sou · GPB328d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Det klargörs att utgivningstidpunkten inträffar först när i vart fall något exemplar faktiskt framställts och lämnats ut för spridning till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. För sådana tek- niska upptagningar som saknar någon av de i 3 kap. 13 § eller 10 kap. 3 § YGL föreskrivna uppgifterna förlängs preskriptionstiden för yttrandefri- hetsbrott till vad som gäller enligt BrB med den begränsningen att allmänt åtal inte får väckas senare än från det att JK fick kännedom om upptagningen. För tekniska upptagningar som framställts utomlands och lämnas ut för spridning i införs en straffsanktionerad skyldighet för importören att förse upptagningen med tydliga uppgifter om vem som här i landet lämnat ut upptagningarna för spridning och om när exempla- ren förts in i landet. I punkt 1 föreslås de nya bestämmelserna träda i kraft , dvs. efter utgången av det år då förslagen kan bli slut- ligt antagna av . Punkten 2 innebär att massmedieföretags tillhandahållande som utgjort sådan direktsändning på begäran, print on demand-verksamhet eller an- vändning av push-teknik som omfattas av den nya lydelsen av 1 kap. 9 § men inte av den gamla lydelsen inte kommer att falla under grundlagens skydd. Exempelvis föreligger inte ensamansvar och meddelarfrhet för så- dant tillhandahållande. Punkten 3 innebär att yttranden för vilka den gällande kortare preskriptionstiden börjat löpa när den nya införs i 7 kap. 1 § andra stycket undantas från regelns tillämpningsområde. För sådana ytt- randen gäller alltså alltjämt den gällande preskriptionstiden av . Punkten 4 innebär att förlängningen av preskriptionstiden för yttrande- frihetsbrott i tekniska upptagningar som saknar någon av de i 3 kap. 13 § eller 10 kap. 3 § föreskrivna uppgifterna endast omfattar sådana upptag- ningar som ges ut efter att de nya reglerna trätt i kraft. För upptagningar som getts ut tillämpas alltså de tidigare reglerna. Punkten innebär också att de nya reglerna om skyldighet för importören att sätta ut vissa uppgifter på tekniska upptagningar som framställs utomlands tilläm- pas endast på tekniska upptagningar som ges ut efter ikraftträdandet. 13.2Förslaget till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen I andra stycket har ordet överföringar ersatt begreppen radioprogram och program. Härigenom görs tydligare att bilageregeln även omfattar sådant tillhandahållande som avses i 1 kap. 9 § YGL. Detta innebär inte någon saklig ändring i förhållande till vad som gäller i fråga om bilageregelns tillämplighet på sådan traditionell databasverksamhet som omfattas av nu gällande databasregel (se avsnitt 1.4 och 5.2.1). Databasregelns utvidgning till att omfatta direktsändning på begäran, print on demand och viss an- vändning av push-teknik innebär att bilageregeln kan bli tillämplig också på sådan verksamhet (se avsnitt 5.4.2). I avsnitt 8.6.2 behandlas frågan från vilken tidpunkt preskriptionstiden för tryckfrihetsbrott enligt 9 kap. 3 § skall räknas när bilageregeln är till- lämplig på verksamhet som avses i databasregeln. Ändringen i första stycket punkt 6 är en följd av den ändring som gjordes i 5 § genom SFS 1998:1438 då tre nya stycken lades till i paragrafen varför det dittillsvarande sista stycket blev tredje stycket. Regeln har samband med bestämmelsen i 1 kap. 7 § andra stycket andra meningen om att preskriptionstiden när bilageregeln är tillämplig på en databas skall räknas från det att tillhandahållandet inleddes (se avsnitt 8.6.2). En effekt av att räkna preskriptionstiden på detta sätt blir att straff- bart material kan tillhandahållas straffritt i databasen efter det att preskriptionstiden gått ut och detsamma skulle gälla även efter en fällande dom avseende tryckfrihetsbrott i fråga om innehåll i databasen. I bestämmelsen ges därför möjlighet för domstol att besluta att det brottsli- ga yttrandet skall tas bort ur databasen. Genom att det anges att möjlighe- ten gäller när någon döms