sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — Påstår någon inför i fall som avses i första eller andra stycket att han eller hon har bättre rätt till en formgivning än sökanden eller innehavaren, och är saken tveksam, får förelägga den som påstår sig ha bättre rätt att väcka talan . Om han eller hon inte gör det, får påståendet lämnas utan avseende vid den fortsätta prövningen om registrering eller prövning i administrativ ordning av en registrering. Första stycket har sin motsvarighet i 32 § första stycket första meningen ML. Till skillnad mot den bestämmelsen har dock möjlighet att besluta om överföring av en registrering. Detta som en följd av att registreringar kan prövas i administrativ ordning hos . Andra stycket motsvarar 17 § ML. Enligt tredje stycket skall , om verket finner ett påstående om bättre rätt som tveksamt, förelägga den som fram- ställt påståendet att väcka talan vid domstol. Bestämmelsen svarar i sak mot vad som gäller innan en registrering bevil- jats (se 16 § första stycket ML). Bestämmelsen omfattar dock även den situationen att registrering redan skett. Av 37 § framgår vad har att iaktta i de fall talan om bättre rätt väcks vid domstol sedan ett föreläggande om detta utfärdats med stöd av denna paragraf. 36 § Har den som en registrering överförts från i god tro börjat utnyttja den registrerade formgivningen i eller vidtagit väsentliga åtgärder för detta, får han eller hon mot skäligt vederlag och på skäliga villkor i övrigt fortsätta det påbörjade eller avsedda utnyttjandet med bibehållande av dess allmänna art. Sådan rätt tillkommer under motsva- rande förutsättningar innehavare av licens som är antecknad i registret. Rätt enligt första stycket kan övergå till annan endast tillsammans med den rörelse i vilken ett utnyttjande sker eller var avsett att ske. Bestämmelsen har i sak samma innehåll som 32 § andra och tredje styckena ML. Sammanfallande av prövning vid domstol och 37 § Pågår ett mål om bättre rätt vid domstol, skall för- klara ärendet om registrering eller prövning av en registrering i administ- rativ ordning vilande tills målet avgjorts slutligt, om det inte finns sär- skilda skäl att fortsätta handläggningen. Om någon yrkar överföring av en ansökan får den inte ändras, avskri- vas, avslås eller bifallas förrän yrkandet har prövats slutligt. Pågår ett mål om registreringens giltighet vid domstol, skall Patentver- ket förklara ett ärende om ändring av registreringen enligt 34 § vilande tills målet slutligt avgjorts. I första stycket föreskrivs att som huvudregel skall förklara ett ärende som rör en ansökan om registrering eller regi- streringens bestånd vilande i de fall en talan om bättre rätt till formgivningen pågår vid domstol. I andra stycket, som har sin motsvarighet i 17 § andra stycket ML, finns ett förbud mot att fatta vissa typer av beslut i ett ärende om registrering. Av tredje stycket följer att en begäran om ändring av registre- ringen inte får prövas så länge det vid domstol pågår ett mål om dess giltighet. 38 § Om innehavaren av formskyddet hos avstår från skyddet, skall verket stryka registreringen ur registret. Licenstagare och panthavare, som är antecknade i registret, skall ges tillfälle att yttra sig innan registreringen stryks ur registret. Är rättigheten utmätt, belagd med kvarstad eller tagen i anspråk genom betalningssäkring eller är tvist om överföring av registrering anhängig, får registreringen inte på begäran av innehavaren strykas ur registret så länge utmätningen, kvarstaden eller betalningssäkringen består eller tvisten inte blivit slutligt avgjord. En registrering kan innehålla uppgifter från innehavaren om ett begrän- sat undantag från formskydd för denne. Bestämmelsens första och andra stycke motsvarar med ett tillägg 33 § ML. I paragrafens första stycke har uttryckligen angivits att formgivningen inte får strykas ur registret utan att de licenstagare och panthavare, som är antecknade i registret, lämnats tillfälle att yttra sig. Tredje stycket motsvarar delvis 13 a § andra stycket i utredning- ens delbetänkande. Den följer av artikel 11.7 i mönsterdirektivet, men den föreslagna lagtexten sträcker sig längre än vad direktivet anger. Ett sådant undantag som bestämmelsen medger, innebär inte att formgivningen ändras. Om ändring i formgivning finns bestämmelser i 34 §. Genom ett undantag enligt bestämmelsen, s.k. disclaimer, kan innehavaren undanta viss del av formgivningen från skydd. Det är således fråga om en inskränkning av formskyddets omfång. Närmast är möjligheten att inskränka