sou · GPB348d4 · 2002-01-01 00:00:00 — 8Sahlberg 2000, s.10 och Gidlund & 1999, s. 9Gidlund & 1999, s. 12. personer som själva faktiskt har invandrat och som har folkbokförts i . Nyanlända invandrare i sin tur är personer som själva har invandrat för sedan. Hur länge en person är att betrakta som nyanländ är svårt att fastställa, menar arbetsgruppen, men ett riktmärke kan vara . Personer med utländsk bakgrund slutligen, avser både utrikes födda personer som själva har invandrat, och personer födda i med minst en utrikes född förälder.10 Det är alltså födelseorten, den egna eller föräldrarnas, som styr kategoriseringen. I de genomförda intervjuerna med de politiskt aktiva har inte skiljelinjen gått mellan svenska medborgare och andra, utan mellan personer med utländsk bakgrund och andra. I intervjuerna användes ofta begreppet invandrare med ungefär samma innebörd som personer med utländsk bakgrund. Begreppet invandrare är ett vedertaget begrepp och är enklare att använda än det betydligt längre personer med utländsk bakgrund. Oavsett vilket begrepp man väljer utgår man ifrån en kategorisering av människor som har att göra med nationellt eller etniskt ursprung. I rapporten används omväxlande begreppen personer med utländsk bakgrund och invandrare. Kategorin personer med utländsk bakgrund är mycket vid och inkluderar en mängd olika etniska grupper. Frågan är om alla dessa grupper delar samma erfarenheter vad gäller möjligheter och svårigheter på den politiska arenan. I en studie av visas hur vissa grupper har svårare att fly undan den egna bakgrunden. Majoritetens föreställningar om olika etniska grupper och de diskriminerande handlingar som de konkret uttrycks i, berör inte alla personer med utländsk bakgrund, utan som en informant i undersökning uttrycker saken, endast svartskallarna.11 Etnologen analyserar hur det ur ett klassperspektiv i dagens går att grovt skilja mellan lateral respektive hierar- kisk inordning av personer med utländsk bakgrund.12 Lateralt inordnade kategorier betecknar de kategorier som tillsammans med majoritetsbefolkningen har dominans. Allt som oftast handlar detta om personer från vissa delar av västvärlden som till exempel , , eller . De har bra inkomster och förhållandevis lätt att skaffa sig positioner på arbetsmarknaden. De är också relativt väl representerade till exempel i politiska organisa- 10Regeringskansliet/Ds 1999:48. 11Dahlstedt 2000, s. 40. tioner och har inflytande i företag. Benämningen lateralt syftar på att de befinner sig på ungefär samma nivå som majoritets- befolkningen och att de tillsammans representerar normalitet och rådande ideologier. Ekonomiskt och socialt underordnade etniska grupper däremot, hamnar bland de hierarkiskt inordnade kategorierna. De har i regel sämre ekonomi och drabbas av arbetslöshet än de laterala kategorierna. Deras representation inom olika institutioner är låg. De finns inte i företagens styrelserum eller på toppositioner i de politiska partierna. Deras liv och leverne förstås och framställs som problem som avviker från det normala. Ju längre ned en grupp befinner sig, desto mer uttolkas den som homogent sammansatt och desto mer ses dess medlemmars beteende såsom kulturbundna. Individer som tillhör hierarkiskt inordnade kategorier får betydligt svårare att själva välja hur de själva vill framstå och identifiera sig än de som tillhör de laterala kategorierna. Rättviseteoretikern talar om kulturell domi- nans som en form av förtryck av grupper. Den grupp som är utsatt för kulturell dominans blir osynliggjord som den beskrivs i stereotypa bilder och skiljs ut som den annorlunda, som den andra. Utskiljandet är en konsekvens av att de dominerande grupperna framställer sig själva, sina erfarenheter och sin kultur som allmängiltiga. Individerna i de kulturellt dominerade grupperna upptäcker att de är definierade av andra och därmed snärjda i ett nät av idéer och föreställningar i de andra människor- nas huvuden. De ses inte som individer utan som