för ett tryckfrihetsbrott som begåtts genom så- dana överföringar som avses i 1 kap. 9 § YGL framgår det att regeln gäller endast för de situationer då bilageregeln är tillämplig på en databas. Re- geln ger endast möjlighet att besluta att yttrandet skall tas bort ur den da- tabas vari tryckfrihetsbrottet begicks. Att inte åtlyda ett sådant beslut straffbeläggs i andra stycket. Regeln innebär att straffsanktionen riktas mot den som bestämmer över innehållet i den databas som avses med ett beslut enligt första stycket, vilket inte behöver vara den ansvarige utgivaren för den periodiska skrift från början publicerades. Om det finns en särskild utgivare för databasen får det anses vara han som bestämmer över innehållet och som träffas av straffsanktionen. Tjänstgör en ställföreträdare för utgivaren är det denne som träffas. Om det inte finns någon utgivare för verksamhe- ten får det anses vara den som driver verksamheten som bestämmer över innehållet i databasen och träffas av straffsanktionen. Straffsatsen över- ensstämmer med den som enligt 6 kap. 3 § andra stycket gäller för spri- dande av skrift som lagts under beslag eller förklarats konfiskerad. Förslaget till det nya första stycket behandlas i avsnitt 9.5.2. Genom regeln slås fast att den som drabbas av ett beslag som verkställts utan rättens för- ordnande har rätt att få beslaget prövat av domstol. Genom hänvisningen i 10 kap. 14 § TF till förevarande bestämmelse och hänvisningen i 7 kap. 3 § första stycket YGL till bestämmelserna i 10 kap. TF kommer regeln att gälla både för utredningsbeslag och konfiskeringsbeslag enligt såväl TF som YGL. Vanlig lag, dvs. RB, gäller i fråga om förfarandet. Det kan på- pekas att sådana beslut om beslag av allmän åklagare som avses i andra stycket förutsätter stöd i sådan lag som avses i 10 kap. 2 § sista meningen. Någon sådan lag finns inte . Allmän åklagare har alltså inte befogenhet att förordna om beslag på TF:s och (om inte JK enligt 7 kap. 1 § första stycket YGL överlämnat sin åklagaruppgift till allmän åklagare, jfr 7 kap. 3 § första stycket femte me- ningen YGL). Förslaget till ändring i andra stycket behandlas i avsnitt 9.5.3. Genom änd- ringen klargörs att JK, i de fall då skyldigheten enligt 4 kap. 2 § TF att förse tryckt skrift med uppgift om vem som tryckt skriften inte fullgjorts, får dröja med att lämna uppgift om beslaget till denne till dess utredningen kommit så långt att han kan identifieras. Motsvarande ändring har gjorts i 7 kap. 3 § tredje stycket YGL. I punkt 1 föreslås de nya bestämmelserna träda i kraft , dvs. efter utgången av det år då förslagen kan bli slutligt antagna av . Punkt 2 innebär att om sådant tillhandahållande som avses i 1 kap. 9 § YGL skett före ikraftträdandet och det inte omfattas av grundlagsskydd enligt tidigare lydelse av 1 kap. 9 § YGL, tillhandahållandet inte heller kommer att omfattas av grundlagsskydd till följd av den nya lydelsen av 1 kap. 7 § andra stycket TF. För sådant tillhandahållande föreligger alltså inte exempelvis ensamansvar och meddelarfrihet (jfr punkt 2 i övergångs- bestämmelserna till YGL). Den nya regeln i 1 kap. 7 § andra stycket andra meningen innebär att preskriptionstiden när bilageregeln är tillämplig på en databas skall räknas från det att tillhandahållandet inleddes. Tiden skall alltså inte räknas från det att tillhandahållandet upphörde. Ändringen innebär att preskriptionsti- den för tillhandahållanden som startade eller mera före la- gens ikraftträdande preskriberas när lagen träder i kraft om inte en särskild bestämmelse ges. I punkt 3 föreskrivs därför att 1 kap. 7 § andra stycket andra meningen endast skall tillämpas på tillhandahållande som inleds efter lagens ikraftträdande. Eftersom det endast är när preskriptionstiden räknas från det att tillhandahållandet inleddes som det finns behov av att tillämpa reglerna i 7 kap. 9 § skall även dessa bestämmelser tillämpas en- dast på tillhandahållanden som inleds efter det att lagen träder i kraft. 