sou · GPB395d1 · 2002-01-01 00:00:00 — IBor inneboende med kontrakt. JBor i tjänste- eller kategoribostad med restriktioner i förfogande- rätten. K Bor i andra hand med kontrakt. L Bor med hyresrätt. M Bor med ägande- eller bostadsrätt. Källa: (2000b), s. 294. Personer med en svag ställning på bostadsmarknaden är med andra ord en avsevärt större grupp än den som brukar definieras som Bland dessa ryms även hushåll med låga disponibla in- komster, hushåll med höga boendekostnader, hushåll med hyres- skulder. Professor vid banforskning (Ibf) vid , anser att just kombina- tionen låga inkomster och höga bostadsutgifter kan vara en bidra- gande orsak till att vissa hushåll slås ut från den ordinarie bostads- marknaden (2000). 3Behov av kunskap och metodutveckling har för åren 2002–2004 anslagit för särskilda regeringsinitiativ i hemlöshetsfrågan. föreslår att regeringen använder anslaget för att ytterligare förbättra, stödja och utveckla samhällets lokala och regionala insat- ser mot hemlöshet. I betänkandet visar kommittén tydligt att jäm- lik och respektfull samverkan mellan skilda aktörer i samhället är en avgörande framgångsfaktor i hemlöshetsarbetet. Med utgångs- punkt i de delar av kommitténs betänkande som särskilt behandlar metodutveckling i de lokala insatserna bör regeringen därför ge och i uppdrag att organisera en verksam- het som i samverkan med kommuner, landsting och frivilligorgani- sationer tar initiativ till genomförande och uppföljning av lokalt hemlöshetsarbete. Till verksamheten skall knytas en referensgrupp med representanter för kommuner, landsting och frivilligorganisa- tioner. har i linje med regeringens direktiv arbetat mycket utåtriktat. Kommittén har i projektform utvecklat partner- skap med ett stort antal kommuner, landsting och frivilligorganisa- tioner. Under kommitténs arbete, som redovisas på annan plats i betänkandet, har ett tydligt och mer långsiktigt intresse för hem- löshetsfrågan växt fram runt om i landet. Kommitténs samarbete med åtta kommuner i har varit värdefullt och tillfört deltagarna ny kunskap på området som det har skett ett erfarenhetsutbyte kommunerna emellan. Kommunerna och kommittén har i understötts av professio- nella utvärderare och uppföljare som har samarbetat med kommu- nerna i det lokala arbetet. Behov av kunskap och metodutveckling har regelbundet samlats till arbetsseminarier. Ett öppet och förutsättningslöst samarbete har utvecklats. Flera av de deltagande kommunerna har i sina projekt haft nära samarbete med organisationer och föreningar av olika slag. I slutrapporten från , vilken ingår i slutbetänkandets bilagedel, redovisas resultat, erfarenheter och slutsatser från de externt anli- tade utvärderarna. Kommitténs påverkan på det faktiska och praktiska hemlöshets- arbetet i har också understrukits av det stora antal kun- skaps- och erfarenhetsseminarier som har anordnats i samverkan med flera kommuner. Seminarierna, uppmärksamheten i medier och projekten har tillsammans bidragit till att öka intresset för att förbättra och utveckla såväl de förebyggande som de mer direkt stödjande insatserna i hemlöshetsarbetet. Kommitténs förslag om en särskild enhet för hemlöshet vid baseras på erfarenheterna från den nu beskrivna ut- vecklingen. Det lokala hemlöshetsarbetet i kommunerna behöver av den särskilda stimulans som ett organiserat och operativt samarbete har inneburit. Som framgår av bland annat rapporten från kommitténs kommunprojekt är samverkan ett nyckelbegrepp för långsiktigt framgångsrika hemlöshetsinsatser. Enheten bör därför särskilt stödja och följa upp verksamheter som bygger på en utvecklad samverkan mellan till exempel hemlösa med- borgare, kommuner, landsting, organisationer och statliga myndig- heter. I slutbetänkandet konstaterar kommittén att hemlöshet är ett mycket sammansatt och komplext problem. Hur kommuner och landsting väljer att organisera sin myndighetsutövning, hur bo- stadsföretagen agerar, hur organisationer och föreningar bedriver sin verksamhet