sou · GPB354d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Källa: SCB, (årsmedeltal). Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Andel sysselsatta kvinnor i olika åldersgrupper 1987 2000. Inträdesålder (sysselsatta) respek- tive etableringsålder (sysselsatta) är markerade med fetstil Källa: SCB, (årsmedeltal). Som framgår av tabellerna låg såväl inträdes- som etableringsåldern stilla för män . För kvinnor var inträdesåldern oförändrad under dessa år, medan etableringsåldern minskade. inleddes dock en period som innebar en ökad inträdes- respektive etableringsålder för både män och kvinnor. För männen ökade inträdesåldern med 3 , och etablerings- åldern med 5 , fram . Därefter skedde en stabilisering som präglade utvecklingen . För kvinnornas del har förändringarna gått i samma riktning som männens men varit något fördröjd. Detta belyser tydligt den posi- tiva eftersläpning som skedde på arbetsmarknaden för kvinnor- nas del, dvs. att de först något senare än männen drabbades av krisens effekter. Ökningen av inträdesåldern 1993 var inte heller lika kraftig, men fortsatte ökningen 1997. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? kraftigt till omkring 1993, och ökningstendenserna höll i sig (jfr 2001: 6 7). Om vi ser till framgår dock att såväl inträdesålder som etableringsålder sjunkit något under perio- den 2000. Detta avspeglar att det förbättrade konjunkturläget också påverkat ungdomars etableringsmönster. Utvecklingen är tydligast för de unga kvinnorna, där etableringsåldern sjunker (till omkring ) och där inträdesåldern sjunker (till omkring ). För de unga männen minskar inträdesåldern ungefär , medan minskningen av etableringsåldern synes vara oförändrad. Sammantaget innebär detta att skillnaderna mellan könen minskat av decenniet. framstår det som viktigt att understryka att den minskning av ungdomars inträdes- respektive etableringsålder som kan noteras under 1990- talets avslutande år inte alls motsvarar den ökning som skett under början och mitten av decenniet, vilket innebär att ungdomars etableringsålder sammantaget ökat påtagligt . De studier som refererats ovan visar att ungdomars etablering på arbetsmarknaden förskjutits uppåt i åldrarna, men också; att det rör sig om en långsiktig förändring som inleddes . I detta sammanhang framstår det som relevant att tala om detta som en bakomliggande orsak som tillsammans med arbetslöshetskrisen påverkade ungdomars livsvill- kor. För att bedöma vilken betydelse haft för ungdomars livsvillkor framstår det därför som viktigt att klarlägga hur dessa båda utvecklingstendenser tillsammans bidragit till att påverka ung- domars villkor. 3.3.3Skillnader mellan olika grupper av ungdomar har vi i huvudsak behandlat ungdomar som vore de en homogen grupp. Det är emellertid viktigt att se till skillnaderna mellan olika grupper av ungdomar, och härigenom kommer vi också ett steg närmare en förståelse av vad förändringarna inneburit för ungdomarna. Till att börja med är det viktigt att understryka att även om såväl unga män som kvinnor kommit att etablera sig allt senare på arbetsmarknaden, har utvecklingen inneburit att framför allt de unga kvinnornas inträde respektive etablering för- skjutits allra mest. Denna utveckling beskrivs också i skriften Social Vad innebar för ungdomars livsvillkor? rapport (2001b), där man kartlagt olika ålders- gruppers anknytning till arbetsmarknaden. Bland de unga är kvin- norna i åldern de som hade de största arbetslöshetsproblemen: var tredje kvinna i denna ålder hade frekventa arbetslöshetsproblem mot ungefär var femte bland jämnåriga män. Den stora ökningen av arbetslösa bland kvinnorna har emellertid inte i första hand påverkat den grupp som tidigare haft en stabil förankring på arbetsmarknaden (den s.k. kärnarbetskraften), utan framför allt dem med deltid eller en insta- bil anknytning till arbetsmarknaden. Detta kan möjligtvis tyda på att det finns ett samband mellan det familjearbete som många i denna åldersgrupp utför och en ökande