sou · GPB314d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Brottet ansågs grovt på grund av att alla tre förgripit sig på angivet sätt på målsäganden och att den som haft samlag med henne efter den andre utnyttjat den respektive förres våld och hot mot henne samt att alla tre utnyttjat det förhållandet att målsäganden dels var onykter vid tillfället, dels att hon trots motstånd var helt försvarslös. – Även i ytterligare två fall med flera gärningsmän hade åklagaren åtalat för grovt brott. Tingsrätten hade dock i dessa fall bedömt gärningarna som brott av normalgraden eftersom det inte visats att övergreppen varit ett resultat av samråd mellan gärningsmännen. I det ena fallet var flickan men tingsrätten ansåg inte att enbart hennes ålder kunde läggas till grund för att bedöma våldtäkterna som grova. Flickan hade på ett fartyg utsatts för ett flertal våldtäkter av tre män; när den ena var klar hade han lämnat hytten och överlåtit flickan åt nästa man. Slutligen finns i materialet en dom angående ett våldtäktsförsök med två gärningsmän. En kvinna hade utsatts för våldtäktsförsök av två män efter resa med en s.k. svarttaxi. Åklagaren gjorde i stämningsansökan mot en av männen gällande att denne tillsammans och i samförstånd med en annan man genom våld försökt tvinga kvinnan till samlag. Våldet hade enligt åtalet bestått i att männen höll fast målsäganden på marken medan de försökt dra av henne kläderna för att genomföra samlaget. Trots att gärningsbeskrivningen innehållit påstående om att gärningen genomförts gemensamt och i samförstånd hade åklagaren inte rubricerat gärningen som grovt brott och frågan om gärningens rubricerande som grovt brott berördes inte heller i tingsrättens domskäl Gärningarna har i de flesta fallen begåtts av män och riktat sig mot kvinnor eller flickor. I sex fall har gärningarna riktat sig mot en person av samma kön. I endast ett av dessa fall hade en kvinna förgripit sig på en annan kvinna. De övriga fem fallen avser män som förgripit sig på minderåriga pojkar. Tre av fallen avser fullbordade brott och två av dem har bedömts som grova av såväl åklagare som tingsrätt. I det första fallet hade övergreppet skett mot en 12-årig pojke och gärningsmannen hade även hotat med kniv. Pojkens ålder och knivhotet åberopades i domskälen för att bedöma gärningen som grov. Straffet bestämdes till fängelse. I det andra fallet hade övergreppet skett mot en 10-årig pojke och den tilltalade överlämnades till rättspsykiatrisk vård. I domskälen åberopades endast pojkens ålder för att bedöma våldtäkten som grov. I det tredje fallet avsåg övergreppet en 14-årig pojke men gärningen bedömdes inte som grov av vare sig åklagaren eller tings- rätten. Av åklagarens gärningsbeskrivning framgår att pojken blivit fasthållen och att gärningsmannen under hela övergreppet hade hotat bl.a. med att han hade kniv och pistol och skulle skära halsen av Tingsrätten berörde dock inte frågan om grovt brott men angav vid straffets bestämmande, som en försvårande omständighet, att övergreppet varit av homosexuell natur. (Samma omständighet åberopades vid bestämmande av ersättningen för kränkning.) Straffet bestämdes till fängelse (vilket avsåg även annan brottslighet). Vid straffets bestämmande beaktades dock också att gärningsmannen utvisades på livstid. Ersättningen för kränkning har i samtliga fall bestämts till . De två återstående fallen av homosexuell natur avser försöksbrott. I det ena fallet hade gärningen riktats mot en 13-årig pojke och straffet bestämdes till 1 år och 6 månaders fängelse. Gärningsmannens återfall i sexualbrott beaktades genom att tidigare villkorligt medgiven frihet helt förverkades. Ersättningen för kränkning fastställdes till yrkade . I det andra fallet rubricerades brottet i enlighet med åklagarens alternativa yrkande som försök till grovt sexuellt utnyttjande av underårig. Straffet bestämdes till fängelse och ersättningen för kränkning till . Av de totalt sex fallen av homosexuell natur är det endast således