sou · GPB314d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Brott som anmäls till polisen registreras enligt polisens ärendehan- teringssystem RAR. När ett brott anmäls till polisen får den beskrivna gärningen en kod enligt en särskild kodinstruktion.2 Brottskodningen följer kapitlen och rubriceringarna i , men beskriver också brotten på en mer konkret detaljnivå, t.ex. relationen mellan den misstänkte och offret, offrets ålder, om brottet ägt rum utomhus eller inomhus etc. Även reglerna för hur antalet brott för en viss brottstyp ska beräknas anges i kodinstruktionerna. Sexualbrotten beskrivs med 19 koder, varav 8 koder gäller grov våldtäkt, våldtäkt och försök till våldtäkt (1 §), sexuellt tvång m.m. 1Avsnitt 3.1 har i huvudsak tagits fram av docenten på BRÅ, expert i . 2BRÅ 1999, Kodning av brott som redovisas vid anmälningar respektive miss- tankar om brott, s. 14 och 15. 70 Förövare och offer (2, 3, 4, 6 §§) har 6 koder, sexuellt ofredande (7 §) har 3 koder medan koppleri, grovt koppleri (8, 9 §§) och förförelse av ungdom (10 §) har vardera en kod. Sexualbrotten är en antalsmässigt liten brottskategori. anmäldes sammanlagt 8 398 sexualbrott till polisen, vilket är mindre än en procent av det totala antalet anmälda brott mot . I en översiktlig beskrivning av de polisanmälda sexualbrotten kan brotten med fördel grupperas i tre huvudkategorier: Våldtäkt, grov våldtäkt, försök till våldtäkt (i fortsättningen våldtäkt); sexuellt tvång (även grovt), sexuellt utnyttjande (även grovt), sexuellt utnytt- jande av underårig (även grovt) samt sexuellt umgänge med avkomling eller med syskon (i fortsättningen sexuellt utnyttjande m.m.); och sexuellt ofredande med två underkategorier: exhibitionism eller blottning och annat sexuellt ofredande än exhibitionism. Hur de anmälda sexualbrotten fördelar sig procentuellt i nämnda kategorier enligt uppgifter framgår av Figur 1. Sexuellt ofredande är det klart dominerande sexualbrottet (av de anmälda brotten) varav drygt en tredjedel är exhibitionism och inte fullt två tredjedelar är annat än exhibitionism. Det sistnämnda brottet innebär att förövaren antastat offret med kroppslig beröring eller ofredat offret med telefonsamtal med sexuella anspelningar. av dessa brott riktar sig mot person . Efter sexuellt ofredande följer de grövre sexualbrotten våldtäkt och sexuellt utnyttjande m.m. med vardera ungefär en femtedel av de anmälda sexualbrotten. Sexuellt utnyttjande m.m. är huvudsakligen () brott mot person av motsatt kön, dvs. av heterosexuell karaktär. Lite mer än tre fjärdedelar av de anmälda brotten i denna brottstyp är brott mot underårig. I brottskategorin sexuellt utnyttjande m.m. där brottet begåtts mot barn skiljer man på brott där den misstänkte har en nära relation till barnet, dvs. en vuxen familjemedlem eller nära släkting till barnet och brott med annan relation än när relation (utom familjen). Brott med nära relation utgör drygt en tredjedel av brotten inom brottsformen sexuellt utnyttjande mm, varav är av heterosexuell karaktär och lite av homosexuell karaktär. Förövare och offer 71 Antal anmälda sexualbrott , efter brottstyp. Utvecklingen av anmälda sexualbrott över tid Totala antalet anmälda sexualbrott har ökat kontinuerligt sedan 1980- talets mitt. anmäldes sammanlagt 4 098 sexualbrott och anmäldes 8 726 brott. Antalet anmälda brott har således fördubblats . Våldtäkt, sexuellt utnyttjande m.m. och sexuellt ofredande har alla ökat med ungefär det dubbla. Figur 2 till 4 visar utvecklingen uppdelat på brott mot olika undergrupper. Våldtäkt: Antalet anmälda våldtäktsbrott ökade från 1 035 brott till 2 042 brott . Antalet ökade med över det dubbla och minskade därefter fram för att sedan åter öka, men utan att nå nivå (se Figur 2). 