sou · GPB352d2 · 2002-01-01 00:00:00 — I de två ovan nämnda nationella befolkningsstudierna kan man se att om- kring av alla som gör insatser också är medlemmar i den förening eller organisation där uppgifterna utförs och att denna Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? andel inte verkar sjunka. Detta pekar på att medlemskapet – i linje med svensk folkrörelsetradition – fortfarande verkar utgöra utgångspunkt och nav för mycket av de verksamheter som pågår. I de komparativa studierna framstod svenskarna, jämte bland andra holländare och engelsmän, men också norrmän samt amerikaner, som mycket aktiva medborgare och utförare av ett omfattande ideellt arbete (se också 1997). Detta motsade föreställningar om att svenskarna hade blivit passivi- serade medborgare, inte minst på grund av en allomfattande väl- färdsstat. Sammantaget utkristalliseras ett folkrörelseinspirerat mönster där inflytandet från folkrörelsetraditionen är starkt sam- tidigt som nya typer av engagemang och insatser får ett tydligt genomslag. En del i detta är att många medborgare fortsätter att göra obetalda ideella insatser. Data från den ovan redovisade uppföljningsundersökningen 1998/1999 visar att sådana insatser motsvarar mer än 200 000 helårsarbeten. Det sociala engagemanget, avspeglat bland annat i uppgifterna i Tabell 2 om direkta hjälp- insatser, utgör ytterligare en begränsad, men ändock stabil del i mönstret. Totalt sett verkar omkring en halv miljon vuxna svenskar göra direkta hjälpinsatser varje år.26 En fortsatt central uppgift är också att agera som företrädare och ombud för olika grupper. Eftersom uppgiften här i huvudsak är att belysa ideella insatser med primär välfärdsinriktning finns det anledning att påpeka att föreningslivet fyller andra och kanske än viktigare funktioner för både individer och samhälle, som till exempel att vara identitetsskapande, att ge glädje och eufori, att skapa samman- hang och tillhörighet, att lära sig samverka och få möjlighet att påverka samt att upprätthålla och skapa socialt kapital.27 Observera att uppgifterna i Tabell 2 endast visar hur insatserna fördelar sig i den organisation där de aktiva gör den mest omfattande insatsen , inte fördelningen av samtliga ideella insatser. 27Se t.ex. SOU 1987:33; Proposition 1999/2000:79 – Från patient till medborgare – en nationell handlingsplan för handikappolitiken; 1999 samt Wijkström 2000a. måste det sägas att den frivilliga sektorn i sin faktiska utformning och i sina faktiska funktioner inte till fullo, eller ibland ens till en del, stämmer in på ovanstående idealtypiska beskrivningar (se t.ex. Antman 1993; 1993), liksom att den kan inrymma och bidra till att i samhället utveckla betydligt mörkare sidor (se Wijkström 1998 och 2000a). Den sistnämnde har på ett intressant sätt dels diskuterat några av de mer ljusskygga verksamheter som återfinns inom sektorn, t.ex. vissa typer av motorcykelklubbarr, dels diskuterat skillnaderna mellan olika sorter av socialt kapital. Författaren anknyter vad gäller socialt kapital till den internationella diskussionen om bonding respektive bridging. Bonding kan både binda samman och skapa slutna grupperingar, medan bridging illustrerar alla de människor som agerar brobyggare mellan olika grupperingar och samhällsgrupper. Gundelach & (1997) menar i linje med detta Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Amnå (1995) betecknar föreningslivet som ett mångtydigt mellanrum i samhället – ett slags frizon mellan stat, kommun, marknad och familj. Det finns också anledning att påpeka att den frivilliga sektorn kontinuerligt förändras och att två inriktningar nu tycks vara på väg att ta större plats . Det gäller å ena sidan en intresse- organisering som bygger på direkt ekonomiskt egenintresse och å andra sidan en typ av organisering där sektorn används som arena för självförverkligande genom olika aktiviteter28. Sammanfattningsvis kan sägas att ideella insatser har en stor och stabil omfattning i och att det verkar ha skett en viss, om än relativt liten, ökning . Här har visats att detta ideella arbete med sina olika inriktningar och funktioner får betydelse för medborgarnas välfärd, både direkt och indirekt. 