sou · GPB397 · 2002-01-01 00:00:00 — Bestämmelser om revision av aktiebolag finns i aktiebolagslagen (1975:1385), ABL, och lagarna om årsredovisning, främst årsredovis- ningslagen (1995:1554). Av betydelse i sammanhanget är också FAR:s (Föreningen ) revisionsrekommendationer. Enligt aktiebolagslagen finns två bolagskategorier, privat aktiebolag och publikt aktiebolag. Den huvudsakliga skillnaden mellan dem är möjligheten att bedriva allmän handel med bolagets fondpapper. I övrigt gör aktiebolagslagen ingen skillnad mellan aktiebolag. Det förhållandet att staten är majoritetsägare i vissa aktiebolag, eller att bolagen utövar statlig verksamhet saknar således betydelse för tillämpningen av de olika bestämmelserna i aktiebolagslagen. Bestämmelserna om revision och revisorer finns intagna i 10 kap. För sådana aktiebolag som bedriver bank-, finans- och försäkrings- verksamhet eller annan liknande verksamhet regleras verksamheten liksom revisionen av densamma i bankrörelselagen (1987:617), försäkringsrörelselagen (1982:713) m.fl. lagar. Bestämmelserna om revision och revisorer tillgodoser i dessa lagar även Finansinspek- tionens behov av att kunna bedriva en effektiv tillsyn av nu nämnda institut. I kommunallagen (1991:900) finns bestämmelser om förtroende- mannarevision i kommunägda bolag (prop. 1990/91:117 s. 127). Enligt reglerna, som trädde i kraft , har den tidigare ordningen att fullmäktige skulle utse minst en revisor i helägda kommunala bolag ersatts av ett krav på att fullmäktige fortsättningsvis skall utse endast s.k. lekmannarevisorer i dessa bolag (prop. 1998/99:66 s. 72 f.). 3.3.2Revisorns uppgifter i aktiebolag I revisorns uppgifter ingår det normalt att i den omfattning god revisionssed bjuder granska bolagets årsredovisning och bokföring samt styrelsens och – där sådan utsetts – den verkställande direktörens förvaltning. Om bolaget är moderbolag i en koncern, skall revisorn även granska koncernredovisningen och koncernföretagens inbördes förhållanden (10 kap. 3 § ABL). Revisorn skall följa de anvisningar som meddelas av bolagsstämman, om de inte strider mot lag, bolagsordning eller god revisionssed (10 kap. 4 § ABL). Revisorn är skyldig att beakta inte bara aktieägarnas utan också eventuella minoriteters, aktieköpares, borgenärers, anställdas, det allmännas och andras intressen (den s.k. intressentkretsen). Det innebär att bolagsstämmans instruktioner och anvisningar till revisorn om vad som i första hand bör granskas och rapporteras inte får inskränka revisorns granskningsuppdrag. Instruktionerna och anvisningarna kan avse vilka förhållanden som särskilt bör granskas och rapporteras. Att granskningen skall ha den omfattning som följer av god revisionssed betyder att den får växlande omfattning och innebörd allt efter bolagens skiftande förhållanden och att en anpassning måste ske efter utvecklingen genom teori och praxis i fråga om uppfattningen av revisionsuppdragets innebörd och omfattning (SOU 1971:15 s. 266 och prop. 1975:103 s. 242). Revisorns granskning skall för varje räkenskapsår utmynna i en revisionsberättelse till bolagsstämman, dvs. till aktieägarna som kollektiv. I moderbolag skall revisionsberättelsen även omfatta koncernen (10 kap. 5 § ABL). I revisionsberättelsen skall revisorn uttala sig om årsredovisningen samt om styrelsens och verkställande direktörens förvaltning. Detta är målet för varje revision i ett aktiebolag oberoende av verksamhetens art och omfattning. Härigenom redovisar revisorn resultatet av sin granskning. I samband med revisionen skall revisorn även till styrelsen och den verkställande direktören framställa de erinringar och göra de påpekanden som följer av god revisionssed (10 kap. 6 § ABL). 