72 Förövare och offer Antal anmälda brott, . Person un der 15 Person öv er 14 år Sexuellt utnyttjande m.m.: Antalet anmälda brott av sexuellt utnyttjande ökade från 934 brott till 1 841 brott . Utvecklingen följer en ganska likartad trend som de anmälda våldtäktsbrotten. fördubblas antalet brott om sexuellt utnyttjande m.m. men avtog sedan fram . Efter det året steg antalet anmälda brott igen, men utan att nå nivå. Den beskrivna trenden bestäms i stor utsträckning av utvecklingen av de anmälda brotten om sexuellt utnyttjande m.m. där brottet begåtts mot ett barn (se Figur 3). Antal anmälda brott, . Person un der 15 år Sexuellt ofredande: Antalet anmälda brott av sexuellt ofredande ökade från 2 068 brott till nästan 4 800 brott . Ökningen har skett successivt och således mer än dubblerats de senaste Förövare och offer 73 Exhibitionism har länge varit vanligare än annat sexuellt ofredande. har emellertid antalet anmälda brott av annat sexuellt ofredande än exhibitionism ökat kraftigt som antalet anmälda fall av exhibitionism legat i stort sett på samma nivå, vilket medfört att den först nämna brottsformen gått om den sistnämnda i antal (se Figur 4). Den successiva ökningen av hela brottsformen sexuellt ofredande kan tillskrivas den påtagliga ökningen av annat sexuellt ofredande än exhibitionism. Antal anmälda brott, . Uppgifter om sexualbrott mot barn redovisas i statistiken över anmälda brott för våldtäktsbrotten, sexuellt utnyttjande m.m. samt sexuellt ofredande annat än exhibitionism. Antalet anmälda våldtäktsbrott mot person har ökat från något mer än 100 brott till nästan 300 brott . Här tycks det ha skett en allmän nivåhöjning i antalet anmälda brott från ungefär 150 brott och något mer än 250 brott . Utvecklingen för sexuellt utnyttjande m.m. där relationen mellan barnet och förövaren inte kategoriserats som nära relation (utom familjen) visar att antalet anmälda brott ökat successivt från 280 till nästan 890 brott fram . Brott med nära relation till förövaren (inom familjen) ökade påtagligt från nästan 300 brott till 1 200 brott , men avtog därefter markant och har legat kring 550 brott . Antalet brott med nära relation mellan barnet och förövaren ökade under en rad av år och låg på en högre antalsmässig nivå än antalet brott med icke-nära 74 Förövare och offer Därefter har antalet anmälda brott med nära relation sjunkit och efter 1996 har det legat på en allt lägre nivå än brott med icke- relation. Den svagt uppåtgående trenden i sexuellt utnyttjande m.m. av underårig är en effekt av den uppåtgående trenden i anmälda brott med en icke-nära relation mellan barnet och förövaren. Antalet anmälda brott av annat sexuellt ofredande än exhibitionism mot barn har ökat successivt från 426 anmälda brott till 1 238 anmälda brott , dvs. en ökning med . Figur 5 sammanfattar utvecklingen av de anmälda sexualbrotten mot barn . Våldtäktsbrotten har ökat i antal med en påtaglig nivåförskjutning uppåt . Annat sexuellt ofredande än blottning och sexuellt utnyttjande m.m. där förövaren är en person utanför familjen har båda ökat påtagligt i antal –1999. Sexuellt utnyttjande m.m. där förövaren står i en nära relation till barnet visar en kraftig ökning och en kraftigt minskning och en därefter följande stabilisering på samma nivå. Sexualbrott mot barn : Antalet anmälda brott, 1985-1999. Det är uppenbart att antalet anmälda sexualbrott mot barn inom familjen sjunkit , medan antalet brott mot barn utom familjen ökat kraftigt . 1980-talets fokus på sexualbrott mot barn inom familjen eller incest avlöstes med en större uppmärksamhet på frågor om pedofili och barnpornografi (se bl.a. SOU 1997:29, Barnpornografi- frågan och SOU 1998:69, Lämplighetsprövning av personal inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg). Den allmänna debatten om Förövare och offer 75 sexuella övergrepp mot barn utvidgades således och kom att inkludera även sexuella övergrepp utom familjen. har den allmänna debatten också uppmärksammat några rättsfall där den dömde varit oskyldig till det sexualbrott mot barn han blivit dömd för. Denna allmänt uppmärksammade kritik av den rättsliga handläggningen av sexualbrott mot barn kan ha bidragit till en minskad anmälningsbenägenhet av sexuellt utnyttjande m.m. av