sou · GPB310d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Har föräldern och medföräldern ingått registrerat partnerskap kan medföräldern få föräldrapenning med undantag av de dagar som är reserverade enkom för fadern och de dagar som inte kan överlåtas (4 kap. lagen [1962:381] om allmän försäkring). Vid en separation mellan föräl- dern och partnern kan barnet få rätt till umgänge med medföräl- dern (6 kap. 15 § FB). Underhållsbidrag från medföräldern kan däremot inte fastställas att utgå och barnet ärver inte denne om inte testamente avseende detta upprättats. är avsikten att den biologiska modern och hennes partner gemensamt skall ta hand om barnet som dess föräldrar utan att den biologiske fadern medverkar. I dessa fall fungerar mannen endast Barn i homosexuella familjer som spermadonator och han avser inte att ta något rättsligt ansvar för barnet. En faderskapsbekräftelse innebär att fadern blir rättsligt ansvarig för barnet och det går inte att avsäga sig detta. Därför finns det fall där fadern uppges som okänd. Visserligen är det socialnämndens skyldighet att se till att faderskap fastställs för alla barn, men det är inte säkert att spermagivarens identitet kommer till nämndens kän- nedom. Ett av rekvisiten för fastställande av faderskap genom dom är vidare att samlag ägt rum, vilket inte är fallet vid privat insemi- nation (detta rekvisit är inte uppställt i fråga om faderskapserkän- nande, 1 kap 4–5 §§ FB). Rättspraxis har också utvecklat sig så att det inte anses gå att fastställa ett faderskap mot en spermagivares nekande. Följden blir att faderskapet för barnet inte fastställs och barnet har därmed endast en rättslig förälder, nämligen den biolo- giska modern. I de flesta länder är spermadonatorn anonym. En insemination vid en klinik utomlands innebär därför oftast att barnet aldrig kan få reda på sitt biologiska ursprung. Samma förhållande som nämnts ovan under passivt faderskap gäller i de fall en kvinna låtit sig insemineras utomlands. Barnet har då endast en rättslig förälder, nämligen den biologiska modern. Homosexuella par får inte adoptera barn gemensamt i . De barn som växer upp med homosexuella föräldrar och som adopterats enligt svensk lagstiftning har därför antingen adopterats gemensamt av ett par i ett heterosexuellt förhållande eller adopterats av en ensamstående person. Samma förhållande som nämnts ovan under passivt faderskap gäller i de fall en ensamstående man eller kvinna adopterat ett barn. Barnet har då endast en rättslig förälder. Barn i homosexuella familjer 11.4.5Barn som växer upp med endast en biologisk förälder/adoptivförälder och en medförälder När föräldrarna lever tillsammans Det finns ingen möjlighet att juridiskt binda medföräldern till barnet. Barnet har t.ex. ingen rätt att ärva honom/henne eller hans/hennes släkt. Barnet har rättsligt skydd endast i förhållande till den ena av sina föräldrar. Avsaknaden av vårdnadsansvar för den förälder som inte är bio- logisk förälder innebär en rad praktiska problem. Som exempel kan nämnas vid kontakter med skola, myndigheter och sjukvård, där endast den rättsliga föräldern har rätt att fatta beslut, skriva på intyg m.m. Detsamma gäller barnets ekonomiska förhållanden. I en situation där den rättsliga föräldern och medföräldern har delade meningar om t.ex. omvårdnad, skolgång, sjukdoms- hantering eller ekonomiska spörsmål rörande barnet har den rättsliga föräldern ensam bestämmanderätt. I de fall barnet kommit till genom privat insemination och modern inte medverkat till att faderskap för barnet kunnat fastställas kan det hända att barnet förvägras statligt underhållsstöd.107 Detta används nämligen inte sällan som ett påtryckningsmedel för att modern skall medverka vid faderskapsutredningen. Att underhålls- stöd inte utgår kanske inte har så stor betydelse så länge modern och hennes partner gemensamt sörjer för barnets uppehälle, men det kan få desto större betydelse om de separerar. Vid en separation mellan föräldrarna har barnet