i ett fall (14-åringen) som det homosexuella inslaget särskilt kommenterats. I samtliga fall har ersättningen för kränkning fastställts i överensstämmelse med yrkat belopp. Såvitt framgår av de domar som ingår i praxisundersökning avser den överväldigande delen av våldtäktsbrott övergrepp som begås av män mot kvinnor. Knappt 20 kvinnor är . I några fall har gärningsmannen förgripit sig på flera kvinnor/ flickor. Av de fall där gärningarna har riktats mot minderåriga flickor har fyra bedömts som grova våldtäkter. Det första fallet gäller överfall av en 11-årig flicka. Åklagaren hade rubricerat gärningen som försök till grov våldtäkt alternativt våldtäkt medan tingsrätten bedömde gärningen som grov våldtäkt. Förloppet var ganska kortvarigt och det var inte frågan om någon penetrering. Straffet bestämdes till fängelse. Flickan tillerkändes begärd ersättning för kränkning, . I det andra fallet blev en 12-årig flicka inlurad i en bil varefter gärnings- mannen körde i väg med henne. Såväl åklagaren som tingsrätten bedömde gärningarna, orala och vaginala samlag, som grov våldtäkt och straffet bestämdes även i detta fallet till fängelse. Flickan begärde i ersättning för kränkning men tillerkändes endast . Det tredje fallet avsåg grov våldtäkt samt sexuellt utnyttjan- de av underårig avseende en flicka som varit utsatt för övergrepp . Straffet bestämdes till fängelse och ersättningen för kränkning till . Det fjärde fallet gällde en 12-årig styvdotter och straffet bestämdes till och 6 mån fängelse. detta fall även andra övergrepp. I ett fall där åtal väckts för grov våldtäkt som riktats mot gärningsmannens styvdotter ogillades åtalet eftersom målsägandens uppgifter inte ansågs tillförlitliga. I detta mål hade tingsrätten utsett sakkunnig. – Det finns också fall där gärningarna riktats mot barn och där omständigheterna i övrigt liknande dem som beskrivits men som ändock inte bedömts som grovt brott. I ett fall där en biologisk pappa förgripit sig på sin 7-åriga dotter utan penetration bedömde såväl åklagaren som tingsrätten gärningen som våldtäkt av normalgraden. Straffet bestämdes till 3 år och 6 månaders fängelse och ersättningen för kränkning till mot yrkade . Ett annat fall, våldtäktsförsök av en 10-årig flicka som kom cyklande och blev neddragen i ett buskage, bedömdes som brott av normalgraden. I det sista fallet var gärningsmannen endast , vilket möjligen kan haft betydelse för brottets rubricering. Rubriceringen verkar också få stor betydelse när det gäller bedöm- ningen av ersättningen för kränkning. I ett fall där gärningsmannen på en lekplats förgripit sig på två barn, , bedömdes gärningarna som våldtäkt respektive försök till grov våldtäkt och er- sättningen för kränkning bestämdes till respektive . Flera av de yngsta gärningsmännen återfinns bland förövarna av våldtäktsbrott mot underåriga flickor. I tio fall har gärningsmannen använt och hotat med kniv, i ett fall en yxa och slutligen i ett fall med någon form av vasst föremål. Endast i två av dessa totalt 12 fall har gärningen bedömts som grovt brott av såväl åklagaren som tingsrätten. I det ena fallet hade en man under knivhot överfallit en joggande kvinna. Gärningen bedömdes som försök till grov våldtäkt. I det andra fallet (också nämnt ovan) hade en tolvårig pojke våldtagits under knivhot. Det kan påpekas att i de flesta fall där det förekommit knivhot har åklagaren åtalat för brott enligt normalgraden. I ett av de fall där gärningen inte rubricerades som grovt brott hade målsäganden som var blivit överfallen utomhus och hotad med kniv. Brottet rubricerades som försök till våldtäkt och straffet bestämdes till fängelse och 6 månader. I ett annat fall var målsäganden . Hon hade blivit hållits kvar i ett rum där gärningsmannen slagit och hotat henne med kniv samt tagit struptag på henne. Gärningen bedömdes som försök till våldtäkt och tingsrätten förde inte något resonemang i domskälen om huruvida gärningen skulle bedömas som försök till grovt brott. I 27 fall har gärningsmannen