sou · GPB388 · 2002-01-01 00:00:00 — Ledamöter som har inlett sin tjänstgöring under pågående lagrådsperiod skall enligt 15 § andra stycket erhålla ledighet enligt vad Lagrådets ledamöter bestämmer, dock högst . Motsvarande bestämmelser gäller för ledamot, som är förordnad att delta i behandlingen av visst ärende (15 § tredje stycket). Någon bestämmelse för den situation då en lagrådsavdelning dras in finns inte. Enligt specialmotiveringen till 15 § (prop. 1978/79:195 s. 74) kan man utgå från att ett justitieråd eller regeringsråd som i sådant fall återgår till sin domstol blir kompenserad för ledighet som han inte kunnat utnyttja under tjänstgöringen i Lagrådet. Så skedde enligt speci- almotiveringen för lagens tillkomst. lagrådslag (6 § tredje stycket) föreskrevs att ledamot av Lagrådet skulle vara berättigad till tre månaders ledighet un- der tid, som Lagrådet bestämde. 1909:11 (s. 53) motiverades tremånadersledigheten med arbetets ansträngande beskaffenhet, vil- ket inte mötte någon gensaga i behandling av lagförslaget. Några särskilda föreskrifter i fråga om ordnandet av Lagrådets arbete i övrigt ansågs inte behövliga. Departementschefen anförde (s. 53): Det lärer vara uppenbart, att lagrådet äger bestämma om tiderna för sessioner och hemarbete med mera dylikt, men ock att, när flera lag- 80 Lagrådsledamöternas ledighet.... förslag föreligga till granskning, lagrådet bör tillmötesgå regeringens önskningar i afseende å turen för ärendenas behandling. Jag förutsätter alltså, att ett mera omfattande och långvarigt gransk- ningsarbete kan blifva tillfälligtvis skjutit åt sidan med hänsyn till angelägenheten af ett annat ärendes skyndsamma handläggning. lagrådslag bibehölls tremånadersledigheten i sak men med förbehållet att ledigheten avsåg ledamöter på ordinarie avdelning (9 § lagrådslag). Den ordinarie avdelningen eller, om även den ex- tra avdelningen var i tjänst, de tjänstgörande avdelningarna skulle sam- fällt bestämma om tidpunkten för ledighetens förläggning. I samma ordning skulle beslut fattas om ledigheten för de ledamöter som tjänst- gjorde på den extra avdelningen. Eftersom den extra avdelningen en- dast var avsedd att tjänstgöra , kunde det enligt förarbetena bli svårt att generellt bestämma hur lång ledighet dess ledamöter skulle komma i åtnjutande av (prop. 1965:27 s. 19). Ledigheten för dessa le- damöter fick emellertid inte överstiga . lagrådslag föreskriver uttryckligen att Lagrådets avdel- ningar är helt likställda (8 §). Enligt förarbetena (prop. 1978/79:195 s. 74) bör därför bestämmelserna om ledighet i princip vara gemensamma för alla ledamöter i Lagrådet. Utan att längden på lagrådsledigheten kommenterades närmare, bestämdes denna . Det skulle, i likhet med vad som varit fallet tidigare, ankomma på Lagrådets leda- möter att själva ta ställning till ledigheten skulle kunna tas ut. Sådana ledamöter som påbörjat sin tjänstgöring under på- gående lagrådsperiod eller endast varit förordnade för visst ärende skulle erhålla ledighet i enlighet med vad ledamöterna bestämde. I propositionen 1995/96:116, i vilken regeringen föreslog minsk- ningar av antalet ledamöter i och Regeringsrätten, fördes ett resonemang kring behovet av att ändra reglerna om ledighet för Lagrådets ledamöter. Regeringen anförde följande (s. 14): har tidigarelagt de dagar då propositioner senast måste ha avlämnats för att bli behandlade eller våren. var detta datum och blir det . Det är ofrånkomligt att det inför dessa datum uppstår arbetstoppar i Lagrådet och det kan då för regeringen bli nödvändigt att inkalla extra lagrådsavdelningar för att lagråds- granskningen skall kunna av . För att en proposition skall kunna avlämnas till inom dessa tider måste lagrådsgranskningen i princip vara slutförd . Det innebär i sin tur att Lagrådet efter sommar- uppehållet måste ha inlett sitt arbete för att granskningen skall kunna av . Lagrådets ledamöter är enligt 15 § lagrådslagen berättigade till tre månaders ledighet på tid som de själva