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden Förslaget överensstämmer till stora delar med förslag (se SOU l997:49 s. 62-74 och 348-358 och remissyttranden i Ds 1997:85 s. 46-53, 57-66, 105-107 och 108-112.) Angående innebörden av begreppet databas se 1 kap. 9 § YGL. Att radio- program används på samma sätt som i YGL innebär bl.a. att vad som sägs i 5 kap. 5 och 6 §§ gäller också för överföringar som avses i 1 kap. 9 § första och andra styckena YGL. I paragrafen föreskrivs att skall föra regis- ter över periodiska skrifter med utgivningsbevis (jfr 2 kap. 4 § och PuL). Uppräkningen av de uppgifter som får anges i registret ansluter till vad som anges i 5 kap. 5 och 6 §§ TF. Hänvisningen till 16 §, som säger att varje sändning skall avslutas med en uppgift om vem som har utsett utgivaren, har strukits på grund av att det för sådant tillhandahållande som avses i 1 kap. 9 § YGL inte synes lämp- ligt att kräva att varje överföring skall avslutas med en sådan uppgift. Det torde för sådant tillhandahållande vara lämpligare att föreskriva endast att sådan uppgift skall lämnas. En regel av denna innebörd föreslås i 26 §. För att möjliggöra kontroll av risk för förväxling med verksamhet en- ligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL föreskrivs att den som bedriver verk- samhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL skall anmäla namnet på data- basen eller direktsändningsverksamheten. En skyldighet att anmäla namn inträder alltså för verksamhet som bedrivs enligt nu gällande databasregel. För att verksamheten säkert skall kunna identifieras och innehållet spåras föreskrivs att namnet skall innehålla verksamhetens domännamn. Om verksamheten bedrivs på ett sådant sätt att den inte har något domännamn, den bedrivs t.ex. inte på Internet utan i annat nätverk, kan något sådant namn givetvis inte anges. I sådant fall skall motsvarande uppgift lämnas, dvs. då skall motsvarande datoradress anges. Kravet på domännamn eller motsvarande innebär därför inte att lagtexten binds till nu gällande tekniska lösningar som kan komma att ändras. Eftersom tilldelning av do- männamn anses böra ske med hänsyn tagen till existerande känneteckens- registreringar innebär kravet att domännamn skall anges (i förekommande fall) att hänsyn även tas till varumärken och firmor, särskilt under topp- domänen .se (se Carlén-Wendels, Nätjuridik, Lag och rätt på Internet, tredje upplagan s. 150 ff, jfr Ds 1997:85 s. 49). Kravet innebär också en viss garanti mot risk för förväxling med annan verksamhet enligt 1 kap 9 § första stycket YGL. Skyldigheten att anmäla namn på verksamheten har stöd i det föreslagna tredje stycket i 1 kap. 9 § YGL. Även förändringar av namnet skall anmälas. Skyldigheten straffsanktioneras i 30 § andra styck- et. Att den som driver verksamhet enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL också skall anmäla namn på registret följer av 19 och 22 §§. I 27 § före- skrivs att Radio- och skall föra register över verksamhet enligt 1 kap. 9 § första och andra styckena YGL. Hänvisningen till 12 § innebär att när ett sådant programföretag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen att sända radioprogram också driver verksamhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL skall 1 och 2 §§ tillämpas i fråga om verksamheten. Utformningen av 1 § första och andra styckena är emellertid inte avpassad för verksamhet enligt 1 kap. 9 § YGL eftersom det i fråga om sådan verksamhet inte är adekvat att tala om när varje program sänds. Därför föreskrivs vad som i stället skall gälla när programföretag av det ovan nämnda slaget driver verksamhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL. Utgivare skall utses för verksamheten och uppgift om honom skall antecknas i register hos pro- gramföretaget. Utgivare skall alltså, till skillnad från vad som gäller för traditionell rikstäckande ljudradio- och TV-verksamhet, utses för hela verksamheten och inte för olika delar av innehållet i verksamheten. Det kan noteras att inget hindrar