3.3.3Utseende av revisor i aktiebolag Alla aktiebolag måste ha en eller flera revisorer (10 kap. 1 § ABL). En revisor väljs av bolagsstämman. Skall flera revisorer utses, kan i bolagsordningen bestämmas att en eller flera av dem, dock inte alla, skall utses i annan ordning (10 kap. 8 § ABL). Detta ger möjlighet för ägare av ett visst aktieslag (A- eller B-aktier), en viss aktieägar- minoritet, kreditgivare, anställda, stat eller kommun att utse revisor. Bestämmelsen innebär annars att den eller de aktieägare som företräder stämmomajoriteten utser såväl styrelsen som revisorerna. Styrelse- ledamöterna och den verkställande direktören har också rätt att delta i revisorsvalet om de är aktieägare. På begäran av aktieägare och efter hörande av bolagets styrelse kan utse s.k. minoritetsrevisorer att delta i revisionen tillsam- mans med övriga revisorer (10 kap. 9 § ABL). En minoritetsrevisor utför sitt uppdrag gemensamt med de ordinarie revisorerna och fyller samma funktion som dessa. Enligt särskilda bestämmelser har befogenhet att vid sidan av den av stämman valde revisorn förordna revisorer i bolag och institut som står under inspektionens tillsyn (se t.ex. 7 kap. 5 § bankrörelselagen [1987:617]). För vissa av instituten, t.ex. banker, är det obligatoriskt att inspektionen skall förordna en sådan revisor. Aktiebolagslagen innehåller inga uttryckliga regler för när det skall finnas flera revisorer utsedda eller vad som i övrigt gäller när flera revisorer har utsetts. Finns det flera revisorer torde det normala vara att de avger en revisionsberättelse tillsammans. Kan de inte enas om innehållet, får de upprätta olika berättelser eller avge skiljaktiga yttranden (jfr också reglerna om revisors skadeståndsskyldighet i 15 kap. aktiebolagslagen). 3.3.4Vem kan vara revisor i aktiebolag? Som kompetenskrav gäller att endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor kan vara revisor i ett aktiebolag. Som ett allmänt krav gäller dessutom att en revisor skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden som med hänsyn till arten och omfattningen av bolagets verksamhet fordras för att fullgöra uppdraget (10 kap. 11 § ABL). En revisor får inte vara i konkurs, underkastad näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § (10 kap. 10 § ABL). Minst en av bolagsstämman utsedd revisor skall vara auktoriserad om bolaget överskrider vissa gränser avseende värdet på dess tillgångar eller i fråga om antalet anställda eller om bolagets aktier eller skuldebrev är noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats (10 kap. 12 § ABL). De nu återgivna bestämmelserna gäller även moderbolag i en koncern, om koncernen överskrider gränsvärdena. Även i andra bolag skall auktoriserad revisor utses, om ägare till minst en tiondel av samtliga aktier begär det vid bolagsstämma, där revisorsval skall ske (10 kap. 13–15 §§). Till revisor får även utses ett registrerat revisionsbolag (10 kap. 18 § ABL). Bestämmelser om vem som får vara huvudansvarig för revisionen och om underrättelseskyldighet finns i 12 § lagen (1995:538) om revisorer. Enligt dessa bestämmelser i lagen om revisorer utser revisionsbolaget huvudansvarig revisor bland de i revisionsbolaget verksamma revisorerna. Den huvudansvarige kan bytas ut när revisionsbolaget så önskar. Den huvudansvarige skall vara auktoriserad revisor, om det behövs för att uppfylla föreskrift i lag eller annan författning om att sådan revisor skall utses, och i andra fall auktoriserad eller godkänd revisor. Revisionsbolaget skall utan dröjsmål underrätta uppdragsgivaren om vem som är huvudansvarig för revisionen. För den huvudansvarige gäller bl.a. aktiebolagslagens regler om jäv för revisor och om rätt att närvara vid bolagsstämma. Enligt 10 kap. 37 § ABL gäller att en revisor inte till en enskild aktieägare eller utomstående obehörigen får lämna upplysningar om sådana bolagets angelägenheter som han får kännedom om när han fullgör sitt uppdrag, om det kan vara till skada för bolaget. Tystnadsplikten har införts mot bakgrund av att revisorn i princip har full tillgång till bolagets räkenskaper och övriga handlingar. Bland materialet kan det finnas uppgifter som har karaktären av