bestämmer. Den- na ledighet har vanligen tagits ut –15 sep- tember. Det har i ifrågasatts om detta är förenligt med den nya ordning för avlämnandet av propositioner som riksdag- en beslutat. Om ledigheten även fortsättningsvis skall vara så lång måste den uppenbarligen tas ut än som varit brukligt. I annat fall hinner Lagrådet inte – utan att extra avdelning- ar inkallas – genomföra sitt granskningsarbete i sådan tid att rege- ringen kan överlämna propositionerna inom de frister be- stämt. Vid kontakter med företrädare för Statsrådsberedningen och har Lagrådets ledamöter förklarat sig vara be- redda att fördela ledigheten över året på sådant sätt att man kan in- leda lagrådsgranskningen eller, om arbetsmängden så kräver, . Mot denna bakgrund finner re- geringen att det inte finns någon anledning att ändra reglerna om ledighet för Lagrådets ledamöter. Det skall anmärkas att den omnämnda stoppdagen är aktuell för arbete. Bestämmelser om avlämnande av bud- getpropositionen och den ekonomiska vårpropositionen finns i 3.2.1 riksdagsordningen (se avsnitt 7.1). behandlade en motion, i vilken föreslogs att reglerna för Lagrådets arbete skulle ändras så att viktiga reformer inte riskerar att försenas. I motionen framhölls att den nuvarande ordningen borde ändras så att Lagrådet vid behov kan lämna yttranden . hade ingen annan uppfattning än motionär- en i fråga om att lagstiftningsprocessen inte fick göras beroende av be- stämmelserna om Lagrådets medlemmars ledighet. Däremot menade att det var Lagrådets sak att – med beaktande av detta – organisera sitt arbete; något behov att ändra i bestämmelserna om ledighet för lagrådsledamöterna fanns inte (mot. 1998/99:K229, bet. 1999/2000:KU2 s. 19 f). godkände sedermera KU:s betänkande. Lagrådets ledamöter förlägger vanligen större delen av sin ledighet till sommarmånaderna. Ledigheten har ofta inletts kring 82 Lagrådsledamöternas ledighet.... mitten av juni månad och fortgått till senare hälften av augusti, i något fall , enligt vad som kan utläsas av Lagrådets dagböcker. Det förefaller vanligt att lagrådsavdelningarna inte går på sommarsemester och att de inte heller avslutar denna . Om lagrådsperioden är på väg att gå till ända, avslutar oftast ledamöterna sin tjänstgöring med sommarledigheten, varefter de nytillträdande lagrådsavdelningarna återupptar granskningsverksam- heten i anslutning till inledandet av Högsta domstolens höstsession. Såvitt kan utläsas av Lagrådets dagböcker har denna ordning, i vart fall som undersökningen omfattar, inneburit att ingen av lagrådsavdelningarna varit i tjänst om ca . Det skall emellertid påpekas att studier och inläsning inför kommande remisser ofta sker mot slutet av ledighets- perioderna. Det kan förekomma att ledamöterna t.o.m. får material hemskickat för inläsning under pågående ledighet. Antalet remisser som inkommit under själva sommarledigheten bru- kar begränsa sig till några enstaka. Dessa synes då föredras och expedi- eras först efter ledighetens avslutande. Det kan också förekomma att remisser som kommit in , dvs. strax före avdelningarnas gemen- samma ledighet, inte expedieras förrän i samband med att någon avdel- ning återkommer efter ledigheten eller en ny lagrådsperiod inleds. Vid utredningens kontakter med Lagrådet har framhållits att lag- rådsledamöterna ser det som en självklarhet att remisser skall kunna granskas året om. Uppgifter från pekar i samma rikt- ning. En inofficiell beredskap förefaller m.a.o. råda för lagråds- ledamöterna under tid då de tar ut ledighet, vilket tyder på att i vart fall någon lagrådsavdelning alltid skulle kunna mobiliseras för gransk- ningsuppgifter av brådskande natur. Från Lagrådets sida har betonats att behovet av föredragningar under semesterperiod i stor ut- sträckning kan elimineras genom framförhållning i planeringen av pro- positionsarbetet. 