svårighet att komma till- baka till arbetsmarknaden efter föräldraledigheten (2001b:59-60). I Social rapport analyseras också vilka kvinnor som för- lorade sitt arbete 1997. Enligt dessa analyser hade varken familjeformen eller eventuella tillökningar i familjen särskilt starka samband med förlusten av posi- tionen i kärnarbetskraften. För såväl ensamstående kvinnor med barn som kvinnor som fått ytterligare barn var sannolikheten dock väsentligt högre att gå från att ha en instabil anknytning till arbetsmarknaden, till att ha frekventa arbetslöshets- problem (2001b:66). I Vid sidan av – om ungas inträde på arbetsmarknaden (Ung- domsstyrelsen 1998) redovisas en kartläggning av vilka ungdomar som mer än andra riskerar att långvarigt befinna sig utanför arbets- marknaden, liksom i vilken mån faktorer som kön, nationell bak- grund, utbildningsnivå samt föräldrarnas socioekonomiska status påverkat ungdomars möjlighet att nå en förankring på arbetsmark- naden och därmed en självständig försörjning. Denna longitu- dinella kartläggning baserades på ett ungdomsurval ur den sociala databasen vid EpC/. Urvalet omfattande 54 860 personer födda . Undersök- ningen omfattade åren 1992 1996, vilket innebar att ungdomarna var . gjordes mätningar av långtidsarbetslöshet (under kalenderåret anmäld som arbetssökande vid arbetsförmedlingen) respektive förekomst av socialbidrag (där den unge själv var s.k. registerledare) : 1992, 1994 och 1996. Resultaten visade att risken ökade för unga kvinnor (jämfört med unga män) att vara långtidsarbets- Vad innebar för ungdomars livsvillkor? lösa, och ett liknande mönster gällde för socialbidragstagande. Ungdomar med kortare utbildning löpte en större risk att bli lång- tidsarbetslösa, och skillnaderna ökade markant . Skillnaderna mellan ungdomar födda i och utomlands var dock relativt begränsade och de gällde endast unga män som hade en överrisk på jämfört med svenskfödda att bli långtidsarbetslösa. De ungdomar som har haft det svårast är de vars föräldrar också lever under instabila sociala förhållanden. Dels gäller detta föräldrarnas socioekonomiska situation i strikt mening som deras utbildning, yrkesställning och inkomster. Men kartlägg- ningen visade också att ett mer svårtolkat förhållande som föräld- rarnas civilstånd påverkade risken för den unge att bli långtids- arbetssökande. Ungdomar med ogifta föräldrar riskerade långtids- arbetslöshet i större utsträckning än de med gifta föräldrar. Dessa resultat ligger väl i linje med de som redovisas av Blomskog & (1999) respektive (1999), och som baseras på samma datamaterial som den ovan refererade studien. Blomskog & analyserar inflödet i långa arbetslöshetsperioder för ungdomar mellan 20 , och de visar att familjebak- grund har stor betydelse för ungdomars arbetslöshet. Om fadern eller modern har en postgymnasial utbildning eller en årsinkomst minskar ungdomarnas inflöde i arbetslöshet. Föräldrarnas arbetslöshetsersättning eller socialbidrag har motsatt effekt. Den kraftigaste effekten uppstår av att fadern uppburit socialbidrag, då pojkarnas inflöde i en lång arbetslöshetsperiod ökar med . I nästa steg studerar de om ungdomarnas utbildningsnivå har någon inverkan på deras arbetslöshetstider och om sambandet mellan föräldrars förhållanden och ungdomars arbetslöshet modifieras via utbildningssystemet. För pojkarnas del finns det inga som helst skillnader mellan de som enbart har grund- skoleutbildning och de som har tvåårig gymnasieutbildning när det gäller inflödet i en lång arbetslöshetsperiod. Flickor med tvåårig gymnasieutbildning har dock ett lägre inflöde i arbetslöshet än de som enbart har grundskola. Längre utbildningar minskar arbetslös- hetsrisken för både pojkar och flickor. Det samband som finns mellan föräldrarnas situation och barnens arbetslöshet kvarstår dock så gott som oförändrat efter att vi beaktat ungdomarnas ut- bildningsnivå. Utbildningssystemet har således inte kunnat kom- pensera för inflytandet från familjebakgrunden. Slutligen belyser de vikten av arbetslivserfarenhet för ungdomars arbetslöshetsrisker. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Resultaten antyder att perioder av längre arbetslivserfarenhet minskar risken för att bli arbetslös, medan sannolikheten för den grupp som haft kortare anställningsperioder var högre än för övriga. (1999) undersöker de ungdomar som 1995 registrerades som arbetssökande i AMS register. var detta en erfarenhet som en stor del – – av ungdomsgenerationen omfattade. Kontakterna med arbetsförmedlingen var dock inte jämnt för- delade, och resultat stärker ytterligare slutsatsen att för- äldrarnas arbetsmarknadsstatus har betydelse för ungdomarnas situation. Faderns arbetslöshet spelade betydligt större roll för sönerna än för döttrarna, medan mödrarnas betydelse i detta avseende förefaller väga lika tungt för unga män och unga kvinnor. Att vara född utomlands visar sig vara till klar nackdel för de unga männen, men nästan inte alls för de unga kvinnorna. Generellt sett tenderar dock de unga kvinnorna att möta större problem på arbetsmarknaden än män i motsvarande ålder. De löper större risk att bli arbetslösa och långtidsarbetslösa, och de har också svårare att komma igen i reguljärt arbete efter en period hos arbets- förmedlingen. De studier vi ovan refererat omfattar i stort sett 1990-talets första hälft, vilket innebär att de ger oss kunskap om vilka grupper som drabbades hårdast av den ekonomiska krisen. Resultaten tyder på att skillnaderna mellan olika grupper av unga i huvudsak följer liknande mönster som för befolkningen i stort. Lågutbildade drabbades hårdare än de med längre utbildning, ungdomar som vuxit upp i familjer med svagare social position var mer utsatta än ungdomar med bättre uppväxtförhållanden, ungdomar med ut- ländsk bakgrund hade en sämre ställning än Sverigefödda osv.6 Detta utesluter inte att ungdomars etableringsprocess skulle ha för- ändrats, men det talar mot att tidigare mönster för social stratifie- ring skulle ha förändrats på något avgörande sätt. Underlaget för att avgöra dessa frågor i någon mer definitiv mening är alltför begränsat, men de resultat vi lyft fram ligger väl i linje med de som formulerats i flera internationella studier (se t.ex. Furlong & Cartmel 1997). 6 När det gäller invandrarungdomars villkor är vår kunskap starkt begränsad. Förhållandevis få studier har ägnats deras situation, och är möjligheterna att analysera t.ex. skillnader mellan olika invandrargrupper i praktiken obefintliga. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Slutligen skall det understrykas att de studier vi refererat till inte omfattat senare delen av , vilket innebär att vi inte kan bedöma huruvida det mönster vi beskrivit också präglat 1990-talets sista år. 2000 var utvecklingen på arbetsmarknaden generellt sett positiv för ungdomsgruppen, men i vilken mån de ungdomar som drabbades hårdast krisår också hade det svårare när den ekonomiska utvecklingen åter tog fart är ännu för tidigt att säga. 3.3.4Begränsade kunskaper om konsekvenserna av ungdomars senare etablering Den tredje och sista av de frågeställningar som formulerades i inledningen av detta avsnitt rörde vilka konsekvenser föränd- ringarna har haft, dels för ungdomars välfärd på andra områden, dels för deras framtida livsvillkor. Som påtalats är möjligheterna att besvara dessa frågor starkt be- gränsade, men vi skall avslutningsvis föra en kort diskussion med utgångspunkt från några nedslag i den forskning som ändå kan utgöra en utgångspunkt för en framtida kunskapsuppbyggnad inom detta område. Även om det t.ex. inom både den samhällsvetenskapliga- och folkhälsovetenskapliga forskning som bedrivits rått en bred uppslutning kring att arbetslöshet är en av de viktigaste riskfaktorerna bakom social utsatthet och/eller ohälsa, innebär det inte att det finns några enkla samband mellan ungdomars arbets- löshet å ena sidan och ekonomisk och social marginalisering å den andra. Utifrån en komparativ studie av arbetslöshet bland ung- domar i sex europeiska