tillhörande grupper. Oförmågan hos de dominerande grupperna att se att det finns andra perspektiv, andra erfarenheter, andra upplevelser och tolkningar av samhället än deras egna, gör att de inte ger plats åt andras sociala erfarenheter. Därmed får heller aldrig de hierarkiskt inordnade grupperna möjlighet att påverka den dominerande kulturen.13 Konsekvensen blir ett utanförskap och en utestängning från olika arenor, till exempel den politiska. Som tidigare nämnts är personer med utländsk bakgrund under- representerade i politiken. Men det finns stora skillnader beroende på vilket land invandrare kommer ifrån. och har undersökt från vilka delar av världen som de förtroendevalda med utländsk bakgrund, som är engagerade i politik, härstammar. 13 2000, s. 79. gäller både första och andra generationens invandrare. Föga över- raskande visar undersökningen att den del av befolkningen som kommer från de nordiska grannländerna har en god representation bland kommunala förtroendevalda, medan de som härstammar från är starkt underrepresenterade. Andelen kommunala politiker som fötts utanför motsvarar inte ens hälften av deras andel av hela befolkningen. Deras representation blir ännu sämre om hänsyn tas till andra generationens invandrare från länder utanför Europa.14 Etnicitet och nationalism är betydande fenomen i det moderna samhället. Länge antog samhällsvetarna att dessa fenomen skulle minska i betydelse och med tiden helt försvinna till följd av tilltagande modernisering, industrialisering och individualisering.15 Utvecklingen har dock snarare gått i motsatt riktning och kollektiva identiteter frodas . med pågående internationalisering och globalisering bibehålls och förnyas gamla gruppidentiteter baserade på till exempel etnicitet och nationalitet, ålder och yrke, som det i mötet med nya människor uppstår nya grupper.16 Ord som etnisk grupp och etnicitet är , som sagt, välbekanta för envar. En etnisk grupp kan definieras som en självreproducerande grupp som tenderar att identifiera sig själv och identifieras av andra som en särskild kategori människor. Detta görs ofta med hänvisning till gemensamt ursprung och gemensam härstamning, likaså till vissa kulturella och sociala särdrag i förhållande till andra jämförbara kategorier.17 Etnicitet är alltså i likhet med andra gemenskaper relationell eftersom den alltid konstitueras i relation till andra. Svenskar uppfattar sig som en etnisk grupp först i kontakt med andra etniska grupper. Gruppidentitet uppstår i mötet och i interaktion med andra grupper. Etnicitet är alltså någonting som skapas i interaktion med andra grupper. menar att gruppidentiteter, som exempelvis den etniska, kan vara något som gruppen har tvingats in i eller som den 14Svenska och 2000b, s. 9. 15Hylland 1998, s. 10. 16Young 2000, s. 62. 17Ronström 1992, s. 239. har skapat själv, eller en kombination av egna val och yttre tvång.18 Det är viktigt att notera att människor med utländsk bakgrund själva kan välja att lyfta fram och betona sin etniska tillhörighet och sträva efter att överleva som en icke-svensk grupp. Många etniska grupper har kämpat för och lyckats att etablera exempelvis egna skolor och ålderdomshem. Deras krav på olikhet kan kollidera med föreställningen om att jämlikhet är detsamma som likhet. För etniska grupper kan innebörden av rättvisa och jämlikhet handla om att bli erkänd och behandlad just som olik.19 Det kan också förekomma att människor använder etnicitet i ett socialt och ekonomiskt strategiskt spel för att nå framgångar och övervinna strukturella hinder i kamp om resurser.20 anser att grupper, inklusive etniska grupper, utgör en både oundviklig och önskvärd del av det moderna samhället. Skillnader mellan grupper behöver inte utplånas för att uppnå rättvisa. Vad som krävs är, menar hon, att institutioner erkänner och respekterar de skillnader som faktiskt finns mellan olika grupper. Problemet är inte de olika grupperna i sig, utan hierarkisering och utpekande som påverkar människors