11.4Ledigheten för Högsta domstolens och Regeringsrättens ledamöter Justitierådens semester regleras i Allmänt löne- och förmånsavtal (ALFA), vilket i praktiken innebär att de har 35 dagars semester . Av 29 § förordningen (1996:377) med instruktion för Högsta dom- stolen framgår att beslutar om ledighet för justitierå- den. Enligt domstolens arbetsordning skall, i överensstämmelse med 2 § den upphävda lagen (1946:879) om Högsta domstolens samman- sättning och tjänstgöring, arbetet på varje avdelning fortgå minst , och någon avdelning skall alltid kunna samlas. Verksamheten bedrivs, som tidigare omnämnts, i tre sessioner. I samband med sessionsbytena , påsk och sommar förekommer extra uppehåll. Under jul- och påskuppehållen, som vardera omfattar , samt under sommarferierna tjänstgör en för varje så- dan period särskilt sammansatt jouravdelning med tre ledamöter samt med två ytterligare ledamöter indelade för tjänstgöring om behov upp- kommer av en fullsutten avdelning. Vid jul- och påskuppehållen be- handlas endast särskilt brådskande mål, men den jouravdelning som tjänstgör under sommarferierna handlägger även icke brådskande mål på samma sätt som av året. Ledamot som har ferier är enligt arbetsordningen skyldig att tjänst- göra, yngre före äldre, vid förekomst av brådskande mål om domfört antal inte kan erhållas på grund av sjukdom eller jäv. Sådan tjänst- göringsskyldighet sträcker sig över än endast om målens beskaffenhet kräver det. Ledamot som har tjänstgjort under fe- rier bör enligt arbetsordningen få kompensation för fullgjord tjänstgö- ring genom befrielse från tjänstgöring eller annan lättnad i arbetet. För Regeringsrätten gäller att domstolen beslutar om ledighet för regeringsråden (28 § förordningen [1996:378] med instruktion för Re- geringsrätten). I arbetsordningen föreskrivs att arbetet på avdelning skall fortgå minst . Även för regeringsråden regleras semestern numera i ALFA. hade ledamöterna ledighet som tidsmässigt kunde uppskattas . Enligt Regerings- rättens kansli råder rättsferier om sammanlagt ca och påsk, varvid vissa ledamöter emellertid omfattas av jourberedskap. 84 Lagrådsledamöternas ledighet.... Lagrådsledamöternas ledighet skall i tiden motsvara den som justi- tieråden och regeringsråden kan göra anspråk på i resp. domstol. Denna innefattar semester jämte sådan ledighet som möjliggörs av kravet på att avdelningsarbetet i domstolen skall fort- gå minst . Om brådskande eller omfattande ärende föreligger, kan lagrådsledamöterna nödgas göra avkall på sådan le- dighet som inte är semester. Ledamot som har förordnats än en lagrådsperiod eller förordnats för behandlingen av visst ärende erhåller ledighet enligt vad Lagrådets ledamöter bestämmer. I utredningens direktiv sägs att det ingår i utredningens uppdrag att un- dersöka om bestämmelserna rörande Lagrådets ledighet bör regleras på ett annat sätt än som sker , däribland om det finns behov av att skapa uttalade förutsättningar för att få ärenden granskade av Lagrådet året om. En jämförelse skall göras med förhållandena för do- marna i de högsta domstolarna, varefter utredningen skall ta ställning till om bestämmelser om ett visst antal arbetsveckor kan vara ett alter- nativ till nuvarande ordning. Frågan om Lagrådets engagerande under tid då ledamöterna utnytt- jar sin ledighet förefaller, såvitt utredningen kunnat utröna, inte ha ställts på sin spets. En av förklaringarna till detta är att Regerings- kansliets verksamhet, precis som Lagrådets, präglas av semester- ledighet och att därför endast ett fåtal lag- rådsremisser färdigställs . En annan förkla- ring är att inte är samlad . Vad som är orsak och verkan i detta sammanhang är emellertid inte alldeles enkelt att ut- röna. Det kan inte helt uteslutas att antalet lagrådsremissser under peri- oden juni–augusti är lågt just eftersom det från sida kan uppfattas som mindre angeläget att upprätta lagrådsremisser under tid då lagrådsledighet råder. Utredningens utgångspunkt är att granskningsuppgifterna skall kun- na utföras under alla perioder av året. Av särskilt intresse är sannolikt föredragningar inför propositioner som anses böra be- handlas inom när