sou · GPB392 · 2002-01-01 00:00:00 — Polisen har också att beakta anspråken på allmän ordning och säkerhet vid offentliga tillställningar samt vid nyttjandet av allmän plats m.m. Exempel på ärenden där sambandet med den egentliga polisverksamheten inte är lika uttalat erbjuder passärendena. Vidare syftar verksamheten till att tillgodose kraven på särskild service åt myndigheter eller åt allmänheten. Som exempel kan nämnas delgivning och annan handräckning åt andra myndigheter eller åt allmänheten. Det ankommer slutligen på polisen att svara för en del interimistiska åtgärder när det gäller administrativa tvångsingripanden enligt lagstiftningen om socialtjänst och sjukvård. Polisen skall också ombesörja förpassning till kriminalvårdsanstalt av intagna som har avvikit liksom annars när det begärs av . Polisverksamhet som lagen skall omfatta Den nya lagen bör uppenbarligen gälla den egentliga polisverksam- heten, dvs. den polisverksamhet som avses i 2 § 1–3 polislagen. Detta motsvarar också vad som gäller enligt 1 § polisdatalagen. Lagen bör däremot inte gälla i samband med handläggning av polis- myndighetsärenden, i polisens hjälpande verksamhet (motsvarande 2 § 4–5 polislagen) eller för polisens administration. Det finns inget tydligt behov av särregler i förhållande till personuppgiftslagen på dessa områden. För verksamhet i räddningstjänsten bör polisen ha samma rätt som övriga myndigheter inom räddningstjänsten att automatiserat behandla personuppgifter. Bestämmelser för polisen om behandling i nämnda verksamhet bör därför inte meddelas i polisdatalagen. Det kan i sammanhanget inflikas att personuppgifter, även känsliga personuppgifter, i de allra flesta fall även utan samtycke bör kunna behandlas inom räddningstjänsten med stöd av 10 § c–d och 16 § b personuppgiftslagen. Enligt 10 § c–d får personuppgifter behandlas om behandlingen är nödvändig för att vitala intressen för den registrerade skall kunna skyddas eller en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras. I fråga om behandling av känsliga personuppgifter föreskrivs i 16 § b att sådana uppgifter får behandlas om behandlingen Den nya polisdatalagens tillämpningsområde 157 är nödvändig för att den registrerades eller annans vitala intressen skall kunna skyddas och den registrerade inte kan lämna sitt samtycke. När det gäller polisens verksamhet enligt punkterna 4 och 5 i polis- lagen är det, till skillnad från uppgifterna enligt punkterna 1–3, också tveksamt om verksamheterna kan anses undantagna från dataskydds- direktivets tillämpningsområde. Enligt artikel 3 punkten 2 i direktivet gäller inte direktivet för sådan behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten, och inte under några omständigheter behandlingar som rör allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet (inbegripet statens ekonomiska väl- stånd när behandlingen har samband med frågor om statens säkerhet) och statens verksamhet på straffrättens område. Med hänsyn till osäkerheten i fråga om omfattningen av direktivet är det olämpligt att låta den nya lagen vara tillämplig vid behandling av personuppgifter i polisens verksamhet enligt punkterna 4–5 i polislagen. Den nya lagen bör liksom dagens polisdatalag gälla även behandling av vissa andra uppgifter än personuppgifter. Det som avses är s.k. spårregister, alltså DNA-register som innehåller sådana resultat av DNA-analyser som inte kan knytas till en viss identifierbar person. Lagen skall självfallet inte gälla för behandling av personuppgifter som företas med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. Lagen bör gälla vid behandling av personuppgifter i form av bilder eller ljud, dock ej vid sådan behandling som består i insamling av personuppgifter genom upptagning av bilder eller ljud. Lagen bör inte gälla vid insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning eller kameraövervakning. Det digitala referensbiblioteket över barnpornografiska fram- ställningar behöver inte regleras särskilt i lagstiftningen. 