sou · GPB328d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Med den som här i landet läm- nar ut upptagningen för spridning avses importören (se prop. 1990/91:64 s. 132). Importören kan emellertid enligt 3 kap. 13 § tredje stycket YGL jämförd med 10 kap. 1 § samma grundlag straffas med penningböter om han sprider en upptagning som har bristfälliga ursprungsuppgifter eller som saknar sådana uppgifter. Även TF innehåller regler om skyldighet att sätta ut uppgifter om utgi- vare, framställare m.m. Reglerna har också inom TF:s tillämpningsområde betydelse för möjligheten att spåra någon som kan hållas ansvarig för tryckfrihetsbrott och för möjligheten att avgöra om preskription har inträtt. När det gäller reglernas betydelse för möjligheten att avgöra om en skrift faller under grundlagsskyddet föreligger en skillnad i förhållande till YGL. På TF:s område finns nämligen den s.k. stencilregeln (1 kap. 5 § första stycket andra meningen TF) som gör angivande av vissa uppgifter på skriften till formell förutsättning för att vissa stencilerade och liknande skrifter skall falla in under TF:s tillämpningsområde. För sådana skrifter är alltså angivande av uppgifter avgörande för om grundlagsskydd föreligger eller inte. I 1 kap. 5 § första stycket första meningen TF sägs att TF äger tillämp- ning på skrift som framställts i tryckpress. I stencilregeln i följande me- ning sägs att TF också skall tillämpas på skrift som mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande, om utgiv- ningbevis gäller för skriften eller den är försedd med beteckning som utvi- sar att den är mångfaldigad och i anslutning därtill tydliga uppgifter om vem som har mångfaldigat skriften och om ort och år för mångfaldigandet. Om utgivningsbevis inte gäller för en skrift som mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande, måste alltså de angivna uppgifterna sättas ut för att skriften skall omfattas av TF. TF:s övriga regler om ursprungsuppgifter har stora likheter med regler- na i YGL. I 4 kap. 2 § första stycket TF sägs att skrift som här i riket fram- ställts i tryckpress eller mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande och för vilken gäller utgivningsbevis skall innehålla tydliga uppgifter om vem som har tryckt eller eljest mång- faldigat skriften samt om ort och år för detta, om skriften är avsedd att utges här och inte är att hänföra till bild- eller tillfällighetstryck. I 4 kap. 5 § föreskrivs straffansvar för framställare som bryter mot denna regel. Om en ursprungsuppgift enligt 4 kap. 2 § första stycket TF saknas eller om en sådan uppgift eller en uppgift enligt 1 kap. 5 § första stycket 2 TF är oriktig, kan den som med vetskap om detta sprider skriften straffas med penningböter enligt 6 kap. 3 § TF. I 5 kap. 11 § första stycket TF sägs att utgivarens namn skall anges på varje nummer eller häfte av periodisk skrift. För utgivarens överträdelse av denna skyldighet är straffet penningböter enligt 5 kap. 14 § andra stycket första meningen TF. Spridaren kan också bli ansvarig för tryckfrihetsbrott i skriften om uppgift om vem som tryckt skriften saknas eller är oriktig och spridaren känner till detta och det inte kan utrönas vem som tryckt skriften (8 kap. 4 och 9 §§ TF). Utöver ovannämnda regler kan nämnas att vissa begrepp är av grundläg- gande betydelse för tolkningen och tillämpningen av TF och YGL och därmed även för tillämpningen av preskriptionsreglerna. Upplaga är ett sådant begrepp. Det förekommer visserligen varken i TF eller YGL men det ligger till grund för tillämpningen av båda grundlagarna. Detta sam- manhänger med att ett huvudsyfte med TF och YGL är att säkerställa fri- heten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildning- en. När det gäller TF framgår detta dels av att TF är tillämplig på skrift som framställts i tryckpress, vilket vid TF:s tillkomst var den teknik som i praktiken användes för masskommunikation, dels av att TF för att vara tillämplig på skrift som