denna samlas till efter sommarferierna (jfr vad som angetts i avsnitt 10.3 om att regeringen i några fall inte hunnit inhämta yttrande från Lagrådet över inkomst- påverkande lagförslag i budgetpropositionen, 2000/01:RS1 avsnitt 4.4.2). Om behovet av en granskningsberedskap torde enighet råda i Lagrådet, och . Det finns dessutom fog för påståendet att behovet kan tillgodoses redan med nuvarande bestäm- melser (se därutöver avsnitt 13.2.3 om förslaget att ge ledamöterna be- fogenhet att sätta samman avdelningarna). är det ofrånkomligt att lagrådsledamöternas ledighet hu- vudsakligen måste få förläggas till sommarmånaderna. Följden härav måste bli ett uppehåll i granskningsarbetet. har det – som utredningen kartlagt – endast varit aktuellt med två tjänstgörande lagrådsavdelningar. Det lär under alla förhållan- den ytterst sällan förekomma att fler avdelningar än så är i tjänst . Ett riktmärke för ledigheten bör vara att samma ordning skall gälla för lagrådsledamöterna som för justitieråden och regeringsråden under domstolstjänstgöringen. Detta faller sig naturligt mot bakgrund av att majoriteten av lagrådsledamöterna hämtas från och Regeringsrätten. Innebörden blir i praktiken att arbetet för en lag- rådsledamot skall fortgå minst , förutsatt att veder- börande skall tjänstgöra under en hel lagrådsperiod. För lagrådsleda- möterna leder detta till att de erhåller semester och därutöver sådan le- dighet som möjliggörs med hänsyn till kravet på att arbetet skall fortgå . Att lagrådsledamöterna på så sätt kommer i åtnjutande av le- dighet utöver semester måste anses befogat. I likhet med vad som gäller för domarna i de högsta domstolarna måste de beredas tillfälle bl.a. till fördjupade studier på aktuella rättsområden. Det skall dessutom på- pekas att den tid som lagrådsledamöterna teoretiskt kan ta i anspråk för annan ledighet än semester inte skall ses som ett obligatoriskt inslag; om arbetsbördan kräver det, reduceras ledigheten. På detta sätt in- skränks för övrigt redan den nu rådande lagrådsledigheten, eftersom le- damöterna ofta läser in sig på kommande lagstiftningsärenden under sin ledighet. Utredningen utgår från att större delen av semestern även fortsätt- ningsvis kommer att förläggas till sommarmånaderna. Det framstår också som troligt att Lagrådet kommer att planera sin verksamhet på sådant sätt att – med beaktande av kravet på att avdelningsarbetet skall fortgå under ett visst antal veckor på årsbasis – viss extra ledighet kan tas ut . Detta framstår som desto mer naturligt i belys- ning av att få lagrådsremisser kommer in . Det är emellertid inte givet att all ledighet skall tas ut . Ledamöterna måste räkna med att ärenden av brådskande natur kan komma att föreläggas dem. Förbehållet rörande ledigheten bör komma till öppet uttryck i lagrådslagen. Till undvikande av sådana situationer då ledamöterna tvingas av- bryta tidigare planerad ledighet måste det ankomma på att tillhandahålla ett skriftligt underlag (s.k. lagrådslistor) med sådan framförhållning att Lagrådets ledamöter kan planera sin 86 Lagrådsledamöternas ledighet.... semester (se avsnitt 7.3 om Lagrådets planering). Eventuellt skulle le- digheten kunna samplaneras genom kontakter mellan Lagrådet och . En god framförhållning bör ses som ett led i ambitio- nerna att åstadkomma en jämnare spridning över året av remisserna, och därmed av Lagrådets arbetsbörda. Förslaget kan sammanfattas enligt följande. I lagrådslagen bör före- skrivas att Lagrådets ledamöter beslutar om ledighet för ledamöterna enligt de grunder som tillämpas för ledamöterna i och Regeringsrätten i denna deras egenskap. Därvid skall tillses att brådskande lagstiftningsärende inte fördröjs. I sak innebär utredningens förslag knappast någon avvikelse från gällande ordning. Den sammanlagda ledigheten kommer i det väsentli- ga att svara mot den ledighet som ledamöterna nu har förmån av, sär- skilt om man beaktar att viss del av denna ledighet brukar användas till inläsning och förstudier inför