sou · GPB357d2 · 2002-01-01 00:00:00 — I tabellen redovisas överst den övergripande spridningen och där- efter presenteras för varje faktor hur mycket av denna som finns inom respektive mellan grupper samt därefter mellangrupps- skillnadernas relativa betydelse i procent. Om vi inleder med kategoriseringen efter livscykel urskiljer vi de sexton grupper vars utveckling vi sammanfattade i Tabell 2. Trots att inkomstnivåerna förändras mycket mellan olika livscykelgrupper finner vi att såväl inom- som mellangruppsskillnaden är . Därefter ökar skillnaderna mellan grupper något absolut sett. Relativt sett, dvs. hur stor procentandel av den totala ojämlikheten som beror på skillnader mellan grupper, finner vi emellertid att betydelsen har minskat. Detta leder fram till den generella slutsatsen att ökningen främst står att finna i ökade skillnader inom var och en av de olika livscykelgrupperna, något som framgår av den första raden. I grova drag kan man säga att denna beskrivning också gäller för de andra dekomponeringar som redovisas i tabellen. Studerar vi de olika mellangruppsskillnaderna mer i detalj ser vi att ökar dessa tydligt för de båda dimensioner av invandrar- skap som används, för att därefter minska något. Denna utveckling indikerar också att invandrare drabbades särskilt hårt under lågkon- junkturen. Givet de betydande skillnader som finns mellan inrikes och utrikes födda kan det kanske tyckas märkligt att de olika dimensioner som särskiljer olika grupper av invandrare förklarar en så pass ringa del av den totala ojämlikheten. Att de totala inkomst- skillnaderna i huvudsak står att finna i skillnader inom grupperna är dock inte så konstigt om vi betänker att av alla i analysen tillhör samma kategori, nämligen de som är födda i . Slutligen beträffande klass och förekomsten av arbete ser vi att skillnaderna mellan grupper absolut sett har ökat klart (notera att vi här återigen begränsar analysen till dem varför också den totala ojämlikheten redovisas på raden ovanför resultatet från dekomponeringsanalysen). Den andel som beror på skillnader mellan grupper förändras mindre men ökar ändå tydligt för att därefter minska något. Även om mellangruppskomponenten har ökat i alla fyra fallen när vi jämför 1999 med 1991 visar resultaten från dekomponerings- analysen att de skilda inkomsttrender som i vissa fall finns för de här analyserade grupperna inte kan ses som huvudförklaringen till den ökade inkomstspridningen . När vi jämför dessa år finner vi istället en påtagligt ökad spridning inom de grupper vi studerat. Att inomgruppsojämlikheten är det som främst förklarar den ökade spridningen när vi jämför 1999 och 1991 reser frågan om spridning inom alla grupper ökat eller om något särskilt mönster kan urskiljas. När det gäller indelningar av materialet efter klass och livscykel visar sig det sig att spridningen ökat inom i stort sett alla grupper. När det istället gäller indelningen efter födelseland och vistelsetid gäller dock inte detta. Beträffande födelseland visar det sig att den ökade ojämlikheten främst gäller svenskfödda personer. När det gäller vistelsetid finner vi därutöver också en påtagligt ökad spridning för dem som varit i . 3.8De låga inkomsternas sociala fördelning I avsnitt 3.5 visades hur stora andelar av befolkningen totalt sett som har låga inkomster. Tre olika avgränsningar av en låg- inkomstgrupp gjordes där. I det följande skall vi belysa hur vissa utsatta befolkningsgruppers utveckling varit enligt två av dessa mått, nämligen andelen under socialbidragsnormen och andelen av medianinkomsten. I det delbetänkande som Kommittén Välfärdsbokslut gav ut påpekade vi speciellt att barns välfärd synes ha drabbats även om också kunskapsluckorna härvidlag var stora (SOU 2000:3). En anledning till den slutsatsen utgjorde de inkomstanalyser vi då presenterade. De visade dels att barnfamiljer rent generellt hade halkat nedåt i inkomstfördelningen, och än mer oroande, att andelen barn som levde i familjer med inkomster