sou · GPB348d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och del- aktighet. Ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas till vara som en resurs. har som övergripande mål att verka för att målen för den nationella ungdomspolitiken uppfylls. I delbetänkandet Ungdom och makt (SOU 1991:12) redovisade en lång rad förslag som syftade till att stärka ungdomars inflytande i politiken. Inte minst betonade kommittén vikten av hur det politiska beslutsfattandet i kommunerna organiserades. Betänkandet kom att följas av ett alltmer omfattande utvecklingsarbete på ungdomsområdet i kommunerna . Mycket arbete har ägnats åt att utveckla metoder för ungdomars möjlighet till inflytande i lokal- samhället. Till exempel har många kommuner inrättat ungdomsråd. Allt fler kommuner har också upprättat ungdomspolitiska hand- lingsprogram. Även om utvecklingen är positiv kan man konstatera att det fortfarande finns stora skillnader mellan olika kommuner och landsting vad gäller i vilken utsträckning man stödjer ungas möjlighet till inflytande i den kommunala verksamheten i stort (2001a). 11.4Kommitténs överväganden och förslag på åtgärder anser att barns och ungdomars engagemang måste tillmätas betydelse och tas tillvara. Att så sker är en rättighet för barn och ungdomar vilken bland annat har stöd i och den nationella ungdomspolitiken. Barns och ungdomars engagemang tillför också kunskap till den politiska beslutsprocessen, vilket förbättrar beslutens kvalitet. Ytterligare ett skäl för att tillvarata barns och ungdomars engagemang och tillmäta det betydelse är att det ger dem en positiv syn på demokratiska arbetsmetoder som gagnar framtida politisk aktivitet i vuxen ålder. Rätten till inflytande och delaktighet har ingen nedre ålders- gräns, men ålder och mognad spelar självklart stor roll för infly- tandets former och innehåll. I juridisk mening är alla barn . I fysiologisk, psykologisk och historisk–sociologisk mening skiljer sig dock ungdom från barndom. Barn kan i stor utsträckning sägas vara beroende av vuxenvärldens skydd, medan ungdomar snarare efterlyser stöd i sin egen utveckling och frigörelse från föräldraberoendet. Förutsättningarna för att utöva politiskt inflytande är också helt olika för till exempel 7-åringar och 16-åringar. För att tillvarata såväl barns som ungdomars engagemang fordras både ett positivt förhållningssätt bland vuxna till nya former av politisk aktivitet, och att de etablerade politiska institutionerna förmår skapa kanaler till sådana aktiviteter. De traditionella arenorna för politisk aktivitet behöver reformeras och dessutom kompletteras med nya. Även om undersökningar visar att synen på partierna och de politiska ungdomsförbunden är förhållandevis positiv bland unga kvarstår det faktum att många av dessa väljer att engagera sig i nya former och på andra arenor än de traditionella. En alternativ arena kan vara ungdomsråd i kommunerna; i kapitel 16 redovisar kommittén erfarenheter av ungdomsråd och deras roll i den kommunala demokratin. Internet är en annan arena för barns och ungdomars politiska aktivitet. Ytterligare tänkbara arenor är skolan, föreningslivet och fritidsgårdar. En fördel med dessa är att de samlar alla eller en stor grupp barn och ungdomar och inte enbart dem som redan är engagerade. Det finns i gällande lagstiftning inget som hindrar att kommuner och landsting bjuder in barn och ungdomar att medverka i den politiska beslutsprocessen. ser därför inget behov av ändringar i kommunallagen för att tvinga fram inflytande och delaktighet för barn och ungdomar. Barns och ungdomars verkliga inflytande och delaktighet beror framför allt på vilja och kunskaper hos kommunalt förtroendevalda och tjänstemän. Om viljan saknas riskerar en tvingande lagstiftning att endast leda till att skendemokratiska strukturer skapas, vilket skulle skada barns och ungdomars tilltro till demokratiska processer. rapport till regeringen skriver BO att det har skett en attityd- förändring i synen på