och målsäganden haft en nära relation. I några fall har gärningarna riktats mot styvdöttrar/biologisk dotter eller en annan släkting (kusin, syskon). Normaliseringsproblematiken berörs uttryckligen i någon dom. I andra domar framkommer omständigheter som möjligen kan tyda på att denna problematik har varit aktuell. I en av domarna framgår av målsägandens uppgifter, såsom de refererats i domen, att mannen utsatt familjemedlemmarna för misshandel och isolerat familjen. Tingsrätten skriver också i domskälen att även om våldet varit av mindre omfattning så kan våldtäkterna inte betraktas som mindre allvarliga eftersom de utgjort ett led i den förnedring som målsäganden fått utstå. Straffet bestämdes till fängelse och avsåg flera våldtäkter och även andra brott såsom sexuellt utnyttjande av underårig. I domskälen finns dock inget straffvärdesresonemang. Ersättningen för kränkning bestämdes till . I en annan dom framgår av referatet av målsägandens uppgifter att hon blivit slagen så av den tilltalade att hon vant sig och därför inte kom på tanken att tillkalla polis. Tingsrätten bedömde våldtäktsförsöket som mindre allvarligt med hänsyn till våldets art men ansåg att det var en försvårande omständighet vid straffmätningen att våldet förövats mot en nära anhörig. Straffet bestämdes till 8 månaders fängelse och avsåg även misshandel. I ytterligare en dom konstaterar tingsrätten att gärnings- mannens handlande innehållit moment av grov kränkning. Gärnings- mannen hade bland annat inte tillåtit målsäganden att gå på toaletten utan låtit henne uträtta sina behov i en hink. Straffet bestämdes till fängelse . Det avsåg även andra brott. – Vidare finns ett fall, avseende sexuella övergrepp mot två styvdöttrar och en biologisk dotter, där det framgår av referaten i domen av målsägan- denas uppgifter att mamman utsatts för mycket kränkande behandling av mannen. Enligt dem hade han bland annat våldtagit mamman i barnens åsyn samt tvingat henne att slicka en av döttrarna i underlivet. Bevisningen har bestått av de inblandades berättelser och ibland någon vittnesberättelse. Det finns några fall där det har åberopats rättsintyg, sakkunnigutlåtande, foton samt kläder. Förutom i något enstaka fall har hörda vittnen inte sett själva övergreppet utan har de berättat om hur målsäganden betett sig efter händelsen eller vad hon berättat om övergreppet. Vittnesuppgifterna utgör sålunda vanligtvis endast stödbevisning, och de fällande domarna bygger i de allra flesta fall på att målsägandens uppgifter ansetts trovärdiga. Tingsrätterna har, förutom i något undantagsfall, i sin bevisvärdering till stöd för den fällande domen utöver att målsägandens berättelse är mer trovärdig än den tilltalades anfört andra omständigheter. I ett fall har tingsrätten förordnat en sakkunnig att ange särskilt yttrande om tillförlitligheten av de tre målsägandens lämnade uppgifter. Den sakkunnige, en legitimerad psykolog och universitetslektor, konstaterade i sitt yttrande att uppgifterna från en av flickorna var otillförlitliga medan de två andra flickornas uppgifter bedömdes som tillförlitliga. Detta var en slutsats som tingsrätten, efter ett långt resonemang i domskälen, delade. Åtalet för grov våldtäkt ogillades därför. Fallet avsåg även bortträngda minnen. I de fall där minderåriga barn utsatts för övergrepp har deras berättelser förebringats vid huvudförhandlingen genom uppspelning av tidigare videoförhör. I undersökningsmaterialet har videoförhör på detta sätt kommit till användning i nio fall. I endast två av dessa har tingsrätten i domskälen kommenterat och godkänt förhören. I tre av de icke kommenterade fallen hade gärningsmannen dock till största delen medgett de faktiska omständigheterna, och i ytterligare ett fall fanns ett åsyna vittne. Tingsrätterna har i de flesta fallen dömt i enlighet med åklagarens yrkande, oftast utan något längre resonemang i rubriceringsfrågan i domskälen. I något fall har tingsrätten kommit fram till en annan rubricering än