underårig som resulterat i att den successivt uppåtgående trenden för antalet anmälda sexualbrott mot barn brutits . Den påtagliga uppmärksamheten på pedofili och pedofila brott i massmedia kan ha bidragit till att anmälningsbenägenheten att rapportera sexuella övergrepp mot barn utom familjen har ökat påtagligt. Med termen uppklarade brott menas att brottet fått ett polisiärt klarläggande, inte att någon blivit dömd för brottet. Vanliga beslut som ligger till grund för att man i statistiken redovisar ett brott som uppklarat är att åtal väcks, strafföreläggande utfärdas, åtalsunderlåtelse meddelas, det inte går att styrka att ett brott begåtts, den anmälda gärningen inte bedöms vara brott, den misstänkte personen är minderårig (under ) etc. Vanliga beslut som innebär att brott anses som ouppklarade är att det inte finns någon misstänkt person och att spaningsresultat saknas, spaningar inte leder till något resultat, det trots utredning inte kan styrkas att den skäligen misstänkte har begått brottet, utredning visar att den skäligen misstänkte är oskyldig etc.3 Ett mått på uppklaring är uppklaringsprocent, vanligen antalet uppklarade brott under ett visst år i procent av antalet anmälda brott . var uppklaringsprocenten för sexualbrotten i allmänhet , vilket kan jämföras med uppklaringen av samtliga brott mot som var 13 procent4. För våldtäkt var uppklaringen , sexuellt utnyttjande m.m. , exhibitionism och annat sexuellt ofredande än exhibitionism . 3BRÅ, 1998, Konsten att läsa statstik om brott och brottslingar, red. s. 39 och 40. 4Uppklaringen varierar kraftigt mellan olika brott. Låg uppklaring finner bl.a. man för stöldbrotten , varav cykelstölder, där ungefär en procent av de anmälda stölderna upp, har den lägsta uppklaringen. Brott med hög uppklaringsprocent är t.ex. spaningsbrott, där polisen ofta tar en brottsling på bar gärning. Brott mot trafikbrottslagen har en uppklaring på och brott mot narkotikastrafflagen . 76 Förövare och offer För våldtäkt mot person var uppklaringen , för sexuellt utnyttjande m.m. av underårig . Uppklarings- procenten för sexuellt ofredande annat än exhibitionism mot person va . Det kan nämnas att försök till våldtäkt utomhus mot person hade en så låg uppklaring som . Antalet personer som misstänktes 1998 var 990, varav 243 personer misstänktes för våldtäktsbrott, 264 personer för sexuellt utnyttjande, 179 personer för exhibitionism och 402 personer för annat sexuellt ofredande än exhibitionism. Antalet kvinnor bland de misstänkta var 8 personer, dvs. mindre än en procent av de misstänkta var kvinnor och män. Mer än hälften av kvinnorna misstänktes för sexuellt ofredande. av de personer som misstänktes för sexualbrott var ungdomar mellan . Andelen ungdomar var högst bland misstänkta för våldtäkt mot person . Även bland misstänkta för sexuellt utnyttjande m.m. mot en person och där offer och gärningsman är av samma kön var andelen ungdomar relativt hög . Lägst är andelen ungdomar bland de personer som misstänks för exhibitionism (). I lagföringsstatistiken är enheten lagföringar eller lagförda personer, till skillnad från brott och misstänkta personer som i brottsstatistiken. Om en person lagförts , förekommer personen i lagföringsstatistiken för . Alla personer som dömts för brott eller meddelats åtalsunderlåtelse eller godkänt strafföreläggande finns i lagföringsstatistiken. För dem som dömts redovisas endast domar i tingsrätt. En person som ansetts skyldig av tingsrätten men som frikänts av hovrätten, redovisas i statistiken som dömd. Frikännande domar redovisas inte alls. En person som frikänts i tingsrätten men fälls i hovrätten, lämnar inga spår i lagföringsstatistiken.5 5 BRÅ, 1998, s. 46–48. Förövare och offer 77 Vill man veta exakt hur många som lagförts för en viss typ av brott, ska man använda de uppgifter som redovisar både huvudbrott och bibrott. Som huvudbrott väljs det brott som har det strängaste straffet i straffskalan. Om en och samma dom innehåller flera olika påföljder