framställts genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande kräver bl.a. att skriften mångfaldigats (1 kap. 5 § första stycket andra meningen TF). När det gäller YGL framgår syftet att säkerställa friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildningen bl.a. av att det krävs att tekniska upptagningar sprids till allmänheten genom att spelas upp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt för att de skall falla under YGL:s tillämpningsområde (1 kap. 10 § YGL, prop. 1990/91:64 s. 112). Det anses att varje ny upplaga av en skrift eller teknisk upptagning är en ny skrift eller teknisk upptagning (se t.ex. SOU 1997:49 s. 182 ff och 221 f. med hänvisningar). Ny preskriptionstid börjar alltså löpa när en ny upplaga ges ut oberoende av att allmänt åtal inte längre får väckas för ytt- randefrihetsbrott i en tidigare upplaga med samma innehåll. Det måste således kunna fastställas vilken upplaga en bok eller en teknisk upptagning hör till. Begreppet upplaga behandlas mera ingående i avsnitt 10.3. Avslutningsvis skall nämnas något om övergångsbestämmelserna till YGL och till ändringar i YGL. YGL trädde i kraft . För sådant som offentliggjorts efter denna tidpunkt i ett medium som omfattas av YGL gäller grundlagen fullt ut. I fråga om filmer, videogram m.m. och ljudupptagningar som läm- nats ut för spridning före ikraftträdandet gäller YGL med vissa undantag. Dessa undantagsregler innebär bl.a. att sådan film m.m. och ljudupptag- ning skall anses ha lämnats ut för spridning den dag då YGL trädde i kraft. Genom denna regel åstadkoms en utgångspunkt för beräkningen av pre- skriptionstiden för yttrandefrihetsbrott i äldre filmer m.m. och ljudupptag- ningar. Som nämnts ovan löper dock en ny preskriptionstid om en ny upplaga ges ut. Undantagsreglerna innebär också bl.a. att reglerna om skyldighet att utse utgivare och ange ursprungsuppgifter inte gäller för sådana äldre filmer m.m. och ljudupptagningar. För tekniska upptagningar som lämnats ut för spridning före den 1 ja- nuari 1999 har övergångsbestämmelserna till ändringar i YGL utformats i överensstämmelse med ovannämnda tidigare regler om äldre filmer m.m. och ljudupptagningar. Detta innebär bl.a. att sådana äldre tek- niska upptagningar som inte tidigare omfattats av YGL skall anses ha lämnats ut för spridning den dag de nya grundlagsreglerna började gälla Vidare innebär övergångsbestämmelserna bl.a. att om skyldighet att utse utgivare och att ange ursprungsupp- gifter m.m. inte gäller för sådana äldre tekniska upptagningar. 8.3Bakgrunden till nuvarande regler När TF trädde i kraft föreskrevs, som framgått i föregående av- snitt, i fråga om preskription att allmänt åtal för tryckfrihetsbrott skulle väckas från det att skriften utgivits och ett s.k. gransk- ningsexemplar av skriften lämnats. Att granskningsexemplar lämnats var alltså en förutsättning för att den särskilda preskriptionstiden skulle börja löpa. Granskningsexemplar skulle av boktryckerierna lämnas till justitie- ministern eller till ministerns förordnade lokala ombud (tryckfrihetsom- bud). Skyldigheten att lämna granskningsexemplar hängde samman med att det då var justitieministern med tryckfrihetsombuden som hade att vaka över att tryckfriheten enligt TF inte överskreds och granskningsexempla- ren skulle möjliggöra denna tillsyn. Reglerna TF överensstämde i huvudsak med vad som dittills gällt enligt TF (prop. 1948:230 s. 183). De korta preskriptionstiderna i TF kan ses mot bakgrund av detta system som skulle säkerställa att överträdelser av tryckfriheten snabbt kom till myndigheternas kännedom. trädde vissa ändringar i TF i kraft (SFS 1976:955, prop. 1975/76:204, 1975/76KU54, rskr.1975/76:394, 1976/77:KU1, rskr. 1976/77:2). Ändringarna innebar bl.a. att TF:s tillämpningsområde utvid- gades till att omfatta även skrifter som mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande. Ändringarna innebar ock- så att uppgiften att öva tillsyn över att tryckfriheten inte missbrukades