sou · GPB316 · 2002-01-01 00:00:00 — Vid en sammanställning av behandlingsresultat från en stordjurs- klinik under , ansåg författaren att homeopatiska preparat minskade sjukligheten bland spädgrisar. Författaren fann det som troligt att ett komplexmedel var lika effektivt som antibiotika vid respiratorisk infektion, att användning av homeopatika minskar antibiotika- användning, att nosoder ej har effekt på kronisk mastit hos ko, att ett visst kombinationsmedel ej var lämpligt tiden efter förlossning samt att Phytolacca D1 var effektivt vid sintidsbehandling (Schutte ). (1997) publicerade en meta-analys (genomgång av ett större antal studier) av försök med homeopatiska behandlingar publicerade mellan åren 1943–1995. Den genomsnittliga kvaliteten bedömdes enligt den s.k. Jadad-skalan och av försöken bedömdes ha hög kvalitet. Författarna konkluderade att resultaten av analysen inte är förenlig med hypotesen att de kliniska effekterna av homeopatisk behandling enbart skulle bero på placeboeffekter. Man fann dock inte Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 85 tillräckligt belägg för att homeopatisk behandling hade någon verkan i enskilda fall. har i en senare artikel (1999) försökt bedöma betydelsen av studiernas kvalitet i den aktuella meta- analysstudien. Slutsatsen blev att studien övervärderade effekterna av homeopati- behandlingarna. (1986) undersökte homeopatiska medel för hösnuva och drog slutsatsen att resultaten stödde tidigare undersökningar som visat att homeopati inte enbart verkar via placeboeffekten. I en studie av van Haselen et al. (2000) utvärderades den smärtlindrande effekten av en homeopatisk salva. Författarna hävdade att den homeopatiska salvan var lika effektiv som en antiinflamma- torisk salva vid användning på inflammation i knäleden hos människa. , Issue 3, 2000 Astmabehandling med homeopati. Urvalskriterier: Randomiserade och troligen randomiserade studier gällande effekter av homeopati vid behandling av kronisk astma. Resultat: Tre studier inkluderades, alla var dubbel-blindade, men med varierande kvalitet. En studie visade att symtomen minskade vid homeopatisk behandling. Den andra studien visade att lungfunktionen förbättrades och medicineringen minskade. Den tredje studien visade ingen skillnad mellan behandlingsgrupperna. Studiens slutsats: Det finns ej tillräckligt med bevis för att bedöma homeopatiska medels roll i astmabehandling. Homeopatiska medlet Oscillococcinum som förebyggande samt behandling vid influensa och influensaliknande symtom. (Vickers & ) Urvalskriterie: Placebokontrollerade studier. Resultat: Sju studier inkluderades. Behandlingen förkortade sjukdoms- perioden med . Studiens slutsats: Oscillococcinum minskar troligen sjukdomsperioden vid influensaliknande symtom. Det finns inte tillräckliga bevis för att rekommendera användning, utan fortsatta studier krävs. Informationen är otillräcklig, då det finns för få vetenskapliga studier med dokumenterad klinisk effekt. 86 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Det är ovisst hur stor användningen av homeopatika är. En intervjuundersökning bland ett urval mjölkproducenter visade att av dessa använde homeopati, på egna djur, i varierande grad (1997). Dessa siffror stöds av senare undersökningar (2000). Antalet behandlingar på häst och smådjur har troligtvis ökat . Utövare av homeopati uppskattar antalet aktiva homeopater till ett trettiotal. Med naturläkemedel förstås läkemedel där den eller de verksamma beståndsdelarna har ett naturligt ursprung, ej är alltför bearbetade och utgör en växt- eller djurdel, bakteriekultur, , salt eller saltlösning. Örtmedicin kommer enbart från växtriket. Det har sedan urminnes tider använts huskurer för djur. har intresset ökat för andra kulturers traditionella medicin och då främst den asiatiska örtmedicinen. Många av de skolmedicinska preparaten har sitt ursprung i traditionell medicin. Örtmedicin innehåller allt biologiskt material som