8.5.1Analog och digital teknik Behandling av personuppgifter i form av bilder och ljud vilka inhämtats med digital teknik får anses – i motsats till behandling av sådana uppgifter som inhämtats med analog teknik – utgöra automati- serad behandling i personuppgiftslagens mening (jfr avsnitt 4.3). Så snart en personuppgift har kommit in i en dator eller motsvarande 158 Den nya polisdatalagens tillämpningsområde maskin är det alltså som regel fråga om sådan automatiserad behandling som omfattas av lagen. I slutbetänkandet av Utredningen för användningen av övervakningskameror (SOU 1996:88 s. 179) ges dock uttryck för uppfattningen att sådan kameraövervakning, som bygger på digital teknik och där bild och ljud inte bevaras utan bara visas på en monitor, inte kan sägas ske med hjälp av automatiserad behandling i EG-direktivets mening. Personuppgiftslagen och polisdatalagen får alltså anses tillämpliga på digitala men inte på analoga personuppgifter i form av bilder eller ljud. Det uppkommer tillämpningssvårigheter i takt med att polisen övergår till att inhämta bild- och ljuduppgifter om personer med digital teknik i stället för med analog teknik. De svårigheter som uppkommer belyses i ett tillsynsärende hos Datainspektionen (beslut i ärende 1245-2001). Inspektionen hade i det aktuella fallet öppnat ett tillsynsärende mot i med anledning av en tidningsartikel i . I artikeln uppgavs att polisen i använde digitala kameror för att hålla koll på ungdomsgäng på festivaler och andra platser där det finns risk för att ungdomar ska hamna i bråk eller begå brott. Enligt artikeln foto- graferades ungdomar bl.a. under de s.k. Kristianstadsdagarna. Data- inspektionen fann att användningen av digitala kameror under Kristianstadsdagarna i flera fall hade skett i kriminalunderrättelse- verksamhet enligt definitionen i 3 § polisdatalagen. För att använd- ningen av digitala kameror skall vara tillåten i kriminalunderrättelse- verksamhet krävs som inspektionen påpekade i beslutet att använd- ningen sker inom ramen för en särskild undersökning eller i ett kriminalunderrättelseregister. Datainspektionen anförde att inspektio- nen förutsatte att den fortsatta användningen av digitala kameror i kriminalunderrättelseverksamhet skulle ske under de förutsättningar som ställs upp i polisdatalagen. Datainspektionen fann mot den bakgrunden inte skäl att företa några ytterligare åtgärder utan avskrev ärendet. Frågan är om tillämpningsproblemen med bilder och ljud påkallar författningsändringar. Föreligger det skäl till olika regler beträffande å ena sidan analoga och å andra sidan digitala bilder och ljud? Den viktigaste principiella skillnaden är att de digitala varianterna kan bearbetas i datorer. Digitala bilder och ljud kan alltså förändras och bearbetas i större utsträckning än analoga bilder och ljud. Vår uppfatt- ning är att samma regler bör gälla vid insamling av personuppgifter genom upptagning av bilder eller ljud, oavsett om upptagningarna sker med analog eller digital utrustning. Vid insamling av uppgifter motive- rar inte den nya tekniken en förändrad lagreglering. När det gäller efterföljande bearbetning, lagring eller annan behandling av ifråga- Den nya polisdatalagens tillämpningsområde 159 varande uppgifter bör däremot polisdatalagens regler gälla. Eftersom digitala bilder och ljud alltså kan bearbetas i datorer verkar det rimligt att sistnämnda behandlingar omfattas av regler i en lagstiftning om automatiserad personuppgiftsbehandling. 