sou · GPB355d3 · 2002-01-01 00:00:00 — 8 Hälsa och välbefinnande Att ha en tillfredsställande hälsa är ett centralt levnadsvillkor i sig och en resurs att använda för att kunna verka inom andra livs- områden. En viss hälsonivå är en förutsättning för att kunna utöva vissa fritidssysslor, för att kunna tillgodogöra sig undervisningen i skolan, etc. Både i internationellt och historiskt perspektiv framstår svenska barns hälsa som god. Barnadödligheten hör till de lägsta i världen och har fortsatt att minska . Infektions- sjukdomarna som skördade många liv medför sällan sådana konsekvenser. Olycksfall är den vanligaste döds- orsaken bland äldre barn, men även sådana har minskat. När det gäller kroniska sjukdomar har dock en ökning ägt rum . Detta beror till stor del på en ökad förekomst av allergiska besvär. Astma, eksem och andra allergier utgör hälften av de långvariga sjukdomarna. Även diabetes bland barn har blivit vanligare (2001). I WHO:s undersökningar av 11-, 13- och 15-åringar i ett antal europeiska länder ser sig av de svenska barnen som helt eller ganska friska (och 2000). i livet är också relativt frisk i fysisk bemärkelse. Ett orosmoln utgör dock den psykiska hälsan. Psykisk ohälsa har i flera folkhälso- rapporter pekats ut som ett av de största folkhälsoproblemen för den vuxna befolkningen. Denna form av ohälsa har blivit vanligare och den största ökningen har skett bland unga vuxna. Andelen som uppger symtom av typen ängslan, oro eller ångest har i stort sett fördubblats i åldersgruppen 16–(Social- styrelsen 2001). En liknande utveckling kan skönjas även bland barn och ungdomar. Mellan mitten av 1980- och mitten av 1990- talet ökade andelen som uppgav sig ha olika psykosomatiska besvär bland 13- och 15-åringar. En ökning finns även bland 11-åringar (2000). besvär har också ökat då en förälder rapporterar sådana besvär hos barn (och 2001). Att ungdomar känner sig stressade har även det blivit vanligare . Bland elever på högstadiet och gymnasiet var det 1997 som ofta eller alltid kände sig stressade och (2001). I detta kapitel kommer speciellt den psykiska hälsan/ohälsan att fokuseras. Här rör det sig om besvär av en mer vardaglig karaktär och inte allvarligare former av psykisk ohälsa. Psykisk hälsa/ohälsa kommer att studeras i termer av psykiskt välbefinnande och psyko- somatiska besvär. De senare omfattar huvudvärk, magont och sömnproblem. Här inkluderas också upplevelsen av stress. För- utom psykisk hälsa studeras hälsorelaterade vanor, nämligen mat-, motions-, rök- och alkoholvanor. Vanor grundläggs ofta och har kanske den största betydelsen genom sin varaktighet och påverkan på hälsan . I kapitlet visas hur psykiskt välbefinnande, psykosomatiska besvär och hälsorelaterade vanor är fördelade bland barn och ung- domar. I en avslutande del fokuseras sociala relationer och ekono- miska problem, och vi undersöker huruvida dessa aspekter av barns villkor är relaterade till deras psykiska hälsa. 8.2Psykiskt välbefinnande och psykosomatiska besvär Det finns olika metoder för att mäta barns psykiska hälsa eller ohälsa. Beroende på vilken metod som används, får man delvis olika bilder av verkligheten. De skiljer sig också åt med avseende på vilka för- och nackdelar de har (för en diskussion se 1996; 1997; SOU 1998:31). Ett vanligt sätt är att ställa frågor till barnets föräldrar eller lärare angående olika symtom på ohälsa hos barnet. Dessa symptom kan innefatta både vad föräldern/läraren tror om barnets inre tillstånd och om barnets mer synliga beteen- den, vilka kan indikera ohälsa. Fördelen med lärarskattningar är att läraren har goda möjligheter att jämföra barnet med andra i samma ålder. Fördelen med föräldraskattningar är att föräldern ser barnet i fler miljöer och överhuvudtaget har en bättre kännedom om barnet. Ett annat sätt är att fråga barnet själv hur ofta han eller hon upplever olika tillstånd som att vara ledsen, irriterad eller spänd och nervös. Det är också vanligt att fokusera på