finns i växten och inte bara det som anses som den verksamma substansen. Brag et al., (1994) beskriver i en historisk artikel hur bönder i använde ett fyrtiotal olika medel för att behandla kor med ätstörningar. har många utländska medel börjat användas bl a: Kinesisk örtmedicin, vilken utgör den största delen av traditionell kinesisk medicin. Läkare i har använt örter, tillsammans med kostomläggning och akupunktur, . Den första boken publicerad om örter (The Classic of Agriculture Emperor`s Materia Medica) tog upp 365 plantor, animalie- eller mineralsubstanser, vilka ansågs kunna bota 170 namngivna sjukdomar hos människa. av de örter som används lär nämnas i denna bok. försöker forskare finna vilka beståndsdelar i örterna som är verksamma. De flesta örter som används på djur nyttjas i behandlingen av människor. I traditionell kinesisk medicin (se under akupunktur) Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 87 används örtblandningar bestående av 3–15 örter oftare än rena örter. Örterna i en blandning har speciella funktioner, där en huvudört bestämmer den huvudsakliga funktionen av blandningen. Vid behandling av djur används redan färdigställda blandningar ämnade för människa. Medlen anses stödja koppens egna självläkande krafter. Naturläkemedel och örtmedicin används vid ett stort antal symtom och sjukdomar, både i förebyggande och behandlande syfte. Medlen kan interagera med konventionella läkemedel. Från humansidan har rapporterats att ett flertal av dessa örtmedel kan vara skadliga, både genom sin egen verkan och via en interaktion med andra läkemedel. Detta gäller t.ex. johannesört (hypericum perforatum). Det rapporteras om skador och dödsfall bland människor i på grund av kontaminering (kvicksilver, bly, arsenik ) i medlen, samt felaktiga substanser och märkning. För vissa medel finns inte några MRL-värden (restvärden av medlet i kött efter slakt) angivna. Då det ej funnits utrymme i mitt uppdrag att värdera den vetenskapliga kvaliteten på de i kapitlet redovisade studierna kan inga slutsatser beträffande metodernas effektivitet dras. De tolkningar som författare till studierna framför får alltså inte tas som sanningar innan den vetenskapliga kvaliteten på studierna bedömts. Det föreslagna vetenskapliga rådet avses att få till uppgift att utvärdera befintliga studier. På grundval av denna utvärdering kan det sedan vara möjligt att ge rekommendationer om tillämpningen av alternativa behandlings- metoder på djur. (Se kapitel 6.) Experimentella studier på djur Shichinohe et al. (1996) undersökte effekten av den kinesiska örten Mokuboi-to, M-711, på allergiutlöst astma. Författarna ansåg att behandlingen minskade symtomen av astman, och att tillförsel av hela örten var effektivare än bara den aktiva substansen M-711. Grases et al. (1994) hävdade att behandling med sju olika sorters örtmedicin vid urinsten hade gynsam effekt. 88 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Kliniska studier på djur Xie et al. (1999) har gjort en sammanställning över studier med 21 örtmediciner och deras effekt vid diarre hos häst. De flesta medlen angavs ge en förbättring hos 50–av de behandlade djuren inom 1– . Vid en genomgång av litteratur t.o.m. om örtmedicin, konstaterades att de flesta studier (av totalt 2938 ) var av bristande vetenskaplig kvalitet. Biverkningar som allergiska reaktioner, troliga mutagena effekter, interaktion med andra läkemedel, kontaminering av medicinen och felaktiga ingredienser diskuterades (1998). , Issue 3, 2000 Echinacea for preventing and treating the common cold. (Melchart) Urvalskriterier: Randomiserade och quasi-randomiserade studier om förebyggande och sjukdomsbehandling med Echinacea (Echinacea purpurea) vid förkylning. Den aktiva behandlingen jämfördes med placebo, ingen behandling eller behandling med annat medel. Resultat: Sexton studier inkluderades. Problem att göra en meta-analys då prepareringssätten av Echinacea varierade mellan