barns och ungdomars inflytande på framför allt lokal nivå (2000). Problemet tycks i stället vara brist på kunskap om hur man skall gå tillväga; flera kommuner efterfrågar stöd för att utveckla arbetet med . Även den av genomförda uppföljningen av ungdomspolitiken visar en positiv trend när det gäller kommunernas, och till viss del även landstingens, arbete med att upprätta former för dialog mellan unga och beslutsfattare (2001a). Våren beslutade om en nationell strategi för att förverkliga (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU06, rskr. 1998/99:171). I samband med detta fick BO i uppdrag att genomföra utbildningsinsatser och utveckla metoder och verktyg för genomförande av på och statlig nivå. Strategiarbetet kan följaktligen bidra till att ge kommuner och landsting värdefull kunskap som de behöver för att kunna omsätta i praktiken. Kommittén vill lyfta fram BO:s pådrivande och stödjande roll när det gäller kommuners och landstings arbete med att förverkliga . Även arbete för att upp- fylla målen för den nationella ungdomspolitiken, däribland att ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet, bidrar till att långsiktigt stärka ungas ställning i den kommunala demokratin. 11.4.1Använd skolan som mötesplats ägnar nästföljande avsnitt åt sko- lans roll i den kommunala demokratin. Redan här vill vi lyfta fram skolan som mötesplats för barn, ungdomar och kommunala beslutsfattare. Genom att involvera skolan i den politiska besluts- processen kan samtliga barn och ungdomar få möjlighet att vara med och påverka dagordningen och beslutsfattandet i kommunen. Särskilt lämpligt skulle detta vara i samhällsplaneringen och inom områdena skola, kultur och fritid. Om elever får delta i en politisk beslutsprocess förbättras också deras kunskaper om samhället och politik. I flera svenska kommuner, till exempel och kommuner, utnyttjas redan skolan som en arena i den kommunala beslutsprocessen (, 2001a). Det kanske mest kända och lyckade exemplet återfinns emellertid i Porsgrunns kommun (cirka 33 000 invånare) i (Lillestøl 1996). Porsgrunnsmodellen innebär bland annat att elever på skolklassnivå diskuterar olika åtgärder för att förbättra närmiljön. Klassernas förslag på åtgärder lämnas därefter till elevrådet på respektive skola. uppgift är sedan att sortera och prioritera förslagen samt att göra upp listor på åtgärder som är praktiskt möjliga att genomföra och som är en angelägenhet. Listorna ligger sedan till grund för ett stormöte där ett par elevrepresentanter från varje skola deltar tillsammans med politiker och tjänstemän från kommunen. För att öka engagemanget har skolungdomarna också tilldelats vissa ekonomiska resurser som de själva fått fördela. uppgick dessa till 168 000 nkr (). Ett resultat av arbetet har varit att det politiska engagemanget ökat kraftigt. Bland annat har antalet medlemmar i de politiska ungdoms- förbunden ökat kraftigt och representationen av unga i de kommunalpolitiska organen har förbättrats. anser att kommuner och lands- ting bör använda skolan som arena för möten mellan å ena sidan barn och ungdomar och å andra sidan kommunala politiker och tjänstemän. En i sammanhanget väsentlig fördel med skolan som arena är att den samlar alla barn och ungdomar i kommunen och . En summa pengar som barn och ungdomar får fördela till olika projekt kan vara ett sätt att skapa incitament för ett ännu större engagemang. 