länder menar (2000) att relationen mellan arbetslöshet och utsatthet inom andra områden präglas av nationellt specifika institutionella förhållanden. Frågor som förekomsten av försörjningsstöd och/eller arbetsmarknads- politiska åtgärder, liksom hur dessa är utformade, spelar en av- görande roll för i vilken mån arbetslösheten också får vidare konsekvenser. I flera studier har hävdats att den ekonomiska utsatthet som arbetslösheten resulterar i utgör en orsak bakom försämringar när det gäller ungdomars hälsa och/eller sociala förhållanden (se t.ex. Kieselbach m.fl. 2000). Hagquist (1997; 2001) visar att de ung- domar som upplever oro för familjens ekonomiska situation också Vad innebar för ungdomars livsvillkor? redovisar en sämre självskattad hälsa jämfört med ungdomar i övrigt. På liknande sätt visar Hagquist (1997) också på ett tydligt samband mellan arbetslöshet bland ungdomar och brister när det gäller deras psykiska välbefinnande, och även på detta område framstår ungdomarnas begränsade ekonomiska resurser som en viktig faktor för att förstå hur detta samband verkar. På liknande sätt är underlaget för att uttala sig om de långsiktiga konsekvenserna av ungdomars villkor mycket bristfälligt. I de sociala rapporter som publicerat 1994, 1997 och , har man kartlagt vilka grupper som har en ansamling av problem och en viss varaktighet i problem- bilden. Förutom ensamstående föräldrar och invandrare hör ung- domar till den grupp där en ansamling av problem är vanligast förekommande. Det kan konstateras att en liknande bild fram- träder i samtliga rapporter, vilket innebär att samma grupper under slutet av 1980- och större delen av var de mest pro- blemtyngda. visar resultaten inte på att ansamlingen av problem skulle följa ungdomarna i takt med att de blir äldre, vilket tyder på att ungdomarnas utsatthet framför allt är resultatet av problem som är förknippade med deras etablering i vuxenlivet.7 För att kunna undersöka vilken betydelse villkoren har för den enskildes framtida levnadsförhållanden är det som tidigare påpekats önskvärt att göra detta med hjälp av longitudinella material som gör det möjligt att följa enskilda indi- vider . I en ännu opublicerad studie från projektet bli vuxen som bedrivs på vid univer- sitet studerar de långsiktiga konsekvenserna av ekonomisk utsatthet . Undersökningspopula- tionen (1 505 individer) utgörs av de som var åren 1979 1981. Hon följer upp denna grupp vid ytterligare två tillfällen: 1986 1989 respektive 1994 1997.8 Resultaten visar att de som blev arbetslösa hade lägre inkomster, och detsamma gällde även för de som bodde kvar hemma hos föräld- rarna. Arbetarklassungdomar hade generellt högre inkomster än ungdomar med tjänstemannabakgrund, vilket troligen förklaras av att väsentligt fler i den senare gruppen var studerande. När ung- domsgruppen följdes upp hade inkomstmönstren emellertid kastats om. De ungdomar som tidigare studerade (och 7I Social rapport redovisades också en fördjupad analys av ungdomars etablerings- problem. 8Det datamaterial som använts är den s.k. paneldelen i . Vad innebar för ungdomars livsvillkor? då hade låga inkomster) hade högre inkomster än de som valt att börja arbeta . Resultaten pekar också på att de ungdomar som hade ekonomiska problem i ungdomsåren i högre grad än andra var ekonomiskt utsatta också som vuxna – de ekonomiska problemen tenderade m.a.o. att följa ungdomarna i takt med att de blev äldre. Vid sidan av de empiriska resultaten illustrerar studie hur det vore möjligt att undersöka de långsiktiga konse- kvenserna av villkoren . För att se till vilken betydelse förändringarna haft vore det dock ange- läget att också jämföra olika ungdomskullars villkor. I anslutning till frågan om de framtida konsekvenserna av ung- domars villkor , framstår det också som relevant att ställa frågan huruvida krisen kan visa sig ha fått följder för unga människors familjebildning och barnafödande. Demografiska studier har visat att svenska förstföderskor kommit att bli allt äldre, och