studierna. Studiens slutsats: Majoriteten av studierna visade positiva resultat. Dock fanns ej sådan information att man kan rekommendera en specifik produkt eller preparering för behandling eller förebyggande av förkylning. Hypericum Ze-117(Johannesört, hypericum perforatum) vid depression. Urvalskriterie: Randomiserade studier Resultat: 27 studier med 2 291 patienter. Behandling med Hypericum Ze-117 var mer effektiv än placebo, och lika effektiv som konventio- nell behandling. Studiens slutsats: Det finns bevis för att extrakt från Hypericum Ze-117 är mer effektiv än placebo vid behandling av mild till måttlig depression. Det finns bristfälliga bevis om medlet är effektivare än konventionell farmaka. Det behövs fortsatta studier vad gäller effekt, långtidsbehandling samt biverkningar. Tanacetum parthenium L som förebyggande behandling vid migrän (Pittler) Urvalskriterie: Randomiserade studier. Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 89 Resultat: Fyra studier inkluderades. Majoriteten av studierna visade positiva effekter med behandlingen jämfört med placebo. Den största och kvalitetsmässigt bästa studien visade inga skillnader mellan behandlingsgrupperna. Studiens slutsats: Det finns ej bevis för att tanacetum parthenium L hjälper som förebyggande behandling vid migrän Informationen är bristfällig, då det finns för få vetenskapliga studier med dokumenterad klinisk effekt. Det är ovisst hur omfattande användningen är. Det finns inga registrerade naturläkemedel för djur. 3.4.4Undersökning och /eller påverkan av fysiologiska processer med olika slags apparater Användning av rent och koncentrerat ljus för att påverka kroppens vävnader och funktioner. Lasern har utvecklats , och framställdes den första lasern för medicinsk användning. Till en början användes medicinska lasrar främst vid operationer, men växte intresset av att behandla olika sjukdomstillstånd och skador med laserljus. Ordet laser kommer av de sammansatta begynnelsebokstäverna i Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation, vilket ungefär betyder ljusförstärkning genom stimulerad utsändning av strålning. Laserapparaten avger ett rent, enfärgat ljus. Ljusvågorna har samma frekvens och våglängd, samt ofta parallell fortplantning. Laserljuset uppkommer genom att lasermediet, dvs. laserapparatens grunds- substans (t.ex. helium, neon, koldioxid), stimuleras med energi. Beroende på vilket lasermedie som finns i apparaten erhålls olika våglängder, dvs. olika ljus, med olika verkan på det biologiska 90 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Effekten av laserljuset mäts i Watt och våglängden i nm. Laserapparater delas in i klasser efter specifika karaktäristika: –lasermedium- t.ex. koldioxid, helium-neon, gallium- arsenid. –effekt- lågeffektlaser (mW), högeffektlaser (10–150 W). –risk för ögonskador- klass1-3A anses som säkra, klass 3 B kan medföra viss risk för ögonskada och klass 4 hög risk. –behandlingsområde – biostimulerande, brännande/blekande, skäran- de. Samma laserapparat kan således beskrivas som en högeffekt-, skärande-, klass 4-, CO2- laser. All laserutrustning måste vara typgodkänd av och alla lasrar, utom de svagaste av biostimulerande, måste vara godkända av . Laserljuset är en form av elektromagnetisk strålning. En del av den strålning som tränger in i kroppen omvandlas till andra energiformer, såsom värme-, kemisk-, mekanisk- eller rörelseenergi. Detta tros sätta i gång olika processer i kroppen, för att stimulera läkning av kroppens vävnader. Laserbehandling används främst vid sårläkning, smärtlindring och behandling av skador i . Kontraindikationer – att behandla områden med nedsatt känsel med högeffektlaser på grund av risk för brännskador, försiktighet bör iaktagas vid dräktighet. Vissa laserljus kan ge upphov till brännskador, både på den behandlade vävnaden och i terapeutens ögon. Man diskuterar om laserapparater kan avge elektromagnetisk strålning i skadlig grad, samt om vissa