inte rätt till underhållsbidrag från medföräldern, även om föräldrarna skaffat barnet gemensamt med avsikten att gemensamt sörja för dess uppehälle. Barnet har alltså endast en försörjningspliktig förälder. Om medföräldern ändå vill gottgöra barnet ekonomiskt får den rättsliga föräldern tillgång till medlen, vilket kanske inte alltid är avsikten. Det är heller inte självklart att umgängesrätt för barnet med medföräldern och/eller annan närstående från medförälderns släkt 107 Enligt 4 § 1 lagen (1996:1030) om underhållsstöd har ett barn inte rätt till underhållsstöd om barnets mor utan giltigt skäl låter bli att vidta eller medverka till åtgärder för att få faderskapet till barnet fastställt. Barn i homosexuella familjer fastställs och det kan finnas risk för att barnet förlorar kontakten med medföräldern och dennes släkt. Medföräldern kan i dessa fall inte väcka talan om umgängesrätt. En sådan möjlighet har bara en rättslig förälder till ett barn. Talan om umgänge mellan ett barn och en medförälder kan väckas endast av socialnämnden, för barnets räkning (6 kap. 15 a § FB). När den rättslige föräldern dör Först om den biologiska föräldern/adoptivföräldern dör kan barnet få rätt till stöd från medföräldern, under förutsättning att han eller hon utses till särskilt förordnad vårdnadshavare (vilket dock inte inkluderar arvsrätt) eller tillåts adoptera barnet. Men det är inte självklart att medföräldern tillåts adoptera barnet eller förordnas som dess vårdnadshavare, även om mycket säkert talar för detta i de fall barnet växt upp tillsammans med partnern och betraktar denne som sin förälder. har vi vetat ganska lite om hur inställningen till homosexu- alitet och homosexuella förändrats över tiden. En del tidigare atti- tydundersökningar har gjorts, t.ex. av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället. Ofta är det svårt att jämföra undersök- ningar bl.a. på grund av att olika frågeställningar ofta har använts och att syftena med undersökningarna kan ha varit olika. Men gjordes en undersökning vid i som i princip ställde samma frågor som Utredningen om homosexuellas situation i samhället ställde . Dessa undersökningar går därför att jämföra och jämförelsen ger en bild av en förändrad attityd hos allmänheten. har, inom ramen för sitt regeringsuppdrag, vänt sig till Forskningsgruppen för Samhälls- och Informationsstu- dier (FSI) för att få hjälp med att undersöka attityderna till homo- sexuella. Resultaten –2000 har sammanställts i en rapport befolkningens attityd till homosexuella och homosexua- litet, som kommer att publiceras . När det gäller attitydundersökningar bör man vara försiktig med att dra generella slutsatser av resultaten. Hur attityden till t.ex. homosexuella och homosexualitet ser ut kan bero på vilka frågor som ställs, hur de är formulerade och i vilket sammanhang de ställs. En person kan vara negativ till homosexuella i vissa avseenden som han eller hon inte är det i andra. Resultaten bör därför ses som tendenser i olika riktningar. Homosexuella i samhället, SOU 1984:63 Utredningen om homosexuellas situation i samhället gjorde en enkätundersökning bland allmänheten rörande hetero- sexuellas sätt att uppfatta homosexualitet. Svar kom in från omkring 1 500 personer. I påståendet det är något frånstötande med homosexualitet instämde , medan tog avstånd från påståen- det. svarade vet inte, medan resten lämnade frågan obesvarad. En annat påstående var att homosexualitet är en sjukdom. instämde i detta påstående, medan tog avstånd från påståendet. ansåg att de inte kunde ta ställ- ning till påståendet och hoppade över frågan. av de tillfrågade kände inte och hade inte heller träffat någon homosexuell person. hade träffat en homosexuell person, medan kände någon som var homosexuell. Vidare svarade att de inte skulle ha något emot att ha någon homosexuell bland sina vänner, lika många ansåg att de inte kunde ta ställning till frågan och ville inte ha någon homosexuell bland sina vänner. svarade att de