flyttades från justitieministern och tryckfrihetsombuden till JK. Till följd av avskaffandet av den särskilda tillsynsorganisationen avskaffades också skyldigheten att lämna granskningsexemplar och regeln om preskription ändrades till sin nuvarande lydelse. Den nya regeln gör skillnad mellan periodisk skrift med utgivningsbevis och annan skrift. Allmänt åtal för tryckfrihetsbrott skall väckas från utgivningen, när det gäller periodisk skrift för vilken vid utgivningen gällde utgivningsbevis, och från utgivningen när det gäller annan skrift. Propositionen byggde till större delen på förslag som fördes fram av (MMU) i betänkandet Massmediegrundlag (SOU 1975:49). Som skäl för omläggningen av tillsynssystemet anförde MMU att tryckfrihetsombuden saknade praktisk möjlighet att fullgöra sin granskningsuppgift och att skyldigheten att lämna granskningsexemplar långt ifrån alltid iakttogs. Vidare framhöll utredningen att anmälningar från allmänheten och från polisen samt massmediernas bevakning av var- andra gör att tillsynen fungerar väl så effektivt som om det finns en sär- skild organisation för övervakning (prop. 1975/76:204 s. 85). Förslaget om omläggning av tillsynssystemet vann bred anslutning vid remissbehand- lingen. Föredragande statsrådet ansåg att en omläggning av tillsynen borde komma till stånd och anförde som grund dels att principiella skäl talade emot att justitieministern utövade denna tillsyn, dels att det gällande sys- temet var behäftat med åtskilliga brister (a. prop. s. 124). Enligt MMU:s förslag till preskriptionsregel skulle preskriptionstiden vara från utgivningen för periodisk skrift och från ut- givningen för annan skrift. Anledningen till skillnaden var att svårigheter- na att fastställa utgivningsdagen kunde förväntas bli större i fråga om de icke periodiska skrifterna. JK instämde i detta men påpekade också att motsvarande svårigheter kunde förväntas även i fråga om periodiska skrifter som saknar utgivningsbevis. JK föreslog därför att den kortare preskriptionstiden begränsades att gälla bara periodisk skrift för vilken utgivningsbevis fanns. Föredragande statsrådet instämde i detta (a. prop. s. 179). Som ovan nämnts överensstämde de ursprungliga preskriptionsreglerna TF i huvudsak med vad som dittills gällt enligt TF (prop. Skälen till den korta preskriptionstiden berörs inte närmare vare sig tryckfrihetssakkunnigas betänkande med för- slag till tryckfrihetsförordning (SOU 1947:60) eller i propositionen till TF. I propositionen (s. 184) sägs emellertid följande angående preskriptionsregeln Den särskilda preskriptionsregeln för allmänt åtal av tryckfrihetsbrott har i viss mån en annan uppgift än eljest gällande preskriptionsbe- stämmelser. Syftet därmed är att det, med hänsyn till att tryckta skrifter äro underkastade granskning av chefen för och dennes ombud, inom en förhållandevis bör stå klart, huruvida ingripande mot skriften kommer till stånd. YGL, som trädde i kraft , tillkom efter förebild av TF och preskriptionstiden för filmer och ljudupptagningar bestämdes till efter förebild av vad som enligt TF gällde för andra tryckta skrifter än pe- riodiska med utgivningsbevis. För radio- och TV-program bestämdes pre- skriptionstiden vilket överensstämde med då gällande preskriptionstid enligt radioanvarighetslagen. Som nämnts i det föregåen- de gjordes i YGL även två undantag från huvudregeln om en ettårig pre- skriptionstid för filmer och videogram. Det ena avsåg tidpunkten när pre- skriptionstiden började löpa för filmer och det andra föreskrev preskrip- tionstid enligt lag, dvs. BrB, för olaga våldsskildring och barnpornogra- fibrott. Undantagsreglerna tillkom som ett inslag bland de regler som mo- tiverades av intresset att komma till rätta med våldsskildringar och barn- pornografi. Genom grundlagsändringen ändrades para- grafen bl.a. så att barnpornografibrottet inte längre nämndes eftersom skildring av barn i pornografisk bild inte längre skulle falla under YGL. 8.3.4De