sou · GPB326d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Denna paragraf handlar om verkan av passivitet vid kollision mellan ett äldre kännetecken av något slag och en yngre registrerad firma. Bestämmelsen är utformad på i stort sett samma vis som 8 § i förslaget till varumärkeslag. Någon motsvarighet till denna bestämmelse om passivitet finns inte i FL. Detta hänger samman med att det inte finns något invändningsförfarande vid firmaregistrering. I förarbetena till FL anförde firmautredningen att firmainne- havarna i avsaknad av ett invändningsförfarande inte skulle kunna bevaka nya firmaregistreringar och att det därför inte var lämpligt att införa en preklusionsregel avseende registrerade firmor, se SOU 1967:35 s. 199. 7 § Rätten till ett inarbetat näringskännetecken skall bestå vid sidan av en äldre rätt till ett kännetecken, om innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid vidtagit åtgärder för att hindra användningen av det yngre känne- tecknet. Innehavaren av den äldre rätten skall, om hans kännetecken är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, anses ha handlat inom rimlig tid om han från det att han fick kännedom om användningen vidtagit åtgärder för att hindra denna. I denna paragraf regleras verkan av passivitet vid kollision mellan ett äldre kännetecken av något slag och en yngre inarbetad firma. Utformningen av bestämmelsen är i allt väsentligt densamma som den i 9 § i förslaget till varumärkeslag. Bestämmelsen i första stycket överensstämmer i sak med den nuvarande bestämmelsen i 8 § FL. I andra stycket finns en ny bestämmelse som gäller sådana när- ingskännetecken som har ett utökat skydd enligt 3 § andra stycket. Denna bestämmelse bygger på artikel 4.4 i –rekommen- dationen med bestämmelser om skydd för välkända varumärken 8 § I de fall som avses i 6 och 7 §§ utgör rätten till det yngre kännetecknet inte hinder mot användningen av det äldre kännetecknet, även om rätten till det äldre kännetecknet inte längre utgör hinder mot användningen av det yngre. I de fall som avses i 7 § får, om det är skäligt, beslutas att ett av känne- tecknen, eller båda, endast får användas på särskilt sätt, såsom i ett visst utförande eller med tillägg av ortsangivelse, eller att kännetecknet endast får användas för viss verksamhet eller inom ett visst område. Bestämmelsen i andra stycket tillämpas också när identiska eller liknande kännetecken är inarbetade för olika innehavare i olika delar av landet. Denna paragraf handlar om möjligheten för domstol att förordna om samexistens på vissa villkor mellan kolliderande kännetecken. Bestämmelsen motsvarar 10 § i förslaget till varumärkeslag. Bestämmelsen i första stycket, som är ny, klargör att ett yngre kännetecken, som enligt 6 eller 7 § får bestå vid sidan av ett äldre, inte kan utgöra grund för att hindra användningen av det äldre kännetecknet. Av andra stycket – som i sak stämmer överens med nuvarande andra stycket – följer att domstol kan besluta att kännetecknen endast får användas på vissa villkor. I lagens nuvarande lydelse finns inte någon direkt motsvarighet till regleringen i tredje stycket, vilken klargör att bestämmelsen om samexistens också är tillämplig vid lokal inarbetning. Att bestäm- melserna om samexistens gäller även lokalt inarbetade närings- kännetecken är dock inte någon nyhet, se SOU 1967:35 s. 199. 8 a § Registrering av en firma sker i samband med registrering av en näringsidkare eller, om firman skall registreras för en näringsidkare som redan är registrerad, i ett särskilt ärende. Paragrafen, som är ny, anger i vilket slags ärende en firma regi- streras. En förutsättning för registrering av ett rättssubjekt som skall ha firma är att en firma kan registreras. Det innebär att registreringen av rättssubjektet och firman normalt handläggs i samma ärende. Ändring av en firma handläggs däremot i ett särskilt ärende. An- gående frågan om registrering av firma och det rättssubjekt som firman avser, se avsnitt 9.7.8. 9 § En firma som skall registreras måste tydligt skilja sig från andra regi- strerade firmor. Vidare måste firman uppfylla de krav som anges i lag eller annan författning för visst slags firma. Paragrafen innehåller förslagets grundläggande krav för firmaregi- strering, som består i att en firma som skall registreras måste skilja sig från andra registrerade firmor. I FL finns inte någon motsvarighet till denna bestämmelse, men regler av detta slag finns i de associations- rättsliga författningarna (se t.ex. 16 kap. 1 § 12 st. ABL, 7 § HrL och 14 kap. 1 § FörenL). Bestämmelsen innebär att en firma som skall registreras måste skilja sig från alla andra registrerade firmor, oavsett i vilket register firman är registrerad. Detta innebär en förändring i förhållande till den nu gällande ordningen, där det är tillräckligt att firman skiljer från andra firmor som är registrerade i samma register. Kravet på att en firma skall skilja sig från andra registrerade firmor motiveras av att en firma inte skall sammanblandas med en annan. 