sou · GPB378 · 2002-01-01 00:00:00 — Avslutningsvis kan nämnas att didaktik vid genomfört en processutvärde- ring av valideringsverksamheten på uppdrag av Vuxenutbildnings- förvaltningen. I anslutning till utvärderingen uttryckte en av deltagarna enligt Göteborgsrapporten följande: Detta var första gången som jag sovit ordentligt , eftersom jag äntligen fått arbeta och visa vad jag kan. Livet börjar återvända! I Katrineholm14 organiserades arbetet inom pilotprojektet utifrån regeringens definition av validering som en strukturerad bedöm- ning, värdering och erkännande av yrkeskompetens. Verksamheten var spridd till flera kommuner inom länet, nämligen , , , , och . I fanns det tänkbara deltagare med relevant kompetens, men dessa fick anställning och kom aldrig in i projektet. Från och lämnades beskedet att det inte fanns några personer med relevant utländsk yrkesutbildning I arbetet medverkade många aktörer. Länets kompetensråd under länsarbetsdirektörens ledning utgjorde styrgrupp. Det mesta arbetet utfördes inom ett stort antal arbetsgrupper med koppling till de olika yrkesområdena. I arbetsgrupperna ingick huvud- sakligen branschföreträdare, vägledare och utbildare. Under arbetet förde projektledaren också en dialog om fördelarna med validering med både grupper och enskilda personer, nämligen företrädare för invandrarföreningar, arbetsgivare, fackföreningar, 14 (2001). utbildare, vägledare, myndigheter, arbetsförmedlingar, politiker, m.fl. Den modell (fig.4), som man tillämpade, omfattade en första kartläggning av allmänna förutsättningar och en preliminär bedöm- ning av deltagarens möjligheter att klara en validering inom rimlig tid, dvs. Efter detta följde en mer detaljerad kartläggning av deltagarens yrkeskompetens genom att deltagaren fick prova på i det verkliga arbetslivet. Kartläggningen av yrkeskompetensen gjordes huvudsakligen genom dels iakttagelser på arbetsplatsen, dels intervjuer, analys av betygsdokument eller granskning av dokument över tidigare erfarenheter, om dessa dokument förelegat. Vid bedömningen, i vilken vägledare, lärare, företrädare för arbetsplatser och ibland tolk deltog, kompletterades resultaten från kartläggningen ibland med besök i utbildares lokaler eller på arbetsplatser. I kartläggningen visade sig ofta dels att personer med annat modersmål än svenska behövde förbättra sin språkliga behandling, dels att yrkeskunskaperna behövde uppdateras och kompletteras. Modellen byggde således på basplacering i arbetslivet med möj- lighet till handledd praktik15, ofta i kombination med kortare teoretiska studier som komplettering under ledning av lärare. Kompetensen värderades fortlöpande och erkändes av handledare och lärare eventuellt tillsammans med branschföreträdare, arbetsgivare och fack. Prov och test användes endast i enstaka fall, då det under praktik i det verkliga arbetslivet snart visar sig vad en person behärskar. Tillgången till lärarledning och förklaring av teoretiska moment skapade förutsättningar för deltagaren att få en helhetssyn och förståelse för arbetet. 15 Man har i rapporten framhållit att istället för praktik bör termen provarbete användas vid kontakter med arbetslivet. För personer med yrkesbakgrund är det viktigt med kontinuitet och möjlighet att fortsätta inom yrkesområdet. För andra utan yrkeskompetens, innebär provarbetet tillfälle att känna sig för och skaffa sig lärdom om det svenska arbetslivet. (s. 4). Steg ett– yrkeskompetensen identifieras a)Deltagaren identifierar sin yrkeskompetens genom att utförligt själv beskriva vad arbetet innebär,stort som smått. Om möjligt anges med procenttal under hur stor del av arbetstiden olikaupp- gifter utförs. b)Deltagaren tar fram tidigare meritesom skolbetyg, kursbetyg, intyg, anställningsbetyg. c)Deltagaren intervjuas och vägleds med utgångspunkt i ovan nämnda beskrivning och framtagna meriter. Steg två– yrkeskompetensenvärderas Värderingen sker huvudsakligen genom: a)Praktiskt arbete, redovisning av utvalda arbetsuppgifter eller