en mängd sektorer och på många håll i landet. Det är dock inte realis- tiskt att tro att alla landets högskolor ska kunna tillgodose samtliga regionala behov av yrkesutbildning. De flesta högskolor har byggt upp särskilda profilområden och det är varken önskvärt eller möjligt att i alltför hög utsträckning frångå dessa vid tillskapandet av nya utbildningsprogram. påtalar många den regionala aspekten av utbildnings- utbudet. Äldre studenter som har en längre yrkeserfarenhet som de vill fördjupa genom en utbildning är inte sällan mindre benägna att flytta till annan ort för att skaffa sig denna utbildning. Därför ställs ofta krav på högskolan i regionen att ordna en mängd olika utbild- ningsalternativ – och helst på flera orter i regionen för att öka till- gängligheten. Samarbete mellan lärosätena möjliggör att man bättre kan tillgo- dose de regionala behoven av yrkeshögskoleutbildning och samti- digt tillvarata de olika högskolornas profilområden. Detsamma gäller högskolornas förmåga att utnyttja de möjligheter till flexibel utbildning som tekniken ger. 8.3.1Exempel på samarbete kring utbildning, Västsvenska universitetssamarbetet Västsvenska univeristetssamarbetet (VUS) är ett sammarbete mel- lan högskolor och kommuner i . Ett projekt som syftar till att skapa gemensamma KY-utbildningar av hög kvalitet i regio- nen, leds av rektorerna vid de medverkande högskolorna , , och . Knutet till projektet finns ett antal kommuner i som står som genomförare av utbildningen. Kommun- erna är också ekonomiskt ansvariga för utbildningen. Under pro- jektets ledningsgrupp finns en arbetsgrupp som undersöker behovet av utbildning och tar fram önskvärda gemensamma Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Denna arbetsgrupp ansvarar även för utformningen av ansökningar till myndigheten för Kvalificerad yrkesutbildning. Ar- betsgruppen ansvarar även för utarbetande av gemensamt informa- tionsmaterial, övergripande kvalitetssäkring och ett generellt stu- diedokumentationssystem. När en kommun vill genomföra någon av de framtagna utbildningarna görs en ansökan, tillsammans med en värdhögskola, hos arbetsgruppen om att få genomföra den spe- ciella utbildningen. Värdhögskolan ansvarar för genomförandet av utbildningen, antingen på högskoleorten eller utlokaliserat. Ut- bildningen, eller delar av den, kan dock utföras av kommuner eller andra utbildningsanordnare. Värdhögskolan ansvarar för utbild- ningens kvalitet. Ansvarig kommun svarar för rekrytering till ut- bildningen. Värdhögskolan genomför antagning, medan respektive kommun ansvarar för direkt studiedokumentation. Kontakter med lokal industri och därtill kopplade platser för utbildningsmomentet lärande i arbete handhas av respektive kommun. Värdhögskolan medverkar i dessa delar genom deltagande i ledningsgruppen och genom besök på platserna för lärande i arbete. 8.4Högskolorna bör i högre utsträckning befordra lärare med yrkesskicklighet som grund Min bedömning samt förslag: Inom yrkesutbildningar, liksom inom andra utbildningar, är det centralt att de lärare som under- visar har god kännedom om den utveckling som sker inom deras yrkesområden. Det är därför av största vikt att högskolorna ut- nyttjar de möjligheter som finns att anställa och befordra personer med yrkeserfarenhet från exempelvis näringslivet som lärare med yrkesskicklighet som befordringsgrund. Regeringen bör ge i uppdrag åt att särskilt följa upp i vilken mån högskolorna utnyttjar möjligheten att an- ställa och befordra yrkesskickliga personer. Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Skälen för min bedömning samt förslag: 8.4.1Yrkesskicklighet kan utgöra befodringsgrund Högskolorna har möjlighet att anställa lärare som professorer, lektorer, adjunkter, forskarassistenter, timlärare och gästlärare. För professorer, lektorer och adjunkter gäller även att de kan anställas som adjungerade om de är anställda vid annan verksam- het. I propositionen Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141) föreslog regeringen en rad förändringar i tjänstestrukturen inom högskolan. Ett av reformens syften var att ge fler lärare möjlighet att kombinera både forskning och utbild- ning inom ramen för sin tjänst. Ett annat syfte var att lägga större vikt vid pedagogisk skicklighet hos samtliga lärarkategorier. Ytter- ligare en förändring som regeringen föreslog i propositionen Hög- skolans ledning, lärare och organisation var