att programföretaget delar upp sin verksamhet enligt 1 kap. 9 § YGL på flera fristående delar med var sin utgivare om detta behövs t.ex. för att det annars skulle bli orimligt mycket innehåll för utgivaren att svara för (se remissyttrande över Me- diekommitténs förslag, Ds 1997:85 s. 111 f.). Det föreskrivs också att om direktsändning förekommer skall detta anges i registret tillsammans med beräknad tidpunkt för direktsändningens början. Att ställföreträdare kan utses för verksamheten följer av 1 kap. 9 § YGL jämförd med 4 kap. 5 § samma grundlag (se även kommentaren till 1 kap. 9 § första stycket YGL). Om ställföreträdare har utsetts skall även uppgift om honom antecknas i registret. Paragrafen anger vem som prövar ansökan om utgivningsbevis för verk- samhet enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL och vilket innehåll ansökan skall ha. Endast verksamhet som bedrivs på det sätt som anges i 1 kap. 9 § YGL skall kunna få utgivningsbevis. Prövningen av frågan om utgivningsbevis måste därför innefatta bedömningar av hur verksamheten har inrättats tek- niskt. Eftersom det är fråga om tillhandahållande av information med hjälp av elektromagnetiska vågor är det lämpligast att Radio- och har uppgiften att pröva ansökningar om utgivningsbevis för verksamhet enligt 1 kap 9 § andra stycket YGL. Utgivningsbeviset måste kunna knytas till en viss databas eller direktsänd- ningsverksamhet och en ansvarig utgivare måste ha anmälts innan utgiv- ningsbevis utfärdas (jfr 1 kap. 9 § andra stycket YGL, 5 kap. 5 § TF och, beträffande ställföreträdare, 4 kap. 5 § YGL). De uppgifter som krävs i detta stycke är därför nödvändiga. Uppgift om från vilken ort sändningar- na utgår är av betydelse även för frågan om rätt forum för yttrandefrihets- mål (7 kap. 3 § tillämpningslagen). Att verksamhetens namn skall inne- hålla ett domännamn eller motsvarande uppgift innebär att verksamheten kan identifieras på ett säkert sätt och innehållet spåras samt att hänsyn tas även till varumärken och firmor, särskilt under toppdomänen .se, när verk- samheten bedrivs på ett sådant sätt att den har ett domännamn (jfr 18 §). Av 1 kap. 9 § jämförd med 4 kap. 5 § YGL framgår att ställföreträdare kan utses för verksamheten. Om så sker gäller reglerna i 4 kap. 2-4 §§ YGL om behörighetskrav m.m. för utgivare även för ställföreträdaren. Av 6 kap. 2 § andra stycket YGL följer bl.a. att om ställföreträdare inträtt som utgivare men inte längre var behörig när brottet förövades ligger ansvaret för yttrandefrihetsbrott på utgivaren. Om det i en ansökan om utgivnings- bevis anges att ställföreträdare utsetts och det framgår att han inte är be- hörig är detta visserligen inte grund för avslag på eller avvisning av ansö- kan men Radio- och bör i ett sådant fall upplysa sökanden om förhållandet och att det innebär att utgivaren svarar för eventuella yttran- defrihetsbrott (jfr reglerna i förvaltningslagen om myndigheternas servi- ceskyldighet). Att ansökan måste medge en bedömning av hur verksamheten tekniskt är inrättad följer av att det endast är för sådan verksamhet som anges i 1 kap. 9 § som grundlagsskydd skall kunna erhållas genom utgivningsbevis. Angående kravet i sista meningen att det, om överföringarna utgår från utlandet av beskrivningen skall framgå hur utgivaren tillförsäkrats möjlig- het att utöva sådan befogenhet som anges i 4 kap. 3 § YGL hänvisas till vad som sägs under 10 kap. 4 § YGL. Jämför 5 och 15 §§. Uppgifter i Patent- och registreringsverkets register över periodiska skrif- ter om ägare till skrifterna är inte fullständigt tillförlitliga eftersom det enligt TF inte finns någon skyldighet att anmäla ägarbyte till verket (se 5 kap. 4-14 §§ TF). Om det är annan än den registrerade ägaren som ansö- ker om utgivningsbevis, måste därför till ansökan fogas bevis att sökanden är ägare till skriften eller att ägaren till skriften samtyckt till ansökan. Ett alternativ till denna skyldighet skulle vara att i TF införa ett åliggande att anmäla ägarbyte beträffande