3.5Socialt inriktade insatser som görs av ideellt verksamma och anställda I detta avsnitt är avsikten att beskriva inom vilka slags sammanhang socialt inriktade insatser görs och vad de kan bestå av. Fokus ligger fortsatt på obetalda ideella insatser men dessa utformas inte sällan inom verksamheter och i organisationer som också har anställda. I någon mån beskrivs också dessa. Drygt en miljon svenskar uppgav 1992 att de hade gjort obetalda ideella insatser i en socialt inriktad frivilligorganisation under det år som föregick intervjutillfället.29 I nedanstående tabell, som baseras på uppgifter från de båda ovan nämnda befolkningsunder- sökningarna, ges en bild av utvecklingen . att man måste göra en tydlig åtskillnad mellan föreningsdeltagande och demokratisk integration samt mellan socialt och politiskt kapital. Även (2000) har uppmärksammat detta. 28Se t.ex. Wijkström 2000a; 1996 samt Wollebaeck, 2000. 29Här avses de organisationer som både har en uttalad social målsättning och vad Blennberger (1993b) kallat en primär välfärdsinriktning. Det sistnämnda behöver emellertid inte gälla hela organisationens verksamhet. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Andel (%) som utfört ideella insatser i socialt inriktade organisationer 1992 och 1998/1999. Totalt samt efter kön, 16–74 år insatser (%) Som vi ser i Tabell 3 har den grupp som gör insatser i socialt inriktade organisationer blivit något större . Vi ser också att vid båda tidpunkterna är denna typ av insatser betydligt vanligare bland kvinnor än män. Insatserna fördelas så att av befolkningen gör ideellt arbete i organisationer som i första hand gör insatser för andra, i organisationer som bygger på egenorganisering medan utför insatser i offentlig regi (för beskrivning och diskussion av dessa tre typer av socialt inriktade organisationer, se nedan). Den ökning som skett verkar helt och hållet äga rum i den förstnämnda typen av organisation. Den tid man ägnar åt insatser verkar inte ha förändrats . Däremot kan det påpekas att de aktiva i organisationer som bygger på egenorganisering i genomsnitt gör en liten tidsinsats. Inför den fortsatta presentationen skall det sägas att forskningen om den socialt inriktade delen av frivilligsektorn har visat att man bör ta hänsyn till två grundläggande betingelser: dels den svenska folkrörelsetraditionen med sina specifika karaktäristika, dels den välfärdsstatsmodell som utvecklat och som med sin över- gripande karaktär och utformning får betydelse för de socialt in- riktade frivilligorganisationernas struktur, utbredning, inriktning och utformning.30 Verksamheterna inom denna del av den frivilliga sektorn utgår från högst olika premisser och har mycket olikartad inriktning och utformning. Det blir därför av vikt att försöka skilja mellan olika typer av sådana verksamheter. En första grov indelning kan göras mellan å ena sidan verksamheter och insatser som tar sin utgångs- punkt i egenorganisering och självhjälp (det vill säga sådant arbete som utförs i till exempel handikapp-, nykterhets- och pensionärs- organisationer), och å andra sidan sådana aktiviteter och insatser 30 Se t.ex. 1995a och b; 1997 samt 1996 och 2000. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? som i första hand är inriktade på att göra insatser för andra och som i sin tur sker i till exempel humanitära organisationer och religiösa församlingar. I tredje hand har vi också frivillig organisering och insatser som sker i offentliga verksamheter. I avsikt att försöka precisera och klargöra med vilka skilda utgångspunkter och betingelser sådant här arbete bedrivs och antyda ett antal viktiga funktioner görs här en skissartad presentation av tre analytiskt åtskilda organisationstyper.32 Den första ges beteckningen en skandinavisk icke-professionell och demokratisk styrd organisation och karaktäriseras på nedan- stående sätt: Grundläggande betingelser och inriktning N egenorganisering/intresseorganisering N folkrörelseinriktning/demokratiska beslutsstrukturer N ideologisk medvetenhet och enhetlighet N självhjälpsinriktning i första hand N huvudsakligen obetalda ideella insatser N aktiviteten är primärt utåtriktad N ideologin är till en del förändringsinriktad N företrädar- och ombudsmannaarbete N utbildnings- och informationsaktivitet N allmänna sociala aktiviteter och rekreationsaktiviteter N direkta sociala insatser De stora pensionärsorganisationerna kan stå som prototyp för denna första organisationsmodell. 31För översikter se till exempel 1993; 1998. 32Avsikten är att för ett teoretiskt syfte lyfta fram och renodla centrala drag och dimensioner. Ingen av de här typerna kan i sin fulla vidd förväntas återfinnas bland faktiska organisationer, annat än undantagsvis (se också 1995). Indelningen bygger vidare på tidigare typologiseringsförsök (se 2000 och 1998). Detta typologiseringsförsök tar för det första utgångspunkt i grundläggande betingelser och inriktning samt avser för det andra att peka ut organisationernas centrala verksamhetsområden. Dessutom förhåller vi oss till en teoretiskt skapad typologi som och (1995) har presenterat för att fånga upp förändringar i det skandinaviska frivilligorganisationsväsendet. En första dimension avser aktivitet – här skiljer man mellan utåtriktade och inåtvända organisationer. En andra avser organisationens ideologi – här skiljer man mellan förändringsinriktade eller status quo-inriktade organisationer. En tredje avser organisationssocialisering – här skiljer man mellan om organisationen får en stark och betydelsefull ställning i den enskildes liv eller om den är begränsad och svag. Den sistnämnda beaktas inte här. Det empiriska underlaget för ovanstående indelning baseras på ett antal studier som genomförts av socialt inriktade frivilligverksamheter/organisationer (se 1993; 1993, 1995, 1996; 1997a och b samt 1998; 1994 och 1999). Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? Den andra organisationstypen ges beteckningen en frivillig- organisation av anglosaxisk typ, och kan kortfattat karaktäriseras på följande sätt: Grundläggande betingelser och inriktning N idéburen men inte i en folkrörelsetradition/inga demokratiska beslutsstrukturer N ideologisk medvetenhet, i huvudsak enhetlig N insatser för andra N professionella verksamheter med få/inga ideellt verksamma N aktiviteten entydigt utåtriktad N ideologin i huvudsak icke-förändringsinriktad N direkta sociala insatser av humanitärt slag N direkta sociala insatser med tydliga professionella anslag De stadsmissioner som finns i kan stå som prototyp för denna organisationsmodell. Den tredje typen av organisering ges beteckningen en kvasiideell verksamhet inom ramen för en offentlig organisation, och kan ges följande attribut: Grundläggande betingelser och inriktning: N ofta utgångspunkt i lagstiftning N ursprungligt idébaserad N ej ideologiskt förankrad i den offentliga administrationen N olikartade beslutsstrukturer N snävt uppgiftsorienterad i avsikt att göra insatser för andra N de facto professionellt ansvariga med ideellt och mer eller mindre yrkesmässigt verksamma utförare N aktiviteten är entydigt utåtriktad och ideologin är icke-för- ändringsinriktad33 N socialt stöd och direkta sociala insatser 33 Ett försök att karaktärisera dessa verksamheter försvåras av att det finns överordnade lagstiftningar som innefattar tydliga idéburna avsikter om medborgerligt deltagande och om behov av lekmannainsatser, som dessa lagstiftningsambitioner lokalt skall organiseras av professionella vård- och omsorgsarbetare, vilket många varken verkar vara idémässigt eller kunskapsmässigt skolade för (för översikt, se Hammare 2001). Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? De kontaktfamilj- och kontaktpersonverksamheter som finns i den kommunala , liksom övervakarna i kriminalvården kan få illustrera utförarna i denna tredje typ av organisering. Vi vill dock understryka att svenska socialt inriktade frivilligorganisationer i sin konkreta utformning sällan är renodlade till sin karaktär. Organisationer av så olika slag som å ena sidan handikapporganisationer och å den andra Röda Korset och har drag av både den första och den andra organisations- typen. Den tredje typen av organisering avviker från de övriga, som den är väl förankrad i svensk socialpolitisk tradition. I en totalundersökning av svenska riksorganisationer som gör direkta sociala insatser34 visade sig dessa organisationer sammanlagt ha omkring 2,5 miljoner medlemmar. Uppskattnings- vis 500 000 beräknades vara aktiva och göra insatser på reguljär basis. Av dessa uppskattades i sin tur nästan 200 000 göra direkta sociala insatser. Mycket lågt räknat utförde de sist nämnda arbets- insatser motsvarande 10 000 helårsarbeten. Därtill kommer de anställda som gör direkta sociala insatser inom dessa organisa- tioner, vilka utgör knappt 10 000 personer – beräknat på helårs- arbeten. Om vi till detta lägger de insatser som medborgarna enligt befolkningsstudien visade sig göra som ideellt verk- samma inom offentlig sektor, samt de insatser med direkt social inriktning som utförs av anställda i vad som här kallats frivillig- organisationer av anglosaxisk typ, når vi upp till minst 25 000 helårsarbeten.35 Därmed kan det läggas fast att de direkta sociala insatser som sammantaget görs av ideellt verksamma och anställda inom socialt inriktade frivilligorganisationer och av ideellt verk- samma i offentlig sektor har en betydande volym, både i absoluta och relativa termer. Vad består då dessa omdebatterade socialt inriktade insatser av? Inledningsvis skall sägas att socialt inriktade insatser är svåra att avgränsa, bland annat därför att det i en svensk förenings- och folk- rörelsetradition inte alltid – eller kanske ens oftast – artikuleras som sociala.36 I den ovan nämnda riksorganisationsstudien visade det sig dock att så gott som alla organisationer har stödverksamheter 34De här organisationerna har drag av framförallt den första men också av den andra av de ovan redovisade organisationstyperna. 35Se (1993) men också (1993) och (1997). 36I den ovan anförda europeiska komparativa studien framkom också att framför allt vedertagna internationella begrepp såsom service och klient, men också insats, ofta saknar relevans i svensk frivillighet, åtminstone på lokalplanet (se 1995). Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? av olika slag; till exempel öppethusaktiviteter, insatser med stöd- personer och uppsökande verksamheter. Aktiviteterna är ibland mindre strikt organiserade och uttryck för vänskaps- relationer inom föreningslivet. Därutöver bedriver en majoritet av organisationerna biståndsverksamheter; till exempel i form av rättshjälp eller ekonomiska bidrag. Nära hälften av organisa- tionerna bedriver dessutom behandlings- och omsorgsverksamheter; till exempel behandlingshem för alkoholmissbrukare och eftervårdsverksamheter av olika slag. Inom det sistnämnda området är både antalet och andelen anställda större än inom de andra verksamhetsfälten. Samma studie visade vidare att de direkt socialt inriktade insatserna ibland har en stor och till och med avgörande betydelse inom vissa nischer av det sociala fältet, som till exempel i ungdomsverksamhet, i arbetet med alkohol- och narkotikamiss- brukare, i stöd, kris- och rådgivningsverksamhet, i kontaktarbete av olika slag – inte minst för utsatta barn och familjer samt för utsatta grupper, som flyktingar, hemlösa och misshandlade kvinnor (se 1993). För att få en uppfattning om hur detta bistånd når ut kan man för byta perspektiv. I befolkningsundersökningen /1999 undersökte