UV-ljus kan ha mutagen verkan. Då det ej funnits utrymme i mitt uppdrag att värdera den vetenskapliga kvaliteten på de i kapitlet redovisade studierna kan inga slutsatser beträffande metodernas effektivitet dras. De tolkningar som författare till studierna framför får alltså inte tas som sanningar innan den vetenskapliga kvaliteten på studierna bedömts. Det föreslagna vetenskapliga rådet avses att få till uppgift att utvärdera befintliga studier. På grundval av denna utvärdering kan det sedan vara möjligt Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 91 att ge rekommendationer om tillämpningen av alternativa behandlings- metoder på djur. (Se kapitel 6.) Studier gällande cellkulturers reaktion på laserljus och användning av laser vid operativa ingrepp eller tandläkeri är ej medtaget i denna kartläggning. Experimentella studier på djur En studie gällande behandling av sår hos råtta, med helium-neon laser, noterade en förkortad läkningstid hos den laserbehandlade gruppen (Bisht et al. Allendorf et al. (1997) hävdade att He-Ne laser ej påverkade läkningen av sår hos råtta. Oliveira et al. (1999) ansåg att behandling med GaAs laser (904 nm) ej påverkade muskelregenerationen hos möss. (1999) drog slutsatsen att behandling med lågeffektlaser på sår på häst ej hade någon effekt. I en studie rapporterades att behandling av sår med lågeffektlaser troligtvis ej påverkade sårläkning hos råtta (et al. Två studier beskriver hur suturerade sår på juvret hos kor behandlats med He-Ne laser. Resultaten visade att de sår som fått laserbehandling läkte något snabbare, men att det var sutureringssättet som hade störst betydelse för läkningsprocessen (Ghamsari et al. 1996, 1997). Cambier et al. (1996) har undersökt He-Ne och Ga-Ar laser- behandling vid brännskador hos råtta. Konklusionen var att det inte fanns belägg för att sådan behandling är verksam. I en studie diskuterades att Nd:YAG laser troligen främst verkar via värmeavgivning (Funato et al. I en studie undersöktes om det gick att minska ledrörligheten genom att krympa ledkapseln med holium:YAG behandling (försöksmaterial var ledkapsel från kanin). Det visade sig att behandlingen troligen kunde leda till en stramare ledkapsel (et al. Behandling med lågeffektlaser vid nedsatt ledrörlighet i knä hos råtta, hade troligen sämre effekt än behandling med bad i bubbelpool (Usuba et al., 1998). En experimentell studie på gris redovisar att behandling med CO2- laser på knän troligen kan leda till påverkan på djupt liggande vävnad i knät (Galletti 1991). En grupp har studerat experimentella senskador hos kanin. Dessa behandlades med He-Ne laser (632,8nm). Resultaten visade att senorna erhöll ett ökat kollageninnehåll (läkningssubstans), men oförändrade biomekaniska egenskaper (Reddy et al. 92 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Det är omdiskuterat om lågeffektlaser kan stimulera benläkning. Motstridiga resultat fanns (Luger et al. 1998, et al.1996). I en studie hävdades att behandling med GaAlAs laser (830 nm) vid nervskada hos råtta gav en något förbättrad funktion (Khullar et al. Parris et al. (1994) undersökte om upprepad behandling med infraröd laser påverkade smärtan hos råttor. Resultaten antydde att detta inte var fallet. (1990) har studerat den smärtlindrande effekten av laserakupunktur vid artrit hos råtta. Författarna drog slutsatsen att laserakupunkturen minskade svullnaden. Stoffel et al. (1989) ansåg att behandling av mastit hos ko med He- Ne laser ej hade någon effekt. Kliniska studier på djur McKibbin (1983) rapporterar att infraröd laser troligen har en positiv effekt på smärta och seninflammation hos häst. Samma författare redovisar liknande reultat på andra skador i (McKibbin 1984). Undersökningar av Rupp (1991) och et al. (1992) antyder negativa resultat både vad gäller sårläkning och senskador. , Issue 3, 2000 Behandling med lågeffektlaser vid venösa bensår hos människa. Urvalskriterier: Randomiserade studier