under socialbidragsnormen ökade avsevärt och i högre grad än motsvarande andelar för befolkningen i stort. Vi har möjlighet att följa upp dessa ana- lyser och visa på hur kurvorna ser ut för . Av Figur 5 framgår tydligt den dramatiska ökning som skedde vad gäller andelen barn under denna låginkomstgräns.23 Framförallt gäller detta för de yngsta barnen (0–). av minskar andelarna, och för de äldre barnen, som förstås har något äldre föräldrar, tycks denna minskning ske betydligt snabbare än för de yngre barnen. Denna diskrepans mellan yngre och äldre barn framgår än tydligare om motsvarande analys görs av medianinkomsten som grund för att avgränsa gruppen med låga inkomster. Då finner man t.o.m. en ökning av andelen barn 0–i familjer med låga inkomster medan motsvarande andelar minskar bland äldre barn. 23 Än en gång bör det understrykas att talen är skattade utifrån en modell och har en högre grad av osäkerhet. såg i Tabell 1 var andelen densamma (7,) för befolkningen i stort . Det är alltid svårt att säkert uttala sig om en förändring i en serie när det är sista mättidpunkten och framtiden får utvisa om detta enbart är en temporär fluktuation eller en mer långsiktig förändring. Andelen barn mellan 0–6 respektive mellan 7–som lever i hushåll med inkomster som understiger socialbidrags- samt motsvarande befolkningstal, 1991–1999. För att mer tydligt åskådliggöra hur barnen färdats under 1990- talet i förhållande till befolkningen i stort redovisas i Figur 6 risken att tillhöra låginkomstgruppen för barn i förhållande till mot- svarande risk för hela befolkningen, och framförallt hur denna relation har förändrats . Det är med andra ord barnens relativa risk som visas i figuren (enligt båda måtten). Om barnen inte var överrepresenterade, dvs. att andelen barn som levde i låginkomsthushåll skulle vara densamma som för befolkningen i stort, skulle den kvot som redovisas i figuren vara lika med ett. Som framgår är dock barnen klart överrepresenterade även inledning. Denna relativa risk har dock ökat betydligt och når sin topp 1996 därefter sker en viss förbättring. Att barnfamiljernas ekonomiska situation, också rela- tivt, har en tydlig koppling till konjunkturerna är inte så konstigt i och med att föräldrar tenderar att förvärvsarbeta i mycket hög utsträckning. Sammantaget visar analyserna ändock att sett över har risken att tillhöra en låginkomstfamilj ökat för barnen inte bara absolut sett utan också i relationen till befolkningen i stort. Barns (0–) risk att tillhöra låginkomsthushåll relativt risken för befolkningen i stort. Låginkomsthushåll definierade som inkomster av medianinkomsten respektive under socialbidragsnormen, 1991–1999 Utöver barnen har tidigare analyser visat att unga vuxna, ensam- stående mödrar och invandrare är tre kategorier som drabbades särskilt hårt . Vi väljer därför att i Figur 7 också redovisa bilden för dessa tre grupper och med de två låginkomstavgränsningar vi redogjort för. I den övre figuren avgränsas gruppen utifrån medianinkomsten och i den nedre utifrån socialbidragsnormen. Inte helt överraskande finner vi i dessa grupper mycket höga relativa fattigdomsnivåer. Andelar med inkomster av median- inkomsten respektive under socialbidragsnormen i vissa utsatta grupper, 1991–1999. Om vi inledningsvis studerar kurvorna avseende andelarna av medianinkomsten finner vi att ungdomars risker ökat betydligt och det finns heller inga tecken på någon märkbar nedgång i slutet av decenniet. En sådan kan istället noteras för ensamstående mödrar där vi, i linje med vad vi fann beträffande de genomsnittliga inkomsterna, noterar att andelarna sjunker . Utrikesfödda har de allra högsta andelarna av de grupper som presenteras i Figur 7. I den indelning vi redogjorde för tidigare kunde vi notera att gruppen födda utan- för västvärlden har de klart lägsta inkomsterna. Dessa har också ännu högre andelar än de som redovisas i Figur 7 (som avser samtliga födda utrikes) men trenden är ungefärligen densamma. Om vi istället