data från dessa studier talar också för att kvinnor tycks skjuta upp barnafödandet tills de skaffat sig en stabil förankring på arbetsmarknaden (se t.ex. Hoem 2000). Dessa frågor behandlas () av en av regeringen tillsatt arbetsgrupp som skall analysera vilka faktorer som påverkar barnafödandet (se Bilaga till regeringssammanträde ), och inom ramen för deras arbete genomförs flera studier med relevans för dessa frågor. Mot bakgrund av de data vi redovisat i detta kapitel, och som visat att framför allt unga kvinnors etable- ring på arbetsmarknaden kommit att förskjutas uppåt i åldrarna framstår detta som ett ytterst angeläget område. Eller, som det formuleras i slutsatserna i en rapport från : En påtaglig risk är att en del av de unga – främst de som är lågutbildade och som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden – inte kommer att hinna skaffa de barn tidigare generationer visat sig vilja ha, det vill säga ungefär två. Detta skulle i så fall vara ett bestående pris för krisen och kanske det högsta. 3.4Sammanfattning och avslutande kommentarer Avslutningsvis skall vi i punktform försöka sammanfatta den bild av ungdomars villkor, och hur dessa förändrats , som vi försökt teckna i kapitlet. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? N Vi kan se en långsiktig utveckling som inneburit att allt fler ungdomar genomgår längre utbildningar och att deras etable- ring på arbetsmarknaden sker allt högre upp i åldrarna. Denna utveckling inleddes , och den har fortsatt . N förstärktes emellertid denna utveckling i och med att det försämrade arbetsmarknadsläget påverkade ung- domarna på ett påtagligt sätt. Fram /1998 för- dröjdes ungdomarnas inträde respektive etablering på arbets- marknaden ytterligare. /1998 2000 har dock utvecklingen vänt så att ungdomars inträdes- respektive etable- ringsålder sjunkit något, men den var fortfarande klart högre än . N Förskjutningen av tidpunkten för etableringen i arbetslivet var särskilt påtaglig bland unga kvinnor. Under mitten/slutet av decenniet steg etableringsåldern från till omkring , vilket innebär att den sammanträffade med den ålder då många har små barn hemma. Även arbetslöshetsproblemen var vanligare bland kvinnor i 25 29-årsåldern än i andra grupper. N Ungdomars försvagade anknytning till arbetsmarknaden hade direkta konsekvenser i form av minskade in- komster inom ungdomsgruppen och en ökad andel ungdomar som uppbar socialbidrag. Även på andra välfärdsområden som kan förväntas hänga samman med den enskildes ekonomiska situation, som t.ex. boendet, var det möjligt att iaktta försäm- ringar. Andelen ungdomar som bodde kvar hos föräldrarna ökade, liksom andelen som var trångbodda. N Förändringarna av ungdomars fysiska välbefinnande har varit små, och det är inte heller möjligt att påvisa några direkta orsakssamband mellan ökningen av arbetslös- heten och/eller försämringen av ungdomars ekonomiska situa- tion å ena sidan, och deras hälsotillstånd å den andra. När det gäller deras psykiska välbefinnande har det dock skett en rela- tivt kraftig ökning av antalet som uppger att de känner ängslan, oro eller ångest. Denna ökning (som på- visats i flera studier) är särskilt påtaglig bland unga kvinnor, och framför allt bland kvinnor i 20 24-årsåldern. N Tillgängliga studier talar för att den ekonomiska krisen i hög grad drabbade olika grupper av ungdomar i olika hög grad. Vad innebar för ungdomars livsvillkor? Skillnaderna mellan olika ungdomsgrupper följde ett liknande mönster som för befolkningen i stort: ungdomar med arbetar- bakgrund blev i högre grad arbetslösa jämfört med ungdomar som vuxit upp i familjer där föräldrarna var högre tjänstemän, och de var i högre grad beroende av socialbidrag för sin för- sörjning. Samma mönster gällde för ungdomars utbildningsnivå respektive födelseland, där de med kortare utbildning och/eller utländsk bakgrund var mer utsatta än övriga grupper. N När det gäller de långsiktiga konsekvenserna för ungdomarna av den ekonomiska krisen är vår kunskap