att annan yrkesskick- lighet skulle införas som behörighetsgrund för anställning som lektor. Som behörig att anställas som adjunkt är enligt hög- skoleförordningen den som dels avlagt examen från grundläggande högskoleutbildning eller har motsvarande kompetens samt har visat pedagogisk skicklighet. Som behörig att anställas som lektor, inom annat än konstnärlig verksamhet, är den som dels har avlagt dok- torsexamen eller har motsvarande vetenskaplig kompetens eller har någon annan yrkesskicklighet som är av betydelse med hänsyn till anställningens ämnesinnehåll och de arbetsuppgifter som ska ingå i anställningen, dels har visat pedagogisk skicklighet. Bakgrunden till detta förslag var att regeringen ansåg att det för vissa utbildningar inom högskolan, exempelvis inom teknik-, vård-, undervisnings- och medieområdena, behövs lärare med erfarenhet från yrkesområdet i fråga. När det gäller forskning och utveck- lingsarbete framhåller regeringen i propositionen att det också är viktigt att högskolan tillförs kompetens och impulser utifrån. Därför infördes möjligheten att ersätta kravet på vetenskaplig kompetens med krav på annan yrkeserfarenhet, det vill säga kom- petens förvärvad utanför högskolan, för anställning som lektor. Med annan yrkesskicklighet avses skicklighet förvärvad genom yrkesverksamhet utanför högskolan. Yrkesskickligheten ska an- knyta till det ämne inom vilket läraren ska arbeta vid högskolan. Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning 8.4.2Influenser från arbetslivet viktiga och möjliga att förena med pedagogisk verksamhet i högskolan Regeringen påtalar vidare i propositionen Högskolans ledning, lä- rare och organisation att högskolan har ett behov av lärare med yr- keserfarenhet från exempelvis näringslivet, inte minst som en del i utbytet mellan högskola och det omgivande samhället. Mot denna bakgrund införde regeringen vissa regler i syfte att göra det enklare för högskolorna att anställa personer med sådan bakgrund. Vid en anställning av en person som har sin huvudsakliga verk- samhet utanför utbildningsområdet, kan det vara svårt att bedöma personens undervisningsskicklighet. Regeringen ansåg därför att det var rimligt att en första anställning som adjunkt eller lektor skulle kunna tidsbegränsas till . har lärosätet möjlighet att bedöma bland annat lärarens pedagogiska skicklighet. Högskolorna hade haft möjlighet att knyta till sig kvalificerade personer med huvudsaklig sysselsättning utanför hög- skolan genom att anställa dem som adjungerade professorer. De adjungerade professorerna ansågs inte minst utgöra en viktig länk för högskolans samverkan med näringslivet och arbetslivet i övrigt. Regeringen valde därför att utvidga bestämmelserna om adjunge- ring till att gälla även lektorer och adjunkter. Till tjänst som adjun- gerad lektor eller adjungerad adjunkt kan anställas en person som har sin huvudsakliga verksamhet utanför högskolan, det vill säga av arbetstiden. Möjligheten är tidsbegränsad till i första hand , med möjlighet till förlängning . 8.4.3En granskning av reformen har studerat effekterna av ovan beskrivna reform på lärosätena. I rapporten genom befordran och rekrytering (2001:07 R) redovisar verket sina resultat. har i första hand studerat hur de pedagogiska meriterna värderats vid befordran vid sidan av de vetenskapliga och inte särskilt granskat befordring på grund av yrkesskicklighet. Rapporten bygger i hu- vudsak på en intervjustudie, och framför ett antal preliminära resultat i rapporten som, enligt verket, främst ska ses som underlag för vidare problemformulering. Majoriteten av de intervjuade är positiva till det nya befordrings- systemet. Det uppfattas som en källa till stimulans för många högt Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning meriterade lektorer och som en behövlig anpassning till ett mera internationellt system. Många är dock tveksamma till principen om befordran av adjunkter till lektorer på grund av särskilt visad peda- gogisk skicklighet. Uppfattningen är att kraven för befordring snarare höjts än sänkts. Möjligheten att kompensera ej helt tillräckliga meriter inom ett område (t.ex. forskning) med mycket goda inom ett annat (t.ex. undervisning) synes små. Högskoleförordningen medger heller inte en sådan ordning. framhåller också att de fall som prövats i , visar att det inte går att kompensera brister i pedagogisk meritering med vetenskapliga