och hur enskilda människor förhåller sig till hemlösa medmänniskor är därför av mycket stor betydelse för hemlöshets- frågans lösning. Verksamhetens sammansättning bör tydligt spegla hemlöshetsfrågans komplexitet. Kommittén har i beredningen av detta förslag informellt efterhört olika samhällsaktörers eventuella intressen av att delta i enhetens arbete –2004. Resultatet av vår informella förfrågan bland kommuner, landsting och organisationer vittnar om ett stort intresse för medverkan i den nya verksamhetens arbete. Kommittén föreslår därför att det till verksamheten knyts en referensgrupp där kommuner, landsting och frivilligorganisationer ingår. Den nationella kartläggningen av antalet hemlösa bör vara regel- bundet återkommande, förslagsvis . En kontinuerlig uppföljning är väsentlig för att tillförlitligt kunna följa och beskriva utvecklingen . Ansvaret för genomförandet bör gemensamt åvila och . anser att det årliga kartläggningsarbete som bedrivs i många kommuner är av stor betydelse, eftersom det bidrar till att hemlöshet och hemlösas situation ägnas en uppmärksamhet som kommunerna kan följa utvecklingen . Kommittén vill särskilt betona betydelsen av att hemlösa kvinnor möts av attityder och hjälperbjudanden som bygger på kunskap om och förståelse för hur kvinnor drabbas av hemlöshetstillvaron. Kommittén vill också understryka vikten av att och frivilligorganisationer i sin planering av insatser även beaktar hem- lösa föräldrars och deras barns behov av en nära och regelbunden kontakt. Kommittén vill peka på behovet av ett samlat familjeper- spektiv i synen på hemlösa, och att socialtjänst och frivilligorgani- sationer tar hänsyn till hemlösa pars gemensamma behov. 4.1Allmänna tendenser i utvecklingen av hemlösheten Professor vid i har i en tidigare refererad forskningsartikel beskrivit vissa allmänna tendenser i ut- vecklingen av hemlösheten jämfört med utvecklingen . I tabell 4.1 sammanfattas denna utveckling, som visserligen kan sägas vara förenklad men som ändå ger en bild av de utvecklingstrender som har varit tydliga och markanta under . Allmän utveckling av hemlösheten Behovsprövning – Motkrav för hjälp Alla skall behandlas lika Ökad kategorisering – Kommunala olikheter Källa: (2001), s. 150. Medan institutioner lades ner har de framför allt återuppstått i form av kategoriboen- den för exempelvis hemlösa med dubbeldiagnosproblematik, här- bärgen etc. Medan man aktivt försökte integ- rera hemlösa i samhället, exempelvis i bostäder som byggts inom ramen för det s.k. miljonprogrammet, har utvecklingen därefter gått i riktning mot en ökad exklusion. Denna utestängningsmeka- nism är även påtaglig i det offentliga rummet, vilket blivit alltmer privat. Försäljarna av hemlösas tidning i , Faktum, har exempelvis blivit utkörda från en inbyggd bussterminal respektive ett inbyggt torg i i samband med försäljningen av tid- ningen, i olika städer finns en City-samverkan mellan affärsid- kare och socialtjänst som riktar sig mot tiggare eftersom dessa bedöms göra stadskärnan otrygg och osäker för vanliga medbor- gare, osv.1 betonar i högre grad än tidigare indivi- dens ansvar och dennes motprestation i form av exempelvis drog- frihet för att erhålla en bostad, plats på inackorderingshem, syssel- sättningsaktivitet, deltagande i öppenvårdsbehandling mot miss- bruk etc. 1 Se exempelvis (2000, s. 366) som återger ett uttalande av general- direktör i 5.12.98: Det är häpnadsväckande att personal inom diskuterat att motarbeta människor som de faktiskt är anställda att hjälpa. I stället borde de ta sig en allvarlig funderare och fråga sig vad det är som gör att människor förnedrar sig att tigga i stället för att komma till oss och be om hjälp. Inställningen till tiggare och tiggeri hos i framgår exempelvis av rapport – ett nygammalt fenomen (1999). Om nolltoleransen mot tiggare i , se också uppsats i NAD:s antologi eller sjuk? Om valet av påföljd för narkotikabruk (2001). 