barnets upplevelse av psykosomatiska besvär, som magont, sömnsvårigheter och huvud- Psykosomatiska symtom ses delvis som en konsekvens av psykisk ohälsa och används därför som indikatorer på lindrigare former av psykiska besvär. Studier av psykisk ohälsa är vanligare än studier av psykisk hälsa. Psykisk ohälsa är också lättare att definiera och mäta och kan ses som en mer angelägen fråga. Att vi saknar till- fredsställande beskrivningar av och mått på den mer positiva sidan av psykisk hälsa är dock en brist. De flesta individer har inte allvarligare problem, som det även bland dem med rela- tivt god hälsa finns variationer i hälsotillståndet. I den här studien vill vi försöka ge en bild av det psykiska välbefinnandet bland barn. Här är barnets egen upplevelse central. Med psykiskt välbefinnande avses en självskattad, inre och sub- jektiv känsla av välmående. Det handlar om att känna trivsel, till- fredsställelse och glädje eller, å den andra sidan, vantrivsel, missnöje och nedstämdhet. Barnen i studien har fått svara på ett antal frågor om sitt eget psykiska välbefinnande, vilka hämtats ur självskatt- ningsskalan Jag tycker jag är (Ouvinen-Birgerstam 1985). För- delen med att använda dessa frågor är, att de har utformats för och prövats på svenska barn i åldrarna 7–, och att en del av frågorna är avsedda att fånga psykiskt välmående. Bland dessa har ett mindre antal valts ut, som kan antas spegla en inre och subjektiv känsla av att må bra respektive av att må dåligt. Valet av frågor har också skett med tanke på att de inte direkt skall syfta på objektiva förhållanden, såsom konkreta problem. De skall heller inte gälla beteenden. Frågorna ställs i form av påståenden, där barnen får ange i vilken utsträckning de tycker att olika beskrivningar stäm- mer in på hur de själva är eller brukar vara. Påståendena är följande: Jag känner mig ofta ledsen eller nere1, Jag är på gott humör, Jag är ofta spänd och nervös, Jag orkar göra mycket, Jag är ofta sur och irriterad, För det mesta är jag nöjd med mig själv. De olika indikatorerna på psykisk hälsa/ohälsa har summe- rats för att bilda en skattningsskala som kommer att användas i analyserna.2 1I originalutförandet innehåller påståendet inte den senare delen av påståendet, det vill säga eller nere. 2Indikatorerna har summerats på samma sätt som Ouvinen-Birgerstams (1985) självskatt- ningsskala. Svarsalternativen var Stämmer precis, Stämmer ungefär, Stämmer dåligt och Stämmer inte alls. Antalet poäng för varje svar var –2, –1, 1, och 2 poäng vilka sum- merades över indikatorerna på psykiskt välbefinnande. Den skala som används varierar således mellan –12 och 12 poäng. Fördelningens medelvärde är 6,66, standardavvikelsen 3,79, skevheten –1,06 och toppigheten 1,49. En viktig fråga är huruvida dessa indikatorer verk- ligen speglar en gemensam underliggande dimension. Då de prövas i en faktoranalys ser de För att också få en bild av hur vanliga dessa symtom är, kommer tre av de enskilda indikatorerna som ingår i skattningsskalan att särredovisas. Dessa gäller brist på, eller lågt, psykiskt välbe- finnande, det vill säga huruvida barnet ofta känner sig ledsen eller nere, är spänd och nervös, respektive är sur och irriterad. Hur van- ligt det är, dvs. att barn uppger att dessa beskrivningar stämmer precis eller ungefär med hur de själva brukar vara, kommer att analyseras. Anledningen till att just dessa tre valts ut är att de innehållsmässigt liknar de frågor som ställs i andra större under- sökningar, vilket möjliggör vissa resultatjämförelser (jfr och 2000). Slutligen kommer föräldrarnas bild att redo- visas, där brist på psykiskt välbefinnande definieras som att för- äldern angett att barnet minst en gång varit orolig/bekymrad eller nedstämd/håglös.3 I den första kolumnen i Tabell 8:1 visas medelvärdet för psykiskt välbefinnande i olika grupper. Välbefinnandet är lägst i den äldsta åldersgruppen, 16–, och det är lägre bland flickor än bland pojkar. Könsskillnaden