arbetsprov, genomgång av praktiskt och/eller teoretiskt test, intervjuer och samtal. b)Jämförelse avvad deltagaren utför i sitt arbete och vad som bransch/företag förväntar sig ska utföras. c)Jämförelse avhur deltagaren utför sitt arbete med de tre nivåer- na i Kompetensbeviset enligt Utredningen om validering av vuxnaskunskap och kompetens. d)Jämförelse med kurser på gymnasienivå ellerannan erkänd nivå, om detta är möjligt. Steg tre– yrkeskompetensendokumenteras Deltagaren kan få något av följande dokument: a)Kompetensbevis och som komplementillt detta enbeskrivning av arbetsuppgifter. b)Traditionellt betyg innehållandkurser i Komvux eller om det är möjligt annan nivå. c)Yrkesbevis utfärdat av branschföreträdare. d)Gesällbrev. e)Intyg som anger att yrkeskompetens finns som motsvarar den kompetens som erhålles efter genomgången kurs i gymnasieskolan. Deltagarna fick sina godkända kurser i yrkesämnen redovisade i samlat betygsdokument utfärdat av rektor för komvux. Yrkesbevis utfärdades i förekommande fall av företrädare för arbetsgivare och När det gäller validering för erhållande av kompetensbevis har man påbörjat validering med inriktning mot generell kompetens med avsikt att gå vidare med validering också av övriga kompetensslag. Man skriver att valideringsprocessen, såsom angivits ovan, bör omfatta högst . Detta mot bakgrund av att man har iakttagit att deltagarens motivation avklingar när något konkret mål inte ligger inom räckhåll. Behövs än , är det fråga om en utbildning som andra aktörer skall ansvara för. I slutrapporten ges en sammanställning av synpunkter och förslag avseende mottagandet och introduktionen från en grupp invand- rare. Nedan refereras i korthet förslag och synpunkter som har beröring - direkt eller indirekt - med pilotprojektet. Påbörja också med hjälp av tolk kartläggningen av invandrarens bakgrund avseende utbildning och arbete. Förklara var i arbetskraft efterfrågas, vilka jobb som finns, var man kan få tillgång till utbildning m.m. Jobb är det viktigaste och går före anhöriga vid val av ort---(s. 3) En --- grupp som behöver utvecklas är vägledarna, både de som finns inom arbetsförmedlingar och den kommunala vuxenutbildningen. Större engagemang och bättre kompetens efterlystes. Varför finns det så sällan invandrare som vägledare på förmedlingarna? Det är också fel att vissa förmedlare specialiserar sig på invandrare. (s. 4) Avslutningsvis anges i Katrineholmsrapporten att det visat sig att många personer, främst invandrare, tidigare befunnit sig i ett antal olika åtgärder med vitt skilda inriktningar utan sammanhang och helhetssyn. Detta kan bero på att det saknats individuella planer för kompetens- utveckling eller att vägledare inte har haft relevant utbildning eller praktik att hänvisa till. (s. 7) synnerligen angeläget att varje person, invandrare eller svensk, blir ägare av en ordentligt genomarbetad individuell plan för sin kompe- tensutveckling. Men detta räcker inte för att nå bra resultat. Det behövs också möjligheter att genomföra kompletteringarna. Vägledare och andra måste kunna hänvisa till olika realistiska alternativ utan att det är fråga om hela grundutbildningar. Tydliga strukturer med möjligheter till kompletteringar måste finnas inom en region. (s. 7) I finns planer på att anordna kompletterande utbildning för sjuksköterskor och lärare med utländsk yrkeskompetens. Inom länet bildas nu ett nätverk med alla kommuner för att via främst och Komvux, men också med stöd av andra, bättre kunna sprida och utnyttja befintlig kompetens och därigenom i samverkan kunna tillgodose behov och önskemål ifråga om valide- ring. Man konstaterar att man i länet nu har kompetens att genomföra validering inom kompetensbevisets alla tre delar och framhåller att man avser att utbilda vägledare, handledare och utbildare m.fl. . Validering för kompetensbevis skall erbjudas alla som alternativ till validering för betyg. I utförde Komvux/Uppdragsutbildningen och fram till början s.k. yrkespröv- ning för