och (1999) i vilken utsträckning medborgarna fått del av insatser eller stöd från någon förening eller organisation – inkluderat – . Så många som svarade att så varit fallet. Sammanlagt omkring en halv miljon människor hade fått stöd från en socialt inriktad organisation och flera hundra tusen från en fackförening eller annan intresseorganisation – en ansenlig del av befolkningen. I samma studie konstaterades att av alla som gör en ideell insats i en socialt inriktad organisation också är medlemmar. Detta är, som vi sett, en något lägre andel än för dem som gör ideella insatser i allmänhet, men tyder ändå på att medlemskap och allmänt deltagande i föreningslivet verkar vara viktiga villkor för att mycket av de socialt inriktade insatserna skall komma till stånd. Möjligen är det så att de mer lösligt strukturerade, eller till och med informellt baserade, aktiviteterna som uppstår spontant inom föreningslivets ramar har minst lika stor betydelse för välfärden som de ovan nämnda. Det sociala stödet eller den ömsesidiga hjälpen verkar vara mer eller mindre integrerade i övriga förenings- verksamheter och består nästan uteslutande av icke-professionella aktiviteter. En viss grad av ömsesidighet tycks utvecklas inom Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? organisationer inriktade såväl på egenorganisering som på insatser för andra. En slutsats är att en del av det som kan kallas sociala insatser eller hjälp och stöd inte fångas upp med de förståelseramar som karaktäriserar både svensk välfärdsforskning och internationell frivilligforskning.37 För att man inte skall luras att tro att verksamheterna i socialt inriktade organisationer karaktäriseras av massiva och målinriktade insatser eller av strikt organiserade egenaktiviteter är det värt understryka att den totalt sett vanligaste verksamheten verkar vara allmänna sociala och rekreationsinriktade aktiviteter. De aktiva är, vid sidan av att bistå med stöd och hembesök, också i hög grad sysselsatta med inkomstbringande verksamheter, som tillverkning för försäljning, försäljning av lotter med mer.38 De dominerande verksamheterna och insatserna kan karaktäri- seras som folkrörelsebaserade sociala insatser som fyller komplemen- tära funktioner – närmast i meningen av att vara en extra välfärdsförstärkare – gentemot familj och offentliga verksamheter. Detta arbete har en ansenlig omfattning. Men vi har också sett att i , precis som i resten av , utför frivilligorganisa- tionerna mer fundamentala och grundläggande insatser för vissa begränsade grupper. Utifrån ett välfärdsperspektiv blir det av stor vikt om alla de olika slagen av insatser och ömsesidigt stöd bidrar till att förbättra välfärden – eller ibland kanske snarare minska ofärden – och om de är unika eller lätta att ersätta med andra slags insatser. Om detta vet man mycket litet. Dessa fråge- ställningar är svagt belysta när det gäller offentliga insatser, men i än högre grad frivilliginsatser. Den knappa forskning som finns pekar mot att det finns unika inslag i vissa verksamheter som knappast låter sig ersättas med något annat, som till exempel det erfarenhetsbaserade ömsesidiga stöd som där kan utvecklas. Vad som också tycks skilja ut vissa frivilligverksamheter – framförallt sådana som riktas mot mycket utsatta – från mycket av de offentliga insatserna verkar paradoxalt nog vara kontinuiteten, att Detta utgör naturligtvis också en grundläggande svårighet för den typ av ansatser som här refereras och som försöker avgränsa och beräkna omfattningen av insatser. Det knyter också an till de tidigare resonemangen om risken för att sektorn beskrivs och tolkas i paradigm som inte är avpassade efter dess egna förutsättningar. 38Dessa uppgifter är från studier av socialt inriktade organisationer genomförda 1994 (se 1995), men det finns knappast anledning att tro att dessa förhållanden på något avgörande sätt skulle ha förändrats. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? någon finns på plats när människor efterfrågar hjälp och att tid ställs till förfogande.39 har också rollen som ombud för enskilda medborgare blivit allt viktigare, inte minst i förhållande till offent- liga verksamheter.40 Till exempel kvinnojourerna, handikapp- rörelsen och pensionärsorganisationerna – men också en del humanitära organisationer – fyller en central roll som företrädare vid sidan av att vara utförare av direkta sociala insatser. Handikapp- , pensionärs- och barnavårdsorganisationer har starkt bidragit till att få till stånd förändringar i både lagstiftning och praxis som förbättrat både handikappades och äldres men också utsatta barns villkor. finns det i de verksamheter och insatser som här beskrivits uppenbara begräns- ningar och tillkortakommanden sett ur ett vidare samhälls- perspektiv. Den slutsats som kan dras från de internationellt komparativa studier där deltagit är att svenska frivillig- organisationer inte har den roll som serviceproducenter inom välfärdsstatens kärnområden som frivilliga eller så kallade non- profit organisationer har i många andra länder (se 1996 samt 1997). Man kan dra några övergripande slutsatser: N För det första har de socialt inriktade verksamheterna inom frivilligsektorn en betydande bredd – det gäller såväl direkta insatser som opinionsbildande och förebyggande verksamhet – och ibland en direkt avgörande betydelse, speciellt för vissa utsatta gruppers välfärd. N För det andra är omfattningen av socialt inriktade service- insatser med avlönad personal inom den ideella sektorn begränsad, sett ur ett vidare samhällsperspektiv och ur ett euro- peiskt jämförande perspektiv. N För det tredje verkar andelen av befolkningen som gör insatser i socialt inriktade frivilligorganisationer ha ökat något . 39Se (1998 och 2001) fallstudier av frivilliginsatser från ett brukarperspektiv, liksom 1993; 1994; 1996; 2000 och 2001. 40Det stora behovet av ombud illustreras i t.ex. länsstyrelsernas tillsyn av den kommunala , se 2000. Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? 3.6Åtskilliga medborgare gör informella insatser Låt oss nu för lämna de ideella insatserna och i stället vända uppmärksamheten mot de informella insatser som utförs bland medborgarna. Här skall inledningsvis nämnas att dessa insatser ofta äger rum i, eller i anslutning till, någons bostad men att de naturligtvis kan ske på helt andra håll som till exempel på arbetsplatser eller i det offentliga rummet. fann i befolkningsstudien att en oväntat hög andel medborgare utförde sådana insatser. I under- sökningen ställdes frågan om man regelbundet utför oavlönade insatser för anhöriga, grannar, vänner eller arbetskamrater som man inte bor med. Dessa insatser förutsätts äga rum utanför det organisations- och föreningsliv som tidigare beskrivits, men det finns anledning att återigen poängtera att det kan vara svårt att dra gränser i vissa fall, till exempel mellan den väntjänstverksamhet som en pensionärsorganisation anordnar och där en medlem både regelbundet ringer till någon annan klubbmedlem och gör informella insatser utanför föreningens regi för samma person. Genom nedanstående tabell, som är hämtad ur (1999:154), får vi en bild av utvecklingen under 1990- talet. Omfattningen på regelbundna informella stöd och hjälp- insatser för någon utanför det egna hemmet, 1992 och 1998/1999. Andel (%) samt genomsnittligt antal insatstimmar. Totalt samt efter kön, 16–74 år stödinsatser (%) Andelen som gör informella insatser är, som vi ser i tabellen, stor och stabil . Något fler verkar göra insatser vid slutet av decenniet än vid dess början. Totalt sett gör också kvinnorna en något större insats. Av dem som gör insatser är det tre fjärdedelar som ger stöd och hjälp till anhöriga som man inte lever med. är det en tredjedel som hjälper andra än Spelar ideella och informella insatser någon roll för svensk välfärd? anhöriga eller både andra och anhöriga.