utgår från socialbidragsnormen finner vi betydligt kraftigare uppgångar men också en tydligare förbättring i slutet av decenniet. För alla tre grupperna gäller dock att klart större andelar har disponibla inkomster under socialbidragsnormen 1999 jämfört med . Beträffande utrikes födda vet vi att tid i landet är mycket betyd- elsefullt för att förklara skillnader i arbetsmarknadsläge liksom för skillnader i disponibla inkomster. I Figur 8 har vi därför än en gång tagit ut gruppen som vistats här i 6–. Denna grupp är speciellt intressant i och med att tidigare forskning indikerat att den ökning som normalt sker av den individuella arbetsinkomsten efter migration tenderar att avta (se diskussion i och 2001). Genom att fokusera på denna grupp fångar vi också över tidsaxeln upp en allt större andel av den stora flyktingsinvandring som skedde och än mer . Andelen med inkomster av median- inkomsten respektive under socialbidragsnormen bland utrikes födda med sex till vistelsetid i , 1991–1999. Som framgår kan vi här se tydliga försämringar gång. Andelen med låga inkomster är förvisso mycket hög redan i början av decenniet men stiger dramatiskt. Detta gör att av utrikesfödda med en vistelsetid i lever i hushåll med disponibla inkomster av medianinkomsten –1999, och har inkomster under social- bidragsnormen en siffra som dock sjunker kraftigt . Detta talar för att vi har en mycket stor andel invandrare som varit länge i landet men som trots detta har mycket knappa inkomster. De två möjliga framtida scenarion utifrån dessa resultat är antingen att dessa grupper antingen kommer att uppvisa ett annorlunda mönster vad gäller inkomster och vistelsetid så att inkomst- assimileringen tar betydligt eller alternativt att dessa grupper i hög utsträckning kommer att fastna i mycket låga inkomster (jfr och 2001). Sammantaget visar analysen av låga inkomster att andelen i befolkningen som lever i hushåll med inkomster under social- bidragsnormen ökat påtagligt under recessionen så att detta från 1995 ungefär gällde var tionde person i landet. Denna nivå kvarstår ända till 1999 då andelen minskar påtagligt. Ökningen bland barnen, och då i synnerhet yngre barn, är än mer markant. Inte minst det förbättrade arbetsmarknadsläget har inneburit att den ekonomiska situationen för barnfamiljer förbättrats . över hela decenniet kvarstår dock det faktum att barnens risker för att växa upp i familjer som åtminstone temporärt har mycket låga inkomster har ökat betydligt både absolut sett och i relation till riskerna för den övriga befolkningen. Vi har också funnit att invandrare har betydande överrisker för låga inkomster och att detta framförallt gäller för personer som kommit från länder utanför västvärlden samt för de individer och familjer som invandrat under de senaste tio–femton åren. Dessa grupper är förstås i mycket hög grad överlappande och likaledes i mycket hög grad flyktinginvandrare. Så här långt har vi i all huvudsak betraktat hushållens sammanlagda inkomster efter det att vi lagt till olika former av transfereringar men också dragit ifrån skatter. I detta avsnitt riktas istället intresset till den relativa betydelsen av olika inkomstslag eller inkomstkällor dels i olika skikt av inkomstfördelningen, dels för olika befolk- ningsgrupper. Analysen kommer, på samma sätt som dekompone- ringsanalysen, att begränsas till : 1991, 1995 och 1999. Det finns en mängd olika skäl till varför inkomststrukturen kan förändras, exempelvis kan storleksförändringar av olika befolk- ningsgrupper leda till att betydelsen av vissa inkomstskällor ökar eller minskar (om exempelvis andelen ålderspensionärer ökar kraf- tigt borde pensionsinkomsterna öka osv.). Men konjunkturskift- ningar spelar också en stor roll. Inte minst genom den kraftiga recessionen bör vi därför förvänta oss att den relativa betydelsen av olika inkomstslag har ändrats. Följande inkomster kommer särskiljas: Inkomster från arbete, kapital, pension, övriga socialförsäkringar, generella