invandrare, YPI. Inom YPI, som var en arbetsmarknads- politisk åtgärd, jämfördes invandrarens yrkeserfarenhet/- utbildning med motsvarande svensk utbildning. I yrkesprövningen bedömdes inte bara kunskaperna utan angavs också eventuella kompletteringsbehov. genomförde kommun ett pilotprojekt med validering av utländsk yrkeskompe- tens. I sin slutrapport16 noterar man inledningsvis att det finns metoder och modeller för hur kunskap som en individ tillägnar sig inom ramen för en utbildning skall bedömas och dokumenteras. Trots att det mesta av vårt lärande sker i arbetslivet, finns inga strukturerade metoder för att bedöma och dokumentera detta. I rapporten framhålls att det har många värden, både individuella och samhälleliga, att tidigt uppmärksamma yrkeserfarenhet som nyanlända personer med annan etnisk bakgrund än svensk har med sig till . Det krävs flexibilitet för att få in människor med utländsk yrkeskom- petens på den svenska arbetsmarknaden. Vi kan inte kräva att deras erfarenheter och kunskap skall vara identiska med yrkena på svensk arbetsmarknad. Vi skall undvika att utveckla ett valideringssystem som innehåller alltför detaljerad kravspecifikation på vilken kunskap 16 , komvux (2001). en person måste ha i ett visst yrke. I annat fall kommer människor att få ägna mycket tid åt att komplettera sina kunskaper. En viktig fråga i sammanhanget är när är en person anställningsbar? (s. 3) Skillnaderna i arbetsstrukturer mellan olika länders näringsliv (t.ex. olika grad av och maskinella inslag i själva yrkesut- övandet) påverkar graden av gångbarhet på den svenska arbets- marknaden. Dessa förhållanden tydliggörs vid validering - - -. (s.6). Utländsk yrkeskompetens är inte ett begrepp som beskriver något enhetligt. Inom samma yrke kan skillnaderna vara stora, beroende på var och hur man skaffat sin kompetens. Genom pilotprojektet fann man att det ger nya perspektiv att arbeta med validering. Det är inte något som löser alla problem, men de har fått ytterligare ett verktyg för att ge människor möjlighet att få ett arbete. (s. 3) Den definition av begreppet validering som man i hade som utgångspunkt för sitt arbete med att utveckla pilotprojektet var följande: Värdering av kunskaper och färdigheter som den vuxne skaffat sig genom studier, samhällsliv, arbetsliv, dvs. både formellt och informellt. (s. 6) – en definition som användes av vid tiden för utgiv- ningen av dess rapport I arbetet med att utveckla en valideringsverksamhet, vars organisatoriska utseende delvis förändrades under projektets gång, deltog i olika hög grad ett stort antal personer, organisationer, institutioner och företag, bl.a. en grupp verkstadsindustriföretag. Projektet anordnades i samarbete med flera olika parter, bl.a. regionala kompetensrådet i län, arbetsmarknadens parter inom de olika branscherna, arbetsförmedlingen och integrations- kontoret. En projektgrupp var fortlöpande resurs och bollplank. Projektgruppen bestod av representanter för TCO, LO, arbets- förmedlingen i , Integrationskontoret, Komvux och projektet. Någon arbetsgivarorganisation lyckades man däremot inte få med i gruppen. Vidare fanns en bedömningsgrupp för 17 (1999). industriområdet respektive för området handel/administra- tion/ekonomi. Ytterligare en grupp arbetade med frågan hur valideringsverksamheten skulle anpassas till nyanlända personer med annan etnisk bakgrund än svensk. Därutöver fanns olika, mer eller mindre långvariga, konstellationer som hade till uppgift att lösa olika problem. De erkännandemodeller som användes var således väl förankrade i respektive bransch. Gymnasieskolans programmål och kursplaner utgjorde bas för valideringsarbetet. Olika former för dokumentation av validerad yrkeskompetens användes. Det föreslagna kompetensbeviset riktat mot arbetslivet användes genomgående som slutmål för erkän- nande. I flera fall gällde att valideringen skulle dokumenteras med betyg från gymnasiet för att yrkeskompetensen skulle få bran- schens godkännande. Därför har betyg