handlingsutrymme i negativ riktning, begränsar deras möjligheter och underordnar dem. Men kan det utanförskap och den utestängning som drabbar människor med utländsk bakgrund förklaras enbart utifrån deras bakgrund? Kan man beskriva och förklara deras beteende och problem utifrån de värderingar och normer de antas ha tagit med sig från sina ursprungsländer och kulturer? Är det fråga om privata misslyckanden och tillkortakommanden eller kan det vara samhälleliga förhållanden som kommer till uttryck i den enskilda individens privatliv? Etnologen anser att etnicitets- begreppet, i likhet med genusbegreppet, kan avtäcka nya dimen- sioner och få oss att se på samhället med nya ögon. Det finns emellertid också en risk, menar hon, för att etnicitet kommer att uppfattas som den dominerande aspekten i tillvarons alla faser när det i själva verket alltid finns andra, samtidiga, perspektiv. Risken är att ett för ensidigt fokus på etnicitet stänger våra och andras 18Young 2000, s. 58. 19Ronström m.fl. 1998, s. ögon för generella mönster.21 är inne på samma tankebanor när han menar att man måste undvika att lyfta fram etniciteten såsom överordnad förklaringsgrund för samhälleliga fenomen.22 skriver att marginalisering inte är synonymt med fattigdom i meningen begränsad tillgång till ekono- miskt kapital.23 Enligt honom är marginaliseringen betydligt mer komplex. Den omfattar de praktiker som fördelar både eko- nomiska, sociala och kulturella politiska former av kapital runtom i samhället. menar att det även i de västerländska utvecklade länderna finns en växande skara människor som står utanför samhällets produktiva och sociala liv. Det kan vara fråga om etniska grupper, men även om pensionärer, lågavlönade eller långtidsarbetslösa. Enligt är marginaliseringen den allvarligaste formen av förtryck. 2.5Etnisk mångfald och representation I regeringsformen står att all offentlig makt i utgår från folket.24 Men alla är inte delaktiga i demokratin. Det är uppenbart att en stor del av kategorin personer med utländsk bakgrund står utanför det politiska livet. menar att de formella demokratiska processerna, i sam- hällen där vissa grupper är materiellt privilegierade och kulturellt dominerande, tenderar att exkludera de förtryckta grupperna. Man kan inte bortse från att varje social position utvecklar ett särskilt perspektiv, men att vissa perspektiv aldrig kommer till utryck. De dominerande gruppernas intressen kommer att dominera det politiska livet om man inte lyckas neutralisera skillnaderna mellan olika grupper, menar . Eftersom en mångfald av skilda grupper faktiskt existerar måste de erkännas. De måste få komma till tals och vara med och sätta dagordningen i de offentliga sammanhangen.25 framhåller att det i många utvecklade industrisamhällen finns grupper, till exempel personer med ut- ländsk bakgrund, som i ett eller annat avseende uppfattar sig som diskriminerade. har dessa grupper blivit 21Runfors 1996, s. 89. 22Dahlstedt 2000, s. 103. 23Dahlstedt 2000, s. 12. 25Young 2000, s. 132. alltmer synliga och ofta ställt krav på att deras ställning i samhället ska förbättras.26 Det är angeläget att diskutera hur etnisk mångfald i det politiska livet kan uppnås och vilken väg man ska välja, men också om det finns fallgropar för den som blir vald utifrån sin etniska tillhörighet. Lika viktigt är det att föra resonemang om hur långt mångfaldstanken ska drivas. Mångfaldsbegreppet uppstod i . Bakom begreppet fanns en insikt om förändringen i befolknings- sammansättning. Diskussionen om mångfald handlade ofta om förhållanden i arbetslivet.27 Även i har mångfaldsdebatten handlat mycket om arbetslivet, men även om det politiska livet. pekar på att ett av instrumenten för att komma till rätta med diskrimineringen i arbetslivet har sagts vara positiv sär- behandling. Det finns två typer av positiv särbehandlig. Den svagare varianten betonar vikten av allas lika möjligheter för alla anställningar och intagningar till olika utbildningar. Den