särskilda preskriptionstidernas bakgrund Angående skälen till de särskilt korta preskriptionstiderna i TF och YGL kan i övrigt nämnas att det ansetts viktigt att frågan om tryckfrihetsbrott avgörs snabbt. Att åtalsprövningen anses böra ske i anslutning till utgivningen hör samman med att många yttranden som kan vara straffbara enligt TF och YGL är sådana som har betydelse för den allmänna opinionsbildningen och att uppfattningen om vad som är tillåtet respektive otillåtet att yttra, även inom ett visst straffbud, kan ändras även . Beträffande politiska yttranden är det därför särskilt viktigt att åtalsfrågan blir avgjord efter offentliggörandet så att frågan om det föreligger ett missbruk av tryck- eller yttrandefriheten blir klarlagd. Det har även anförts att det är viktigt att åtalsfrågan inte kommer upp på nytt när den allmänna opinionen kanske ändrat uppfatt- ning. Bakgrunden till uppdrag beträffande pre- skriptionstidernas längd är bl.a. att Ombudsmannen mot etnisk diskrimine- ring (DO) i en framställning till föreslog att rege- ringen skulle överväga en ändring av preskriptionsreglerna för yttrandefri- hetsbrottet hets mot folkgrupp. Den föreslagna ändringen innebar att hets mot folkgrupp skulle föras in under den sista meningen i 7 kap. 1 § andra stycket YGL så att preskriptionstiden skulle bestämmas enligt vanlig lag. DO angav att förslaget var motiverat av att den gällande preskriptionstiden medförde att rasistmusik på cd-skivor och liknande i praktiken inte kunde bli föremål för lagföring och förstöring annat än i undantagsfall (SOU 1997:49 s. 321). Framställningen överlämnades till som då var i slutet av sitt arbete. Inom ramen för Mediekommmitténs arbete framkom att JK från det att YGL trädde i kraft och hade handlagt tolv ärenden rörande hets mot folkgrupp i filmer, videogram eller ljudupptagningar. Ärendena hade omfattat sammanlagt ett hundratal titlar, till helt övervägande delen ljudupptagningar. I två av ärendena hade åtal väckts för hets mot folkgrupp. Övriga ärenden hade skrivits av från vidare handläggning. I ett stort antal fall var skälet för avskrivning att åtalspre- skription hade inträtt innan ärendet anhängiggjordes hos JK. Grunden för avskrivning i övrigt var bl.a. att det saknades tillräckliga skäl att inleda utredning rörande yttrandefrihetsbrott. Kommittén anförde i sitt betänkande bl.a. att hets mot folkgrupp inte utan vidare kunde behandlas på samma sätt som olaga våldsskildring och barnpornografibrott (SOU 1997:49 s. 324 ff). Det skulle innebära en avvi- kelse från de tryckfrihetsrättsliga huvudreglerna utanför det på flera sätt särreglerade film- och videoområdet. Frågan måste då enligt kommittén ställas om bara ljudupptagningar skulle omfattas eller om även upptag- ningar som enbart innehåller text skulle omfattas. Kommittén ställde också frågan om särregleringen även skulle omfatta tryckta skrifter och flera brott. Sammantaget fann kommittén att frågan gav anledning till omfattan- de överväganden av principiell art och måste belysas i ett brett perspektiv som kommittén inte haft möjlighet att anlägga. Kommittén lade därför inte fram något förslag till förlängning av preskriptionstiden för yttrandefri- hetsbrottet hets mot folkgrupp. Detta mötte kritik från några remissinstanser. I propositionen om TF:s och instämde regeringen emellertid i kom- mitténs bedömning att detta är en stor principiell fråga och angav att en ändring inte borde föreslås utan en föregående bred och allsidig belysning av alla de problem som är förknippade med frågan (prop. 1997/98:43 s. 125). Regeringen föreslog därför inte i detta sammanhang någon ändring av preskriptionstiden. Under riksdagsbehandlingen av ovannämnda proposition väcktes flera motioner om preskriptionstiderna. De innehöll krav på längre preskrip- tionstider och en närmare utredning av frågan. KU instämde emellertid i sitt betänkande i regeringens bedömning och avstyrkte bifall till motioner- na (bet. 1997/98:KU19 s. 41). avslog