10 § En firma får inte registreras om den 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.utan tillstånd innehåller en statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas som firma, eller något som lätt kan förväxlas därmed, eller 3.i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten. En firma får inte heller registreras om den innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som en geografisk ursprungsbeteckning för vin eller spritdrycker och firman avser verksamhet med vin eller spritdrycker av annat ursprung. I denna paragraf anges de hinder mot registrering som, tillsammans med kravet i 9 §, utgör absoluta hinder. Bestämmelserna är utformade så att de svarar mot 14 § i förslaget till varumärkeslag. Regleringen i första stycket överensstämmer i sak med första stycket i nuvarande lydelse. I punkt 1 anges inte uttryckligen att hänsyn skall tas till firmans användning. Det ligger dock i sakens natur att man vid bedömning av om det finns något absolut hinder mot registrering av en firma måste ta hänsyn till hur firman kan komma att användas. Någon saklig ändring i förhållande till vad som gäller är följaktligen inte avsedd. Bestämmelsen i andra stycket, som är ny, är utformad i överens- stämmelse med 14 § andra stycket i förslaget till varumärkeslag. 10 a § Hinder mot att en firmaregistrering består finns om någon begär att den skall upphävas och 1.användning av firman i näringsverksamhet skulle utgöra intrång i en äldre ensamrätt enligt 3 § eller i ett äldre gemenskapsvarumärke som är skyd- dat enligt rådets förordning (EG) nr 40/94 av om gemenskapsvarumärken, 2.användning av firman i näringsverksamhet skulle leda till förväxling med ett näringskännetecken som någon annan tagit i bruk före innehavaren och använde för ansökan samt innehavaren kände till eller borde ha känt till detta, 3.firman innehåller något som är ägnat att uppfattas som annans varu- kännetecken eller annans egenartade efternamn, allmänt känt konstnärsnamn eller liknande namn och inte uppenbarligen syftar på någon av- liden och användningen av kännetecknet skulle medföra nackdel för bäraren av namnet, 4.firman innehåller något som utgör intrång i annans upphovsrätt, eller 5.firman är ägnad att uppfattas som benämning på en stiftelse, ideell före- ning eller liknande sammanslutning. Hinder mot att en registrering består finns dock inte på den grunden att användning av firman i näringsverksamhet skulle utgöra intrång i rätten till ett äldre kännetecken som enligt 2 § femte eller sjätte stycket endast har skydd inom ett visst geografiskt område. I paragrafen anges de relativa hinder som finns mot en firmaregi- strerings bestånd. Bestämmelserna är utformade på i stort sett samma vis som dem i 15 § i förslaget till varumärkeslag. Av bestämmelsen i första stycket punkt 1 – som svarar mot 14 § första stycket 6 i nuvarande lydelse – framgår vilka äldre ensam- rätter som kan utgöra hinder mot en firmaregistrerings bestånd. Bestämmelsen i punkt 2 – som svarar mot 10 § första stycket i nuvarande lydelse – innehåller en förändring i sak. Enligt den gäl- lande bestämmelsen krävs det att sökanden har vetskap om att det andra kännetecknet tagits i bruk. Förslaget innebär ett ökat krav på aktsamhet från sökandens sida genom rekvisiten kände till eller borde ha känt till. Se vidare kommentaren till 15 § i förslaget till varumärkeslag. Bestämmelsen i punkt 3 motsvarar 10 § första stycket i nuvarande lydelse i vad den avser namn. En skillnad är att endast egenartade efternamn under vissa förutsättningar kan utgöra hinder mot en registrerings bestånd. Se vidare avsnitt 8.8.4 och kommentaren till 15 § i förslaget till varumärkeslag. Punkt 4 har sin motsvarighet i 10 § första stycket 5 i gällande lydelse, men skiljer sig från den bestämmelsen genom att titel på annans skyddade litterära verk kan läggas till grund för upphävande av en firmaregistrering. Se vidare avsnitt 8.8.4 och kommentaren till 15 § i förslaget till varumärkeslag. Bestämmelsen i punkt 5 svarar mot 10 § första stycket i nu- varande lydelse i vad den avser benämningar på associationer och är oförändrad i sak. Regleringen i andra stycket, som är ny, innebär att lokalt inarbetade kännetecken samt naturliga varukännetecken som endast har ett lokalt skydd inte kan utgöra hinder mot att en regi- strering består. Dessa frågor behandlas i avsnitt 5.7.3 och 5.7.4. Se vidare kommentaren till 15 § i förslaget till varumärkeslag. 