är riktad mot att vidta en rad åtgärder som syftar till att avskaffa diskrimi- neringen på arbetsmarknaden och i samhället. Åtgärder som kan komma i fråga är till exempel riktad annonsering till minoriteter och särskilda stipendier till tidigare förfördelade eller diskrimine- rade grupper. Genom de vidtagna åtgärderna ges alla samma möjligheter. Därför ska inte annat än kvalifikationer styra anställningar eller elevintagningar. Den andra varianten däremot, avser mera direkta åtgärder för att eliminera diskriminering. Vid till exempel anställningar vägs den sökandes kön och etniska bakgrund in. Om denna form av särbehandling tillämpas sätts målsättningar, tidtabeller och kvoteringskriterier upp för att kunna rangordna människor.28 För att koppla dessa tankar till det politiska livet kan den första varianten exemplifieras med arbete i politiska partier genom riktade insatser mot personer med utländsk bakgrund, som exempelvis utbildning som förbättrar deras kunskaper i svenska. Den andra varianten handlar om kvotering av personer med utländsk bakgrund in i de politiska församlingarna. I det följande vill jag mer väcka frågor än ge svar kring etnisk mångfald. Människor har flera gruppidentiteter och deras egna självuppfattningar kan kopplas till exempelvis kön, ålder, etnicitet, yrkesgrupp eller utbildning. En rad olika gruppidentiteter finns 26Åsard 2000, s. 11. 27Edström 2001, s. 7. 28Åsard 2000, s. 15. representerade hos en och samma individ och de aktualiseras allt efter sammanhang och situation. Risken finns emellertid att individens rörelsefrihet begränsas av omgivningens förväntningar. Det tycks som att den etniska gruppidentiteten ibland blir ensamt dominerande i det politiska sammanhanget. Personer med utländsk bakgrund kan hamna i en glasbox, oförmögen att röra sig vare sig uppåt i hierarkin eller horisontellt i organisationen därför att han eller hon anses vara särskilt lämpad för en viss uppgift just utifrån sin etniska tillhörighet.29 Det osynliga hindret, glasboxen, gör att en person med utländsk bakgrund förväntas arbeta med invandrar- och integrationsfrågor och inte tillåts utveckla sig på andra ämnesområden. Man måste följaktligen vara uppmärksam på vilken rörelsefrihet invandrare har. Måste han eller hon följa vissa livsmanus och uppföra sig på ett särskilt sätt för att passa in och bli erkänd som en i kollektivet?30 Det är lätt att stödja tanken om etnisk mångfald. Det är djupt orättvist om de politiska församlingarna består av enbart svenskar. Det är dock viktigt att också diskutera vem som ska inkluderas i den ena eller i den andra kategorin. Vem är svensk och vem är inte? Vidare ska diskuteras vem som kan. eller har rätt att, avgöra vilken kategori en enskild person tillhör. Är man en person med utländsk bakgrund fortfarande i ? Går kategoritillhörigheten i arv? ska en person som är född i , vars far är svensk och mor kom till , ingå i kategorin? Likaså bör man diskutera om både lateralt och hierarkiskt inordnade grupper ingår i denna kategori. I den representativa demokratin utser medborgarna representanter till de folkvalda församlingarna riksdag, kommun- fullmäktige och . Vad representerar de folk- valda? Ett synsätt fokuserar på åsiktsrepresentativiteten. Om åsiktsrepresentativiteten är god kan man acceptera att de förtroendevalda i olika avseenden utgör en elit. Men diskussionen har alltmer kommit att handla om att de förtroendevalda ska representera väljarna i fråga om tillhörighet till olika grupper. De olika grupperna ska vara närvarande i politiken. har det förts en diskussion om kön, vilken har resulterat i att flera partier har varvade listor. Dagens debatt rör frågan om etnisk representation.31 Inget politiskt parti kan fullständigt avspegla 29Edström 2001, s. 8. 30Appiah 1994, s. 143. 