redovisas den s.k. huvudpåföljden.6 I statistiken över lagförda sexualbrott redovisas brottsligheten efter lagrummen i sjätte kapitel. registrerades 1 268 lagföringar för sexualbrott, varav 652 gällde huvudbrott och 616 bibrott. Hur lagföringarna fördelar sig med avseende på de aktuella brottslagrummen i 6 kap BrB framgår av tabell 1. Sexuellt ofredande (7 §) är den största sexualbrottskategorin med ungefär 725 lagföringar, följt av sexuellt utnyttjande av underårig (4 §) med ungefär 230 lagföringar och våldtäkt (1 §) med nästan 160 lagföringar. Räknar man bort lagföringarna av bibrott ligger antalet på 350 för sexuellt ofredande, något mer än 150 för sexuellt utnyttjande av underårig och nästan 100 för våldtäkt (tabell 2). Koppleri (8 §), grovt koppleri (9 §), förförelse av ungdom (10 §), sexuellt umgänge med syskon (6 § p 2) och grovt sexuellt tvång (2 § p 2) har genomgående haft mycket få lagföringar . Av de personer som lagfördes för våldtäkt som huvudbrott dömdes till fängelse. dömdes till rättspsykiatrisk vård, till skyddstillsyn och till vård inom . Fängelse är således den vanliga påföljden bland personer som blivit dömda för våldtäkt. Denna andel har legat mellan (tabell 3). Personer som dömdes till fängelse för våldtäkt fick en genomsnittlig fängelsetid och de som dömdes för grov våldtäkt dömdes till den högsta genomsnittliga fängelsetiden . Det finns inget fall på sluten ungdomsvård i lagföringsstatistiken 1999. Även bland de personer som lagförts för sexuellt utnyttjande av underårig är fängelse den vanligaste påföljden. var andelen lagförda för detta brott med fängelse som påföljd , följt av skyddstillsyn med något . Andelen som dömts till rättspsykiatrisk vård för detta brott var något , överlämnande till vård inom och 6 BRÅ, 1998, s. 46–48. 78 Förövare och offer Den genomsnittliga fängelsetiden bland de fängelsedömda var något mer än 20 månader. har andelen personer som dömts till fängelse för sexuellt utnyttjande av underårig minskat något (tabell 4). låg andelen dömda till fängelse , men har andelen legat på . Andelen lagförda som dömts till skyddstillsyn har däremot ökat . Personer dömda till överlämnande till vård inom har tillkommit i ökande omfattning . Denna förändring i påföljdsmönster för sexuellt utnyttjande av underårig kan delvis vara en resultat av att lagrummet sexuellt umgänge med barn (5 §) upphävdes och att dessa brott i viss utsträckning i stället rubricerats som sexuellt utnyttjande av underårig (jfr tabell 6). Den vanligaste påföljden för personer som lagförts för sexuellt ofredande var böter som utdömts genom dom i domstol. av de personer som lagfördes för detta brott hade erhållit sådant bötesstraff. Något bland de lagförda fick ett strafföreläggande, som också kan vara böter, fast utfärdat direkt av åklagare. bland de lagförda för sexuellt ofredande dömdes till skyddstillsyn, hade villkorlig dom och strax fängelsedom (med en genomsnittlig fängelsetid på mellan ). Andelen som meddelats åtalsunderlåtelse låg på . Böter som utdömts genom dom i domstol har under hela den studerade perioden varit den vanligaste påföljden för sexuellt ofredande, men andelen har sjunkit något (tabell 5). låg andelen bötesfällda bland de lagförda klart . har andelen sjunkit år för år från till två femtedelar. har andelen lagförda personer som meddelats strafföreläggande, bl.a. böter utfärdat av åklagare, ökat från till . Förövare och offer 79 Lagföringar efter brottslagrum för sexualbrotten, åren 1992–1999. Huvudbrott och bibrott. §1:2 Våldtäkt, mindre §2:2 Grovt sexuellt tvång §5 1)Sexuellt umgänge §10 Förförelse av ungdom 1) Upphävd, Lag 1994:1499 80 Förövare och offer Lagföringar efter brottslagrum för sexualbrotten. 1992–1999. §1:2 Våldtäkt, mindre §2:2 Grovt sexuellt tvång §5 1)Sexuellt umgänge §10 Förförelse av ungdom 1) Upphävd, Lag 1994:1499 Personer lagförda för våldtäkt (1 §) som huvudbrott efter huvudpåföljd. 