återfinns i alla åldersgrupper och tenderar att vara något större i högre åldrar (se Figur 8:1). För barn i splitt- rade familjer finns också en tendens till lägre välbefinnande men skillnaderna är inte statistiskt säkerställda. Familjens sociala klass- tillhörighet och huruvida föräldrarna är födda inom eller utanför verkar inte ha någon större betydelse för psykiskt välbe- finnande. Andelen barn som anger att de ofta är ledsna/nere, spän- da/nervösa eller irriterade/sura varierar mellan (kolumn 2-4 i Tabell 8:1). Det är vanligast att känna sig spänd och nervös. De olika indikatorerna ger delvis olika resultat och inga klara tendenser kan ses när det gäller skillnader mellan familjetyper, sociala klasser eller föräldrarnas födelseland. Ingen klar tendens finns heller när det gäller ålder. En könsskillnad till flickornas ut att fånga en gemensam dimension. Alla ingående indikatorer sammanfaller i en kompo- nent och har höga faktorladdningar (varierar mellan 0,57 och 0,74). Skalan har också hög konsistens (alpha = 0,70). Om detta test utförs för olika grupper separat blir dock resultatet annorlunda. För de yngsta () finns tecken på att de negativa och de positiva indikatorerna speglar delvis olika förhållanden. Skalan i sin helhet verkar således passa de äldre barnen/ungdomarna () bättre än de yngre. Skalan kommer trots detta att användas för analyserna i detta kapitel, eftersom resultaten i grunden blir desamma som när de positiva respektive de negativa indikatorerna summeras och analyseras var för sig. 3 De barn som definierats som att vara oroliga/bekymrade/nedstämda/håglösa enligt en förälder är de, vars förälder svarat Minst en gång på någon av frågorna: , hur ofta har han/hon varit orolig eller bekymrad? eller , hur ofta har han/hon varit nedstämd eller håglös?. nackdel finns dock när det gäller att ofta känna sig ledsen eller nere. En tendens i samma riktning finns även för övriga indikatorer, men här är könsskillnaderna inte så stora och inte statistiskt sig- nifikanta. När man i WHO:s studie frågade om hur ofta barn kände sig nere, irriterade/på dåligt humör respektive nervösa, fann man att flickor oftare hade sådana problem, men även där var köns- skillnaden ibland mycket liten (se och 2000). De resultat man får, när föräldrarna ger information om sina barns psykiska hälsa, är inte alltid desamma som när barn själva är informanter. En skillnad är att äldre barn anger ett lägre välbe- finnande än yngre, medan föräldrarna inte tycks uppfatta det så (det vill säga om man jämför den första och den sista kolumnen i Tabell 8:1). Enligt föräldrar är barn i enförälderhushåll oftare oroliga, bekymrade, nedstämda eller håglösa. Huruvida detta även gäller när barnen själva är uppgiftslämnare är mer oklart. Överlag framstår det dock som om barn och föräldrar har olika uppfatt- ningar eller rapporterar olika typer av hälsoproblem. Sambandet mellan barnets rapportering och dess förälders är också låg (korre- lationerna varierar mellan 0,05 och 0,13). Barns rapportering kan tänkas basera sig på ett kortare tidsperspektiv än föräldrarnas rapportering. Frågorna till barnen gäller också i högre grad nuläget medan föräldrarna ombes se till hur det brukat vara . Det är förstås också så, att föräldrar inte alltid har sådan insikt i sina barns känsloliv, att de kan ge tillförlitlig infor- mation i dessa frågor. Det kan även vara så, att föräldrars infor- mation färgas av andra aspekter av deras levnadsförhållanden, vilket sedan kan påverka undersökningens resultat. I tabellen framgår inga skillnader mellan barn med föräldrar födda i och barn vars föräldrar är födda i ett annat land. Här är kategoriseringen visserligen mycket grov. Det material vi an- vänder tillåter inte en fin uppdelning mellan ursprungsländer. En separat analys av dem med föräldrar födda i , i övriga respektive i övriga världen visar dock, att skillnaderna mellan dessa grupper är små och osystematiska. När föräldrarna skattar barnens hälsa, framkommer