4.2Kartläggning av antalet hemlösa m. m. har , 1993 och 1999, genomfört rikstäckande undersökningar för att kartlägga antalet hemlösa och deras sociala livssituation en given vecka. Enligt under- sökning uppgick antalet rapporterade hemlösa till strax under 10 000 personer. Vid hemlöshetsundersökning användes en snävare definition i kombination med ett bredare urval av upp- giftslämnare vilket gör att det inte utan vidare går att jämföra re- sultaten från dessa båda kartläggningar. I kommitténs delbetän- kande SOU 2000:14, kapitel 4, diskuteras och redovisas utförligt resultaten från båda undersökningar. Enligt Social- styrelsens kartläggning av hemlöshetens omfattning under en ka- lendervecka , uppgick antalet inrapporterade hemlösa till 8 440 personer. I figur 4.1 nedan redovisas den geografiska fördel- ningen per 10 000 invånare. Vissa kommuner genomför egna undersökningar av antalet hemlösa. I några fall använder man sig av egna definitioner av vem som är att anse som hemlös (exempelvis och ), medan andra kommuner (exempelvis ) utgår från samma definition och metodik som använde sig av . anser att det årliga kartläggningsar- bete som bedrivs i många kommuner är av stor vikt, eftersom det bidrar till att hemlöshet och hemlösas situation ägnas en uppmärksamhet som kommunerna kan följa utvecklingen . Hemlöshetens geografiska spridning utifrån antal hem- lösa per 10 000 invånare Hemlösa 1999 per 10000 invånare 17,0 till 32,8 (13) 8,0 till 16,9 (43) 4,0 till 7,9 (61) 0,1 till 3,9 (95) 0 (77) Källa: Statistik som bearbetats av SCB, baserat på kartläggning 1999. Som framgår av kartbilden är fördelningen av hemlöshet per 10 000 invånare koncentrerad till vissa orter och regioner, företrädesvis Malmö-, Göteborgs- och Stockholmsregionerna men också till vissa storstadscentra utanför dessa tre regioner.2 I de två högsta intervallen återfinns 56 av landets kommuner enligt följande läns- visa fördelning (tabell 4.2): 2 och uppvisar ett högt antal hemlösa per 10 000 invånare till följd av att det i dessa två kommuner finns ett relativt stort antal LVM-institutioner respektive kriminalvårdsanstalter i förhållande till kommunernas invånarantal. Länsvis fördelning av kommuner med hemlöshet om minst 8,0 per 10 000 invånare, baserad på kartläggning 1999 Hemlöshet 8,0–16,9 Hemlöshet 17,0–32,8 Utifrån landets statistiska indelning i olika regioner fördelas antalet hemlösa i följande regioner. Antal hemlösa i olika regioner H-region 3 = Kommuner med mer än 90 000 invånare inom 30 kilometers radie från kommuncentrum. H-region 4 = Kommuner med mer än 27 000 och mindre än 90 000 invånare inom 30 kilometers radie från kommuncentrum samt med mer än 300 000 invånare inom 100 kilometers radie från samma punkt. H-region 5 = Kommuner med mer än 27 000 och mindre än 90 000 invånare inom 30 kilometers radie från kommuncentrum samt med mindre än 300 000 invånare inom 100 kilometers radie från samma punkt. H-region 6 = Kommuner med mindre än 27 000 invånare inom 30 kilometers radie från kommuncentrum. Även om hemlöshetsdefinition och tillämpad me- tod för att genomföra denna typ av undersökning kan och bör dis- kuteras, anser att denna typ av kartlägg- ning bör genomföras även . Det är väsentligt att använda samma typ av definition för att möjliggöra jämförelser . Kartläggningen bör dock vara regelbundet återkommande, för- slagsvis . En kontinuerlig uppföljning är väsentlig för att tillförlitligt kunna följa och beskriva utvecklingen . Det är då viktigt att förändringar av definitioner och respondenturval görs med försiktighet. (EpC) vid Social- styrelsen konstaterar i Social Rapport 2001: Med undantag för enstaka kommuner som med jämförbara metoder kartlagt hemlösheten vid återkommande tillfällen, är möjligheterna att göra jämförelser mellan de studier som genomförts starkt begränsade. Detta beror delvis på att olika studier haft skilda syften, men också på att det är ett område där metodproblemen är mycket stora.3 Genom en löpande kartläggning finns det förutsättningar för be- rörda myndigheter att bygga upp, utveckla