emellertid starkt begränsad. Resultaten från olika stu- dier pekar på att ungdomars välfärd försämrades under början och mitten av , och att den återhämtning som skett sista år inte inneburit att man nått tillbaka till de nivåer som rådde innan krisen. I vilken mån försämringen av ungdomars levnadsförhållanden kommer att visa sig ha konsekvenser för ungdomarnas levnadsförhållanden senare i livet är ännu inte möjligt att bedöma. Frågor för framtida kunskapsuppbyggnad Den genomgång av tillgänglig statistik och befintlig forskning som redovisats i kapitlet pekar på att den långsiktiga utveckling som inneburit att ungdomars etablering i vuxenlivet kommit att bli alltmer utdragen fortsatt – och rent av förstärkts – under 1990- talet. Detta konstaterande leder vidare till frågan i vilken mån 1990- talsutvecklingen på något mer grundläggande sätt förändrat ung- domars livsvillkor? I Ungdomars välfärd och värderingar (SOU 1994:73) skisserar en modell som beskriver hur utformningen av samhällets olika försörjningssystem (sociala nätverk, marknaden, den offentliga sektorn) påverkar villkoren på de olika arenor där etableringsprocessen sker. Med utgångspunkt från denna modell hävdar han att vi kunnat se en ut- veckling som inneburit att de olika försörjningssystemen kommit att bära ett mindre ansvar för ungdomars övergång till vuxenlivets olika arenor. Framför allt ungdomars möjligheter att genom arbets- marknaden skapa sig en självständig ekonomi (och därmed ett eget boende, en egen familj osv.) Detta har i sin tur inneburit att etableringsprocessen blivit långsammare och utsträckt Vad innebar för ungdomars livsvillkor? över en längre tidsperiod. (SOU:1994:73, s.19) beskriver de konsekvenser detta kommer att få för ungdomarna på följande sätt: Flera ungdomar kommer att befinna sig i en mellanställning mellan barn- dom och ett självständigt vuxenliv, där man t.ex. bor kvar hos föräldrarna, eller drar sig fram med tillfälligt arbete varvat med utbildning, fastnar i långtidsarbetslöshet, väntar med familjebildning och barnafödande, lånar till uppehälle och studier osv. (a.a:, s.19, fetstil i original) Bland annat de studier som Hörnqvist (1994) genomfört (se avsnitt 3.3.1) tyder emellertid på att förändringarna av ungdomars etableringsmönster inte varit entydiga. I vilken mån de förändringar vi kunnat påvisa när det gäller ung- domars utbildnings- respektive arbetsmarknadsdeltagande också kommer att få konsekvenser på andra områden är ännu en i huvudsak obesvarad fråga. Det framstår dock som rimligt att utgå från att dessa förändringar påverkar olika grupper av ungdomar i olika hög grad, och på olika sätt. Inom den samhällsvetenskapliga forskning som under decen- nierna efter ägnats ungdomars etablering på arbetsmarknaden har man utgått från att ungdomar i regel följt en av två vägar, en snabb (accelerated) och en långsam (protracted) (1968). De ungdomar som tidigt etablerade sig på arbets- marknaden blev ekonomiskt självständiga, och kunde snabbt skaffa sig en position som vuxen också inom andra arenor. För de ungdomar som eftersträvade mer kvalificerade arbeten var det nöd- vändigt att genomgå en längre utbildning, vilket också innebar att deras etablering i vuxenlivet fördröjdes. Mycket talar för att detta mönster förändrats, så att möjlig- heterna att genomgå en snabb övergång till vuxenlivet avsevärt begränsats. Med utgångspunkt från data från de norska levnads- nivåundersökningarna har Fauske (1996:57 58) hävdat att den minskade efterfrågan på arbetskraft i praktiken inneburit att möj- ligheterna att få en fast anställning utan längre utbildning än grundskola mer eller mindre försvunnit, och de data vi redovisat i denna uppsats pekar i samma riktning. Denna utveckling, menar , skapar nya möjligheter för vissa grupper av ungdomar, som andra gruppers möjligheter begränsas. Det faktum att vi i detta kapitel lyft fram de långsiktiga ut- vecklingstendenser som påverkat ungdomars livsvillkor, gör inte att de i vissa avseenden dramatiska förändringarna