emellertid skillnader mellan kategorierna. I jämförelse med föräldrar födda i anger de som är födda i övriga i högre grad att barnen är oro- liga/nedstämda, medan föräldrar utanför anger detta i lägre grad (resultaten visas ej). Indikatorer på psykiskt välbefinnande bland barn, 10– . Viktade, avrundade procent. (N = 1 304) 10–12 (ref.) 5,8*** Pojkar (ref.) 6,2*** 21*** Båda föräldrarna (ref.) 21*** Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = statistiskt signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. Psykiskt välbefinnande bland barn, 10–, efter kön och ålder. (N=1 304) I Tabell 8:2 visas andelen barn som uppger att de har psyko- somatiska besvär minst en gång i veckan.4 Omkring vart fjärde barn har huvudvärk, vart femte ont i magen och vart tredje svårt att somna minst en gång . Att barn känner sig stressade är också vanligt. Andelen som uppger sig vara stressade minst en gång är . Stress och huvudvärk är vanligare bland äldre barn, medan sömnproblem är vanligare bland de yngre. Flickor har oftare psykosomatiska besvär än pojkar. Det gäller alla psykosomatiska besvär utom sömnsvårigheter. Dessa resultat stäm- mer med WHO:s undersökning, där flickor oftare hade huvudvärk, ont i magen och svårigheter att somna, men där könsskillnaden i sömnproblem var mycket liten (och 2000). Resultaten stämmer även med undersökning som har frågor om stress (2001). Där kände sig ofta eller alltid stressade, och detta var vanligare bland gymnasie- elever än bland högstadieelever, och vanligare bland flickor än bland pojkar. I vår studie är nivåerna dock högre, det vill säga stress förefaller vara ett vanligare problem. Hur vanligt ett problem fram- 4 Frågan till barnen löd: , hur ofta har du haft följande besvär?. De besvär som räknas upp är huvudvärk, ont i magen, svårt att somna och att känna sig stressad. För varje fråga ombads barnet markera om de haft besvär , , en gång , eller mer sällan/aldrig. står som, beror förstås på vilka gränsdragningar som görs. Här visas den andel som har ett besvär minst en gång . Andelen som upplever stress så ofta uppgår till . Om man istället ser till de barn som känner sig stressade så minskar andelen till . Andelen som känner sig stressade är (resultaten visas ej). Att vart femte barn känner sig stressad gör ändå, att stress före- faller vara ett vanligt besvär. Att det är vanligt kan delvis bero på att man är mer benägen att rapportera stress , eftersom stress är ett vanligt diskussionsämne i samhället. Det är också möjligt, att de som här rapporterat stress inte alla själva uppfattar den stress de känner som något negativt, utan som något positivt och stimule- rande. Det är dock troligt, att vi i hög grad fångar en verklig och negativ stress. Frågeformuleringen gör, att det snarare är den typ av stress som upplevs besvärande, som tas upp (se frågeformuleringen i not). De barn, som säger sig känna stress i högre grad än andra, har också oftare psykosomatiska besvär (korrelationerna mellan stress och vart och ett av de psykosomatiska besvären är omkring 0,30) och lågt psykiskt välbefinnande (korrelationen är 0,40). Här bör också nämnas, att de skillnader som visas i tabellen kvarstår, även om en annan gränsdragning används (det vill säga om vi stu- derar andelen barn som känner sig stressade i stället för andelen som känner sig stressade minst en gång ). När det gäller psykosomatiska besvär, liksom psykiskt väl- befinnande, är skillnader efter social klass, föräldrarnas födelseland och familjetyp ofta små och osystematiska. Mot bakgrund av tidigare forskning är detta inte anmärkningsvärt. Det finns visser- ligen studier, där man finner klasskillnader i psykosomatiska besvär bland barn (se t.ex. , och 2001) men också många studier där man inte finner sådana skillnader. I en genomgång av forskningen om klasskillnader i barns hälsa menar (1997) att det är typiskt att klasskillnaderna är små eller obe- fintliga , speciellt under de tidiga ungdomsåren. Detta gäller