11.4.2Initiativrätt till fullmäktige även för kommuninvånare under 18 år Som framgår ovan anser inte att en skärpt lagstiftning är en lämplig väg för att öka barns och ung- domars inflytande och delaktighet i kommuner och landsting. vill kommittén öppna möjligheten för kommuner och landsting att skapa nya kanaler för barns och ungdomars inflytande i beslutsprocessen. I kapitel 19 föreslår kommittén att fullmäktige får besluta att alla kommun- och landstingsmedlemmar som är folkbokförda i kommunen eller i en kommun i skall ha initiativrätt i fullmäktige. Formen för detta är ett så kallat med- borgarförslag. Detta skall undertecknas av en eller flera kommun- invånare. I de kommuner och landsting som inför en sådan initiativrätt får kommuninvånare under möjlighet att själva eller tillsammans med andra kommuninvånare få upp ett ärende på fullmäktiges dagordning som fullmäktige sedan har att besluta i. En initiativrätt som tillkommer även barn och ungdomar kan innebära att frågor som annars inte når den politiska agendan gör det. Den kan också innebära att barn och ungdomar blir mer delaktiga i den kommunala demokratin samt bidra till att öka deras kunskaper om hur den kommunala politiken och förvaltningen Möjligheten att samla ett flertal kommun- eller lands- tingsinvånare bakom ett medborgarförslag är viktig eftersom den kan leda till samtal och diskussioner om kommunal- och lands- tingspolitiken bland medborgarna. Detta innebär till exempel att eleverna i en skolklass eller en skola gemensamt kan väcka ett ärende i fullmäktige. En sådan möjlighet kan skapa intresse och diskussion bland barn och ungdomar i kommunalpolitiska frågor. 11.4.3Möjlighet att kvarstanna på förtroendeuppdrag mandattiden ut Ändringen från tre- till fyraåriga mandatperioder har bland annat inneburit att tiden som en förtroendevald binder sig vid kom- munalpolitiska uppdrag har blivit längre. Hos framför allt yngre människor kan uppfattas som en alltför eftersom mycket annat skall hinnas med. Att i en sådan fas i livet binda sig för ett förtroendeuppdrag kan vara svårt. Ett uttryck för att så också är fallet är att förtida avhopp, enligt Kommundemo- kratikommitténs undersökningar, är vanligast bland yngre för- troendevalda (2001). Det måste därför finnas en beredskap och en acceptans hos partierna för att unga förtroendevalda inte stannar kvar på sina uppdrag under en hel mandatperiod utan väljer att hoppa av för att göra något annat, till exempel studera eller resa utomlands. De måste sedan kunna komma tillbaka utan att bli betraktade som svikare, och åter kunna bli aktuella för kommunala förtroende- uppdrag. har i kapitel 6 föreslagit att full- mäktige ges rätt att låta en förtroendevald som under en tids- begränsad period flyttar till en annan kommun och i samband med detta upphör att vara folkbokförd i kommunen få kvarstanna på sina uppdrag under återstoden av mandattiden. Studenter visar sig i undersökning vara en överrepre- senterad grupp bland dem som hoppar av sina förtroendeuppdrag (2001). Kommitténs förslag om att låta fullmäktige få besluta att förtroendevalda får kvarstanna på sina uppdrag innebär i praktiken att förtroendevalda som flyttar till en annan kommun för att studera och som har för avsikt att när studierna är avklarade, återvända till kommunen, ges möjlighet att stanna kvar på sina uppdrag mandattiden ut. En förutsättning är att fullmäktige gör bedömningen att den förtroendevalda även efter flytten kom- mer att delta i flertalet av de sammanträden som följer av upp- dragen. Möjligheten att stanna kvar gäller endast uppdrag som tillsätts av fullmäktige, det vill säga uppdrag i nämnder och beredningar samt revisorsuppdrag. Uppdrag som tillsätts av väljar- na i allmänna val, det vill säga fullmäktigeuppdrag, är således undantagna. 11.4.4Rösträtt och möjlighet att bli vald till förtroende- uppdrag från och med det år man fyller Rösträttsåldern vid kommunala val är enligt 4 kap. 2 § kommunal- lagen . Därmed sammanfaller rösträttsåldern med myndig- hetsåldern. Ingen myndig person saknar med andra ord rösträtt i de kommunala valen under förutsättning att han eller hon uppfyller övriga krav som ställs i kommunallagen. Ordningen innebär dock att personer som tillhör samma årskull inte alltid får rösta i samma val; de som fyller under ett valår på ett datum som infaller efter valdagen har inte rösträtt i valet. Bestämmelsen innebär att omkring en fjärdedel av dem som fyller under ett valår måste vänta till nästa ordinarie val för att få rösta. Valbar till kommunala uppdrag är enligt 4 kap. 5 § kommunal- lagen