där man jämfört laserbehand- ling med placebo, ingen laser alls samt vanligt ljus. Resultat: Ingen skillnad mellan de olika ljustyperna, förutom att såren läkte bättre vid kombinationsbehandling mellan laserljus och infrarött ljus, jämfört med vanligt ljus. Studiens slutsats: Man fann inga bevis för en positiv effekt vid behandling av venösa bensår med lågeffektslaser. En liten studie visade en trolig positiv verkan av laserljus i kombination med infrarött ljus, men för att konfirmera detta krävs ytterligare forskning. Informationen är bristfällig, då det finns för få vetenskapliga studier med dokumenterad klinisk effekt. Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 93 I finns färre än tio högeffektlasrar, vilka används för djurbehandlingar. Dessa får bara brukas av legitimerade yrkesgrupper, eller under överinseende av sådana. Det finns ett oräkneligt antal lågeffektlasrar vilka säljs utan registrering. Att genom påverkan på kroppen med magnetfält eller elektro- magnetiska fält stimulera cellernas ämnesomsättning. ansågs det att magnetiska material kunde påverka levande vävnad. Paracelscius () var den förste som använde magneter inom humanmedicinen. Mest känd som magnetisör har F. A. Mesmer blivit, en man som introducerade något som kallades animal, animerad, magnetism. Denna behandling skulle ha gynnsam verkan på alla sorters sjukdomstillstånd. har metoden ömsom fallit i glömska, ömsom varit populär. Behandling med magneter delas in efter den sorts magnet som används. Det finns statiska, s.k. permanenta magneter (t.ex. magnettäcken eller magnetboots), vilka inte genererar någon elektrisk ström. Dessutom finns pulserande/tidsvariabla magneter, t.ex. magnettäcken, som kopplas till en strömkälla. I det senare fallet uppstår ett pulserat elektromagnetiskt fält som kan ändra polaritet. Elektromagnetism är alltså en följdverkan av elektriska laddningar i rörelse. Magnetfältets styrka mäts i magnetiska flödesenheter, s.k. Tesla eller Gauss (1 Tesla = 10000 Gauss) och dess frekvens i Hz. Svaga magnetfält uppskattas till ca 20 uT. (Jordens magnetfält är ca 50uT, dvs. 0,5 Gauss.) Enligt uppgift har vissa magnetbandage för hästar en styrka av 270 Gauss vid magneten och 0,5 Gauss en cm från magneten. De elektromagnetiska fälten antas stimulera bentillväxt, lindra smärta samt verka stimuleran- de på nervregeneration. Statisk magnetfältsterapi antas fungera genom påverkan av kemiska reaktioner via joner. Detta anses bl.a. leda till en ökad blodcirkulation. De biologiska effekterna av magneter antas bero mer på elektriska än på magnetiska faktorer. Utövare av metoden anser att pulserat 94 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur elektromagnetfältsterapi verkar på följande sätt: den elektriska balansen över cellmembranet påverkas via ändringar av jonsammansättningen. Detta i sin tur påverkar nervledningshastigheten och hormonella receptormekanismer. Den ökade genomsläppligheten i cellen anses innebära en förbättrad transport av syre och näring, samt en ökad bortförsel av slaggprodukter. Den skulle också påskynda inbyggnaden av ämnet tymin i cellkärnans DNA, vilket kan påverka det genetiska materialet. Statisk magnetfältsterapi används främst för att öka blodgenomström- ningen samt lindra smärta. Pulserat elektromagnetfältsterapi används främst vid smärta, stimulering av bentillväxt, för att öka cirkulationen, läka ömmande muskler och senskador. Den amerikanska myndigheten för livsmedels- och läkemedelsfrågor (FDA) har godkänt pulserat elektromagnet- fältsterapi som behandling vid en viss sorts svårläkta frakturer på människa. Kontraindicerat – akuta infektioner, akuta skador och dräktighet. Vissa epidemiologiska studier visar på en ökad frekvens cancer hos barn som bott nära ett lågfrekvent och svagt elektromagnetiskt fält. Andra studier visar inte något sådant samband. Enstaka studier har visat att svaga magnetfält gav abnorm fosterutveckling hos kyckling och möss. Då det ej