inte skulle ha något emot att ha en homosexuell arbetskamrat, ställde sig negativa till detta medan resten inte ansåg sig kunna ta ställning till frågan eller hade lämnat den obesvarad. När det gällde frågan om homosexuella par borde få ingå äkten- skap ställde sig positiva till detta, var nega- tiva medan svarade vet ej. Frågan om adoption tas upp i nästa avsnitt. Undersökning gjord vid i Vid i har en attitydundersökning genomförts bland omkring 1 000 slumpvis utvalda personer (svarsfrekvensen var ). På frågan om homosexualitet är en sjukdom svarade att de inte ansåg detta, medan menade att det var en sjukdom. ansåg att de inte kunde ta ställning till frågan. av de tillfrågade kände någon homosexuell person, medan inte gjorde det. Vidare svarade att de inte skulle ha något emot att ha någon homosexuell bland sina vänner, medan inte kunde tänka sig detta. svarade vet ej på frågan. svarade att de inte skulle ha något emot att ha en homosexuell arbetskamrat, ställde sig negativa till detta och ansåg sig inte kunna ta ställning till frågan. När det gällde frågan om homosexuella par borde få ingå äkten- skap ställde sig positiva till detta, var nega- tiva medan svarade vet ej. Frågan om adoption tas upp i nästa avsnitt. I undersökningen ställdes också frågan om de svarande ansåg att homosexualitet var medfött eller om det berodde på psykologiska faktorer. trodde att homosexualitet var medfött och trodde att det berodde på psykologiska faktorer. De som ansåg att homosexualitet berodde på psykologiska faktorer var genomgående betydligt mer restriktiva i sin syn på homosexualitet än de som ansåg att det var medfött. FSI:s rapport befolkningens attityd till homosexuella och homosexualitet I en serie undersökningar av ett oberoende urval på befolkningen i åldrarna 16–har FSI ställt ett tjugotal frågor till omkring 9 000–10 000 personer. Undersökningen ingår i FSI:s långtidsstudie , vilket gör det möjligt att relatera svaren till ett stort antal andra frågor, t.ex. andra attityder, värderingar och livs- förhållanden. Frågemiljön gör det möjligt att se vilka sambands- mönster som ligger bakom attityderna till homosexuella och homosexualitet. FSI:s rapport tar upp flera frågeställningar och samband när det gäller attityden till homosexuella och homosexualitet. Här anges endast vissa av de resultat som kommit fram. Svaren på de frågor som ställdes visar att det finns ungefär lika många positiva som negativa till homosexuella – unge- fär uppger sig vara negativa och positiva. En betydligt större andel – – har en neutral inställning, dvs. de ställer sig varken positiva eller negativa. svarar vet ej. Det finns en betydande skillnad mellan kvinnors och mäns inställning. av männen är negativa till homosexuella medan av kvinnorna är det. Vidare är det tydligt att inställningen är en generationsfråga. Av dem som är födda på 1960–talet och senare har en negativ inställ- ning, av dem födda –1947 och av dem födda . Graden av utbildning verkar också vara knuten till inställningen till homosexuella. Bland dem med akademisk examen uppger en negativ attityd jämfört med bland dem som har högst grundskola bakom sig. Andelen negativa visar sig också ungefär dubbelt så stor bland LO– medlemmar som bland –medlemmar. Vad gäller skillnaderna mellan olika tätortsgrader är det framför allt storstadsregionerna som utmärker sig genom en mindre negativ attityd till homosexuella, medan bilden är mer blandad vad gäller övriga tätortsgrader. Attityden till homosexuella har ett tydligt samband med inställ- ningen till minoriteter rent allmänt. Den som är negativ till homo- sexuella är också ofta negativ till t.ex. invandrare och invandring. Det kan också noteras att de som är negativa till homosexuella genomsnittligt har ett lägre förtroende för människor de möter i allmänhet och även för sina möjligheter att påverka sina egna liv i samhället. Slutligen finns det ett starkt samband mellan erfarenhet och inställning. Såväl när det gäller att arbeta tillsammans med en homosexuell person som att umgås med någon gäller att bland dem som har erfarenhet av det är nio av tio positivt inställda till detta. Bland dem som inte har något erfarenhet av att arbeta tillsammans med en homosexuell person är sex av tio positivt inställda till detta, medan det bland dem som inte har någon erfarenhet av att umgås med någon homosexuell person endast är fyra av tio som är positivt inställda till detta. 