1992– 1999. Procent av antalet lagförda personer respektive år. Våldtäkt (1§) Böter (domstolsdom) 34kap 1§ 1p. Förövare och offer 81 Personer lagförda för sexuellt utnyttjande av underårig (4 §) som huvudbrott efter huvudpåföljd. 1992–1999. Procent efter antalet lagförda personer respektive år. underårig (4§) Böter (domstolsdom) 1§ 1p BrB tillämpad 6§/29 kap. 6§ tillämpad (7 §) som huvudbrott 1992–1999. Procent av antalet lagförda personer respektive år. Sexuellt ofredande (7§) Övelämnande till vård: LVM Böter (domstolsdom) 34 kap 1§ 1 p BrB tillämpad 82 Förövare och offer Personer lagförda för sexuellt umgänge med barn (5 § Upphävd, Lag 1994:1499) som huvudbrott efter huvudpåföljd. 1992–1999. Procent av antalet lagförda personer respektive år mellan 1992–1995. visas antalet lagförda personer. Sexuellt umgänge med barn (5§) Överlämnande till vård: socialtj. Böter (domstolsdom) BrB 34 kap. 1§ 3.1.3Hur många är utsatta för sexuella övergrepp? Brottslighetens omfattning (Prevalensen) Mörkertalet är stort när det gäller sexualbrott, särskilt i de fall offret och gärningsmannen är bekanta med varandra. En kompletterande bild av hur många det är som utsätts för sexualbrott i befolkningen eller i en viss grupp av befolkningen är att se på de s.k. prevalenstalen som erhålls i offerundersökningar. Av dessa tal framgår hur stor andel av den undersökta gruppen som enligt egen utsaga har varit utsatt för ett visst brott . Resultaten från offerunder- sökningar kan vara vanskliga att tolka, särskilt när det är fråga om sådan känslig brottslighet som sexualbrott. Ju känsligare ett brott är desto större är risken för stora bortfall i offerundersökningar och desto mindre är då resultatens tillförlitlighet. Även bland de personer som svarat på de känsliga frågorna är inte alltid svaren helt att lita på. Offerundersökningar bland vuxna i de nordiska länderna tyder på att mellan av kvinnorna och mellan av männen har varit utsatta för sexuella övergrepp före ålder.7 Dessa prevalenstal stämmer relativt väl med motsvarande svenska undersökningar. Enligt en av de senaste svenska undersökningarna har mellan av kvinnorna och mellan av 7 . , Pedofili. Barnpornografi och sexuella övergrepp mot barn. BRÅ 1998 s. 5. Förövare och offer 83 männen har utsatts för sexuella övergrepp före ålder.8 I en undersökning tillfrågades 2 000 ungdomar om sina sexuella erfarenheter och beteenden.9 Enligt undersökningen uppgav av flickorna och av pojkarna att de hade blivit utsatta för sexuella övergrepp inklusive sexuellt ofredande. Om man uteslöt blottning, dvs. begränsade definitionen till övergrepp som inkluderade endast kroppslig beröring, blev siffran för flickor och för pojkar. En fjärdedel av övergreppen hade skett av någon inom familjen (till vilken också styvföräldrar räknas) eller av en släkting. Barn som utsatts för den typen av sexuella övergrepp hade relativt låg ålder och övergreppen hade upprepats . Övergrepp som hade begåtts av en helt okänd person var oftast engångsföreteelser. I jämförelse med motsvarande undersökningar gjorda i andra länder ligger de svenska prevalenstalen på en ganska låg nivå. Allmänt gäller dock att prevalenstalen enligt offerundersökningar ligger på en betydligt högre nivå än vad den polisanmälda brottsligheten indikerar. För att få bättre kännedom om den verkliga omfattningen av våld mot kvinnor (inklusive sexuellt våld) har regeringen uppdragit åt att i samarbete med BRÅ genomföra en särskild brottsofferundersökning avseende våld mot kvinnor. För detta ändamål har tilldelats . En särskild förstudie till undersökningen utförs av Riks- kvinnocentrum i för kvinnor som misshandlats och våldtagits. Förstudiens syfte är att planera och att utarbeta metoder för den stora brottsofferundersökningen.10 I offerundersökningar brukar man ibland också fråga de personer som uppger att de blivit utsatta för brott om de anmält händelsen till polisen. Undersökningar har visat att mellan av de som uppger att de blivit utsatta sexuella övergrepp gör en polisanmälan. Detta ger en viss uppfattning om på vilken nivå mörkertalet kan ligga för sexualbrotten. 