31Svenska och 2000b, s. 6. befolkningens sammansättning eftersom de har olika sociala bas och representerar olika samhällsgrupper. Till exempel är jord- brukare mycket starkt företrädda bland politiker och arbetare inom Socialdemokraterna. I diskussionen om etnisk mångfald ska också tas ställning till hur etnicitet som social kategori förhåller sig till andra kategorier som klass, kön och ålder. Frågan är komplex och värd att uppmärksammas. 3 Etnisk mångfald och representation års val sattes särskilda resurser in för att mobilisera väljare i storstädernas mångetniska områden.32 Den offentliga debatten har också alltmer kommit att handla om hur den mång- etniska befolkningssammansättningen syns i de partipolitiska församlingarna, det vill säga hur stor andel av partiernas medlemmar och förtroendevalda som har utländsk bakgrund. De offentliga dokument som partierna publicerar är, som tidigare nämnts, något som partimedlemmar och allmänheten kan ta del av. I dessa dokument manifesteras partiernas officiella ställningstaganden i olika frågor. Detsamma sker genom de uttalanden som görs av partiernas företrädare på central nivå. De attityder till etnisk mångfald som kommer till uttryck på central nivå har ett inflytande över inställningen i den lokala partiorganisationen. Hur frågor kring etnisk mångfald tas upp och motiveras har betydelse för hur partiets viljeinriktning tas emot och ges kraft på basplanet. En genomlysning av värdet av etnisk mångfald kan göra tydligt hur de föreställningar ser ut som de olika partiföreträdarna har om personer med utländsk bakgrund, men också hur de ser på sig själva och svenskar. Den centrala nivån i de politiska partierna är viktig när det gäller diskussionen om etnisk mångfald. Men det är på basplanet, i lokal- organisationerna, som arbetet med att rekrytera medlemmar och nominera till förtroendeuppdrag sker. Lokalorganisationernas ansvar för etnisk mångfald i de politiska församlingarna är därmed mycket stort. Genom att studera basplanet kan man se om de politiska uttalandena från central nivå har slagit igenom, om de genomsyrar tankesättet och arbetet på basplanet och hur långt partierna har kommit med sitt arbete för etnisk mångfald. 32 2000, s. 10. Jämförelser mellan attityder på central nivå och i lokal- organisationerna kan visa på eventuella dissonanser i attityderna. ska man hålla i minnet att de politiska samtalen utgör ständigt pågående processer där ny kunskap tillförs och ståndpunkter utvecklas och modifieras. I detta kapitel redovisas hur de politiska partierna resonerar kring etnisk mångfald. Vilka attityder finns på de olika nivåerna? Vad säger partierna centralt och hur tänker man på basplanet? Hur arbetar partierna centralt med mångfaldsfrågor? Hur motiveras etnisk mångfald? Under hearingen kunde representanter för riksdagspartierna utveckla sitt partis syn på etnisk mångfald i de politiska församlingarna. Den redovisning som följer är baserad på muntliga uppgifter framkomna under hearingen och på de dokument som partirepresentanter hänvisar till. Vissa synsätt delas av alla partier. Samtliga är positivt inställda till etnisk mångfald i det politiska livet. De är medvetna om att personer med utländsk bakgrund är underrepresenterade i det politiska livet inklusive deras eget parti. Mitt intryck är att frågan diskuteras i samtliga partier och att de arbetar på olika sätt med att få en ändring till stånd. Enligt parti- företrädarna utgörs hindren och svårigheterna av attityder, konservatism, gamla vanor och gammal partikultur. Det råder också en enighet om att ett stort ansvar vilar på respektive parti- ledning som måste spela en aktiv roll. Både Socialdemokraterna och hävdar att det finns ett tryck i frågan från medlemmarna. De flesta partiföreträdare använder termen invandrare i stället för personer med utländsk bakgrund. Det är också vanligare att de resonerar i termer av representativitet än etnisk mångfald. Representativitet diskuteras i relation till grupper som ungdomar, kvinnor och personer med utländsk bakgrund, vilka alla är underrepresenterade i det politiska livet. Begreppet representativi- tet implicerar tydligare det som partierna eftersträvar, nämligen