me- riter, eller omvänt. Utformningen av lärosätenas kompetenskrav kommer enligt med all sannolikhet att återverka på arbetsgivarens möjligheter att fördela arbetet inom lärosätet. Detta betyder att de som söker befordran kommer att välja sådana ar- betsuppgifter som är meriterande som de undviker ar- betsuppgifter som saknar direkt meritvärde. Detta torde, enligt bedömning, kunna få effekter på arbetsgi- varpolicyn vid lärosätena. framhåller vidare att reformen aktualiserar be- hovet av datainsamling på ett flertal områden, t.ex. vad gäller inne- hållet i arbetstidsavtal och anställningsordningar, rörlighet, den kvantitativa omfattningen av befordringssystemet liksom beford- ringssystemets effekter på jämställdheten och systemets inverkan på lärosätenas ekonomi. 8.4.4Yrkeshögskoleutbildning aktualiserar behovet av lärare med yrkesskicklighet som grund Inom yrkesutbildningar är det centralt att de lärare som undervisar har god kännedom om den utveckling som sker inom deras yrkes- områden. Utveckling inom olika sakområden sker såväl inom hög- skolan som i arbetslivet. Utmärkande för ledande miljöer inom bland annat teknikområdet, såväl inom industrin som inom den vetenskapliga sektorn, kännetecknas av ett omfattande kunskaps- utbyte och samarbete mellan näringsliv och vetenskap. Dessa lärare utgör även en viktig länk mellan högskolan och det omgivande samhället. Det är därför av största vikt att högskolorna utnyttjar de möjligheter som finns att anställa personer med yrkes- erfarenhet från exempelvis näringslivet som lärare. Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Ett alternativ för att särskilt synliggöra detta behov, vore att fö- reslå en ny lärarkategori med yrkesskicklighet som befordrings- grund. Ett skäl för ett sådant förslag skulle vara att denna lärarka- tegori ska tillmätas erforderlig status. Jag anser dock att högskolorna har full möjlighet att anställa personer med yrkesskicklighet som huvudsaklig beford- ringsgrund och att man bör använda sig av detta i högre utsträck- ning. Att skapa särskilda särlösningar anser jag vara olyckligt då det skulle kunna leda till en debatt kring olika lärarkategoriers status. Man bör dock särskilt granska i vilken mån högskolorna verkligen utnyttjar sin möjlighet att anställa yrkesskickliga personer som lä- rare och vilka eventuella problem som kan finnas för detta i dagslä- get. Vidare anser jag att kravet på grundläggande högskoleutbildning eller motsvarande för anställning som adjunkt inte bör frångås för denna lärarkategori. Min bedömning: Införandet av yrkeshögskoleutbildning i hög- skolan kommer att medföra att nya kunskapsområden uppstår. Detta innebär att statsmakterna bör öka forskningsan- slagen så att medel för forskning tillförsäkras dessa nya kun- skapsområden. Skälen för min bedömning: 8.5.1Forskningsanknytning av högskolans grundutbildning Regeringen klargör i sin proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) sin syn på högskolelagens krav på vetenskap och be- prövad erfarenhet. Enligt regeringen visar vissa remissinstanser i sina svar på mitt delbetänkande på uppfattningen att beprövad erfa- renhet står i konflikt med vetenskaplig grund. Detta i meningen forskningsanknytning och regleringen i 1 kap. 3 § högskolelagen som anger att verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Enligt regeringens me- ning tyder detta på en alltför statisk syn på sambandet mellan forskning och grundutbildning. Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning Begreppet forskningsanknytning lanserades i samband med 1977-års högskolereform. Det innebar då flera olika saker. Centralt var att studenter från de nya yrkesutbildningar, som genom refor- men kom att tillhöra högskolan, fick behörighet att fortsätta till forskarutbildning. Därmed kom nya möjligheter att öppnas vad gällde förutsättningarna för att utveckla ny kunskap inom områden som inte varit föremål för forskning och kritisk granskning på ett vetenskapligt sätt. Genom att nya grupper av studenter av- lade doktorsexamen och fick anställning som lärare och forskare inom högskolan, skapades också en naturlig anknytning till rele- vant grundutbildning. Forskningsanknytning kom därmed att be- traktas som en fortlöpande process. Högskolereformen 1993 har inte inneburit någon ny inriktning i dessa frågor. Enligt regeringen innebär denna process en dynamik utan vilken högskolans utbildningar skulle stagnera.