periodisk skrift. Ett sådant nytt åliggande har emellertid inte ansetts motiverat i förevarande sammanhang. Se även kommentaren till 1 kap. 9 § andra stycket YGL. Paragrafen är utformad efter förebild av 2 kap. 3 §. Om de förutsättningar som anges i 1 kap. 9 § eller 10 kap. 4 § YGL inte föreligger vid ansökan om utgivningsbevis får ansökan avslås. Jämför serviceskyldigheten enligt 4 § och krav på handläggningen enligt 7 § förvaltningslagen. Den anmälningsplikt som föreskrivs här gör det möjligt att övervaka om utgivningsbevis skall återkallas t.ex. på grund av att verksamheten inte längre tekniskt är ordnad på det sätt som krävs enligt 1 kap. 9 § genom att verksamheten ändrats så även andra än den som driver verksamheten kan ändra i innehållet på ett sådant sätt att detta blir tillgängligt för andra an- vändare utan föregående åtgärd av den som driver verksamheten. Skyldig- heten enligt paragrafen att anmäla ändrade förhållanden straffsanktioneras i 25 § andra meningen. Anmälan om ändrade förhållanden kan föranleda återkallelse av utgiv- ningsbeviset enligt 23 §. Om det till anmälan om det ändrade förhållandet fogas uppgifter och bevis rörande förhållandet motsvarande vad som krävs i fråga om ansökan om utgivningsbevis enligt 19 §, blir frågan om åter- kallelse inte aktuell. I ett sådant fall skall de nya uppgifterna endast regist- reras av Radio- och , och utgivningsbeviset och därmed grund- lagsskyddet fortsätter att gälla. Grunderna för återkallelse av utgivningsbevis framgår av 1 kap. 9 § YGL jämförd med 10 kap. 4 § YGL. För det fallet att förväxlingsrisk föreligger ges i förevarande regel en bestämmelse som inskränker möjligheterna en- ligt 1 kap. 9 § YGL att återkalla utgivningsbeviset i ett sådant fall genom att det föreskrivs att risken skall ha påvisats efter det att utgivningsbeviset utfärdats. Den angivna tiden överensstämmer med tiden i närmast motsvarande bestämmelse i TF, dvs. 5 kap. 6 § första stycket 6 (jfr den föreslagna ändringen av 5 kap. 6 § TF). Det kan nämnas att Sveri- ges domareförbund i sitt remissyttrande över förslag angav att en återkallelse av ett utgivningsbevis på denna grund inte borde få aktualiseras innan innehavaren av utgivningsbeviset underlåtit att efter- komma ett föreläggande att ändra registrets namn. Förbundet ifrågasatte även den angivna tiden (Ds 1997:85 s.110). förbundet förordade lösningen innebär att man accepterar förväxlingsris- ken . Eftersom detta inte bör accepteras har någon skyldighet att förelägga innehavaren att ändra registrets namn inte föreskrivits. Andra stycket motsvarar 5 kap. 6 § sista stycket TF. Enligt 13 kap. radio- och TV-lagen får beslut av Radio- och om bl.a. meddelande av tillstånd att sända närradio, fördelning av sändnings- tid i närradion och återkallelse av tillstånd överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Även beslut rörande utgivningsbevis för verksamhet enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL skall överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Bestämmelserna i 23 § förvaltningslagen och 6 a § förvaltnings- processlagen om tid för överklagande gäller därvid. Detta innebär att överklagandet skall ha kommit in till Radio- och inom tre veck- or från den dag då klaganden fick del av beslutet. När det gäller frågan om prövningstillstånd bör krävas för att mål om utgivningsbevis som avgjorts i länsrätten skall få prövas i kammarrätten får det, i likhet med den bedömning som regeringen gjorde i propositionen till radio- och TV-lagen angående mål om särskild avgift (prop. 1995/96:160 s. 153), anses att mål om utgivningsbevis enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL är en helt ny målgrupp som kan innefatta ganska komplicerade ställningstaganden. Det skall därför inte nu krävas pröv- ningstillstånd i kammarrätten för sådana mål. Första meningen i paragrafen straffsanktionerar lämnande av oriktiga upp- gifter i ansökan om utgivningsbevis (jfr 5 kap. 13 § TF). Andra meningen avser skyldigheten i 22 § att