skyddet att likna den möjlighet att göra en disclaimer enligt 15 § andra och tredje styckena VmL. Anteckning om upphävande av registrering m.m. 39 § Om en registrering upphävts helt eller delvis av domstol eller , skall detta, när avgörandet vunnit laga kraft, antecknas i registret och kungöras. Detsamma gäller om innehavaren inte förnyar en registrering eller om han eller hon begär att den skall strykas ur registret. I första stycket föreskrivs att domar och beslut som innebär att en registrering hävts, helt eller delvis, skall antecknas i registret och kungöras. Vilket material som skall kungöras kan lämpligen preci- seras närmare i den till lagen hörande förordningen. Det kan t.ex. i vissa fall vara naturligt att endast kungöra nödvändiga uppgifter om domen eller beslutet och i andra att kungöra det bildmaterial som visar formgivningen efter en ändring. Av andra stycket följer att en kungörelse skall ske i de fall en registrering inte förnyas. Ärenden angående registrering av formgivning 40 § Ett slutligt beslut av i ett ärende angående ansökan om registrering får överklagas av sökanden, om det gått honom eller henne emot. Sökanden får också överklaga beslut att avslå en begäran om återupptagning enligt 19 § tredje stycket och verkets beslut att bifalla ett yrkande om överföring enligt 35 § andra stycket. Ett beslut att avslå ett yrkande om överföring får överklagas av den som framställt yrkandet. Andra slutliga beslut av än de som nämns i första stycket och 41 § får överklagas av den som beslutet rör om det gått honom eller henne emot. Överklagande enligt första och andra styckena görs hos Patentbesvärs- rätten från beslutets dag. Ett slutligt beslut av Patent- besvärsrätten får överklagas till Regeringsrätten från beslutets dag. Vid ett överklagande till Regeringsrätten tillämpas bestäm- melserna i 35–37 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) om överklagande av kammarrättens beslut. Patentbesvärsrättens beslut skall innehålla uppgift om att det krävs sär- skilt tillstånd för prövning av ett överklagande till Regeringsrätten och om de grunder på vilka ett sådant tillstånd meddelas. I paragrafen finns regler om överklagande av slutliga beslut i andra ärenden än sådana som rör administrativ prövning av en registrering. Motsvarande bestämmelser finns i 21 § första stycket första meningen och andra stycket samt 22 och 47 §§ ML. Ärenden angående upphävande i administrativ ordning 41 § Överklagande av beslut varigenom ett ärende om upphävande i administrativ ordning avgjorts på annat sätt än genom att registreringen hävts helt eller delvis görs hos från beslutets dag. beslut under handläggningen av ett ärende får inte överklagas särskilt. beslut att överlämna ett ärende till tingsrätten och avskrivningsbeslut enligt 33 § tredje stycket får inte överklagas. I paragrafen ges bestämmelser om hur beslut i ären- den om administrativ prövning överklagas. Som framgår av 31 § är rättsmedlet mot ett beslut om hel eller delvis hävning av en registrering återvinning. I de fall på annat sätt skiljer ärendet ifrån sig kan beslutet enligt första stycket överklagas till tingsrätten. Det är här främst fråga om beslut att avslå en begäran om hävning efter en materiell prövning. kan även på andra sätt skilja ärendet ifrån sig. Det kan t.ex. vara beslut om att avvisa en ansökan eller att avslå en begäran om prövning i administrativ ordning eftersom ansökan är uppen- bart ogrundad. Av första stycket framgår vidare att beslut som fattar under handläggningen av ett ärende om pröv- ning i administrativ ordning inte kan överklagas särskilt. Av andra stycket följer att ett beslut om att överlämna ett ärende till tingsrätten inte kan överklagas. Detsamma gäller enligt föreva- rande stycke för beslut att avskriva ett ärende med anledning av att en begäran om överlämnade inte inkommit eller inte alls kommer in. Varken de avslagsbeslut fattar efter en materiell prövning eller beslut att inte ta upp en ansökan eftersom ärendet inte kan avgöras enkelt och utan dröjsmål vinner rättskraft. Det står i dessa fall alltså sökanden fritt att väcka talan vid domstol. Att då öppna för en möjlighet att överklaga ett sådant avskriv- ningsbeslut som avses i andra stycket framstår inte som motiverat. Straffansvar, ersättningsskyldighet, vitesförbud och intrångsundersökning 42 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör intrång i ett formskydd skall dömas till böter eller fängelse i högst . För försök eller förberedelse skall dömas till ansvar enligt 23 kap. . Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 48 eller 49 §§ får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal är påkallat från allmän syn- punkt. Första och andra stycket motsvarar 35 § första och andra stycket ML. Tredje stycket innehåller till skillnad från ML inget krav på att åtal skall vara påkallat av särskilda skäl. Bestämmelsen har närmare behandlats i avsnitt 7.2. 43 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör intrång i ett formskydd skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av formgivningen. Därutöver skall ersättning betalas för den skada som intrånget i övrigt medför varvid hänsyn skall tas särskilt till 1.rättighetshavarens uteblivna försäljning, 2.den vinst som intrångsgöraren har gjort till följd av intrånget, 3.den skada som hänför sig till formgivningens anseende, 4.rättighetshavarens intresse av att intrång i ett skydd inte begås. Vid bestämmande av ersättning för rättighetshavarens uteblivna för- säljning skall en nedgång i försäljningen anses orsakad av intrånget, om det föreligger övervägande sannolikhet för ett sådant orsakssamband. Vid uppskattning av de förluster som en sålunda bestämd nedgång i försäljningen medfört, skall förlusterna anses ha den omfattning som innehavaren påstår, om hans eller hennes beräkningar framstår som skäliga och intrångsgöraren inte visar att beräkningarna är felaktiga. Motsvarande skall gälla vid uppskattning av intrångsgörarens vinst. Paragrafen behandlar rätten till skadestånd vid intrång i ett form- skydd. Utredningens överväganden kring bestämmelsen finns redovisade i avsnitt 7.1. Första stycket motsvarar närmast 36 § första stycket ML i den lydelse bestämmelsen fick genom en lagändring som trädde i kraft . Den förslagna bestämmelsen skiljer sig dock genom att vissa av de omständigheter som skall beaktas vid bestämmande av ersättningen uttryckligen anges. Förslaget stäm- mer i sak överens med förslaget till ny VmL (se 67 § första stycket i förslaget). De omständigheter som nämns är desamma som i för- slaget till ny VmL, men de har angivits i en något annan ordning till följd av de förhållanden som råder inom området för formskydd. Andra och tredje styckena är nya. I syfte att stärka rättighetsha- varens möjlighet att få full ersättning vid ett intrång har föreskrivits en bevislättnad i vissa avseenden för denne. Bevislättnaden avser först sambandet mellan ett intrång och rättighetshavarens uteblivna försäljning. Av bestämmelsen följer att det är tillräckligt om rättighetshavaren kan göra övervägande sannolikt att en nedgång i försäljningen är orsakad av intrånget. Han eller hon behöver alltså inte, så som är fallet, fullt ut styrka sambandet mellan intrånget och skadan. Utöver denna bevislättnad har i tredje stycket angetts att rättighetshavarens beräkning av skadornas omfattning – i den mån de är hänförliga till en nedgång i försäljningen – skall godtas om det framstår som skäligt och intrångsgöraren inte visar att beräkningarna är felaktiga. Detsamma skall gälla för uppskattning av intrångsgörarens vinst. Bestämmelsen gäller alltså inte för de andra omständigheter som nämns i första stycket, dvs. punkt 3 och 4. För skador som är hänförliga till dessa omständigheter gäller alltså vanliga bevisregler. Sådana skador som nämns i dessa punkter måste i praktiken ofta uppskattas med tillämpning av 35 kap. 5 § RB. I den allmänna motiveringen har framhållits att de nya bestäm- melserna i vissa fall gör det nödvändigt för intrångsgöraren att lägga fram bevisning som bara han eller hon innehar. Denna effekt har givetvis mindre betydelse, då det gäller att bestämma de skador som en viss nedgång i försäljningen orsakat rättighetshavaren, eftersom det är denne som sitter inne med de nödvändiga uppgif- terna dessa hänseenden. De nya bestämmelserna kan emellertid få viss betydelse även i detta sammanhang. Om rättighetshavarens beräkningar innehåller svårbedömbara eller svårbevisade element, får hans eller hennes uppskattningar av sådana element en större tyngd än enligt gällande lagstiftning. 