12.1.3En jämförelse mellan undersökningarna Den undersökning som genomfördes av utredningen om homosexuellas situation i samhället och FSI:s undersökning 1999 är inte helt jämförbara. Varken frågeställningen eller svarsalternati- ven är likalydande, t.ex. saknas svarsalternativet varken eller i den Sannolikt ryms de svarande som hade denna åsikt under alternativen positiv och vet ej. Andelen negativa var , jämfört och andelen positiva var , jämfört . Andelarna klart positiva och negativa är alltså i stort sett desamma. Den stora skillnaden ligger 1981 svarade vet ej på frågan och lämnade frågan obesvarad. hade en neutral inställning till homosexualitet (varken positiv eller negativ), medan svarade vet ej. En möjlig tolkning av utfallet är att betydligt fler personer har en neutral inställning till homosexuella. I diagrammet nedan har de som svarat vet ej och de som inte svarat alls lagts samman under vet ej. Homosexualitet är en sjukdom Påståendet har undersökts av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället och av i . ansåg att homosexualitet inte är en sjukdom, medan var av den åsikten . Homosexualitet är en sjukdom Jag känner/har träffat någon som är homosexuell Påståendet har undersökts av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället och av i . kände av de tillfrågade inte någon homosex- uell person och hade inte heller träffat någon. kände hälf- ten av de svarande någon som är homosexuell. Jag känner/har träffat någon som är homosexuell Jag har inget emot att ha en homosexuell person bland mina vänner Påståendet har undersökts av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället och av i . svarade att de inte skulle ha något emot att ha en homosexuell person bland sina vänner. var andelen dubbelt så hög (). Jag har inget emot att ha en homosexuell person bland mina vänner Jag har inget emot att ha en homosexuell arbetskamrat Påståendet har undersökts av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället och av i . svarade att de inte skulle ha något emot att ha en homosexuell arbetskamrat. var denna andel . Jag har inget emot att ha en homosexuell arbets- kamrat Homosexuella bör få ingå äktenskap Påståendet har undersökts av Utredningen om homosexu- ellas situation i samhället och av i . var positiva till påståendet, medan var positiva till påståendet . Homosexuella bör få ingå äktenskap 12.2Inställningen till homosexuellt föräldraskap Utredningen om homosexuellas situation i samhället redovisade i sitt betänkande Homosexuella och Samhället, SOU 1984:63, utfal- let av en enkät rörande inställningen till att homosexuella skulle få adoptera barn gemensamt. av de tillfrågade instämde i svarsalternativet Ja, det tycker jag absolut och ansåg att övervägande skäl talade för en sådan rätt. ansåg att övervägande skäl talade emot en sådan rätt och instämde i svarsalternativet Nej, det tycker jag absolut inte. Övriga, svarade vet ej på frågan. I den undersökning som genomfördes vid i ställdes också frågan om inställningen till att homosexuella skulle ges möjlighet att adoptera barn. ställde sig positiva till detta, var negativa, medan svarade vet ej. Vidare har FSI, inom ramen för sitt arbete åt , undersökt omgivningens inställning till möjligheten för homosexu- ella att adoptera. ställdes frågan Vad tycker Du om: Förslaget att homosexuella par skall ges möjlighet att adoptera barn. På denna fråga svarade att de tyckte det var bra, varken eller, att de tyckte detta var dåligt och vet ej. har det förekommit en intensiv debatt i media kring frågan. Flera dags- och