8.5.2Viss behandling undantas från lagens tillämpningsområde I vårt förslag undantar vi insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning och kameraövervakning från den nya polisdatalagens tillämpningsområde. hade samma undantag i sitt förslag till polisdatalag (SOU 1997:65 s. 197 f.). Häri- genom utesluts i vart fall sådan insamling av bild och ljud som sker enligt bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning samt enligt lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning, lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning och lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål. Automatiserad behandling av ifrågavarande uppgifter såvitt avser insamlingen sker därvid enligt bestämmelserna i nämnda lagar. Det kan här inflikas att undantagen om teleavlyssning och teleövervakning inte bara avser personuppgifter i form av bild eller ljud. Med telemeddelanden avses enligt definitionen i 1 § telelagen (1993:597) nämligen ljud, text, bild, data, eller elektromagnetiska svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare. Hit hör exempel- vis telefonsamtal, telefax, telegram och datakommunikation. Det angivna undantaget beträffande teleavlyssning, teleöver- vakning och kameraövervakning täcker inte polisens bruk av digitala kameror eller annan digital utrustning som hanteras manuellt. Det behövs därför en bestämmelse som talar om att lagens bestämmelser inte gäller heller vid övrig insamling av personuppgifter genom upptag- ning av bilder och ljud. I vissa digitala kameror sker en lagring av bilden med att filmningen sker. Bearbetning av bilder kan också ske i vissa kameror. Sådan lagring eller bearbetning som sker med insamlingen bör inte omfattas av reglerna i lagen. Denna behandling får i detta sammanhang ses som en del av insamlingen. Bestämmelserna i personuppgiftslagen anknyter till insamlingen av uppgifter. Personuppgifter får enligt 9 § första stycket c personupp- giftslagen bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berätti- gade ändamål. Enligt 9 § första stycket d samma lag får personuppgif- ter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. När det gäller information till registre- 160 Den nya polisdatalagens tillämpningsområde rade föreskrivs i 23 § personuppgiftslagen att om personuppgifterna samlas in från personen själv, skall den personuppgiftsansvarige i samband därmed självmant lämna den registrerade information om behandlingen av uppgifterna. Det behövs en bestämmelse som talar om att tillämpliga bestämmelser om insamling skall tillämpas på ifråga- varande uppgifter när uppgifterna första gången behandlas efter det att insamlingen avslutats. Den tänkta tillämpningen av bestämmelserna på upptagning av personuppgifter i form av bilder med manuellt hanterade kameror kan illustreras med exempel. Om bildupptagningar av enskilda personer görs i samband med ett evenemang av något slag behöver det vid upptagningstillfället inte övervägas om behandlingen av personupp- gifter är nödvändig eller om känsliga personuppgifter får behandlas. Inte heller behöver polisen då fastställa ett ändamål eller överväga om information behöver lämnas. På motsvarande sätt förhåller det sig med upptagningar som görs med en manuellt manövrerad kamera i en polisbil. Sammantaget behöver polisen före eller vid bildupptagningen inte med anledning av personuppgiftslagstiftningen göra några sär- skilda överväganden på grund av att upptagningen sker med digital och inte med analog teknik. Det förhållandet att bilderna kanske lagras i kameran med upptagningen förändrar inte detta. Ett annat exempel kan avse inspelningar av inkommande telefon- samtal till en kommunikationscentral. Här kan det vara fråga om digitala ljud. Vid själva upptagningen behöver inte i anslutning till personuppgiftslagstiftningen övervägas om behandlingen är nödvändig, om behandlingen får avse eventuella känsliga personuppgifter, om ändamålet med inspelningen är berättigat eller om information behöver lämnas m.m. Efter att upptagningen av uppgifterna avslutats blir regelverket om behandling av personuppgifter tillämpligt på den fortsatta behandlingen av uppgifterna. Om polisen beslutar att upptagningarna skall lagras eller på annat sätt behandlas måste man bl.a. bestämma ändamål med behandlingen, överväga om behandlingen är nödvändig och om det finns stöd för att behandla eventuella känsliga personuppgifter. Det är