44 § Den som utan uppsåt eller oaktsamhet gör intrång i ett formskydd skall betala ersättning för utnyttjandet av formgivningen, om och i den mån det är skäligt. Rätten till ersättning för intrång i ett formskydd preskriberas, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. Paragrafen motsvarar 36 § andra och tredje styckena ML. Intrång innan registrering sker 45 § Utnyttjar någon en formgivning, som avses med en ansökan om regi- strering, efter det att en handling som visar formgivningen blivit allmänt tillgänglig, gäller vad som sägs om intrång i ett formskydd. För intrång före dagen för registrering får inte dömas till straff. Vad som sägs i första stycket gäller endast om registrering sker. Ersättning för skada på grund av ett utnyttjande innan kungörelse skett enligt 21 § får bestämmas endast enligt 44 § första stycket. Om ersättningstalan väcks senast efter det att formgivningen registrerades skall 44 § andra stycket inte tillämpas. Bestämmelser av i huvudsak samma innehåll finns i 38 § ML. För- slaget innebär en saklig ändring. I första stycket görs ingen begränsning till yrkesmässigt utnyttjande av formgivning som avses med en ansökan. Ändringen är en konsekvens av att formskyddet enligt mönsterdirektivet omfattar all användning som inte särskilt är undantagen (se 9–12 §§). Straff och skadestånd vid underlåtenhet att fullgöra upplysningsplikt 46 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet, som inte är ringa 1.underlåter att fullgöra vad som åligger honom eller henne enligt 23 §, 2.i fall som avses i 23 § lämnar felaktig upplysning, om straff för gärningen inte är föreskrivet i . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör sig skyldig till underlå- tenhet eller förfarande som avses i första stycket skall ersätta uppkommen skada. Är oaktsamheten ringa, kan ersättningen jämkas. Allmänt åtal för brott som avses i första stycket får väckas endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Bestämmelser med samma innehåll finns i 40 § ML. Förebyggande av fortsatt intrång 47 § På yrkande av den som lidit intrång i sitt formskydd får domstolen efter vad som är skäligt för att förebygga fortsatt intrång besluta att en produkt som tillverkats eller förts in i i strid mot annans skydd eller ett föremål vars användande skulle innebära intrång, skall ändras på visst sätt eller sättas i förvar för återstoden av skyddstiden eller förstöras eller, i fråga om en olovligen tillverkad eller en till införd produkt, mot lösen lämnas ut till den som lidit intrånget. Detta gäller inte mot den som i god tro har förvärvat egendomen eller särskild rätt till den och själv inte gjort intrång. Egendom som avses i första stycket får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 42 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Trots vad som sägs i första stycket får domstolen, om det finns synnerliga skäl, på yrkande besluta att en innehavare av egendom som avses i första stycket skall få förfoga över egendomen under återstoden av skyddstiden eller del av den, mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i fråga om för- sök eller förberedelse enligt 42 § första stycket. Bestämmelser med samma innehåll finns i 37 § ML. 48 § På yrkande av innehavaren av skyddet eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja en formgivning får domstolen vid vite förbjuda den som gör intrång att fortsätta med detta. Bestämmelser med samma innehåll finns i 35 a § första stycket ML. 49 § Om käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer och om man skäligen kan befara att svaranden genom att fortsätta intrånget minskar värdet av formskyddet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt första stycket skall bestå. Bestämmelser med samma innehåll finns i 35 a § andra och fjärde styckena ML. 50 § Talan om att vite skall dömas ut förs av den som ansökt om för- budet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. Bestämmelser av samma innehåll finns i 35 a § sjätte stycket ML. 51 § Om det skäligen kan antas att någon har gjort ett intrång, får domstolen för att bevisning skall kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får göras hos honom eller henne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas ha betydelse för utredning om intrånget (intrångsundersökning). Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men som åtgärden i övrigt innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse enligt 42 § första stycket. 52 § Ett beslut om intrångsundersökning meddelas av den domstol där rättegång som rör intrånget pågår. Om rättegång inte är inledd, gäller i fråga om behörig domstol vad som är bestämt om tvistemål som rör intrång. Vad som sägs i om inskränkning av domstols behörighet i fråga om tvist som skall tas upp i annan ordning än inför domstol skall dock inte tillämpas. En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på yrkande av innehavaren av skyddet eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja formgivningen. Om rättegång inte är inledd, skall yrkandet fram- ställas skriftligen. Innan ett beslut om undersökning meddelas skall motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas. I övrigt skall en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan upp- kommit under rättegången. 