åklagaren; sexuellt utnyttjande av underårig och sexuellt ofredande. Tingsrätterna har i några fall, utan närmare motivering i domskälen, bedömt en våldtäkt eller ett försöksbrott som mindre allvarligt. I de fall kniv kommit till användning och åklagaren inte åtalat för grovt brott har inte heller tingsrätten fört något resonemang i domskälen i denna del. I några fall tycks det tvivelaktigt om tingsrätten inte borde ha bedömt brottet som fullbordat brott i stället för – enligt åtalet – för försöksbrott. De förut nämnda domförhetsreglerna kan dock här ha spelat en roll. I två fall har gärningsmannen onanerat och fått utlösning i målsägandens ansikte respektive kropp. Gärningarna har i båda fallen bedömts som icke fullbordade brott. Efter en lagändring omfattar våldtäktsansvaret numera handlingar som innebär en kränkning jämförlig med påtvingat samlag. Möjligen hade utgången blivit en annan om gärningarna begåtts efter lagändringen. I 16 fall har åtalet omfattat ansvar för grovt brott och i 12 av dessa fall har tingsrätten gjort samma bedömning som åklagaren. I de återstående fyra fallen har tingsrätten i tre fall ansett att brotten varit att bedöma enligt normalgraden (varav två gruppvåldtäkter) och i det sista fallet ogillat åtalet. förs inget straffvärde- eller straffmätningsresonemang i domskälen. Tingsrätterna konstaterar endast att brottets art eller straffvärde är sådant att fängelse skall följa. – I mildrande riktning vid straffmätningen har beaktats psykisk störning, utvisning, förlust av arbete, ungdom samt lindrigt våld. I försvårande riktning har beaktats att gärningen varit av homosexuell natur samt att det varit frågan om återfall. I något fall har tidigare villkorligt medgiven frihet förklarats förverkad. – I några fall har beslutats om utvisning. Endast om gärningsannen har anknytning till har utvisningen beaktas vid straffmätningen. I några fall har också åklagarens yrkande om utvisning ogillats. Knivfallen har, som redogjorts för ovan, i de allra flesta fallen bedömts som brott av normalgraden. Fängelsestraffen för de fullbordade våldtäkterna, i de fall kniv använts, ligger visserligen något över minimistraffet men det är omöjligt att veta vilken betydelse tingsrätten tillmätt knivhoten eftersom de flesta domar saknar straff- värdesresonemang. Grupp 1 Ett gärningstillfälle ensamt eller tillsammans med andra gärningar som inte innefattar sexualbrott och som inte bedöms påverka straffmätningen: Försök till mindre allvarlig våldtäkt 12 Medelvärdet för fängelsestraff: 1år år 3 mån fängelse år 10 mån fängelse Försök till grov våldtäkt år 3 mån fängelse Medelvärde för fängelsestraff: Grupp 2 Flera gärningstillfällen eller tillsammans med annan brottslig- het som kan bedömas ha påverkat straffmätningen: år 4 mån fängelse – 1 Medelvärde för fängelsestraff: – 1 6 månader år 8 mån fängelse Försök till grov våldtäkt (ett fall av försök till grov våldtäkt redovisas under våldtäkt; ) års 4 mån fängelse år 4 mån fängelse Medelvärde för fängelsestraff: – 4 9 månader år 6 mån fängelse år 6 mån fängelse Av de sju fallen av grov våldtäkt avser sex övergrepp mot barn, varav två är av homosexuell natur. Endast ett fall av grov våldtäkt avser övergrepp mot en vuxen kvinna (gruppvåldtäkt). Det är således att döma av undersökningsmaterialet ovanligt att våldtäkter mot vuxna kvinnor bedöms som grova. Detta skall sättas i relation till att 7 fängelsestraff av 20 för våldtäkt i grupp 1 är eller längre. Endast i 4 fall bestäms straffet till minimipåföljden . Det finns således ett flertal våldtäkter som ligger betydligt över minimistraffet men som inte bedöms som grova. När det gäller försök till grov våldtäkt är i fyra fall gärningarna begångna mot vuxna kvinnor och endast ett mot ett barn. I ett har gärningsmannen hotat med kniv och i två andra har våldet varit livshotande. Ett fall avser ett övergrepp mot en 90-årig kvinna som överfallits i sitt ensligt belägna hus. I de fall gärningarna bedömts som grova har åberopats någon konkret omständighet såsom målsägandens ålder, knivhot eller livsfarligt våld. I endast ett fall – avseende övergreppet mot den 90- åriga kvinnan – har tillvägagångssättet (ett övergrepp mot en äldre och värnlös ensamboende kvinna) åberopats som grund för bedömningen grovt brott. 