motionsyrkandena (rskr. 1997/98:214). Regeringen har i direktiven till angett att preskriptionstiderna för tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrotten bör ses över i det breda perspektiv som , regeringen och KU ef- terlyst. I direktiven sägs i denna del bl.a. att kommittén skall analysera och ta ställning till om de preskriptionstider som gäller för tryckfrihets- res- pektive yttrandefrihetsbrott bör förlängas och att detta är en praktiskt och principiellt betydelsefull fråga som ger anledning till omfattande övervä- ganden av principiell art samt att kommittén skall belysa frågan ur ett brett perspektiv. Vidare anges att alla de medier som omfattas av TF:s och omfattas av uppdraget men att utgångspunk- ten är att de typiska nyhetsmedierna (periodiska skrifter samt ljudradio- och TV-program) även i fortsättningen bör ha en särskild ställning. Det sägs slutligen även att alla tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott omfattas av uppdraget. 8.4.2Beräkning av preskriptionstiderna för yttran- defrihetsbrott i tekniska upptagningar När det gäller uppdraget beträffande frågan om hur utgångspunkten för beräkning av preskriptionstiden för yttrandefrihetsbrott i tekniska upptag- ningar skall bestämmas är bakgrunden som nämnts att JK stött på problem med tillämpningen av YGL i fall av misstanke om barnpornografibrott (före grundlagsändringen ) och olaga våldsskildring i videogram samt hets mot folkgrupp i cd-skivor. Frågan om hur utgångspunkten för beräkning av preskriptionstiden för yttrandefrihetsbrott i tekniska upptagningar skall kunna bestämmas hand- lar närmare bestämt om hur tidpunkten för utlämnande till spridning skall kunna bestämmas när föreskrivna ursprungsuppgifter saknas eller är brist- fälliga. Preskriptionstiden för tekniska upptagningar räknas ju, som fram- gått ovan, från det att upptagningen lämnades ut för spridning och enligt JK saknas ofta ursprungsuppgifter. Om spridaren i ett sådant fall invänder att den upplaga vari exemplaren ingår offentliggjorts har JK i allmänhet svårt att bevisa motsatsen. JK har därför i en framställning till regeringen (Framställning i anledning av vissa tillämpningsproblem röran- de främst yttrandefrihetsgrundlagen, daterad 1997–05–20, dnr Ju 97/1925, bilaga 2 till detta betänkande) som överlämnades i samband med remiss- behandlingen av betänkande, bl.a. föreslagit en pre- sumtionsregel. Enligt denna presumtionsregel skall en upptagning som saknar föreskrivna ursprungsuppgifter anses vara utlämnad för spridning då den påträffas om inte annat framgår av omständighet- I sammanhanget framförde JK också bl.a. att det framstår som ange- läget att begreppsapparaten i YGL görs mera tydlig. JK:s framställning remissbehandlades och remissut- fallet blev i huvudsak positivt. Regeringen gick dock inte vidare med för- slaget i propositionen om TF:s och (prop. 1997/98:43). I propositionen anförde regeringen att det av JK:s framställ- ning framgår att tillämpningen av en del av är för- enad med praktiska problem som inte är obetydliga. Enligt regeringen krävde emellertid frågorna en djupare analys än som var möjligt inom ra- men för det lagstiftningsärende som ledde fram till den aktuella proposi- tionen. Frågorna borde i stället beredas mera ingående (a. prop. s. 55). I anges bl.a. i denna del att upp- draget innebär att kommittén skall se över bestämmelserna om beräkning av preskriptionstiderna för yttrandefrihetsbrott i tekniska upptagningar och YGL:s begreppsapparat så som JK efterlyst. JK:s framställning skall tjäna som utgångspunkt och diskussionsunderlag för kommitténs överväganden. I sin framställning redovisar JK vissa erfarenheter av tillämpningen av YGL och problem som därvid visat sig främst när det gäller ingripanden mot yttrandefrihetsbrott i videogram. Han anför att det praktiskt sett är ärenden rörande yttrandefrihetsbrotten barnpornografibrott och olaga våldsskildring i videogram som varit de vid myndigheten mest resurskrä- vande. De problem som tas upp i promemorian avser huvudsakligen dels svårigheterna att avgöra om preskription har inträtt, dels vissa frågor rö- rande beslag och tiden för väckande av åtal. Beträffande svårigheterna att avgöra om preskription inträtt understry- ker JK att de beskrivna tillämpningsproblemen inte avser de s.k. skräddar- sydda videogrammen, dvs. videogram som mestadels framställs på beställ- ning genom hopklipp från olika förlagor efter särskilda önskemål, utan att skrivelsen mera allmänt tar sikte på videogram som omsätts på marknaden och saknar föreskrivna ursprungsuppgifter. Det anges vidare att beskriv- ningen i viss mån även gäller ljudupptagningar men att problemen med sådana upptagningar varit mera begränsade. De ingripanden som skett har avsett cd-skivor med rasistiskt innehåll och föranletts av misstankar om yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. I några sådana fall har enligt JK ursprungsuppgifter saknats eller varit bristfälliga. JK anför i framställningen att möjligheterna för honom att ingripa med stöd av YGL ofta beror av vilken innebörd som kan tilläggas olika begrepp och lokutioner såsom filmen, ljudupptagningen, mångfaldiga och den som låtit framställa samt att begreppet upplaga är av väsentlig betydelse för förståelsen av nämnda begrepp liksom för tolkningen och tillämpningen av YGL i övrigt. JK anger att en konsekvens av upplagebe- greppets betydelse är att en ny preskriptionstid börjar löpa när en ny upp- laga ges ut oberoende av att allmänt åtal inte längre får väckas för yttran- defrihetsbrott i en tidigare upplaga med samma innehåll. JK sätter i fråga om inte den tekniska utvecklingen vad gäller fram- ställningen av exemplar har kommit och kommer att innebära att upplage- begreppet svårligen längre kan användas på samma sätt som tidigare och för alla slags informationsbärare som omfattas av grundlagarna. Det anges att när det gäller sådana videogram med pornografiskt innehåll som JK kommer i kontakt med vid misstanke om yttrandefrihetsbrott synes det vara mindre vanligt att produkterna hålls i lager. I stället tycks det vara betydligt vanligare att nya exemplar framställs vid olika tillfällen och till- handahålls i takt med att beställningar görs. JK anför att det bör klarläggas hur lagstiftaren ser på frågan om upplagebegreppet och dess fortsatta bär- kraft vid bedömningen av äldre och nyare framställningar av filmer och ljudupptagningar samt att det rent generellt framstår som angeläget att begreppsapparaten i YGL görs mera tydlig. JK uppger vidare att det inte alltid vid ett beslag går att avgöra om nå- gon upplaga framställts eller avses framställas eftersom yttre kännetecken på detta såsom ursprungsuppgifter enligt 3 kap. 13 § YGL, omslag med tryckt text och bilder och copyrightuppgifter ibland saknas. Vidare anges att det inte alltid kan klarläggas om exemplar av en brottslig framställning framställts inom eller utom landet. I framställningen anges vidare att de videogram som JK funnit anled- ning att ingripa mot i regel saknat uppgifter enligt 3 kap. 13 § första styck- et och 4 kap. 4 § YGL. Det sägs att det över huvud taget sällan finns några som helst uppgifter till ledning för bedömningen av var och när ett ex- emplar kan vara framställt samt att det ligger i sakens natur att bristfälliga ursprungsuppgifter, särskilt avsaknad av uppgift om tidpunkten för fram- ställande av den aktuella upplagan, medför svårigheter när det gäller att avgöra om tiden för väckande av åtal har gått ut eller ej. Om spridaren invänder att den upplaga vari exemplaren ingår har offentliggjorts har JK i allmänhet svårt att bevisa motsatsen. När det gäller filmer eller ljudupptagningar som framställts utomlands påpekar JK bl.a. att en konsekvens av regleringen i 10 kap. 1 § YGL synes vara att den som importerar exemplar av en film eller ljudupptagning för spridning i vart fall inte har någon straffsanktionerad skyldighet att sätta ut fullständiga ursprungsuppgifter.