53 § Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla uppgifter om 1.vilket ändamål undersökningen skall ha, 2.vilka föremål och handlingar som man får söka efter, och 3.vilka utrymmen som får genomsökas. Om det behövs, skall domstolen även förordna om andra villkor för verkställandet. 54 § Ett beslut om intrångsundersökning gäller . Om ansö- kan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfal- ler det. Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten avslu- tats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om saken, skall en åtgärd som företagits vid verkställigheten av intrångsundersök- ningen gå åter, i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersökning upphävs sedan verkställig- het genomförts. 55 § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av kronofogde- myndigheten enligt de villkor som domstolen har föreskrivit och med tillämpning av 1–3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1–5 §§ samt 18 kap. utsök- ningsbalken. Sökandens motpart skall underrättas om verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har tillkommit efter mot- partens hörande. Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar av sådana föremål som den får söka efter. Myndig- heten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter. En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som avses i 27 kap. 2 § . 56 § När ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas har mot- parten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om 1.undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller 2.det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås. Vid verkställigheten får kronofogdemyndigheten anlita det biträde av en sakkunnig som behövs. Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökanden är närvarande vid undersökningen för att bistå med upplysningar. Om ett sådant tillstånd ges, skall myndigheten se till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram. 57 § Fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av och utdrag ur handlingar skall förtecknas och hållas tillgängliga för sökanden och motparten. Paragraferna 54–60 motsvarar 37 § a–h ML med undantag för kra- vet på den säkerhet sökanden skall ställa. Bestämmelserna om säkerhet har i stället förts till 58 §. Vidare har bestämmelser om överklagande av beslut om intrångsundersökning flyttats till 59 §. Ställande av säkerhet vid interimistiskt vitesförbud och intrångsun- dersökning 58 § Ett beslut om interimistiskt vitesförbud enligt 49 § eller intrångs- undersökning enligt 51 § får meddelas endast om käranden eller sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden eller motparten. Saknar käranden eller sökanden förmåga att ställa säker- het, får domstolen befria käranden eller sökanden från det. I fråga om sla- get av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prö- vas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden eller motparten. Bestämmelser med motsvarande innehåll finns i 35 a § tredje stycket och 37 c § första stycket ML. Överklagande av beslut om interimistiskt vitesförbud och intrångsun- dersökning 59 § I fråga om överklagande av domstolens beslut om interimistiskt vitesförbud och intrångsundersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överkla- gande av beslut enligt 15 kap. . Motsvarande skall gälla beslut som avses i 58 §. Bestämmelser med motsvarande innehåll finns i 35 a § femte stycket och 37 c § andra stycket ML. Underrättelseskyldighet i mål och ärenden om hävning av eller intrång i formskydd 60 § Den som vill väcka talan om hävning eller överföring av en regi- strering skall anmäla detta till och underrätta de licenstagare som är antecknade i registret. Vid ansökan om hävning eller överföring hos skall verket underrätta de licenstagare som är antecknade i registret. Vill licenstagare väcka talan om intrång i ett formskydd eller om fast- ställelse enligt 13 kap. 2 § , skall han eller hon underrätta innehavaren av skyddet om detta. Om den som är skyldig att underrätta , innehavare eller licenstagare enligt första och andra styckena inte gör detta skall talan avvi- sas. Vad som sägs om licenstagare i denna paragraf gäller även den som enligt registret har panträtt i formgivningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälan och underrättelse.