en proportionell överensstämmelse mellan andelen förtroendevalda med utländsk bakgrund och andelen medborgare med utländsk bakgrund. Inget av partierna för ett medlemsregister som anger medlem- marnas etniska tillhörighet. Därför finns inte uppgifter på hur den faktiska representativiteten är bland medlemmar, förtroendevalda i partiet och i kommunala församlingar. Några vågar sig på giss- ningar. gissar att av medlemmarna har utländsk bakgrund medan uppskattar andelen till . gissar att andelen är densamma som bland befolkningen. Företrädaren för de gröna menar att representativiteten bland förtroendevalda i partiet och kommunala församlingar är god, men har svårare att uttala sig om huruvida samma sak gäller bland partimedlemmar. är kanske sämst av partierna när det gäller etnisk mångfald, befarar partiets representant under hearingen. Men partiet arbetar med mångfaldsfrågan och antog 1999 ett program som heter Program för mångfald och lika möjligheter på sin riks- stämma. Det innehåller bland annat en handlingsplan och en tips- katalog om hur partiet kan arbeta med mångfaldsfrågor i olika sammanhang och på olika nivåer. I programmet slås bland annat fast att beslutande organen i samhället ska vara sammansatta så att de representerar hela befolkningen, både vad gäller intresse- gemenskap och bakgrund. I programmet motiveras etnisk mångfald med att alla grupper ska ha samma demokratiska möjligheter. Genom mångfald får fler människor förebilder att identifiera sig med och få inspiration av.33 Mångfaldsfrågan har hög prioritet inom . Under partistyrelsen finns ett särskilt projekt som arbetar med hur partiet ska hantera mångfaldsfrågan inom partiet utifrån programmet. Inom partiet pågår ett programarbete. En grupp arbetar särskilt med mångfaldsarbete under rubriken , trygghet och förankring. Partiledningen har ett stort ansvar för frågan om etnisk mångfald. Från central nivå ges riktlinjer och förhållningssätt. Centralt kan man visa hur man vill ha det och arbeta för att förhållningssättet ska genomsyra hela partiet. Efter valet tillsattes en utredning inom libera- lerna med anledning av partiets låga stöd bland väljarna. Utred- ningen kunde konstatera att representativiteten sannolikt är mindre efter valet . Detta är ett resultat av att partiet krymper. De få som väljs in är ofta medelålders svenska män, och mer sällan en ung person, en kvinna eller en person med utländsk bakgrund. liberalerna har ett beslut från ett 33 Program för mångfald och lika möjligheter 1999, s. landsmöte att vallistorna ska varva män och kvinnor. Därutöver rekommenderas att man inom partiet eftersträvar att personer med olika erfarenheter, som olika yrkesgrupper, ungdomar och personer med utländsk bakgrund, bör finnas representerade på listorna. liberalerna anser att politikerna ska representera väljarkåren. Politiker med utländsk bakgrund ger också personer med utländsk bakgrund en möjlighet till identifikation. erfarenhet är att kandidater med utländsk bakgrund också bidrar till att valdeltagandet ökar i områden där andelen personer med utländsk bakgrund är stor. En folkpartist med syriansk bakgrund berättar hur han och flera andra politiker med utländsk bakgrund, som representerade olika politiska partier, bedrev valkampanj i flera invandrartäta områden i . I dessa områden steg valdeltagandet och var högre än i motsvarande områden där liknande kampanjer inte förekommit. har en arbetsgrupp som tar fram ett nytt handlingsprogram för partiets integrationspolitik. Programförslaget behandlas på partiets landsmöte . har i sin verksamhetsplan slagit fast åtta ämnesområden som partiet prioriterar. Ett av om- rådena handlar om breddning av partiet, och berör just representativiteten i partiet. Arbetet tar sikte på att få fler ung- domar och fler personer med utländsk bakgrund som medlemmar och som förtroendevalda. Partiet har genomfört ett rådslag för ett mångkulturellt parti, där representanter för partiorganisationer runt om i landet samlades.