6 kap 2 § BrB Den som i annat fall än som avses i 1 §, genom olaga tvång förmår någon till sexuellt umgänge, döms för sexuellt tvång till fängelse i högst . Om den som har begått gärningen visat särskild hänsynslöshet eller om brottet annars är att anse som grovt, döms för grovt sexuellt tvång till fängelse, lägst och högst . Översiktlig beskrivning av de genomlästa domarna Gruppen omfattar totalt nio domar varav åklagaren i ett fall gjort gällande grovt brott. Två fall har stämts in som försök till våldtäkt men med hänvisning till gärningsmannens uppsåt bedömts som sexuellt tvång respektive försök till grovt sexuellt tvång. Slutligen har tingsrätten, i ett fall där åklagaren gjort gällande grovt brott (mot 6-årig flicka) bedömt gärningen som sexuellt ofredande. Tingsrätten tycks här helt ha bortsett från det våld gärningsmannen använt. I fyra av fallen är gärningen helt förnekad och i övriga har den tilltalade medgett olika omständigheter i varierande omfattning. Två av domarna har överklagats och för ytterligare en dom finns det ingen uppgift i denna delen. Gärningsmän och målsägande – jämställdhetsperspektivet, parternas relation (normaliseringsproblematiken), vapen, grupputnyttjande Samtliga tilltalade är män i åldrarna 15–(åldern vid första gärningstillfället), fördelat enligt följande. 0–19 år 1 st () 21–29 år 30–39 år 40–49 år 50–58 år I ett av fallen är gärningsmannen utländsk medborgare (). Inte i något fall är det fråga om fler än en gärningsman. Målsägande är kvinnor/flickor varav den yngsta är (i tre fall är målsäganden under ) I tre av fallen är offret och gärningsmannen närmare bekanta. I ett fall har de tidigare haft en sexuellt relation och i ett annat är de gifta. I det tredje fallet är gärningsmannen nära vän till familjen. I de övriga fallen är gärningsmannen och målsäganden ytligt bekanta eller tidigare okända för varandra. Det har inte förekommit vapen i något fall. Normaliseringsproblematiken tycks inte ha varit aktuell i något fall. Bevisningen har bestått av de inblandades berättelser och ibland något vittne. I något fall har åberopats rättsintyg. Tingsrätterna har i samtliga fall, kanske med undantag av ett fall, gjort någon form av bevisvärdering i domskälen och således inte motiverat enbart med att målsägandens berättelse är mer trovärdig än den tilltalades. I det i bevishänseende tveksamma fallet, som avsåg flera sexuella övergrepp mot minderåriga, sägs att eftersom den tilltalade har en tendens att uppträda på ett sedlighetssårande sätt skall barnens berättelser analyseras med utgångspunkt från vad ett annat barn berättat i en annan åtalspunkt och vilkens berättelse tingsrätten tilltrott. I två av fallen har målsägandens berättelse förebringats vid huvudförhandlingen genom uppspelning av tidigare videoförhör. I inget av dessa fall har domstolen kommenterat och godkänt förhören. I det ena fallet hade gärningsmannen dock i stort sett medgett de faktiska omständigheterna men gjort gällande att målsäganden samtyckt. Tingsrätterna har i några fall gjort en annan bedömning i rubrice- ringsdelen än åklagaren. I ett fall blev en 6-årig flicka som lekte på en lekplats indragen i ett busksnår där gärningsmannen berörde henne sexuellt. Tingsrätten bedömde gärningen som sexuellt ofredande istället för grovt sexuellt tvång, som åklagaren gjort gällande. Tingsrätten har bortsett från våldsinslaget och resonerat endast kring beröringens varaktighet i domskälen. I ett annat fall tvingades en 12- årig flicka ta gärningsmannens penis i sin mun (gärningsmannen var ). I domskälen berör tingsrätten inte alls frågan om gärningen kunde anses som våldtäkt. Slutligen har åklagaren i ett fall åtalat för brott av normalgraden men tingsrätten bedömt brottet som grovt