11 a § skall undersöka om ansökan uppfyller de krav som enligt lag eller annan författning ställs vid registrering av olika slags firma, inbegripet det krav på betalning av ansökningsavgift som kan vara uppställt samt om det finns något hinder mot registrering enligt 9 eller 10 §. skall också, i den omfattning regeringen föreskriver, undersöka om det finns något hinder som avses i 10 a §. Uppfyller ansökan inte de krav som avses i första stycket eller finns det något hinder mot registrering enligt 9 eller 10 §, skall registreringsmyndig- heten förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan . Detsamma gäller om sökanden inte har betalat föreskriven ansöknings- avgift. I föreläggandet skall sökanden upplysas om att ansökan kan komma att avskrivas om han inte svarar i rätt tid. Framkommer det något hinder som avses i 10 a §, skall registrerings- myndigheten underrätta sökanden om detta och ge honom tillfälle att yttra sig . Yttrar sig sökanden i rätt tid över ett föreläggande enligt andra stycket, men finns det fortfarande någon brist enligt första stycket eller något hinder mot registrering enligt 9 eller 10 §, skall registreringsmyndigheten avslå ansökan, om det inte finns skäl att förelägga sökanden på nytt. Yttrar sig sökanden inte i rätt tid över ett föreläggande enligt andra stycket, får registreringsmyndigheten avskriva ansökan. I denna paragraf, som är ny, finns de grundläggande reglerna om registreringsmyndigheternas behandling av ansökningar om regi- strering av firmor. Bestämmelserna om handläggningen är utformade på ungefär samma sätt som dem i 20 § i förslaget till varumärkeslag. En skillnad är dock att det i ärenden om firmaregistrering inte finns någon möjlighet till återupptagning av en avskriven ansökan. Enligt första stycket skall registreringsmyndigheten undersöka om ansökan uppfyller de krav som ställs i lag eller annan författ- ning. Med detta avses närmast att vissa firmor skall innehålla associationsbeteckningar (se 16 kap 1 § ABL, 6 § HrL och 14 kap. 1 § FörenL). Vidare skall myndigheten undersöka om firman skiljer sig tydligt från andra registrerade firmor enligt 9 § och om det finns något absolut hinder mot registrering enligt 10 §. I den mån regeringen föreskriver det skall myndigheten också undersöka om det finns några relativa hinder enligt 10 a §. En beskrivning av förfarandet i ärenden om registrering av firma finns i avsnitt 9.7.5. Se vidare kommentaren till 20 § i förslaget till varumärkeslag. 12 § Om ansökan uppfyller de krav som avses i 11 a § första stycket och det inte finns något hinder mot registrering enligt 9 eller 10 §, skall registre- ringsmyndigheten föra in firman i föreskrivet register. Vid registrering av en firma skall registreringsmyndigheten i registret anteckna den verksamhet som firman avser. Ensamrätten till en registrerad firma gäller från den dag då ansökan kom in till registreringsmyndigheten. Paragrafen handlar om registreringen av firma. Bestämmelsen om registrering är utformad på ungefär samma sätt som den i 22 § första stycket i förslaget till varumärkeslag. Enligt första stycket skall registreringsmyndigheten registrera firman om ansökan uppfyller de formella krav som är uppställda i 11 a § och det inte finns några absoluta hinder enligt 9 eller 10 §. Av denna bestämmelse framgår att officialprövningen är begränsad till absoluta hinder. Bestämmelsen i andra stycket innebär att myndigheten skall göra en särskild anteckning om den verksamhet som firman är registrerad för. Anteckningen om den verksamheten som registre- ringen avser är avgörande för firmaregistreringens omfattning. Det innebär att en firma som har särskiljningsförmåga (jfr 2 § 2 st.) på grund av registreringen har ett känneteckensrättsligt skydd för den verksamhet som är antecknad på detta sätt. En annan sak är att registreringen av rättssubjektet som sådant kan omfatta en vidare verksamhetsbeskrivning som är av betydelse ur associationsrättslig synvinkel, jfr avsnitt 9.7.8. Av 17 § i förslaget till ändring i FL framgår att myndigheten skall anteckna i registret om registre- ringen upphävs för viss verksamhet. Bestämmelsen i tredje stycket om den tidpunkt från vilken firmaregistreringen har verkan överensstämmer i sak med 12 § FL. 12 a § När registreringen av en firma har kungjorts får