affärshemligheter och som inte bör komma till konkurrenters eller andras kännedom. Revisorn kan utan hinder av tystnadsplikten lämna uppgifter till styrelsen i sin helhet. I litteraturen finns delade meningar om tystnads- plikten gäller gentemot enskilda styrelseledamöter (se Kedner, , Aktiebolagslagen del II, 5 uppl., 1996 s. 65 där författarna hävdar att tystnadsplikten gäller mot enskilda styrelseledamöter. Jfr dock, , , , 1989 s. 231, Taxell, Aktiebolagets organisation, 1988 s. 125 och , , Aktiebolagslagen, En kommentar, del II, 2000 s. 10:87). För slutsatsen att så inte kan vara fallet har anförts att varje styrelseledamot har ett eget ansvar för att bolaget sköts på ett tillfredsställande sätt och att en revisor därför alltid bör ha möjlighet att lämna information till vem som helst inom bolagsledningen. Revisorn skall dock ha möjlighet att vägra lämna ut information om det med stor sannolikhet kan antas att styrelseledamoten kommer att missbruka den. Om ett utlämnande av informationen skulle strida mot bolagets intressen, t.ex. om bolaget befinner sig i affärsförhandlingar med styrelseledamoten eller någon denne närstående bör revisorn dock underställa styrelsen saken (, , a.a. s. 10:87). En revisor är i vissa fall skyldig att under vissa i aktiebolagslagen angivna situationer, utan hinder av tystnadsplikten, lämna ut uppgifter. I 10 kap. 37 § ABL har ordet obehörigen lagts till för att tydliggöra att revisorn i vissa fall får röja också uppgifter som kan vara bolaget till skada (se prop. 1997/98:99 s. 270). Tystnadsplikten gäller inte i fråga om sådana upplysningar som revisorn skall lämna i revisionsberättelsen eller i en redogörelse enligt 10 kap. 22 § andra stycket ABL. Revisorn måste dock beakta tystnadsplikten när han utövar sin rätt enligt 10 kap. 32 § ABL att i revisionsberättelsen lämna andra upplysningar som han anser bör komma till aktieägarnas kännedom. En revisor har vidare en upplysningsskyldighet gentemot bolags- stämman. Enligt 10 kap. 41 § ABL är revisorn skyldig att till bolagsstämman lämna alla upplysningar som den begär, i den mån det inte skulle vara till väsentlig skada för bolaget. Är samtliga aktieägare ense om att vissa slag av uppgifter skall kunna lämnas ut torde skaderekvisitet inte vara uppfyllt (se prop. 1997/98:99 s. 181). Revisorn är även, enligt 10 kap. 42 § första stycket ABL, skyldig att lämna medrevisor, lekmannarevisor, särskild granskare enligt 11 kap. 21 § samma lag, ny revisor och, om bolaget har försatts i konkurs, konkursförvaltaren de upplysningar som behövs om bolagets angelägenheter. Revisorn är dessutom skyldig att, enligt andra stycket i förstnämnda paragraf, på begäran lämna sådana upplysningar till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. En revisor i ett aktiebolag som avses i 1 kap. 9 § sekretesslagen (ett bolag där kommuner eller landsting har det bestämmande inflytandet) är vidare enligt tredje stycket i förstnämnda paragraf, skyldig att på begäran lämna upplysningar om bolagets angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen eller . Det finns även vissa andra fall när revisorns tystnadsplikt bryts. En revisor är enligt 10 kap. 31 § ABL skyldig att upplysa om vissa slag av förekommande försummelser enligt skattebetalningslagen (1997:483). Revisorn är vidare skyldig att i vissa i 10 kap. 40 § ABL angivna fall göra anmälan till åklagare. Detsamma gäller vid vittnesförhör vid domstol. Enligt 11 kap. 17 § ABL gäller motsvarande tystnadsplikt för lekmannarevisorer som för revisorer. För en lekmannarevisor gäller en uppgiftsskyldighet enligt 11 kap. 18 och 19 §§ samma lag som i huvudsak motsvarar den som gäller för revisorer enligt 10 kap. 41 och 42 §§ (se ovan). Enligt svensk rätt var det tidigare möjligt att vid sidan av auktoriserad eller godkänd revisor till bolagsrevisor utse personer utan den formella kompetens som en auktorisation eller ett godkännande innebär. Denna möjlighet hade störst