med hänsyn till att hotet varit av allvarlig art och att ett visst frihetsberövande ingått. – I två fall av försök till våldtäkt har tingsrätten, med hänsyn till gärningsmannens uppsåt, bedömt gärningen som försök till sexuellt tvång varav det ena fallet ansetts som grovt med hänsyn till målsägandens höga ålder, . förs inget straffvärde- eller straffmätningsresonemang i domskälen. Tingsrätterna konstaterar endast att brottets art eller straffvärde är sådant att fängelse skall följa. I ett fall med återfall i brottslighet, dock ej likartad, har del av den villkorligt medgivna friheten förverkats. I ett annat fall påpekas i domskälen att vid straffmätningen skall hänsyn tas till att brottet ej begåtts av en för målsäganden okänd person, vilket förmodligen innebär att denna omständighet är förmildrande vid straffmätningen. Grupp 1 Ett sexualbrott eller ett sådant brott i kombination med annan brottslighet som inte bedöms påverka straffmätningen: Totalt fyra domar fördelat enligt följande. 3 mån fängelse – 1 fall (försök; den tilltalade och målsäganden hade tidigare haft ett sexuellt förhållande) 6 mån fängelse – 1 fall (grovt, den tilltalade hade fört en sjuk målsägande till en båt, hotat samt tvingat henne att onanera åt honom – bedömt som grovt) Överlämnade t – 1 fall (den tilltalade, hade dragit in målsäganden, , på toaletten, berört henne och tvingat henne ta hans penis i munnen) Rättspsykiatrisk –1 fall (försök till grovt brott, målsäganden ) vård Medelvärdet för fängelsestraff, normalbrott: Grupp 2 Flera sexualbrott eller sådana brott i kombination med annan brottslighet som kan bedömas ha påverkat straffmätningen: Totalt fem domar fördelat enligt följande. – 1 fall (den tilltalade hade fört in föremål i målsägandens slida och ändtarm) – 2 fall (1. Målsäganden som var hade bl.a. tvingats till orala samlag och att onanera åt gärningsmannen; ett fall av sexuellt tvång och flera fall av sexuellt utnyttjande av Även andra brott, gärningsmannen – 1 fall (sexuellt ofredande av två barn samt olaga frihetsberövande av ett barn) – 1 fall (gärningsmannen hade tvingat målsäganden till samlag för att få tillbaks nakenbild, dessutom många fall av sexuellt ofredande) Medelvärdet för fängelsestraff, normalbrott: 10 månader 6 kap 3 § BrB Den som förmår annan till sexuellt umgänge genom att allvarligt missbruka hans eller hennes beroende ställning döms för sexuellt utnyttjande till fängelse i högst . Detsamma gäller den som har sexuellt umgänge med annan genom att otillbörligt utnyttja att denne befinner sig i vanmakt eller annat hjälplöst tillstånd eller lider av en psykisk störning,. Om den som har begått gärningen visat särskild hänsynslöshet eller om brottet annars är att anse som grovt, döms för grovt sexuellt utnyttjande till fängelse, lägst och högst . Översiktlig beskrivning av de genomlästa domarna Granskningsmaterialet omfattar totalt åtta domar. Inte i något fall har det åtalats eller dömts för grovt brott. Samtliga åtal har vunnit fullt bifall. Fem av fallen avser ett gärningstillfälle medan det i de övriga fallen är fråga om mer än ett sexualbrott eller sådant brott i kombination med annan brottslighet. I två fall har gärningarna erkänts medan de i övriga fall har förnekats. Den tilltalade har i tre av de förnekade fallen gjort gällande att det förelegat samtycke. Gärningsmannen har i två fall ålagts att betala skadestånd till målsäganden för kränkningen med motiveringen att övergreppet orsakat en kränkning som var jämförbar med en våldtäkt. Fyra av domarna har överklagats. Beträffande två av domarna finns ingen uppgift i denna delen. Gärningsmän och målsäganden – jämställdhetsperspektivet, parternas relation (normaliseringsproblematiken), vapen, grupputnyttjande Samtliga tilltalade är män i åldrarna 18–(åldern vid första gärningstillfället), fördelat enligt följande. 0–19 år 3 st (18–19) 20–29 år 30–39 år Samtliga gärningsmän är svenska medborgare. I ett fall är det fråga om två gärningsmän och händelseförloppet var följande.