kvällstidningar har frågat sina läsare om de anser att homosexuella bör få möjlighet att adoptera barn. Läsarna har kunnat svara via Internet. Tillförlitligheten av dylika enkäter kan dock ifrågasättas av flera skäl. Det finns ingen möjlig- het att kontrollera om de svarande utgör en representativ del av befolkningen och det finns stora möjligheter att manipulera ett sådant svarssystem. Dessutom finns det en risk för att den direkt ställda frågan och den snabba möjligheten att svara bidrar till att svaren inte är genomtänkta och därmed inte representerar den egentliga meningen. När en fråga ställs direkt är det alltså möjligt att svaren blir miss- visande. De svarande sätter sig inte in i en specifik situation utan svarar ofta spontant utan att riktigt tänka efter. Kommittén gav därför FSI i uppdrag att genomföra en ny attitydundersökning utifrån beskrivna typfall. En annan anledning till att kommittén lät genomföra undersökningen är att den senaste tidens intensiva debatt i frågan kan ha påverkat den allmänna opinionen. Fler personer kan ha fått bättre kunskap, diskuterat och närmare tänkt igenom frågan. Utfallet i den senare undersökningen visar sig också skilja markant från de andra undersökningarna. Nedan ges en sammanfattning av resultaten. Undersökningen presenteras i sin helhet i del B, bilaga 8. 12.2.2FSI:s attitydundersökning om inställningen till homosexuellt föräldraskap Sex olika frågor med beskrivna typfall ställdes till drygt 1 000 slumpmässigt utvalda personer i åldrarna 16–79. var i varje fall om personen eller personerna borde få adoptera bar- net i den givna situationen. Svarsalternativen var Det vill jag ej, Tveksam, Det har jag inget emot och Det tycker jag är bra. Alternativet Tveksam kan tolkas på två sätt. Antingen avser den svarande att han eller hon inte tagit ställning till frågan eller menar den svarande att han eller hon är tveksam i negativ riktning. Eftersom det finns två positiva svarsalternativ kan detta tala för att de svarande uppfattat svarsalternativet som tveksamt åt det nega- tiva hållet. Å andra sidan finns det inget annat svarsalternativ för dem som inte tagit ställning, varför svaret Tveksam måste rymma även dessa fall. Inställningen hos den svarande i varje enskilt fall är alltså inte helt klar. I redovisningen nedan har de två positiva svarsalternativen lagts samman. Det kan dock vara av intresse att notera att omkring tre fjärdedelar av de positiva svarande genomgående valt det neutrala alternativet, dvs. Det har jag inget emot. Fråga 1 och 2 – Styvbarnsadoption - en okänd förälder Fråga 1 och 2 gällde om en kvinnlig partner skulle tillåtas adoptera partnerns barn. I första fallet om barnet tillkommit innan paret ingått partnerskap och i andra fallet om barnet skaffats gemensamt. I båda fallen förutsattes fadern vara okänd. På dessa frågor är positiva till adoption, är tveksamma och är negativa. Kvinnor är mer positiva än män; av kvinnorna är i båda fallen positiva, medan av männen är positiva i det första fallet och av männen i det andra fallet. Negativa är av kvinnorna i båda fallen, medan av män- nen är negativa i det första fallet och i det andra fallet. Ännu större skillnad är det mellan olika generationer. I den yngre generationen (födda ) anser att partnern borde få möjlighet att adoptera partnerns barn, medan i den äldre generationen (födda –1929) ställer sig positiva till detta i båda fallen. Negativa är i den yngre generationen, medan är negativa i den äldre generationen. Fråga 3 och 4 – Styvbarnsadoption – båda föräldrarna kända Fråga 3 gällde om en kvinnlig partner skulle tillåtas adoptera part- nerns barn. Skillnaden jämfört med fråga 1 och 2 bestod i att fadern i detta fall förutsattes vara känd, men att han gett sitt samtycke till adoptionen. På denna fråga är positiva till adoption, är tveksamma och är negativa. Fler kvinnor är positiva; jämfört av männen. Negativa är av kvinnorna och av männen. I den yngre generationen är positiva jämfört i den äldre