flera typer av ohälsa, bland annat psykiskt välbefin- nande. Han hävdar att It certainly seems that in relation to general measures of psychological well-being the situation in youth is characterised by or no class differentiation (ibid.: 849). Detta gäller inte alla typer av ohälsa och några undantag är t.ex. all- varligare kroniska tillstånd och dödliga olyckor. Att just av livscykeln, till skillnad från tidigare och senare i livet, skulle utmärka sig genom avsaknad av (åtminstone synliga) sociala skillnader i hälsa menar (ibid.) har att göra med att andra inflytanden tar överhanden. Ju äldre barnet blir desto mer tid spen- deras i skolan och med kamrater. En process pågår med ökad fri- görelse från hem och föräldrar till förmån för en starkare koppling till kamratgruppen. På så sätt skär inflytanden från kamratgrupp och ungdomskultur genom påverkan från familj, hemmiljö och grannskap. West (ibid.) driver sin tes långt, och det finns säkerligen fler hälso- och sjukdomstillstånd som kan undantas från regeln om av- saknad av klassvariation. Man kan dock konstatera, att forsknings- resultaten på området inte är entydiga och att de resultat som pre- senteras här är relativt vanliga. Det verkar också rimligt att andra faktorer, som är kopplade till kamrater och skola, kan ha stort inflytande på hälsa i denna åldersgrupp. Det kan fortfarande vara så, att familje- och hemmiljö är viktiga, men kanske inte främst de aspekter som låter sig fångas av den sociala klasstillhörigheten. Psykosomatiska besvär och upplevelse av stress bland barn, 10–. Viktade, avrundade procent. (N=1 304) 10–12 (ref.) 44*** 55*** Pojkar (ref.) 31*** 24*** 49*** Båda föräldrarna (ref.) Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = statistiskt signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. Levnadsvanor av typen matvanor, motionsvanor, tobaksvanor och alkoholvanor anses vara av stor betydelse för folkhälsan. De skiljer sig också mellan olika befolkningsgrupper och bidrar därmed till hälsoskillnader mellan dessa (2001). I Tabell 8:3 presenteras andelen i åldrarna 13–som inte äter frukost respektive lunch , som tränar mer sällan än en gång , och som röker respektive dricker alkohol varje vecka.5 5 Frågorna till barnen löd , hur ofta har något av följande hänt: Att du har hoppat över frukosten; Att du har hoppat över lunchen; Att du har tränat så du blivit andfådd eller svettig; Att du har rökt; Att du har druckit alkohol?. För varje fråga ombads barnet markera om det brukade hända , , en gång , eller mer sällan/aldrig. Att inte äta frukost respektive lunch Vanor av betydelse för hälsa grundläggs ofta i ungdomen, och det är i den äldre åldersgruppen, 16–, som ohälsosamma vanor blir mer frekventa. Det finns också en skillnad mellan flickor och pojkar. Flickor äter mer sällan frukost, tränar i mindre utsträckning och röker oftare. Att dricka alkohol så ofta som är dock vanligare bland pojkar. Pojkar har också visats öka sin alkohol- konsumtion snabbare än flickor och redan återfinns det vuxna mönstret, det vill säga att män står för två tredjedelar av alkoholkonsumtionen (Leifman 1999). Utifrån de vanor och beteenden som fokuserats här, framstår flickor som belastade med fler hälsorisker. Både pojkar och unga män är dock mer utsatta när det gäller olycksfall, inklusive dem med dödlig ut- gång, vilket indikerar en typ av vanor eller risktaganden som är vanligare bland pojkar. I hälsorelaterade vanor finns även skillnader efter familjetyp, social klass och föräldrars födelseland. Det är vanligare att barn som bor med en ensamstående förälder hoppar över frukosten och inte sysslar med fysisk träning i så hög utsträckning som andra barn. När det gäller skillnader mellan barn i olika sociala klasser, avviker de i högre tjänstemannafamiljer genom att ha mer hälso- samma vanor. Barn till högre tjänstemän äter oftare frukost och lunch , sysslar oftare med fysisk träning och röker mer sällan än barn i andra samhällsklasser. Det är