också prövats som en del i kompetensbeviset. Grundmodellen för valideringsprocessen framgår av fig. 5. Inom pilotprojektet användes i praktiken olika modeller, då grund- modellen anpassats till de olika yrkesområdenas villkor och till det slag av dokumentation som validering gjorts för. Yrkes-, generell och baskompetens Kommentar: Valideringsprocessen enligt ovan är en grundmodell. Det har krävts anpassningar i modellen beroende på inom vilket yrkesområde valideringen skulle ske. Processens utformning har också påverkats av vilken typ av dokumentation, t.ex. betyg, valideringen görs mot. Momentet, som ovan benämns praktik, har bl.a. legat till grund för avgörande ifråga om dels vad bedömningen av yrkeskom- petensen skulle omfatta, dels hur bedömningen skulle genomföras. Grundmodellen innehöll följande moment: Rekrytering kunde ske bl.a. via arbetsförmedlingen, Komvux, företag och integrationsmyndigheter. Anmälan och kartläggning kunde göras av företag/myndighet som kom i kontakt med den person, som var intresserad av validering. Syftet med kartläggningen var att få kunskap om deltagarens utbildningsbakgrund, yrkeserfarenhet m.m. Här definierades och beskrevs den kompetens som bedömdes vara aktuell för validering. Deltagaren informerades såväl muntligt som skriftligt om resultatet. Dokumentationen överlämnades därefter till yrkes- lärare/branschkunnig person som underlag för nästa fas, den för- djupade kartläggningen. Den fördjupade kartläggningen, där kompetensområdet bekräf- tades och bransch/yrkestillhörighet definierades, genomfördes i aktuell yrkesmiljö och i skol- eller verksamhetsmiljö. Den hade formen av en dialog/intervju. I den fördjupade kartläggningen uppskattade deltagaren omfatt- ningen av sin yrkeserfarenhet mot bakgrund av de färdighetskom- petenser, som yrket omfattar. Som grund för kartläggningen, som var konkret till sin uppläggning, användes en mall där yrkets olika delar hade förtecknats. Denna metod var väl lämpad för deltagare med begränsade kunskaper i svenska språket. Genom den fördjupade kartläggningen visades deltagarens yrkesprofil. Redovisningen skedde i skriftlig form. Resultaten av kartläggningens två steg dokumenterades tillsam- mans med målbeskrivningen för valideringen i en individuell plan. Syftet var dels att noggrant dokumentera valideringsprocessen, dels att inför varje nytt steg i processen informera om och diskutera deltagarens valideringsarbete. Nästa steg i processen var introduktionen. Inom ramen för dess olika delar informerades deltagaren bl.a. om vilket yrkesområde som valideringen skulle avse och om valideringsprocessens olika steg. Efter introduktionen vidtog praktik, vilken skulle ligga till grund för vad bedömningen av yrkeskompetensen skulle omfatta och hur den skulle genomföras. Praktiken hade olika syften (se nedan) och fyllde olika funktioner beroende dels på deltagarens bakgrund, dels på målet med valideringen. Längden på praktiken varierade bero- ende på individuella förhållanden, men beräknades i allmänhet omfatta . Syftet med praktiken var att ge den deltagare, som inte utövat sitt yrke och/eller som utövat det i ett annat land, behövlig tid för att bli varm i kläderna, att kunna säkerställa inom vilket yrkesområde personen hade sin kompetens, att ge företaget möjlighet att avgöra om bedömningen (se nedan) skulle kunna ske på företaget, att kunna avgöra dels i vilken utsträckning företagets normala produktion skulle kunna användas som grund för bedömningen, dels om kompletterande konstruerad/e upp- gift/er skulle behövas, att deltagaren skulle bekanta sig med företaget – personal, lokaler, rutiner, maskiner, material osv. Bedömning av yrkeskompetens för kompetensbevis Bedömningen av yrkeskompetens för kompetensbevis byggde på modellen att denna skulle genomföras på en arbetsplats . Inom vissa yrken är det svårt att kunna bedöma hela kompetensen inom ramen för pågående produktion på ett företag, varför fler företag kan behöva anlitas. I begränsad utsträckning kan