den som har rösträtt. Detsamma som gäller i fråga om ålder och rösträtt gäller följaktligen även i fråga om ålder och valbarhet. Av dem som tillhör en årskull vars 18-årsdag inträffar under ett valår är en fjärdedel med andra ord även utestängda från fullmäk- tigeuppdrag under den kommande mandatperioden. anser att den nuvarande ord- ningen har en väsentlig nackdel. I praktiken innebär den att en förhållandevis stor grupp måste vänta längre än övriga i sin årskull på första möjligheten att få delta i ett allmänt val och kandidera i valet till fullmäktige. Skillnaden mellan när olika per- soner från samma årskull har möjlighet att utöva sina politiska rättigheter i allmänna val är enligt kommitténs mening för stor. Kommittén anser att rösträttsålder och valbarhetsålder i stället bör vara knutna till valåret. Detta bör ske på så sätt att samtliga som under ett valår fyller och uppfyller övriga förutsättningar som anges i kommunallagen bör ges rösträtt och vara valbara till full- mäktige. Eftersom omyndiga personer enligt 9 kap. 1 § inte har full rättslig handlingsförmåga kan emellertid personer inte delta i fullmäktiges beslut. De som blir invalda i fullmäktige utan att vara myndiga, och alltså uppnår myndig ålder först efter valdagen, måste således vänta till sin 18-årsdag med att tillträda sitt uppdrag. fram till dess får ersättare tjänst- göra i den invaldas ställe. Detsamma som gäller i fråga om uppdrag i fullmäktige skall även gälla i fråga om uppdrag i styrelsen, nämn- der och fullmäktigeberedningar som väljs av fullmäktige under valåret. Enligt kommittén bör rösträttsålder och valbarhetsålder vara samma i de kommunala valen och i riksdagsvalet. Bestämmelserna om rösträttsålder och valbarhetsålder i riksdagsvalet återfinns i 3 kap. 2 och 10 §§ regeringsformen och ligger därmed utanför vårt uppdrag. Vi avstår därför från att lägga ett konkret förslag och anser att det i stället bör utredas vidare om rösträttsålder och valbarhetsålder i de kommunala valen och riksdagsvalet bör vara knutna till det kalenderår man fyller i stället för, som , till den dag man fyller . 11.5Skolan i den kommunala demokratin 11.5.1De nationella styrdokumenten och demokrati De nationella styrdokument som skall styra verksamheten i barn- omsorg och skola är skollagen, läroplanerna och kursplanerna. I skollagen (1985:1100) regleras de grundläggande bestämmelserna om utbildningen inom alla skolformer. Lagen anger övergripande mål för utbildningen samt övergripande riktlinjer för hur skolans verksamhet skall utformas. Att skolan vilar på demokratins grund framkommer i 2 § skol- lagen. Enligt bestämmelsen skall verksamheten i skolan utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Läroplanerna fastställs av regeringen och skall tillsammans med skollagen styra verksamheten i skolan. I läroplanerna bestäms skolans uppgifter och de värden som skall ligga till grund för undervisningen. På område gäller läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, Lpo 94, medan läroplanen för de fri- villiga skolformerna, Lpf 94, är tillämplig för gymnasieskolan. Läroplanerna präglas av en gemensam grundsyn, och de idémässiga skillnaderna dem emellan förefaller vara ringa. Vissa skillnader i disposition och terminologi förekommer dock. Beträffande de grundläggande värden som skolan skall hävda och värna, refereras inledningsvis till vad som sägs i 2 § skollagen. Sist i avsnittet om grundläggande värden framhävs att det inte är tillräckligt att i undervisningen förmedla kunskap om grundläggande demokratiska värderingar. Undervisningen skall också bedrivas i demokratiska arbetsformer. skall förbereda eleverna för ett aktivt deltagande i samhällslivet, medan gymnasieskolan skall utveckla elevernas förmåga att aktivt delta i samhällslivet. I läroplanerna betonas vikten av fyra olika perspektiv i under- visningen: ett historiskt, ett etiskt, ett internationellt och ett miljö- mässigt. Enligt förarbetena var samtliga dessa sådana områden där