anmäla ändringar i de förhållanden som legat till grund för beviljande av utgivningsbevis (jfr nu gällande 20 §, vilken, bortsett från smärre tillägg, motsvarar 30 § första och andra styckena i kommitténs förslag). Se kommentaren till 18 §. Kravet på lättillgänglighet innebär att det skall vara enkelt att hitta uppgifterna. Det är lämpligt att uppgifterna anges på den sida som presenterar databasen eller direktsändningsverksamheten och som oftast är det som först möter en användare som kopplat upp sig mot databasen eller direktsändningsverksamheten. Ett register över verksamhet enligt 1 kap. 9 § YGL är nödvändigt för att man skall kunna kontrollera om det föreligger sådan förväxlingsrisk som anges i 1 kap. 9 § andra stycket YGL. Registret har också betydelse för möjligheten att bedöma om brott mot skyldigheten att anmäla ändrade förhållanden föreligger, jfr 25 § andra meningen. Jfr också PuL. Denna paragraf har sin förebild i 2 kap. 4 §. Det bör framhållas att ansök- ningsavgiften i ett ärende om utgivningsbevis inte får vara så hög att den i praktiken omöjliggör grundlagsskydd för verksamhet enligt 1 kap. 9 § and- ra stycket YGL eller väsentligt begränsar möjligheten att skaffa ett sådant skydd. Utgångspunkten bör i stället vara en självkostnadsprincip. Det kan nämnas att ansökningsavgiften för utgivningsbevis för en periodisk skrift är (jfr avsnitt 12.2). I den nya andra meningen straffsanktioneras skyldigheten för den som bedriver verksamhet enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL, för vilken utgiv- ningsbevis utfärdats, att vid behov anmäla ny utgivare (jfr kommentaren till 1 kap. 9 § andra stycket YGL). Behov föreligger t.ex. om utgivaren avlider eller om han är behörig eller hans uppdrag upphör (jfr 13 § andra stycket vilket enligt 18 § första stycket gäller för verksamhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL). Det finns också en straffsanktione- rad skyldighet att anmäla ändrade förhållanden (se 22 § jämförd med 25 §). Om en utgivare för verksamhet enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL är behörig, inträder alltså dels en straffsanktionerad skyldighet att anmäla detta som ett ändrat förhållande (22 § jämförd med 19 § fjärde stycket och 25 § andra meningen), dels en skyldighet att utse och anmäla ny utgivare. Om ny behörig utgivare inte utses, kan utgivningsbeviset återkallas enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL. Av 6 kap. 2 § YGL följer också att den som bedriver verksamheten kan bli ansvarig för yttrandefri- hetsbrott som begås då det inte finns någon behörig utgivare och utgivningsbevis alltjämt gäller (jfr kommentaren till 1 kap. 9 § andra stycket YGL). I ett tillägg till första meningen straffsanktioneras skyldigheten enligt 18 § första stycket att anmäla namn på verksamhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL. Straffsanktionen omfattar också skyldigheten att anmäla ändring av sådant namn. Straffsanktionen har stöd i 1 kap. 9 § tredje stycket YGL. Ändringen innebär att även den skyldighet att sätta ut vissa uppgifter på print on demand- exemplar som föreskrivs i 3 kap. 15 § YGL skall fullgö- ras på det sätt som sägs i här. Beträffande fullgörandet av skyldigheten enligt 3 kap. 13 § är ingen ändring i sak avsedd. Liksom enligt gällande rätt skall de i detta stycke angivna skyldigheterna fullgöras genom att upp- gifterna tas in i innehållet på den tekniska upptagningen, skriften eller bilden eller anbringas på skivan, kassetten eller motsvarande föremål (t.ex. en boks pärm om det är fråga om print on demand-framställning av böck- er). Det är däremot inte tillräckligt att märkningen finns på ett omslag eller något annat som lätt kan skiljas från upptagningen eller boken (jfr prop. 1990/91:179 s. 49). I detta stycke behandlas frågan hur skyldigheten att sätta ut vissa uppgifter skall fullgöras när det är fråga om tekniska upptagningar som framställts utomlands och lämnas ut för spridning i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6.2.