funnits utrymme i mitt uppdrag att värdera den vetenskapliga kvaliteten på de i kapitlet redovisade studierna kan inga slutsatser beträffande metodernas effektivitet dras. De tolkningar som författare till studierna framför får alltså inte tas som sanningar innan den vetenskapliga kvaliteten på studierna bedömts. Det föreslagna vetenskapliga rådet avses att få till uppgift att utvärdera befintliga studier. På grundval av denna utvärdering kan det sedan vara möjligt att ge rekommendationer om tillämpningen av alternativa behandlings- metoder på djur. (Se kapitel 6.) Experimentella studier på djur Studier av benläkning på hund har visat både positiva och negativa resultat (et al. 1984, McLeod et al. 1992, Pienowski et al. Vid studier på kanin som fått helkroppsbehandling med elektromag- netiskt fält konstaterades att den behandlade gruppens Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 95 underben troligen blivit kompaktare än kontrollgruppens (Deibert et al. En studie på hund redovisar att behandling med pulserat elektro- magnetiskt fält inte hade någon effekt på benläkning (Kahanovitz et al. (1992) har studerat hur pulserat elektromagnetiskt fält påverkar läkning av patellarsenor, (senan från knäskålen) hos kanin. Författarna ansåg att pulserat elektromagnetiskt fält vid hög elektromagnetisk intensitet (50 Gauss) stimulerade senläkning under tidigt rehabiliteringsskede. Ramey et al. (1998) ansåg att det inte blev några förändringar i blodcirkulationen vid behandling med magneter på hästars ben. I en studie på häst hävdades att statisk magnetfältsterapi verkade positivt på blodflöde i benen (Kobluk et al. Andra studier rapporterade att blodgenomströmningen inte påverkades vid behandling (Belossi et al. 1993, Barker et al. 1985, 1991). Kliniska studier på djur Behandling med pulserat elektromagnetfältsterapi vid sårläkning på hundar antogs ge en ökad epitelisering och kontraktionsförmåga i huden, jämfört med kontrollgruppen. Ingen skillnad noterades vad gäller blodgenomströmning, draghållfasthet, histologi och patologi (Scardino et al. Daglig elektromagnetisk terapi antas ge ett ökat antal kärl i området för en senskada, men mognaden av kollagenet (senans byggstenar) var försenad, vilket tolkades som negativt för läkningen av senan (et al. Motstridiga resultat finns gällande stimulering av bentillväxt (Bramlage 1984, et al. 1993, Collier 1985, Ryaby 1998). Vallbona et al. (1997) hävdade att patienter med poliomyelit minskade sin smärta från knäna vid behandling med statisk magnetfältsterapi. Collacott et al. gjorde en undersökning på 20 människor med smärtor från lumbalryggen, vilka behandlades med statiska magneter. Ingen skillnad i smärtupplevelse eller ledrörlighet kunde noteras. I en studie utsattes människor för 10 000 Gauss utan att blodcirkulationen syntes påverkas (Stick et al. Man har undersökt magnetiska halsband och sett att de inte har någon effekt på smärta från nacke och skuldra (1982). 96 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur Informationen saknas, då det finns för få vetenskapliga studier med dokumenterad klinisk effekt. Det är oklart hur stor användningen är eftersom dessa apparater säljs utan registrering. En grov uppskattning baserad på samtal med utövare är att behandlingsmetoden är relativt vanlig. 3.4.4.3Neuromuskulär elektrisk stimulering (nmes) Att med hjälp av elektricitet framkalla muskelsammandragningar i syfte att förbättra muskelfunktionen. Muskelstimulatorer har används sedan urminnes tider, man använde djur som avgav elektricitet, för att inducera strömmar och bota människor. I modern tid har muskelstimulatorer främst används inom idrottsmedicinen för att träna muskler, behandla muskelskador och motverka muskelförtvining vid immobilisering. Det finns en mängd olika apparatur som används vid elektroterapi. Många av dessa går att använda för muskelstimulering. Efter det att huden rakats placerar terapeuten s.k. elektroder över muskeln.