generationen. Negativa är i den yngre generationen och i den äldre generationen. Fråga 4 gällde om en manlig partner skulle tillåtas adoptera part- nerns barn. Modern förutsattes vara känd och ha gett sitt samtycke till adoptionen. På denna fråga är positiva till adoption, är tveksamma och är negativa. Fler kvinnor är positiva; jämfört av männen. Negativa är av kvinnorna och av männen. I den yngre generationen är positiva jämfört i den äldre generationen. Negativa är i den yngre generationen och i den äldre generationen. Fråga 5 – Gemensam adoption av två kvinnliga partner Fråga 5 gällde om två kvinnliga partner skulle få adoptera barn gemensamt. På denna fråga är positiva till adoption, är tveksamma och är negativa. Fler kvinnor än män är positiva; av kvinnorna jämfört av männen. Negativa är av kvinnorna och av männen. I den yngre generationen är positiva jämfört i den äldre generationen. Negativa är i den yngre generationen och i den äldre generationen. Fråga 6 – Gemensam adoption av två manliga partner Fråga 6 gällde om två manliga partner skulle få adoptera barn gemensamt. På denna fråga är positiva till adoption, är tveksamma och är negativa. Fler kvinnor är positiva; jämfört av männen. Negativa är av kvinnorna och av männen. I den yngre generationen är positiva jämfört med i den äldre generationen. Negativa är i den yngre generationen och i den äldre generationen. Sammanfattningsvis kan man se att fler personer är positivt än negativt inställda till styvbarnsadoption inom ett registrerat part- nerskap, om man bortser från gruppen tveksamma.1 När det gäller gemensam adoption är fler negativa till detta än positiva, totalt över åldersgrupperna. Men ser man enbart till den yngre genera- tionen är den positivt inställda andelen större än den negativa även här. Kvinnliga svarande är överlag mer positivt inställda till adoption inom ramen för ett registrerat partnerskap och den yngre genera- tionen är betydligt mer positivt inställd än den äldre generationen. 1 Anledningen till att de som uppgett att de är tveksamma inte kan räknas med är att det är oklart vilken inställning som döljer sig bakom detta svar (se inledningen till avsnitt 12.2.2). 12.3Homosexuellas utsatthet för brott fick uppdrag att göra en pilotstudie i , en första kartläggning i någonsin, av före- komst, mönster och skadeverkningar av hot, våld och annan brottslighet mot homosexuella kvinnor och män (Hat, hot, våld – utsatta homosexuella kvinnor och män, 1996:84). fortsatte härefter arbetet med en riksom- fattande kartläggning som presenterades i doktorsavhandlingen ? Homosexuella kvinnors och mäns berättelser om utsatthet för brott (, 1999). Datainsamlingen i den stora studien omfattade omkring 4 000 personer. En redigerad, mer lättillgänglig, version av doktorsavhandlingen har getts ut av , De utsatta – Brott mot homo- sexuella kvinnor och män (Rapport nr 2000:3). Nedan följer ett kort sammandrag av rapporten i valda delar. Homosexuella kvinnors och mäns berättelser om utsatthet för brott Varför utsätts homosexuella för brott? Anledningen att homosexuella utsätts för brott är enligt litteratu- ren homofobi och heterosexism.2 Många författare utgår från att grundinställningen i samhället är att homosexuella är värda mindre respekt och mera stryk än heterosexuella. Frågan om huruvida hatbrott finns, eller snarare om det är en meningsfull kategori, kan man delvis finna svar på i historien. Litteraturen visar att samhällssignaler om att homosexuella inte är värda skydd kopplade till presumtiva gärningsmäns egna fördomar, eventuellt som arvegods i familjen, är en krutdurk i hatbrottssam- manhang. Homofobibegreppets utveckling från mikroplanet – en åkomma hos individer – till makroplanets heterosexism – en 2 Ursprungsbetydelsen av homofobi är rädsla för det lika. Homofobi som begrepp har allt eftersom kommit att överges i forskningssammanhang med hänvisning till att det framställer negativa värderingar mot homosexualitet som ett individuellt och relationellt problem.