kommande remisser. Det skall också till- läggas att Lagrådet redan med gällande regler faktiskt har haft bered- skap för behandling av brådskande ärenden , även om detta veterligen inte har ställts på sin spets. Det ovan behandlade förslaget har utgått från förhållandena för de aktiva justitieråd och regeringsråd som tjänstgör under en hel lagråds- period. Det saknas anledning att låta andra regler gälla för pensionera- de sådana domare eller för helt utomstående ledamöter som förordnats för en lagrådsperiod. För en ledamot som påbörjat tjänstgöring under pågående lagrådsperiod eller annars tjänstgjort under endast en del av denna, exempelvis en ledamot som har förordnats att delta i behand- lingen av visst ärende, skall semestern eller ledigheten kunna bestäm- mas av Lagrådets ledamöter, vilket överensstämmer med gällande rätt. Om sådan ledamot p.g.a. lagrådsavdelnings arbetsbörda inte kan kom- ma i åtnjutande av ledighet innan avdelningen upplöses, får det beträf- fande justitieråden och regeringsråden förutsättas att kompensation ges i den domstol som berörs (jfr prop. 1978/79:195 s. 74). Möjligheter för justitieråd och regeringsråd att tjänstgöra.... 12Möjligheter för justitieråd och rege- ringsråd att tjänstgöra i domstol under pågående lagrådsperiod Av 16 § första stycket lagrådslagen framgår att regeringen kan meddela Lagrådet att något ärende inte kan förväntas . I sådant fall skall justitieråd och regeringsråd, som är i tjänst i Lagrådet, tjänstgöra i den domstol som de tillhör, såvida inte annat föranleds av brådskande ärende. Enligt förarbetena har bestämmelsen bäring på de tillfällen då Lagrådet tjänstgör på endast en avdelning (prop. 1978/79:195 s. 75). Bestämmelsen om återgång till domstols- tjänstgöring kompletteras av 16 § andra stycket lagrådslagen, som före- skriver att justitieråd och regeringsråd även i annat fall kan tjänstgöra i sina resp. domstolar, om Lagrådets ledamöter finner att det kan ske utan olägenhet för Lagrådets verksamhet. Reglerna rörande tillfällig tjänstgöring i den domstol som lagråds- ledamoten tillhör är avsedda att frigöra dessa ledamöter vid de tid- punkter då Lagrådets arbetsbörda är låg. kan de högsta dom- stolarna tillförsäkras extra arbetskraft. Reglerna bör naturligen ses som ett komplement till regeln i 1 § lagrådslagen, som ger regeringen rätt att råda över antalet avdelningar som skall tjänstgöra. Sistnämnda paragraf innebär dock en möjlighet att även dra in avdel- ningar, till skillnad från 16 § första stycket lagrådslagen, som endast medför att avdelning tillfälligt upplöses i avvaktan på nya arbetsupp- gifter. Domförhetsreglerna för de högsta domstolarna anger ramarna för vilka arbetsuppgifter som justitieråd och regeringsråd i Lagrådet kan utföra vid återgång till den domstol de tillhör under pågående lagråds- period. En avdelning i är domför med fem ledamöter. I några typer av mål är avdelningen domför med tre ledamöter, förutsatt att prövningen är av enkel beskaffenhet. 88 Möjligheter för justitieråd och regeringsråd att tjänstgöra.... får emellertid avgöras av ett (högst tre) justitieråd. Avdelning är där- utöver domför med en ledamot vid prövning av frågor om avskrivning av mål efter återkallelse eller efter det att ett överklagande har förfallit, frågor om avvisning av ett överklagande hos , frågor om förening av mål enligt 14 kap. 7 a § , överklagande av hovrätts avvisningsbeslut som avses i 54 kap. 17 § eller frågor som avses i 55 kap. 8 § andra stycket första och andra me- ningarna samt i vissa fall vid prövning av resningsan- sökan (3 kap. 6 § ). På motsvarande sätt är Regeringsrätten domför i olika konstellatio- ner. På avdelning i denna domstol dömer normalt fem regeringsråd, men avdelningen är domför med fyra regeringsråd, om tre av dessa är ense om slutet. Tre ledamöter är tillfyllest vid prövning av vissa frågor av enkel beskaffenhet. Slutligen kan ett antal mål avgöras av endast en ledamot, närmare bestämt i vissa fall då en resningsansökan avslås eller