betydelse i de kommunala bolagen, men användes också i bolag i de kooperativa rörelserna och på försäkringsområdet och i vissa statliga bolag. Förekomsten av denna typ av revisorer i företagen skall ses mot bakgrund av de traditioner som finns i svenskt samhälls- och föreningsliv, där valet av revisor i hög grad styrs av särskilda förtroendeaspekter och kompetensbehovet är delvis annor- lunda än i vanliga företag. Vanligast var att lekmän och yrkesrevisorer utan viss formell kompetens deltog i revisionen av företag, vilka bedrev en verksamhet vars syfte inte endast var att bereda delägarna vinst. Genom att utse sådana personer till bolagsrevisorer ville man åstadkomma, att verksamheten granskades av personer som hade anknytning till verksamheten. Man såg också att dessa personer genom sin särskilda erfarenhet och kompetens ofta kunde tillföra företaget något utöver vad de examinerade bolagsrevisorerna kunde göra. har i ABL införts bestämmelser om lekmannarevisorer. Lekmannarevisor väljs av bolagsstämman, om inte bolagsordningen innehåller bestämmelser om att denne skall utses på annat sätt (11 kap. 9 § ABL). Syftet med bestämmelserna om lekmannarevisorer är att komplettera den revision som regleras i aktiebolagslagen med en förtroenderevision i kommun- och landstingsägda bolag. Bestämmel- serna är dock tillämpliga på alla aktiebolag. Av 3 kap. 17 § kommunallagen följer att fullmäktige skall utse minst en lekmannarevisor i helägda kommunala bolag. Är det fråga om ett bolag som kommunen äger tillsammans med någon annan skall fullmäktige enligt 3 kap. 18 § samma lag, utifrån vad som är rimligt med hänsyn till andelsförhållandena, verksamhetens art och omständigheterna i övrigt, se till att bolaget blir bundet av de villkor som anges i den förut nämnda 17 §, däribland kravet på en lekmannarevisor som har utsetts av fullmäktige, antingen genom att personen i fråga väljs på bolagsstämman eller utses med stöd av bestämmelserna i bolagsordningen (jfr 11 kap. 9 § ABL). 3.4Revision och revisorer i stiftelser Bestämmelser om revision och revisorer i stiftelser finns i 4 kap. stiftelselagen (1994:1220). Revisionen av stiftelser är reglerad efter förebild av vad som gäller för aktiebolag. Bestämmelserna om revisorns uppgifter m.m. överensstämmer följaktligen med vad som gäller för revisorer i aktiebolag såvitt avser krav på behörighet, kompetens, revisionsberättelse, uppgiftsskyldighet, tystnadsplikt m.m. Stiftelser står under en särskild tillsyn som svarar för. skall ha minst en revisor (4 kap. 1 § första stycket). När det gäller valet av revisor skall i första hand stiftelseförordnandet följas. Det innebär också att, om stiftelseförordnandet utpekar en viss person att vara revisor, denna skall utses under förutsättning att han uppfyller kvalifikationskraven i 4 kap. 3, 4 och 6 §§. Enligt dessa bestämmelser, som i huvudsak motsvarar de krav som ställs upp i aktiebolagslagen, skall minst en revisor vara auktoriserad eller godkänd revisor om stiftelsen enligt bokföringslagen (1999:1078) är skyldig att upprätta årsredovisning. Minst en revisor måste vara auktoriserad revisor om stiftelsen överskrider vissa gränser avseende värdet på dess tillgångar eller i fråga om antalet anställda. I stiftelser med egen förvaltning utses och entledigas revisor av styrelsen. I stiftelser med anknuten förvaltning utses och entledigas revisorn av 1) förvaltarens högsta beslutande organ, 2) regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, om förvaltaren är en statlig myndighet, eller 3) samtliga bolagsmän i förening om förvaltaren är ett handelsbolag (4 kap. 1 § andra och tredje stycket). I statligt förvaltade stiftelser har regeringen i 23 § stiftelse- förordningen (1995:1280) delegerat uppgiften att utse revisor till eller, i fråga om mindre stiftelser, till den förvaltande myndighetens styrelse eller chef. När utser revisor får verket utse en av sina anställda att utföra uppdraget endast om det av