8Carl-Göran , Definitioner och förekomst, 1999, s. 22 f. 9Karin , Tonåringar, sex och samlevnad, 1992 s. 79 f. undersökning Sex i bekräftar i princip dessa siffror, se s. 274. 1997/98:55 s. 30 f. och 221. 84 Förövare och offer Det finns flera faktorer som förklarar varför en person som utsätts för ett sexuellt övergrepp inte är benägen att anmäla detta för polisen. Generella faktorer som påverkar anmälningsbenägenheten av brott i allmänhet är brottets grovhet, relationen mellan gärningsmannen och offret samt brottets synlighet. Grova brott som lett till allvarliga skador anmäls oftare än lindrigare brott. Så kallade överfallsvåldtäkter, dvs. våldtäkter som har förövats utanför hemmet av en okänd gärningsman, kommer oftare till polisens kännedom än våldtäkter som begås av någon offret känner och sådana som begås inom hemmets väggar. Det är känt att mörkertalet är stort för de brott där kvinnor faller offer för mäns våld och övergrepp inom äktenskap eller andra förhållanden. Det finns anledning att anta att förhållandet är detsamma för våld inom homosexuella förhållanden. Mörkertalet är också generellt större om offret är ett barn eller en ung person. Om offret är ett barn eller en ung person och om han eller hon känner gärningsmannen anses anmälningsbenägenheten ännu mindre. Detta är naturligt. Små barn kan inte alltid berätta om vad de har varit med om. De har kanske ännu inte ens lärt sig att prata. De äldre barnen kan inte heller nödvändigtvis klä vad de varit med om i ord. Dessutom beror det på barnets mognadsgrad om det kan anmäla brottet till de sociala myndigheterna eller polisen. Härtill kommer att barn är tillitsfulla. Det finns ett motstånd också hos barn mot att ange sina nära, inte minst då man som barn är beroende av de vuxna för sin trygghet och dagliga omvårdnad. Även i familjer där det förekommer sexuella övergrepp kan det finnas band av samhörighet och lojalitet. Det förhållandet att sexuella övergrepp mot barn regelmässigt för med sig känslor av skam och skuld motverkar också anmälningsbenägen- heten. Se mer om sexuella övergrepp mot barn nedan under avsnitt 3.2.2. Det har framgått tidigare att antalet kvinnor som misstänks för sexualbrott är mycket lågt. En del forskare har hävdat att mörkertalet för kvinnor är betydligt högre än för män när det gäller sexualbrott. I sin rapport som dömts för sexualbrott mot barn: Brottens omfattning och karaktär refererar och (1999) till en utländsk undersökning där man uppskattat att andelen kvinnor bland sexualbrottsförövarna torde ligga på åtminstone . Nämnda rapport är en specialstudie av kvinnor som blivit anmälda och dömda för sexualbrott mot barn . Undersökningen hämtade de grundläggande uppgifterna från det s.k. person- och belastningsregistret och avsåg alla de kvinnor som varit misstänkta för fullbordat eller medhjälp till brott . 110 kvinnor var misstänkta för brott sexualbrott mot barn den aktuella Förövare och offer 85 perioden och av dessa åtalades 18 kvinnor. 13 av åtalen ledde till fällande dom och för en fjärdedel av dessa blev påföljden fängelse. I de rapporter som utges av (Barnens rätt i samhället) hävdas att andelen kvinnliga förövare av sexualbrott mot barn har ökat och att andelen numera uppgår till . Uppgifterna har sitt ursprung i de telefonsamtal som mottar från barn i kris, varför den observerade andelen kvinnliga förövare i sammanställningen inte kan ses som en uppskattning av den faktiska andelen kvinnor bland sexualbrottsförövare mot barn. rapporter är dock en bland andra källor som tillsammans kan tyckas ge stöd för antagandet att andelen kvinnliga förövare är större än vad den officiella statistiken visar. Se mer om rapporterna från nedan. Jfr också vad som sägs nedan om Sexuella övergrepp mot barn i avsnitt 3.2.2. Kvinnor respektive män och flickor respektive pojkar är utsatta för sexuella övergrepp i olika omfattning. Internationella studier visar att det är en och en halv till så vanligt med sexuella övergrepp mot flickor som mot pojkar.