invändning fram- ställas mot den. Detsamma gäller när registreringen av en ändrad verksamhet har kungjorts. Invändningen skall ha kommit in till registreringsmyndigheten från kungörelsedagen. Invändningen skall innehålla uppgifter om invändarens namn eller firma, den registrering som invändningen avser och de omständigheter som åberopas till grund för invändningen. Av paragrafen framgår att det är möjligt att framställa invändning mot en firmaregistrering och vilka krav som ställs på en invänd- ning. Bestämmelserna är utformade i anslutning till 23 § första och andra styckena i förslaget till varumärkeslag Frågan om utformningen av invändningsförfarandet behandlas i avsnitt 9.7.5. Se vidare kommentaren till 23 § i förslaget till varumärkeslag. 12 b § skall undersöka om invändningen upp- fyller de krav som avses i 12 a § andra stycket. Är invändningen så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning av ärendet skall myndigheten förelägga invändaren att avhjälpa bristerna . I föreläggandet skall invändaren upplysas om att invändningen kan komma att avvisas om han inte följer föreläggandet. Följer invändaren inte föreläggandet skall invändningen avvisas. Tar registreringsmyndigheten upp invändningen skall myndigheten underrätta innehavaren av firmaregistreringen om invändningen och ge denne tillfälle att yttra sig . Är det uppenbart att invändningen är ogrundad, skall registrerings- myndigheten avslå den. Återkallas invändningen får den ändå prövas, om det finns särskilda skäl. skall på grund av invändningen upphäva regi- streringen, helt eller delvis, om det finns något hinder som avses i 9, 10 eller 10 a §. skall avslå invändningen, om det inte finns något hinder mot registreringens bestånd. Om registreringsmyndigheten upphäver registreringen, helt eller delvis, skall detta antecknas i registret när avgörandet har vunnit laga kraft. Paragrafen innehåller de grundläggande reglerna om handlägg- ningen i invändningsärenden. Bestämmelserna är utformade på i allt väsentligt samma vis som dem i 24 § i förslaget till varumärkeslag. Se vidare kommentaren till 24 § i förslaget till varumärkeslag. 15 § Om någon gör intrång i annans rätt till näringskännetecken (firmaintrång), får domstol vid vite förbjuda honom att fortsätta intrånget. Om käranden visar sannolika skäl för att firmaintrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till näringskännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller tredje stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. rättegångs- balken. Talan om utdömande av vite får föras av den som har ansökt om för- budet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. Paragrafen handlar om vitesförbud. Bestämmelserna om vitesförbud har ändrats så att de överens- stämmer med dem i 66 § i förslaget till varumärkeslag. Det innebär att reglerna om förbud mot användning av vilseledande närings- kännetecken och om talerätt utmönstrats; frågan om förbud mot användning av vilseledande kännetecken behandlas i avsnitt 8.8.4 och frågan om talerätt i avsnitt 8.5. 16 § Om en firma har registrerats i strid mot bestämmelserna i 9 § om allmänna registreringsvillkor eller 10 § om registreringshinder, eller om det enligt 10 a § finns något hinder mot registreringens bestånd får registreringen upphävas om den inte kan bestå enligt bestämmelserna i 6–8 §§ om verkan av passivitet. Firmaregistreringen får emellertid inte upphävas på den grun- den att användning av firman i näringsverksamhet skulle utgöra intrång i en äldre registrerad firma, om registreringen av denna firma kan upphävas enligt tredje–sjunde styckena om användning av firma. Registreringen får inte heller upphävas på den grunden att användning av firman i näringsverksamhet skulle utgöra intrång i ett äldre näringskännetecken som enligt 2 § femte eller sjätte stycket endast har skydd inom ett visst geografiskt område. En registrering får vidare upphävas om 1.innehavaren har upphört att vara näringsidkare, 2.firman har kommit att strida mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, eller 3.firman har kommit att bli vilseledande. En registrering kan också upphävas, om innehavaren inte, från den dag då frågan om registrering slutligt avgjorts, använt firman här i landet för den verksamhet som den avser, eller om han inte har gjort det av i följd och det inte finns giltiga skäl till att firman inte har använts. Med sådan användning som avses i tredje stycket likställs att firman an- vänds i en annan form än den registrerade om avvikelsen avser endast detaljer som inte förändrar firmans särskiljningsförmåga. Registreringen