särskild anledning är lämpligt att ta tillvara dennes erfarenheter och kompetens i fråga om revision av statlig verksamhet. Till revisor i en stiftelse kan även utses ett registrerat revisionsbolag (4 kap. 3 §). Enligt 4 kap. 15 § första stycket stiftelselagen får en revisor inte lämna upplysningar till utomstående om sådana stiftelsens angelägenheter som denne har fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till nackdel för stiftelsen. Bestämmelsen har utformats med bestämmelsen i 8 kap. 16 § lagen om ekonomiska föreningar som förebild. I förarbetena till den sistnämnda bestämmel- sen tydliggörs att termen nackdel avser det fallet att föreningen lider skada. Tystnadsplikten gäller inte sådana upplysningar som kan lämnas utan att det skadar föreningen (prop. 1986/87:7 s. 169). Alla utom styrelsen respektive förvaltaren är att anse som utomstående i bestämmelsens mening. Revisorn är skyldig att iaktta tystnadsplikt även efter det att hans uppdrag upphört (prop. 1993/94:9 s. 167). En revisor är enligt 4 kap. 15 § andra stycket stiftelselagen skyldig att, utan hinder av tystnadsplikten, lämna ut uppgifter i vissa särskilt angivna fall. En revisor är således skyldig att till medrevisor, ny revisor, tillsynsmyndigheten och, om stiftelsen har försatts i konkurs, konkursförvaltaren, lämna behövliga upplysningar om stiftelsens angelägenheter. Upplysningsskyldigheten gentemot tillsynsmyndig- heten gäller dock inte sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket stiftelselagen (bl.a. statliga och kommunala stiftelser). En revisor är vidare skyldig att på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till undersökningsledaren under förunder- sökning i brottmål. Av reglerna i om förundersökning följer emellertid att en revisor i denna egenskap får höras endast i de fall då han kan antas kunna lämna någon upplysning av betydelse för den aktuella utredningen (jfr LU 1984/85;13 s. 7 f. och prop. 1986/87:7 s. 170). En revisor i en stiftelse som omfattas av 1 kap. 9 § sekretesslagen (stiftelser där landsting eller kommun har det bestämmande inflytandet) är även skyldig att på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen eller (4 kap. 15 § tredje stycket stiftelselagen). I lagen (1995:528) om revisorer finns bestämmelser om godkännande och auktorisation av revisorer m.m. Enligt 18 § i lagen får en revisor inte, till fördel för sig själv eller till skada eller nytta för annan, använda uppgifter som han har erhållit i sin yrkesutövning. Han får inte heller obehörigen röja sådana uppgifter. Vidare skall revisorn enligt bestämmelsen se till att biträde till honom iakttar dessa föreskrifter. I bestämmelsens andra stycke finns en informationsregel om att sekretesslagen tillämpas i det allmännas verksamhet i stället för den nämnda bestämmelsen i revisorslagen. En revisor som är offentlig funktionär (se avsnitt 3.6.3) berörs således inte av bestämmelsen i revisorslagen utan skall följa reglerna i sekretesslagen. I svensk rätt gäller offentlighetsprincipen. Denna princip innebär en möjlighet till medborgerlig kontroll av den offentliga förvaltningen. En viktig beståndsdel i offentlighetsprincipen är allmän- hetens rätt att ta del av allmänna handlingar, handlingsoffentligheten. Bestämmelser om detta finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF). Handlingsoffentlighet enligt TF gäller i princip endast hos myndigheter (2 kap. 3 § första stycket TF). Med myndighet förstås regeringen och varje organ som ingår i den offentligrättsliga statliga och kommunala organisationen. Försäkringskassorna anses i detta sammanhang utgöra myndigheter (prop. 1975/76:160 s. 135 och RÅ 81 2:23). Med myndigheter likställs och beslutande kommunala församlingar (2 kap. 5 § TF). Principen om handlingsoffentlighet har utvidgats till att omfatta också vissa aktiebolag, föreningar och stiftelser som på statens uppdrag handhar förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning eller liknande. Bestämmelser om detta finns i 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). De organ som omfattas av principen anges i en särskild bilaga till sekretesslagen. I bilagan anges också vilken verksamhet som omfattas av principen. Det är företrädesvis bolag och stiftelser inom kultur- och utbildningsområdena som omfattas, vilka på olika sätt uppbär statsbidrag för sin verksamhet. Handlingsoffentlighet gäller vidare, enligt 1 kap. 9 § sekretesslagen, för aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Kommuner och landsting anses, enligt andra stycket i nämnda paragraf, utöva ett rättsligt bestämmande inflytande om de ensamma eller tillsammans äger aktier i ett aktiebolag eller andelar i en ekonomisk förening med mer än hälften av samtliga röster i bolaget eller föreningen eller på något annat sätt förfogar över så många röster i bolaget eller föreningen, har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen för ett aktiebolag, en ekonomisk förening, eller en stiftelse eller utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett handelsbolag. Även inflytande som utövas av en juridisk person över vilken en kommun eller ett landsting bestämmer på något av de angivna sätten anses utövat av kommunen eller . Andra organ, vare sig de är offentligrättsliga eller privaträttsliga juridiska personer är inte att betrakta som myndigheter även om de anförtrotts uppgifter som innefattar myndighetsutövning. att reglerna om handlingsoffentlighet som huvudregel inte gäller för t.ex. statligt ägda bolag och stiftelser. Offentlighets- och sekretesskommittén (Ju 1999:06) har dock i uppdrag att bl.a. överväga om det är lämpligt med en enhetlig syn på offentlighetsprincipens tillämplighet när det gäller kommunala och statliga företag samt ange vilka kriterier som bör gälla för insyn i dessa och andra organ som avses i 1 kap. 8 § sekretesslagen (dir. 1998:32). Kommittén beräknas slutföra sitt uppdrag . Enligt 2 kap. 1 § första stycket 1 och 2 regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (1) respektive informations- frihet, dvs. frihet att inhämta och mottaga upplysningar samt i övrigt ta del av andras yttranden (2). Med det allmänna förstås dels domstolar och andra myndigheter, dels privaträttsliga subjekt som anförtrotts uppgifter som innefattar myndighetsutövning (jfr 11 kap. 6 § RF). Med det allmänna avses även de normgivande organen, t.ex. , när dessa beslutar för enskilda betungande offentligrättsliga föreskrifter, däremot inte när de beslutar civilrättsliga normer (se prop. 1975/76:209 s. 86 och 140 f.). Reglerna i RF om yttrandefrihet och informationsfrihet gäller i princip för alla, således även för statliga och kommunala tjänstemän och andra offentliga funktionärer (se avsnitt 3.6.3), även när de agerar i denna sin egenskap. Beträffande tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i ljudradio, television och vissa liknande överföringar samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar gäller vad som är föreskrivet i TF och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL), (2 kap. 1 § andra stycket RF). Meddelarfriheten ingår som en beståndsdel i den tryck- och yttrandefrihetsrättsliga regleringen. Den är en utveckling av en av principerna i tryckfrihetsrätten, nämligen att bara en person skall svara för innehållet i en tryckt skrift eller teknisk upptagning, vanligen författaren till en bok eller utgivaren av en periodisk skrift eller teknisk upptagning. De personer som på olika sätt i övrigt tar del i tillkomsten av skriften eller upptagningen skall i princip vara fria från ansvar för innehållet i mediet och kan inte dömas för sin medverkan annat än i särskilt angivna undantagsfall. Den kategori av medverkande som består av personer som lämnar uppgifter för publicering i en tryckt skrift eller en teknisk upptagning brukar betecknas som meddelare och det finns i TF och YGL särskilda regler som tar sikte på just dem.