bidrag, bostads- stöd, socialbidrag.24 Det bör speciellt noteras att vissa, men inte alla, av dessa inkomstslag är skattepliktiga. Detta får som följd att en inkomst på samma nivå egentligen har olika betydelse beroende på om inkomsten är skattefri, t.ex. barnbidraget, eller skattepliktig och vidare också beroende på skattesatsen. I denna analys har vi tagit hänsyn till detta genom att beräkna en skatt för varje in- komstslag och på så vis presenteras inkomsterna efter skatt (jfr 2000). Därmed får vi en struktur som motsvarar den disponibla inkomsten och kan mer korrekt beskriva inkomst- strukturen i procentenheter.25 Det begrepp som kommer att användas är inkomststruktur, netto för att på så vis understryka att skatten är fråndragen. Däremot beaktar inte denna metod skatter- nas separata påverkan på inkomstfördelningen. Detta skall vi återkomma till i senare omfördelningsanalyser. 3.9.2Inkomststrukturen i olika inkomstklasser Att inte bara inkomsternas storlek varierar utan också inkomst- källorna är välbekant. Här beskrivs hur den relativa betydelsen av de olika inkomstslagen varierar i inkomstfördelningens olika skikt. Detta görs genom att först ordna samtliga individer från låga till höga inkomster och utifrån varje decilvärde indela befolkningen i tio lika stora grupper, vad som ofta kallas decilgrupper. För varje sådan inkomstgrupp beräknas därefter medelvärdet för vart och ett av inkomstslagen och procentandelar beräknas utifrån dessa. I Figur 9 visas i tre diagram den på så vis skattade inkomst- strukturen i inkomstfördelningen vid de tre tidpunkterna. Som framgår med all önskvärd tydlighet är den relativa betydelsen av olika inkomstkällor mycket olika i olika inkomstskikt. Generellt sett gäller att arbetsinkomsterna ökar, också relativt, ju högre upp fördelningen man kommer. Undantaget är ibland de allra högsta 24Vad dessa inkomstslag inkluderar säger sig självt i vissa fall. Några förtydliganden är dock på sin plats. Inkomster från arbete inkluderar lön, inkl. sjuklön, och företagarinkomst men ej några socialförsäkringar. Generella bidrag inkluderar skattefria bidrag undantaget bostads- stöd och socialbidrag. Också studiestöd och lånedelen vid lån från CSN ingår (se vidare 2000: 42-43). 25Också andra negativa transfereringar dras ifrån vilket görs proportionellt mot storleken på varje inkomstslag. inkomsterna, den andel som utgörs av arbetsinkomster sjunker väsentligen när vi jämför decilgrupp 9 med de som har högst ekvivalerad disponibel inkomst. Detta gäller vid alla tre mättillfällena men det är mest markerat då det för den högsta inkomstgruppen är så att arbetsinkomsterna endast utgör drygt hälften av de sammanlagda inkomsterna. Det bör dock sägas att arbetsinkomsterna i kronor räknat är högst i denna grupp vid alla tillfällena. Beträffande kapitalinkomsterna ser vi tydligt den extremt skeva fördelning som dessa inkomster har. Den förändring som sker är att betydelserna av dessa in- komster något förvånande har minskat för den nedre delen av inkomstfördelningen. Däremot är kapitalinkomsterna betydligt större 1999 jämfört med , både absolut och relativt, i inkomst- fördelningens översta skikt. analyser där jämförelsen gjordes påvisade samma förändring (SOU 2000:3). Om kapitalinkomster tenderar att bli allt viktigare i inkomstfördelningen översta skikt är det en helt annan inkomstkälla som vuxit i betydelse för dem med lägst inkomster. Grovt räknat fördubblas socialbidragens andel i den lägsta inkomstklassen . Jämför vi istället de två senare mättillfällena finner vi att socialbidragens andel fort- sätter att vara oförändrat hög i den lägsta inkomstgruppen. En viss ljusning ser vi dock i den näst lägsta decilgruppen där social- bidragens andel mer tydligt sjunker i slutet av decenniet.26 26 analyser visar dock att socialbidragens relativa betydelse i decilgrupp 1 tycks vara som störst 1997 då de utgör av inkomsterna (SOU 2000:3; för socialbidragens generella utveckling se 2000). De andelar som redovisas i Figur 9 är för