bedömningen även göras i skolmiljö. I enlighet med modellen utformades bedömningsuppgiften/- erna av yrkeslärare, företagets bedömare och en facklig representant, vilka också gjorde bedömningen. Man konstaterar i rapporten att det är viktigt att tillvägagångssättet är förankrat hos företagen och de fackliga organisationerna. Det är också viktigt att ha valideringsföretag, dvs. en krets av företag som är beredda att ställa upp för bedömningar oavsett konjunktursvängningar och egna personalbehov. När det gäller bedömning av kommunikation inom kompetens- slaget baskompetens råder stor samstämmighet kring att ett bedömningsmaterial som utgår från det aktuella yrkesområdet behövs. Man konstaterar i rapporten att avsikten att redovisa en modell för validering inom handelsområdet inte varit möjlig att genom- föra. Det har nämligen inte gått att formulera en definition för begreppet yrkeskompetens inom detaljhandeln. De krav som framkom var allmänna, t.ex. att vara serviceinriktad, initiativrik, kundorienterad. Bortsett från dessa fanns vissa likheter med den kompetens som mäts inom ramen för den generella kompetensen. I rapporten tas vidare frågan upp hur yrkeskompetens som helt eller delvis saknar motsvarighet i skall kunna bedömas. Om validering görs mot färdiga yrkesdefinitioner kommer få personer att klara sig utan att behöva komplettera med utbildningsinsatser, vilket förutsätter en flexibel utbildnings- organisation. Man vill i utveckla modell och metoder där man använder sig av djupintervju för att få underlag till en beskrivning av en persons kompetens. I detta fall avser man dock inte att göra någon bestämning utifrån kompetensbevisets tre nivåer. Projektledaren gör bl.a. följande reflexioner. När det gäller kompetensbeviset skriver han: Att validera mot ett kompetensbevis för att stärka sina möjligheter på arbetsmarknaden är ett bättre sätt än att validera mot gymnasieskolans betyg. Vid validering mot betyg är det stor risk att vi enbart bedömer yrkeskunskapen och inte yrkeskompetensen, dvs. förmågan att binda samman och använda kunskaperna. Jag tycker att validering/ bedömning mot kompetensbevis skall vara förlagd till en arbetsplats. Det kan dock förekomma olika lösningar beroende på vilket yrkesområde det är.(s. Det kompetensbevis som vi arbetat med tror jag är ett sätt att göra informell kunskap formell. Däremot tror jag inte det har fått sin slutliga form. (s. 37) Validering för kompetensbevis kräver tillit hos företag och arbets- organisationer, därför är det viktigt att de modeller och metoder som används är framtagna tillsammans med arbetsmarknadens parter. Ett kompetensbevis måste vinna acceptans i hela landet. Det får inte handla om lokala och regionala lösningar. Bl.a. följande framhålls när det gäller validering av generell kompetens: En förutsättning för en bra intervju är att intervjupersonen känner till målen för sitt tidigare arbete. Utan tillräckliga kunskaper i svenska kan personen inte göra sig själv rättvisa. Användande av tolk anser man inte vara någon bra idé, däremot kan intervjuare med annat modersmål än svenska utbildas. som deltagarens kunskaper i svenska måste vara bra, får det inte ha gått alltför sedan deltagaren arbetade i sitt hemland. Risken är att det kan ha gått , vilket är . Meritportföljen bör utvecklas som ett komplement till validering för betyg och kompetensbevis. Det är också intressant att föra in aspekten, hur har jag lärt mig i arbetslivet, när man upprättar en meritportfölj. Det är viktigt att meritportföljen och kompetens- beviset, har en nationell utformning och att båda är accepterade av arbetsmarknadens parter. En iakttagelse, som redovisas i rapporten, är att det i arbetet med valideringsmodeller inom industriområdet visat sig finnas olika yrkesbenämningar med ungefär samma betydelse. Detta är en fråga som bör diskuteras på både lokalt och centralt plan. En fråga som också är viktig att överväga gäller bredden på yrket – med tydliga, smala definitioner av individualyrken blir