naturligtvis i många fall omöjligt att direkt efter att en bild- eller ljudupptagning avslutats besluta om bilderna eller ljuden skall bevaras eller inte. Ett sådant beslut bör dock inte anstå efter att upptagningen gjorts. Analoga bilder kan scannas in i datorer och därefter bearbetas på olika sätt i en dator. Scanningen utgör en slags automatiserad behand- ling. I fall de scannade bilderna innehåller personuppgifter omfattas behandlingen genom scanning därför av den nya lag som vi här föreslår. Den nya polisdatalagens tillämpningsområde 161 8.5.3Det digitala referensbiblioteket över barnpornografiska framställningar Enligt utredningsdirektiven skall vi överväga om det digitala referensbiblioteket över barnpornografiska framställningar som Riks- kriminalpolisen för bör lagregleras. Systemet har beskrivits i avsnitt 3.6.5. Vårt redovisade förslag till undantag för behandling av personuppgifter genom upptagning av bilder kommer inte att påverka behandlingen i referensbiblioteket. Polisens behandling utgörs ju inte till någon del av insamling genom upptagning av bilder eller ljud. Om man inte inför en särreglering för referensbiblioteket kommer bestämmelserna i den nya lagen därför att gälla vid all behandling av personuppgifter i referensbiblioteket. De allmänna bestämmelserna om behandling av personuppgifter i personuppgiftslagen och polisdatalagen innebär bl.a. att behandlingen av personuppgifter i referensbiblioteket bara får ske för ett tydligt och berättigat ändamål. Systemets ändamål är att utföra bildanalys i brottsutredningar samt att bistå utländska brottsutredande myndigheter med uppgifter om bildanalys i brottsutredningar. Detta ändamål är tillräckligt tydligt och naturligtvis även berättigat. Samtliga person- uppgifter som är nödvändiga i förhållande till det angivna ändamålet med behandlingen får enligt gällande regler behandlas. Personupp- gifterna skall därvid gallras när de inte längre behövs för ändamålet med behandlingen. För att systemet skall tjäna sitt syfte måste bilderna bevaras . Vidare ankommer det på att i egenskap av personuppgiftsansvarig besluta erforderliga säkerhets- åtgärder för behandlingen av personuppgifter i systemet. Vi föreslår i betänkandet inte några regler som i sak ändrar vad som i dessa avseenden gäller enligt personuppgiftslagen och polisdatalagen. Vid en särskild lagstiftning om referensbiblioteket skulle det behöva övervägas bestämmelser om i vart fall ändamål, uppgiftsinnehåll och gallring. Att i lag detaljerat ange vilka typer av bilder som får behandlas automatiserat av polisen i referensbiblioteket är enligt vår mening varken lämpligt eller möjligt. Det har under utredningen heller inte kommit fram några omständigheter som ger anledning att anta att de allmänna bestämmelserna i vårt förslag till ny polisdatalag som vi redogjort för skulle ge ett otillräckligt skydd för enskildas personliga integritet, vid behandling av personuppgifter i referens- . Sammantaget gör vi bedömningen att det inte föreligger skäl att införa en särskild författningsreglering avseende polisens behandling av personuppgifter i det digitala referensbiblioteket över barnpornografiska framställningar. 162 Den nya polisdatalagens tillämpningsområde Referensbiblioteket har en klar internationell inriktning. Ett ändamål med systemet är att bistå utländska myndigheter i brottsutredningar. De flesta bilderna i systemet kommer också från utlandet. Den brittiska polisen och även har skaffat liknande system. Mot den bakgrunden förefaller det naturligt att överväga en internationell samordning när det gäller referensbiblioteket. En möjlighet är därvid att denna samordning sker genom medverkan av . Lagen bör inte omfatta verksamhet. inrättades en ny myndighet inom åklagarväsendet för bekämpning av ekonomisk brottslighet, . Myndighetens verksamhet regleras av bestämmelserna i förordningen (1997:898) med instruktion för . Myndighetens verksamhetsområde är i första hand , och län. Dess