och 10, för . Inkomststruktur, netto. Olika inkomstslags andelar av totalinkomsterna (procent) i olika inkomstgrupper indelade efter decilvärden med hänsyn tagen till skatter, 1991, 1995 och 1999 Pensionsinkomsternas betydelse blir mindre i den nedre delen av inkomstfördelningen, vilket avspeglar att allt färre ålderspen- sionärer finns i de nedersta skikten av inkomstfördelningen. Beträffande övriga socialförsäkringar finner vi att dess betydelse är störst . Detta är inte en effekt av en ökad generositet utan av att lågkonjunkturen, och den därtill hörande massarbetslösheten, ledde till att fler människor i högre grad erhöll sina inkomster via socialförsäkringssystemen. 3.9.3Dekomponering och omfördelning efter inkomstkällor I avsnitten ovan har inkomstens sammansättning i olika delar av fördelningen studerats. I vilken utsträckning bidrar då dessa olika inkomstslag till den övergripande inkomstspridningen? Denna fråga har inte minst studerats inom välfärdsstatsforskningen men är inte helt enkel att besvara. Det vanligaste sättet att belysa frågan, och då framförallt betydelsen av välfärdsstatens omfördelning, är att utgå från den inkomstbildningsprocess som grafiskt presen- terades i Figur 1. Man gör då vad som kan kallas en stegvis studie och fokuserar på hur ojämlikheten förändras när vi lägger till olika transfereringar och drar ifrån skatter. Man bortser då helt från de olika återkopplingar som skatte- och bidragssystem kan ha på den initiala fördelningen vilket, menar många, leder till att omfördel- ningseffekten överdrivs. En ytterligare nackdel är att det är långti- från givet vilken ordning de olika inkomstslagen skall ha i denna process och att detta kommer att påverka storleken på omför- delning. Dess fördel är att det trots allt belyser den faktiska omför- delningen av kontanta medel som sker under den specifika tids- perioden (Uusitalo 1989). Komparativ forskning har också visat att den omfördelningseffekt som denna relativt grova metod skattar har en påtaglig samvariation med länderskillnader i inkomst- ojämlikhet (1991) och att omfördelningseffekten i huvudsak består också när vi följer individers inkomster (se , och 1995). Vi skall här dels redovisa hur inkomstojämlikheten förändras när vi stegvis lägger till olika inkomstslag, dvs. det som kan sägas vara standardmetoden, dels nyttja en annan teknik där vi simultant beräknar inkomstslagens bidrag till den totala spridningen. Eftersom den inverkan som olika transfereringar har kan bero på när i den stegvisa analysen vi väljer att inkludera ett inkomstslag kommer resultat från två olika modeller att presenteras. I den första redovisas den klassiska standardmodellen, där vi utgår från faktorinkomsternas fördelning, dvs. inkomster från arbete och kapital. Vi lägger därefter till alla positiva transfereringar och därpå dras skatter ifrån. Det bör nämnas att alla inkomster är justerade med ekvivalensskalan, dvs. i jämförelse med den illustration vi visade i Figur 1 har vi justerat för hushållens storlek och samman- sättning i fördelningsprocessen. Denna klassiska metod används inte minst inom välfärdsstatsforskningen för att belysa välfärdsstatens omfördelningseffekt. En av bristerna med metoden är att den inte särskiljer skattepliktiga och skattefria transfereringar vilket istället görs i modell B. Resultaten från dessa båda analyser redovisas i Tabell 6 och i linje med tidigare studerar vi . I tabellen ges på de övre raderna för respektive modell storleken på Gini-koeffi- cienten och på de nedre raderna visas hur denna förändras i procent. Båda modellerna utgår från fördelningen av faktor- inkomsterna och slutar med fördelningen av de disponibla in- komsterna. Detta gör alltså att den totala reduktionen blir densamma i de båda modellerna men att exempelvis skatternas inverkan blir olika. Detta eftersom skatterna i modell A dras ifrån först när samtliga transfereringar är tillagda medan skatterna i modell B dras ifrån före det att skattepliktiga bidrag adderas