får dock inte upphävas enligt tredje stycket, om innehavaren har använt firman mellan utgången av femårsperioden och ansökan om hävning av registreringen. Användning som påbörjas eller återupptas efter femårsperiodens utgång och före ansökan om hävning skall emellertid lämnas utan avseende, om innehavaren har vidtagit förberedelser för att påbörja eller återuppta användningen efter det att han fått kännedom om att en ansökan om hävning kunde komma att göras. Med att innehavaren använder en firma likställs också att någon annan använder firman med innehavarens samtycke. Om grunden för upphävande endast avser viss verksamhet som firman registrerats för, skall registreringen hävas endast för denna verksamhet. I paragrafen anges de grunder på vilka registrering av en firma kan upphävas. Bestämmelserna är så långt möjligt utformade i överens- stämmelse med dem i 28 § i förslaget till varumärkeslag. I första stycket första meningen anges att firmaregistreringen får upphävas på grund av omständigheter som förelåg på registrerings- dagen. Registreringen får således upphävas om den har skett i strid mot något absolut hinder eller om det föreligger något relativt hinder mot dess bestånd och registreringen ändå inte kan bestå enligt reglerna i 6–8 §§ om verkan av passivitet. En skillnad i för- hållande till vad som gäller nu är att en firmaregistrering inte kan upphävas på den grunden att firman saknar särskiljningsförmåga, eftersom särskiljningsförmåga är ett krav för regi- strering (jfr 9 §). Angående frågan om särskiljningsförmåga, se avsnitt 9.5.2. Andra meningen i stycket innehåller ett undantag från vad som sägs i första meningen. Undantaget innebär att rätten till en äldre registrerad firma inte kan utgöra grund för upphävande av en yngre firmaregistrering, om registreringen av den äldre firman kan upp- hävas på den grunden att firman inte har använts, se tredje stycket. Av sista meningen i stycket framgår att lokalt inarbetade känne- tecken samt namn som endast har ett lokalt känneteckensskydd inte kan utgöra grund för upphävande av en firmaregistrering. Rätten till sådana kännetecken utgör inte heller hinder mot en regi- strerings bestånd enligt 10 a §, men de kan enligt huvudregeln i 3 § läggas till grund för bl.a. förbud mot användning av ett yngre kän- netecken inom det område där de har skydd. Angående skyddet för lokalt inarbetade näringskännetecken samt namn som används som näringskännetecken, se 9.10, 5.7.3 och 5.7.4. I andra stycket anges tre olika grunder för upphävande av en firmaregistrering vilka uppkommit efter registreringsdagen. Av punkt 1 framgår att registreringen av en firma får upphävas om innehavaren har upphört med den verksamhet som firman av- ser. Enligt punkt 2 får en firmaregistrering upphävas om den kommit att strida mot lag eller annan författning m.m. (jfr 10 § 1 st. 1). Vidare anges i punkt 3 att firmaregistreringen kan upphävas om den efter registreringen blivit vilseledande (jfr 10 § 1 st. 3 ). I tredje stycket finns de grundläggande bestämmelserna om att registreringen av en firma som inte används kan upphävas, se avsnitt 9.8.2. Se vidare kommentaren till 28 § tredje stycket i för- slaget till varumärkeslag. Fjärde–sjunde styckena innehåller ytterligare bestämmelser om förutsättningarna för upphävande av en firmaregistrering på den grunden att firman inte använts, vilka överensstämmer med 28 § fjärde–sjunde styckena i förslaget till varumärkeslag. 16 a § En firmaregistrering kan upphävas av domstol efter talan enligt reglerna i eller av registreringsmyndigheten enligt bestäm- melserna i 16 b–16 d §§ om upphävande i administrativ ordning. En talan om upphävande med stöd av bestämmelserna i 16 § första stycket och det allmänna registreringsvillkoret i 9 § eller registreringshindren i 10 § eller med stöd av bestämmelsen i 16 § andra stycket får föras av den myndighet som regeringen föreskriver. Paragrafen handlar om talan om upphävande av en firmaregi- strering. Bestämmelserna är utformade på samma sätt som dem i 29 § i förslaget till varumärkeslag. Av bestämmelserna framgår att en firmaregistrering – utöver möjligheten att upphäva registreringen efter invändning – kan upp- hävas antingen av domstol i ett ordinärt tvistemål eller av registre- ringsmyndigheten i ett ärende om upphävande i administrativ ord- ning. Bestämmelserna om förfarandet vid upphävande i administrativ ordning finns i 16 b–16 c §§, se vidare avsnitt 7.5. Paragrafen innehåller inga regler om talerätt, utan i det avseendet gäller allmänna processrättsliga regler, se avsnitt 9.10 och 8.5.3.