utvecklingen och förändringarna hade varit påfallande de senaste 10–15 åren, och de ansågs ha särskild relevans för skolans uppgifter (SOU 1992:94). Om det internationella perspektivet sades bland annat att internationaliseringen av det svenska samhället hade varit omfattande under och att det var en natio- nell angelägenhet att medborgarna skulle rustas för att fånga de möjligheter och hantera de problem som en sådan förändring inne- bar. Kunskap om det internationella samarbetet och förhållanden i andra länder ansågs nödvändiga för att tillgodose kraven på en allmän orientering . Kursplanerna kompletterar läroplanen och anger målen för under- visningen i varje enskilt ämne. Regeringen beslutar om kursplan för och för gymnasieskolans kurser i grundläggande ämnen, så kallade kärnämnen, medan beslutar om kurs- planer för övriga gymnasieämnen. Kursplanerna skiljer mellan mål att sträva mot och mål att uppnå. I kursplanerna anges mål som alla eleverna skall ha uppnått i slutet av det femte skolåret, i slutet av det nionde skolåret samt efter avlutad kärnämneskurs på gymnasiet. Enligt kursplanen skall utbildning i samhällskun- skap ge grundläggande kunskaper om olika samhällen, förmedla demokratiska värden och stimulera till delaktighet i den demokra- tiska processen. Utbildningen skall öppna för skilda uppfattningar och uppmuntra att de förs fram. Om ämnets karaktär och upp- byggnad sägs bland annat att samhällskunskapen skall bidra med kunskaper som varje individ behöver för att bedöma och påverka såväl den egna som samhällets framtid. Detta skall ske genom att man vidgar förståelsen för det som sker i både det lokala och det globala. De fyra perspektiv som omnämns i Lpo 94 – ett historiskt, ett etiskt, ett internationellt och ett miljömässigt – speglas i kursplanen för samhällskunskap. Bland de mål som alla elever skall ha uppnått i slutet av det nionde läsåret finns målet att förstå de gemensamma och grundläggande demokratiska värden som vårt samhälle vilar på samt att kunna tillämpa ett demokratiskt arbets- och beslutssätt. Eleverna skall också ha grundläggande kunskaper om det svenska styrelsesättets framväxt och samhällssystemets uppbyggnad. Det internationella perspektivet har fått ett eget mål som innebär att eleverna skall ha kunskaper om internationella förhållanden samt kunna diskutera relationer och samarbete ur ett globalt perspektiv. Enligt kursplanen för gymnasieskolans kärnämneskurs i sam- hällskunskap syftar ämnet till att med demokratin som värdegrund bredda och fördjupa elevernas kunskaper om samhällsförhållanden och samhällsfrågor. Ämnet syftar vidare till att ge eleverna ökade förutsättningar att aktivt delta i samhällslivet samt en beredskap att hantera förändringar i samhället. Ett annat syfte med ämnet samhällskunskap sägs i kursplanen vara att bidra med kunskaper om levnadsvillkoren i olika länder och samhällssystem. Om samhällskunskapsämnets karaktär och uppbyggnad står i kursplanen att politiska och ekonomiska aspekter, liksom använd- ningen av begrepp som inflytande, makt, konflikt, ideologi, klass, intresse och påverkan, är väsentliga vid studier av olika samhälls- frågor. Vidare sägs att samhällskunskap har ett internationellt perspektiv och bidrar med kunskaper om globala överlevnads- frågor. Även övriga tre perspektiv som nämns i Lpf 94 – ett historiskt, ett etiskt och ett miljömässigt – kommer till uttryck i kursplanen. Bland de mål som alla elever skall ha uppnått efter avslutad kärnämneskurs i samhällskunskap finns målet att kunna förstå hur politiska, ekonomiska, geografiska och sociala förhållanden har format och ständigt påverkar såväl vårt eget samhälle som det internationella samhället. Eleverna skall också ha kunskap om demokratins framväxt och funktion samt kunna tillämpa ett demokratiskt arbetssätt. Eftersom denna kursplan gäller kärnämnet samhällskunskap, skall målen uppnås av alla elever i gymnasieskolan oavsett gymnasieprogram. De nu gällande kursplanerna för och gymnasiet