och bibehålla spets- kompetens på området. Kommittén har noterat att särskilda enhet för nationell uppföljning och utvärdering har upp- hört efter genomförandet av det senaste regeringsuppdraget samti- digt som medarbetarna har gått över till andra arbetsuppgifter inom och utanför myndigheten. Kommittén vill för sin del understryka vikten av att arbetet med att följa hemlöshetens utveckling inte får den ad hoc-karaktär som det har haft. En kontinuerlig uppföljning förefaller vara rimligt. Därutöver bör denna typ av undersökning utföras gemensamt av och för att säkerställa att hemlöshetsfrå- gan blir allsidigt belyst utifrån såväl bostads- som sociala aspekter. Orsakerna bakom hemlöshet är ofta komplexa, men några utveck- lingsvägar brukar nämnas särskilt ofta och i dessa spelar följande faktorer och händelseförlopp in: ekonomiska, sociala och individ- relaterade. Det är inte möjligt att empiriskt peka ut förändringar i enskilda strukturella faktorer i välfärdsutvecklingen som kan sägas vara direkt eller indirekt hemlöshetsgenererande. Däremot kan man generellt peka ut olika samverkande faktorer som med stor sanno- likhet har betydelse för hemlöshetens utveckling: N Hushållens disponibla inkomst. N Socialförsäkringssystemets ersättningsnivåer och ersättnings- perioder. N Bostadspolitik/bostadsmarknad (boendekostnad, ägarformer, upplåtelseformer, tillgång på bostäder etc.). N Missbrukarvårdens utformning. 3 (2001), s. 187. N Socialbidragets utformning och villkor. Arbetslöshet, ökade boendekostnader och försämringar i välfärds- systemet är strukturella faktorer som ökar risken för hemlöshet bland ekonomiskt svaga grupper i samhället. Detta innebär att vissa grupper i befolkningen har svårare att få fotfäste på arbetsmarkna- den och hotas av marginalisering. (EpC) följer konti- nuerligt utvecklingen av befolkningens hälsa, sjukdomar, sociala förhållanden, vårdutnyttjande och riskfaktorer för sjukdomar och sociala problem. I EpC:s skrift Social Rapport 2001 tecknas bland annat följande bild av utsatta gruppers situation i dagens Sverige:4 N skedde omfattande förändringar som påver- kade olika gruppers försörjningsvillkor. Den förändrade ar- betsmarknadssituationen men också de många förändringarna i olika delar av socialförsäkringssystemet innebar att allt fler hamnade i en ekonomiskt utsatt situation. Bland de grupper där ökningen var särskilt markant fanns ungdomar, invandrare och ensamförsörjande föräldrar. N har inkomstskillnaderna ökat i samhället. De grupper som haft svårast att ta sig ur fattigdomen är framför allt vissa invandrargrupper, ensamstående både med och utan barn samt övriga personer med svag anknytning till arbets- marknaden. N Boendesegregationen genererar s.k. områdeseffekter, vilket innebär att de sociala problemen skärps ytterligare och bidrar till att skapa nya problem. Trots att det enligt mätning föreligger ett starkt samband mellan hemlöshet och andra sociala problem, är det som EpC framhöll i Social Rapport 2001 vanskligt att uttala sig om orsak respektive verkan, dvs. i vilken mån missbruk och/eller psykisk sjukdom utgör en orsak till hemlöshet eller om sambanden går i den andra riktningen. Eftersom de kartläggningar som genomförts så gott som uteslutande är tvärsnittsstudier ger dessa begränsade möjligheter att följa individer , vilket är en förutsättning för att analysera orsakssamman- hang. års forskning om hemlöshetens orsaker och konsekvenser 4 (2001), s. 8–13. har i hög grad utgått från att man sett hemlöshet som en process där strukturella förändringar och myndighetsbeslut i samverkan med den hemlöses eget handlande ger kedje- eller dominoeffekter, vilket till slut kan leda till hemlöshet.5 vill framhålla att orsakerna till hemlöshet sällan låter sig förklaras av en enda orsak. I stället är det ofta en kombination av både individuella och strukturella skäl som ligger bakom att en person har blivit hemlös. Som framgår av kapitel 2 betonade den finska sociologen i en nordisk antologi om