endast när det gäller hur ofta man dricker alkohol, som det inte återfinns några klass- skillnader. Den högsta frekvensen av ohälsosamma vanor finns bland barn i arbetarfamiljer. En skillnad finns också mellan barn till svenskfödda och utrikes- födda föräldrar, där den sistnämnda gruppen har mer hälsofarliga vanor. Barn med utrikesfödda föräldrar hoppar oftare över frukost och lunch. De sysslar också i mindre grad med fysisk träning. Just när det gäller fysisk träning, men även när det gäller rökning och alkohol, blir dock bilden annorlunda om fler grupper av barn urskiljs. Att träna sällan gäller enbart för de barn vars föräldrar är födda utanför . Dessutom finns en skillnad efter föräldrars födelseland i rökning och alkohol, som döljs i den uppdelning som används i tabellen. Vid en mer detaljerad granskning visar det sig att det är barn vars föräldrar är födda i de övriga nordiska länderna definieras som att man hoppat över lunchen/frukosten eller . Att inte träna definieras som att man tränar eller mer sällan. Att röka eller dricka alkohol innebär att man besvarat dessa frågor med , eller en gång . som har en större benägenhet att röka och dricka alkohol i jäm- förelse med barn vars föräldrar är födda i (resultaten visas ej). De sociala skillnader som framträder här liknar dem som fanns i dödlighet bland barn och ungdomar (jfr 1996). Barn till arbetare hade en högre dödlighet i både sjukdomar och olycksfall än barn till tjänstemän. Dessutom hade barn i en- föräldershushåll och barn med utrikesfödda föräldrar en högre olycksfallsdödlighet än andra barn. När det gäller skillnader mellan könen, har pojkar en högre dödlighet än flickor och det har visats gälla även för 1990-talet (2001). De sociala skillnaderna i ungdomars hälsorelaterade vanor liknar också de skillnader i hälsa och dödlighet som brukar framkomma vid studier av vuxna. Arbetare har en högre dödlighet och ohälsa än tjänstemän (se t.ex. 1990; m.fl. 1991; Vågerö 1994; 2001). Ensamstående föräldrar, både möd- rar och fäder, har sämre hälsa än sammanboende föräldrar. Ensam- stående män har också en högre dödlighet (2001). Om de vanor som finns i ungdomsåren blir vanor för livet kan de bidra till att den ojämlikhet i hälsa som finns bland vuxna kvarstår. Hälsorelaterade vanor bland barn, 13–. Viktade, avrundade procent. 13–15 (ref.) 18*** 13*** Pojkar (ref.) 29*** Båda föräldrarna (ref.) Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre 40*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = statistiskt signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. 8.4Sociala relationer, ekonomiska problem och psykiskt välbefinnande Att det inte framkommer några tydliga strukturella skillnader i barns psykiska välbefinnande betyder inte att hälsan är oberoende av sociala förhållanden. Många olika faktorer kan tänkas inverka på barns psykiska hälsa och välbefinnande. Några av dessa kan sam- manfattas under rubrikerna sociala relationer och ekonomiska pro- blem. Sociala relationer är en vittomfattande beteckning för många typer av förhållanden mellan människor. När det gäller individens psykiska och fysiska hälsa, har olika aspekter av hennes sociala relationer setts som betydelsefulla. House m.fl. (1985) lyfter fram tre olika aspekter som brukar användas inom detta forsknings- område. En aspekt är kvantiteten, eller antalet, relationer en män- Det vill säga hur många personer individen har relationer till, eller kontakt med, och om hon har några grupper att ingå i. Vid få eller inga relationer brukar man tala om social isolering eller bristande social integration. Den andra aspekten handlar om rela- tionernas struktur, vilken brukar beskrivas i termer av socialt nät- verk. Här är det t.ex. intressant om individens olika vänner och bekanta, i sin tur, känner varandra. När de inte gör det, brukar nätverket beskrivas som fragmenterat. Relationernas struktur kan även handla om i vilken mån, och på vilket sätt, relationerna i en grupp är hierarkiska.