är nya från och med /01. I de nya kursplanerna har anvis- ningar om stoff – det vill säga det man kan välja att studera för att uppnå målen – och arbetssätt tagits bort. På detta sätt har revide- ringen förstärkt den inriktning mot mål- och resultatstyrning som började gälla fullt ut med införandet av Lpo 94 och Lpf 94 och som innebär att staten sätter upp målen och kommunerna och skolorna bestämmer vägen fram till målen. Utrymmet för läraren att fatta beslut om undervisningen har utvidgats. Även kursplanerna i samhällskunskap har således blivit mindre till omfånget. Målen som eleverna skall uppnå har delvis också formulerats om. Bland annat har delmålet i om det svenska styrelsesättet och samhällssystemet fått en ny utformning. Enligt den tidigare kursplanen skulle alla elever i slutet av det nionde läsåret känna till det svenska styrelsesättets framväxt och grunddragen i det svenska samhällssystemets uppbyggnad på natio- nell, regional och lokal nivå. I den nya kursplanen har skrivningen om samhällsystemets olika nivåer tagits bort. Delmålet är i stället att eleverna skall ha grundläggande kunskaper om det svenska styrelsesättets framväxt och samhällssystemets uppbyggnad. 11.5.2Undervisningen har betydelse för elevers demokratiska kompetens Av den tidigare nämnda internationella av 14-åringar i 28 länder, däribland , framgår att det finns ett samband mellan medborgarkunskaper och deltagande i det demokratiska livet (Torney-Purta m.fl. 2001). Ju mer eleverna vet om grund- läggande demokratiska processer, desto mer benägna är de att tro att de kommer att rösta som vuxna. När det gäller undervisningen i demokrati- och samhällsfrågor visar studien att skolor som jobbar med ett demokratiskt för- hållningssätt lyckas bättre än andra. Elever med erfarenheter av ett öppet diskussionsklimat i klassrummet, och som bjuds in att delta i utformningen av skollivet, uppvisar större kunskaper i demokrati- och samhällsfrågor än andra elever, och de tror i större utsträck- ning att de kommer att rösta som vuxna. I studien visar sig även undervisningens innehåll spela en viktig roll för elevers förväntade beteende. I de fall eleverna uppfattar att deras skola lär ut betydelsen av att rösta ökar andelen som säger att de sannolikt kommer att rösta som vuxna. Bland svenska 14- åringar visar sig undervisningens innehåll till och med vara den undersökta faktor som har störst betydelse för framtida röstbenägenhet, större än till exempel litterära resurser i elevernas hem. Härvid kan också noteras att statsvetenskapliga institutionen vid i ett projekt benämnt Demokrativerkstaden har undersökt huruvida statsvetenskapliga insikter om demokra- tiskt beslutsfattande har relevans för skolungdomars tänkande om demokrati och politik (Brorström, 2000). Resul- taten av projektet har varit mycket goda. De smågrupps- diskussioner som forskarna genomförde med skolungdomar från årskurs åtta visade sig bland annat leda till att skolungdomarna blev mer intresserade av politik och mer positiva till att försöka påverka politiska beslut. Ett annat resultat var att eleverna blev mer positivt inställda till att medborgarna engagerar sig i politiska partier. I den internationella rapporterade en majoritet av lärarna i de flesta länder att undervisning om betydelsen av att rösta ingick i läroplanen. Av de svenska lärarna ansåg att eleverna fick lära sig detta. var det bara en knapp majoritet, , av 14-åringarna som svarade att de i skolan hade lärt sig om vikten av att rösta i nationella och lokala val. I ansåg av 14-åringarna att de hade lärt sig om vikten av att rösta (Torney-Purta m.fl. 2001). Enligt en annan undersökning, som utfördes på uppdrag av Ungdomarnas demokratikommission, anser av unga svenskar att de i skolan har fått lära sig mycket om hur man kan påverka samhället. Av övriga svarande anser att de har fått lära sig ganska mycket och att de har fått lära sig ganska litet; anser att de inte alls har fått lära sig hur man kan påverka i samhället.