uppgift är att utveckla metoder för att effektivisera bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Myndigheten skall följa och analysera utvecklingen av denna brottslighet, följa rätts- tillämpningen och utarbeta förslag till åtgärder. skall vidare sammanställa resultaten av den kartläggning av brottslig- heten som de regionala samverkansorganen skall svara för. handlägger inom , Västra Göta- lands och län alla mål som avser brott mot 11 kap. , lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m., skattebrottslagen, aktiebolagslagen, insiderlagen, lagen om handel med finansiella instru- ment samt mål vars handläggning annars ställer krav på kännedom om finansiella förhållanden, näringslivsförhållanden, skatterätt eller liknande. skall under Riksåklagaren samordna åklagar- väsendets bekämpning av ekonomisk brottslighet i övriga delar av landet. På begäran av vederbörande åklagarmyndighet kan Ekobrotts- myndigheten överta handläggningen av sådana mål som bör handläggas vid främst med hänsyn till att de rör kvalificerad ekonomisk brottslighet som har nationell utbredning eller internationell anknytning eller som är av principiell natur eller av stor omfattning. verksamhet bedrivs vid fyra avdelningar; i Den nya polisdatalagens tillämpningsområde 163 , och samt vid särskilda avdelningen i . Enligt förordningen med instruktion för bestämmer och i samråd de närmare formerna för samverkan mellan och polisväsendet. 8.6.2Myndighetens rätt att behandla personuppgifter automatiserat I olika sammanhang har diskuterats vilka möjligheter Ekobrottsmyn- digheten bör ha att behandla personuppgifter automatiserat. Justitie- utskottet har t.ex. behandlat motionsyrkanden om att Ekobrotts- myndigheten skall ges tillgång till de polisiära spaningsregistren i sin verksamhet respektive om att skall få upprätta egna spaningsregister och underrättelseregister (se bet. 2000/01:JuU6). är en åklagarmyndighet och inte en polismyn- dighet. Polisdatalagen omfattar därför inte verksamhet. Regeringen tillkallade en särskild utredare med uppdrag att utreda frågor om sekretess vid bekämpning av ekonomisk brottslig- het, m.m. (dir. 1997:61). Ett mål för utredningen skulle vara att föreslå åtgärder i syfte att effektivisera bekämpningen av ekonomisk brottslighet genom att göra det möjligt för berörda myndigheter och andra organ att i ökad utsträckning lämna information om sådant som har betydelse för att förebygga, upptäcka eller utreda ekonomisk brottslighet, t.ex. vid gemensamma kontrollaktioner. Utredningen, som antog namnet , överläm- nade betänkandet Ekonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53) till regeringen . I betänkandet redogörs för de bestämmelser som gäller på området samt i vilken mån de bör ändras. Vissa utvidg- ningar i myndigheternas möjligheter att utbyta information med var- andra föreslås, t.ex. anser utredningen att myndigheter, utan hinder av sekretess, i vissa fall skall kunna lämna uppgifter om planerad brotts- lighet till polis, tull eller en polisman vid . Det föreslås också att polisen och tullen skall ges ökade möjligheter till informationsutbyte med varandra. förslag bereds inom . pekar i sitt yttrande över Ekosekretess- utredningens betänkande på att myndigheten inte har tillgång till samma verktyg som polisen och skattebrottsenheterna har för att bedriva kriminalunderrättelseverksamhet. Frånvaron härav har enligt 164 Den nya polisdatalagens tillämpningsområde medfört effektivitetsförluster i det operativa arbetet och hindrat myndighetens utvecklingsarbete när det gäller det brottsförebyggande arbetet. Myndigheten anser därför att den bör ges samma befogenheter som dem polisen har på området, t.ex. genom att polisdatalagen utvidgas till att även omfatta . har gjort en framställan till regeringen härom. Regeringen har meddelat ett beslut . I beslutet ges och i uppdrag att, inom ramen för gällande lagstiftning, utveckla underrättelseverksamheten beträffande ekobrott och att inom samma ramar utveckla Ekobrotts- myndighetens möjligheter att få del av polisens IT-system. Det sist- nämnda gäller enligt beslutet främst e-post och intranät. 