följden att alla måste komplettera sina kunskaper för att kunna få ett kompetensbevis. Med breda yrkesdefinitioner kommer att krävas att ett dokument bifogas, där de faktiska yrkeskunskaperna beskrivs närmare. Beträffande fortsatt verksamhet anger man följande: I kommer vi att fortsätta att på bred front arbeta med validering. Vi vill fortsätta att arbeta med kompetensbeviset, framför allt inom verkstadsindustrin. Här har vi mött ett stort intresse från flera företag i . Vi vill också fortsätta att utveckla hur vi kartlägger och dokumenterar kunskap hos redan anställda inom verkstadsindustrin. (s. 37) Såsom framgår i avsnitt 5.2 omfattar kompetensbeviset yrkes- kompetens, baskompetens och generell kompetens. I utbild- ningssammanhang finns erfarenhet av att bedöma yrkeskompetens och baskompetens. Att, däremot, bedöma generell kompetens är något helt nytt och förutsätter möjlighet att förbereda sig för uppgiften. Med utgångspunkt i ett utvecklingsarbete vid lät jag därför ta fram dels ett program för handledarutbildning, dels ett särskilt handledarmaterial för validerarna av generell kompetens inom pilotprojekten. Utbildningen omfattade totalt , som delades upp i ett undervisningstillfälle och två tillfällen om vardera med mellanliggande hemarbete i framförallt intervjuteknik. Ansvarig för utbildningsprogrammet och utbildare var docent , . Totalt deltog 11 personer från pilotprojekten. En validerare av generell kompetens bör ha kunskap i intervjumetodik och erfarenhet som intervjuare, ha beteendevetenskaplig/samhällsvetenskaplig utbildning med inriktning mot arbetslivet, t.ex. studie- och yrkesväg- ledning, arbetspsykologi ha goda kunskaper om arbetsmarknads- och utbildnings- frågor, ha gått igenom handledarutbildningen för pilotprojekten eller ha motsvarande kompetens. Den intervjuteknik som används vid bedömningen av generell kompetens bygger på att validanden har god kännedom om detaljer och sammanhang från sin tidigare yrkesutövning. För att erbjuda ett tillräckligt säkert underlag för bedömning bör därför de erfarenheter som intervjun bygger på i normala fall inte vara äldre än . Jag kommer att med start anordna handledar- utbildning också för validerarna av generell kompetens inom den utökade verksamheten med ytterligare högst fem kommuner (se kap 6). 6Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkes- kompetens m.m. 6.1Kartläggning av validering inom vuxenutbildning skickade jag en enkät (bilaga 6) till landets kommuner. Syftet var att få en uppfattning dels om omfattningen av i kommunen pågående validering av vuxnas kunskap och kompetens, dels om olika kommuners möjligheter att erbjuda validering. Enkätsvaren har därefter sammanställts och analyserats i min rapport 2000 – svaren på enkät.1 Nedan ges en sammanfattning av enkätresultaten. I tilläggsdirektiv (Dir 2000:84) till utredningen om vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06), som regeringen beslutade om , tillkom nya och förändrade uppgifter. Förändringarna avsåg följande: Utvecklingen inom valideringsområdet har gått utomordentligt snabbt, inte minst till följd av den starkt ökade efterfrågan på arbetskraft. Den kunskap och de erfarenheter som den planerade pilotverksamheten avsågs ge har sannolikt till stora delar vunnits i den valideringsverksamhet som i betydande skala genomförs i åtskilliga kommuner. Utredaren skall därför skyndsamt kartlägga, beskriva och analysera pågående valideringsverksamhet på främst gymnasial nivå. Frågorna i enkäten avsåg verksamhet . I enkäten ställdes frågor om modeller, om specifika insatser för validering av 1 Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens 2001. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. utländsk yrkeskompetens, om förslag etc. Kommunerna ombads inkomma med svar . efter det att enkäten skickats ut hade av alla kommuner besvarat enkäten. En första påminnelse sändes då ut till resterande kommuner. sändes en andra påminnelse ut. Då hade av kommunerna redan besvarat enkäten.