avvisas, vid prövning av talan mot beslut där ett överklagande har av- visats såsom för sent inkommet och vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse. Även frågor om prövningstillstånd får avgöras av ett (eller högst tre) regeringsråd. Detsamma gäller vid behandling av andra frågor i mål där prövningstillstånd krävs för prövning av överklagande, om frågorna behandlas före eller i samband med frågan om prövnings- tillstånd (4 a § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). Den ursprungliga lydelsen av lagrådslag gav inga möjligheter för lagrådsledamöterna att återgå till sina respektive domstolar . En komplettering av lagrådslagen 1932 (6 § fjärde stycket, prop. 1932:192, rskr. 146, SFS 1932:135) ledde emel- lertid till att Kungl. Maj:t kunde ge Lagrådet till känna att det inte kunde förväntas något ärende till behandling. Ledamöterna skulle då, såvida de inte åtnjöt ledighet, tjänstgöra i sina domstolar, justitieråden i och regeringsråden i Regeringsrätten. Utan hinder av denna bestämmelse skulle Lagrådet handlägga bråd- skande ärenden, som förelåg eller överlämnades till behandling. Tilläg- get till lagen föranleddes enligt departementschefen av att Högsta dom- stolens arbetsbalans behövde nedbringas och att inga större lagstift- ningsfrågor var att förvänta den närmaste framtiden. Genom lagrådslag infördes möjligheten att låta Lagrådet arbeta på avdelningar, en ordinarie och en extra. För Lagrådets extra avdelning kom enligt 10 § första stycket lagrådslagen att gälla att le- damöterna skulle tjänstgöra i den domstol de tillhörde när förordnande Möjligheter för justitieråd och regeringsråd att tjänstgöra.... inte förelåg om att avdelningen skulle vara i tjänst. För den ordinarie avdelningen behölls i huvudsak de bestämmelser som gällt lagrådslag. Departementschefen framhöll emellertid att det av regeln borde framgå att återgång till domstolen skedde för den tid som angetts i Kungl. Maj:ts meddelande (prop. 1965:27 s. 20, L1U 16, rskr. Bestämmelsen upptogs i 10 § andra stycket lagrådslagen. Det förslag som lämnades av lagrådsutredning innebar i princip att regelverket för tillfälliga perioder av stiltje i laggranskning- en skulle behållas. Regeringen borde enligt förslagets 17 § ges möjlig- het att meddela Lagrådet att något ärende inte var att förvänta , varvid justitieråd och regeringsråd, som tjänstgjorde i Lag- rådet, tillfälligt skulle tjänstgöra i domstol, såvida inte annat föranled- des av brådskande ärende (SOU 1978:34 s. 243 och 318 f). I förslaget utgick utredningen från att lagrådsledamöters förordnanden bara skulle gälla för tid då avdelning som de tillhörde var i tjänst, varför någon motsvarighet till 10 § första stycket lagrådslag inte ansågs erforderlig. anslöt sig till Lagrådsutred- ningens förslag. Departementschefen bekräftade i specialmotiveringen till den före- slagna 16 § lagrådslagen (prop. 1978/79:195 s. 74, KU 39, rskr. 359) att lagrådsledamöters förordnanden bara skulle gälla för tid då avdel- ning som de tillhör är i tjänst, varför någon motsvarighet till 10 § första stycket i dåvarande lagrådslagen inte krävdes. Vidare påpekades i för- slaget att regeringen borde dra in avdelning tills vidare om det kunde förutses att avdelning, utöver en som alltid måste finnas, skulle komma att sakna ärenden . Detta möjliggjordes genom förslagets 1 §. Vidare anförde departementschefen följande (s. 75): Bestämmelsen i 16 § första stycket tar sikte på det fallet att endast en lagrådsavdelning finns. När regeringen överväger, om den skall lämna ett sådant meddelande som avses där, bör hänsyn tas även till eventuella remisser från riksdagsutskott. Det bör också beaktas att avdelningen kan förbereda behandlingen av senare ärenden, t. ex. genom att läsa betänkanden och sammanställningar av remissvar. En annan omständighet av betydelse är att ledamöternas arbetskapa- citet inte kan utnyttjas effektivt i högsta domstolen eller regerings- rätten, om deras tjänstgöring där blir endast kortvarig.