8.6.3Polisdatalagen bör inte omfatta Vi anser att den nya polisdatalagen bör gälla enbart i polisens verksam- het. Detta innebär alltså att lagen inte kommer att omfatta Ekobrotts- myndigheten. Avgörande för hur regleringen av Ekobrottsmyndig- hetens rätt att behandla personuppgifter automatiserat bör utformas är vilken funktion och vilka uppgifter myndigheten skall ha. Den frågan berör hela myndighetsstrukturen inom samhällets brottsbekämpning och bör övervägas i ett annat sammanhang än vid en översyn av polis- registerlagstiftningen. 9Grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter i den nya polisdatalagen I det här kapitlet redovisar vi grundläggande bestämmelser om automa- tiserad behandling av personuppgifter och om behandling av person- uppgifter i register, vilka bör finnas i den nya polisdatalagen. Personuppgiftslagens definitioner av begreppen behandling av personuppgifter, blockering av personuppgifter, mottagare, person- uppgifter, personuppgiftsansvarig, personuppgiftsbiträde, person- uppgiftsombud, tillsynsmyndigheten och tredje man samt polisdata- lagens definition av begreppet DNA-analys bör finnas med även i en ny lag för polisen. I 3 § personuppgiftslagen definieras vissa uttryck och begrepp som används i lagen. Det framgår av 3 § andra stycket polisdatalagen att de begrepp som används i polisdatalagen har samma betydelse som i personuppgiftslagen. Polisdatalagen innehåller dessutom i samma lagrums första stycke definitioner av ytterligare begrepp som används i lagen. I vårt lagförslag har de begrepp som hämtats från personuppgifts- lagen samma betydelse som i den lagen. De begrepp som hämtats är behandling (av personuppgifter), blockering (av personuppgifter), mot- tagare, personuppgifter, personuppgiftsansvarig, personuppgiftsbiträde, personuppgiftsombud, tillsynsmyndigheten och tredje man. Begreppen registrerade, samtycke och tredje land i personuppgiftslagen har utgått eftersom de begreppen inte används i den nya lagen. När det gäller definitionerna i 3 § polisdatalagen återstår endast begreppet DNA-analys. Begreppen allvarlig brottslig verksamhet, kriminalunderrättelseverksamhet, särskild undersökning och under- 166 Grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter rättelseverksamhet har utgått, eftersom de inte förekommer i den nya lag som vi föreslår. 9.2Grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter Bestämmelserna i 9 § personuppgiftslagen om grundläggande krav på behandling av personuppgifter bör även i fortsättningen gälla i polisens verksamhet. Även särbestämmelsen om gallring i 13 § polisdatalagen bör vara kvar. I 9 § personuppgiftslagen finns det bestämmelser om de grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter som en personuppgifts- ansvarig alltid måste uppfylla. Eftersom dessa bestämmelser innehåller mycket centrala principer för all behandling av personuppgifter redogör vi här kortfattat för bestämmelsernas innehåll. 9.2.1Korrekt och laglig behandling i enlighet med god sed Personuppgifter skall enligt 9 § a–b personuppgiftslagen för det första bara behandlas när det är lagligt och då behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. När det är lagligt att behandla person- uppgifter framgår av personuppgiftslagen, t.ex. 10 och 13–20 §§ och anknytande lagstiftning. Dessa källor säger också vad som är ett korrekt sätt att behandla personuppgifter. Vad som är god sed vid behandling av personuppgifter får avgöras i rättstillämpningen mot bakgrund av bl.a. de mer preciserade föreskrif- ter som kan utfärdas med stöd av personuppgiftslagen, de branschregler på området som kan ha utarbetats av etablerade branschorganisationer eller andra representativa sammanslutningar och hur ansvarsfulla personuppgiftsansvariga som regel beter sig (prop. 1997/98:44 s. 143).