hemlöshet, att hemlösheten kan sannolikt bäst förstås om den analyseras utgående från flera olika perspektiv, och kombinationer av olika förklarings- och förståel- semodeller.6 4.5.1 Omfattning och orsakssamband och FoU-enhet i har i sina undersökningar visat att kvinnornas andel av totala antalet hemlösa har ökat. Även om undersökningarna inte är jäm- förbara måste denna ökning bedömas som relativt måttlig och inte statistiskt säkerställd (från enligt nationella kartläggningar). Av FoU-enhe- tens mätningar framgår att kvinnornas andel av totala antalet hem- lösa i uppgår till . I ett europeiskt perspektiv är det vanligt att kvinnor utgör 11–av uteliggare och härbär- gesboende (street homeless population) och mellan av alla hemlösa.7 En förklaring till ökningen kan ha att göra med det som statsve- taren (2000) benämner statistik-paradoxen, vilket in- nebär att hemlöshetstalen ökar ju mer insatser som görs för hem- lösa, bland annat genom att det öppnas nya härbärgen och andra inrättningar. Genom att uppsöka dessa blir klienterna mer synliga och registrerade som gäster i statistiken. Tre projekt inom ramen för kommitténs Kommunprojekt vänder sig för övrigt specifikt till hemlösa kvinnor (, , ). 5Socialstyrelsen (2001), s. 190. 6Järvinen (1992), s. 45 f. 7Edgar & Doherty (2001), s. 32. Sociologen hävdar i en undersökning i bör- jan av om hemlösa kvinnor i , att om man skulle isolera en utlösande orsak till att kvinnor blir hemlösa, är det förekomsten av familjevåld, vilket dock inte innebär att detta har ökat utan snarare att det har synliggjorts och uppmärksammats på ett helt annat sätt än tidigare.8 En del av dessa kvinnor kan söka sig akut till en kvinnojour eller motsvarande, men även här brukar fin- nas en selektionsprocess genom att man inte tar emot aktivt miss- brukande kvinnor med eller utan psykiska problem.9 Järvinens resultat från understryks också i FEANTSA:s senaste transnationella rapport om hemlösa kvinnor. Våld inom familjen som riktas mot kvinnan är en mycket dominant orsak till att i varje fall unga kvinnor blir hemlösa, och detta är en generell bild i samt- liga undersökta EU-länder.10 4.5.2 Föreställningar om kvinnors hemlöshet Ett återkommande tema har varit hemlösa kvin- nors utsatthet och specifika behov, vilka har definierats som an- norlunda än männens. Hemlösa kvinnor har uppmärksammats på ett annat sätt . Symtomatiskt är att startade en specialenhet med benämningen Byrån för bostadslösa män. En medelålders alkoholiserad man har länge varit, och är så fortfarande för en del, sinnebilden för en människa som är hemlös.11 Inte bildades en särskild kvinnosektion inom det som är nuvarande . Hemlösa kvinnor och deras behov var tidigare ett icke-existerande problem utifrån hjälpsystemets synvinkel. Men detta behöver inte innebära att det är en fördel att bli sedd – som hemlös. Sociologen menar att detta uttryck – att bli sedd – kan upplevas som att man betraktas som en icke-individ. De människor som passerar ser inte personen utan en kategori.12 Hennes slutsats utifrån en rad intervjuer med hemlösa kvinnor är att alla dessa tvärtemot har betonat att de inte vill bli sedda som hemlösa när de rör sig i de offentliga rummen. Detta tar sig ut- 8Järvinen (1993). 9Beijer (2000) nämner exempelvis att den av drivna Kriscentrum inte tar emot hemlösa kvinnor med denna bakgrund. 10Edgar & Doherty (2001), s. 40–45. 11Beijer (2000), s. 215. 