till hushållens inkomster.27 27 Det senare tillvägagångssättet torde bättre fånga skatternas omfördelande effekt eftersom skatterna inte påverkas av skattefria bidrag. Absoluta och procentuella förändringar av Gini- koefficienten, succesiva förändringar efter tillägg av olika trans- fereringar och skatter. B = A + Social-försäkringar C = B – Skatt m.m. D= C + Skattefria bidrag A.Faktorinkomst = inkomster från arbete och kapital B.Bruttoinkomst = A + alla positiva transfereringar C.Disponibel inkomst = B – skatter och andra negativa transfereringar Modell B: A= Faktorinkomst = inkomster från arbete och kapital B= A + socialförsäkringar och andra skattepliktiga transfereingar C= B – skatter och andra negativa transfereringar D= C + Skattefria bidrag = disponibel inkomst Låt oss allra först notera hur faktorinkomsternas fördelning för- ändras eftersom detta ej har redovisats. Som framgår sker en markant ökning faktorinkomsterna grad av ojämlikhet under krisåren. Detta är inte en följd av kapitalinkomsterna utan fördel- ningen av arbetsinkomsterna (syns ej i tabellen), vilket i sin tur väsentligen var en följd av att färre individer hade arbeten. Faktor- inkomsterna fortsätter att öka något vilket däremot är en effekt av kapitalinkomster, i själva verket sker i takt med de bättre tiderna en marginell minskning av spridning i arbetsinkomster (redovisas ej i tabellen). När vi i Modell A lägger till alla transfereringar, i all väsentlighet via olika välfärdsstatliga program, sjunker Gini-koefficienten dramatiskt. Vi ser här en orsak till de blygsamma förändringar beträffande de generella inkomstskillnaderna som skedde under krisåren. Ett sätt att uttrycka detta på är att transfereringssystemen fungerade som dessa är tänkt att fungera, dvs. de skall skydda för inkomstbortfall i samband med oförutsedda händelser som sjuk- domar, arbetslöshet osv. Det är viktigt att komma ihåg att detta inte skall tolkas som att de välfärdsstatliga programmen fick en mer generös karaktär. Vi vet i själva verket att det motsatta hände (se 2000). Att reduktionen i Gini-koefficienten är så pass mycket högre 1995 jämfört med är en direkt effekt av vad som hände på arbetsmarknaden. Också skatternas inverkan är med denna metod som störst 1995. Detta torde däre- mot, åtminstone delvis, kunna tolkas i termer av förändrade skatteregler. Den s.k. värnskatten infördes detta år och hade rim- ligen en utjämnande effekt. sjunker den sammanlagda reduktionen i Gini-koefficienten av såväl trans- fereringar och skatter. Den mer sofistikerade analysen i modell B ger ytterligare kun- skap om omfördelningsprocessens förändringar. Här kan vi istället se att en huvudorsak till den stabilitet i de disponibla inkomsternas fördelning vi finner kan tillskrivas de skattefria bidragen (barnbidrag, bostadsbidrag, socialbidrag m.m.). Totalt sett ger dock modellerna en relativt samstämmig bild. Betydelsen av transfereringar, och då framförallt de skattefria, är som störst 1995. När vi jämför situationen 1999 med 1995 ser vi att reduktionen av Gini-koefficienten är mindre i alla de olika steg vi separerar. Låt oss så gå över till den mer simultana teknik där en dekomp- onering av Gini-koefficienten efter inkomstslag utförs (för en pedagogisk beskrivning och empirisk tillämpning se t.ex. 1999). Enkelt uttryckt kan man säga att inkomstslagens betydelse beror på fördelningsprofilen men också, och i stor utsträckning, på dess storlek. Vi urskiljer i princip samma inkomstslag som i analysen av inkomststrukturen, dvs. fler inkomstslag än i den steg- visa omfördelningsanalysen, men urskiljer också skatternas bety- delse som betecknas som en negativ inkomst. I likhet med tidigare utförs analysen 1991, 1995 och 1999 och resultaten presenteras i Tabell 7. Inkomstslagens relativa storlek presenteras i den första kolumnen. Detta görs som procentandelar av den ekvivalerade disponibla inkomsten. Procenttalen summerar med andra ord till 100 och bygger på medelvärdet för respektive in- komstslag.