12Thörn (2000), s. 239. tryck i att de utvecklar olika strategier för att dölja sin hemlöshet när det är möjligt – vilket gör att deras hemlöshet i en bemärkelse är osynlig, framhåller Thörn.13 Så länge kvinnorna offentligt slip- per att bli sedda som hemlösa betraktar dem det som en framgång, och för att upprätthålla denna fasad är det viktigt för dem att se snygg ut och att kunna känna sig fräsch. Att dölja hemlösheten är dock bara möjligt till en viss punkt: De skäms över att behöva bli sedda när de sover i någons trapphus el- ler på en toalett. söker sig ofta till skyddsrum om nätterna för där vet hon att hon får vara ifred och att hon inte heller blir sedd.14 I olika sammanhang beskrivs hemlösa kvinnor som prostituerade, missbrukare och utsatta för sexuella övergrepp och misshandel. Kvinnorna lever med och genom männen, som vid FoU-enhet har uttryckt saken.15 I en PM om insatser och resurser för hemlösa kvinnor i uttalas bland annat, att specifikt för kvinnorna är, att de långa tider logerar hos någon man, som underhåller henne men också utnyttjar henne. Detta är en verklighet som många hemlösa kvinnor tvingas leva i, dock inte alla. Att vara hemlös och kvinna antas av en del inom hjälpsystemet innebära att kvinnan därmed också är prostituerad eller att hon sexuellt utnyttjas av män. För att skapa uppmärksam- het kring hemlösa kvinnor har vissa organisationer i sin opinions- bildning slaget an på detta tema. Budskapet på en uppmärksammad affisch som i lät framställa var följande: För en hemlös kvinna finns det alltid någon- stans att sova. Om hon betalar (illustreras med en bild av en an- vänd kondom). En av de kvinnor som har intervjuat förkla- rar att när jag kom upp till hade de förutfattade meningar att jag var prostituerad för att ha någonstans att ta vägen. Men det var helt uteslutet och jag blev så förbannad över att de över huvud taget kunde tro något sådant.16 Hemlösa kvinnor är lika lite som hemlösa män en homogen grupp. De har alla olika bakgrund och erfarenheter. Etnologen , som följt ett stort antal hemlösa kvinnor , anser att hemlösa kvinnor, paradoxalt nog, inte är så olika andra kvinnor i . I mycket tänker och värderar de som 13Thörn (2000), s. 241. 14Thörn (2000), s. 242. 15Beijer (2000), s. 224. 16Thörn (2001), s 225. andra kvinnor och har ungefär samma grundläggande normer när det gäller relationer till barn, föräldrar och partner och till moral och etik människor emellan, framhåller i en kommande bok om hemlösa kvinnor i Stockholm.17 Hon förmedlar en motbild till den gängse och traditionella bilden av utnyttjande och under- ordnade kvinnor. I hennes berättelser framträder i stället en bild av självständiga kvinnor med en långt utvecklad överlevnadsstrategi: Jag skulle säga att kvinnorna i ungefär som männen är mångsysslare och har förmåga att ta vara på tillfällen som dyker upp. Marginalerna är snäva men de hittar nischer där de kan fungera och valet av försörjningssätt är beroende av hur mycket pengar de behöver och vilka förutsättningar som finns.18 4.5.3 På männens villkor (1998) har i en studie om hemlösa kvinnor i visat hur hemlösa kvinnors behov historiskt sett har kommit i skymundan, och att hemlösa kvinnor tidigare kunde vara utsatta för övergrepp och kränkningar från männens sida på mansdomine- rade kategoriboenden. Bland annat Beijer anser att omhänderta- gande av hemlösa kvinnor i mångt och mycket har skett på män- nens villkor. Denna situation förefaller ha förändrats till det bättre , inte minst till följd av den uppmärksamhet som ägnats hemlösa kvinnor. Hemlösa kvinnor är för i många kommuner en prioriterad grupp, eftersom de anses leva ett utsatt liv när de saknar bostad, varför de hamnar före männen i kön till olika bostadsalternativ.19 4.5.4 Hjälpsystemet och hemlösa kvinnor Sociologerna har utarbetat en rapport om hemlösa kvinnor i Sverige.20 De hävdar att skillnaden i myndigheternas retorik om kvinnors behov och myndigheternas 17Rosengren (under publ. 2002), manus (kap. 18Rosengren (under publ. 2002), manus (kap. 19Socialstyrelsen 2000, s. 106. 20Den svenska rapporten av och (2000) är framtagen inom ramen för FEANTSA:s belysning av hemlösa kvinnor i EU:s medlemsstater. FEANTSA publicerade en s.k. transnationell rapport i form av en antologi som baseras på de olika nationella rapporterna (Egdar & Doherty 2001). bidrag har titeln (In-) visibility and shame: the stigma of being a woman and homeless in . stränga kontrollutövande av samma kvinnor är påtaglig. En inter- vjuad socialarbetare med ansvar för ett kategoriboende för hemlösa kvinnor berättar bland annat följande: