sou · GPB356 · 2002-01-01 00:00:00 — Eftersom denna typ av arbeten innebär ökad risk för sjukdomar och skador i rörelseorganen är en tänkbar orsakskedja att överrisken för i första hand rörelsehinder och nedsatt rörlighet i armar och händer bland utrikesfödda personer åtminstone delvis kan relateras till skillnader i arbetsvillkor mellan grupperna.7 Men det är också möjligt att 7 Enligt Folkhälsorapporten är rörelseorganens sjukdomar till stor del arbetsrelaterade, och rapporten visar också att svår värk i skuldror och rygg är betydligt vanligare bland utrikes- födda personer, särskilt bland kvinnor födda utanför (2001b). Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt personer födda utanför landets gränser oftare har ett funktionshinder redan vid ankomsten. Troligen har risken för detta ökat i och med den ökade flyktinginvandringen (jfr SOU 1998:139). Inte heller när det gäller överrisken för långvariga psykiska besvär eller olika former av rörelsenedsättningar bland ensam- föräldrar jämfört med gifta/sammanboende föräldrar kan vi uttala oss om hur detta samband ska tolkas.8 Däremot inställer sig ett antal frågor: Innebär föräldraskap i kombination med något av dessa funktionshinder en påfrestning så att föräldrarna oftare separerar? Och vad innebär ensamföräldraskapet för funktions- hindrade föräldrars och för deras barns levnadsförhållanden? Avslutningsvis i detta kapitel vill vi åter betona betydelsen av att närmare belysa ökningen av funktionshinder i åldersgrupperna under . Framför allt är det viktigt att söka utröna orsakerna till att fler yngre människor har fått nedsatt hörsel, nedsatt rörlighet i armar/händer samt psykiska besvär. I den mån ökningen kan relateras till förändringar i arbetsvillkor eller andra samhälleliga förhållanden som är möjliga att påverka, är det ur välfärdssynpunkt synnerligen viktigt att identifiera dessa funktionshindrande faktorer. 8 Det finns indikationer på att såväl kroppsliga som psykiska sjukdomar kan vara en påfrest- ning för parförhållanden. Enligt Sociala rapport löper personer som vårdats inom slutenvården (exempelvis för stroke, muskelskeletala sjukdomar eller trafikolyckor) större risk att råka ut för skilsmässa. Den allra största överrisken har personer som vårdats för psykiatriska sjukdomar (2001a). Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland kvinnor och män, 16–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) med respektive funktions- hinder Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland kvinnor och män, 65–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) med respektive funktions- hinder Långvariga Kvinnor psykiska Män besvär Nedsatt Kvinnor rörlighet i Män 0 10 20 30 40 Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland personer med olika familje- situation,a 16–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) med respektive funktionshinder a Följande familjetyper särskiljs: Ensamstående, dvs. den som inte är gift (ogift, frånskild, änka/änkling); sammanboende, dvs. den som är gift eller sambo; boende utan respektive med barn i hushållet. Bland de äldre redovisas endast två familjetyper: ensamstående och sammanboende. Detta eftersom mycket få i dessa åldersgrupper har egna minderåriga barn i hushållet. Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland personer med olika familje- situation, 65–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) med respektive funktionshinder Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionsnedsättning bland personer med olika utbildning, 16–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) med respektive funktionshinder armar/händer EFTERGYMNASIAL Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionsnedsättning bland personer med olika utbildning, 65–. 1988–89 och 1998–99 Andel (procent) med respektive funktionsnedsättning Nedsatt FÖRGYMNASIAL rörlighet i GYMNASIAL armar/händer EFTERGYMNASIAL Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland utrikes- och inrikesfödda per- soner, 16–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) som har respektive funktionshinder armar/händer Inrikesfödda Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Funktionshinder bland utrikes- och inrikesfödda per- soner, 65–. 1988–89 och 1998–99. Andel (procent) som har respektive funktionshinder Anm: Uppgifterna om nedsatt rörlighet i armar/händer gäller 1988–89 och 1996–97. 3 Arbete och sysselsättning Den normaliseringsprincip som i hög utsträckning kännetecknar den svenska handikappolitiken innefattar i allra högsta grad också frågan om arbete. Personer med funktionshinder skall med andra ord också ha rätt till förvärvsarbete i den mån funktionshindret inte gör detta helt omöjligt och arbetsgivare bör i mesta möjliga mån underlätta detta. I finns också relativt omfattande arbets- marknadsprogram som specifikt riktar sig till personer med funk- tionshinder av olika slag. Det finns annars teoretiska skäl kring arbetsmarknadens funktionssätt som gör att vi kan förvänta att personer med olika former av funktionsnedsättningar har betydligt svårare att få ett erbjudande om jobb och en större risk att mista sitt arbete vid en lågkonjunktur. Det finns därför all anledning att studera hur sysselsättnings- nivåerna för personer med funktionshinder har förändrats i . Recessionen innebar ju att omkring en halv miljon arbeten försvann inom loppet av vilket ledde till en kraftig nedgång av sysselsättningsnivåerna, en dramatisk upp- gång av arbetslöshetstalen och därutöver en markant nedgång av arbetskraftens storlek (arbetskraften definieras som summan av de sysselsatta, inkl. de frånvarande och de arbetslösa). I detta kapitels första del skall vi redovisa sysselsättningsaktiviteter - dvs. inte enbart förvärvsarbete - för de olika grupperna av funktionshind- rade. De övergripande frågorna är dels om funktionshindrades sysselsättningsmönster avviker från befolkningen i stort, dels om detta kan förklaras av andra faktorer än funktionshindret, samt slutligen, och framförallt, om dessa mönster har förändrats under det turbulenta . I kapitlets andra del fokuserar vi på dem som vid intervjutillfället är i arbete och studerar hur deras arbets- villkor ser ut samt vilka förändringar som skett härvidlag mellan 1988–89 och 1998–99. I Tabell 3.1 anges sysselsättningsstatus för de olika grupper av funktionshindrade som vi urskiljer i datamaterialet. Även detta avsnitt baseras alltså på ULF-undersökningarna, och frågorna om sysselsättning avser vad som var aktuellt för intervjupersonen under förra veckan.1 Vi skiljer här på dem som har ett förvärvs- arbete (inkl. sjukskrivna och tjänstlediga), som studerar, som anger att de söker arbete, som har pension eller sjukbidrag samt en övrig kategori. I enlighet med vanlig arbetsmarknadsstatistik begränsar vi beskrivningen till dem , och kvinnor och män redovisas var för sig. Trots att man i stort sett kan tänka sig alla möjliga samtidiga kombinationer av dessa typer av sysselsättning har vi i tabellen angett endast ett alternativ för varje intervjuperson. Den ordning vi använder i de fall där den intervjuade svarat att hon eller han har flera sysselsättningar, är att vi går från vänster till höger bland de kategorier som återfinns i tabellen, och den första sysselsättningen som är giltig har fått avgöra klassificeringen. Alla som har ett förvärvsarbete är på så vis kategoriserade som förvärvs- arbetande oavsett om de exempelvis uppbär pension eller är arbetssökande. Klassificeringen leder till att detta inte gäller för de andra kategorierna. De procenttal som exempelvis anges för kategorin pension/sjukbidrag avser dem som inte sam- tidigt är förvärvsarbetande, studerande eller arbetssökande. 1 och (2000) ger en beskrivning av skillnader och likheter i definitioner och utfall mellan olika datakällor som kan användas för att beskriva den svenska arbets- kraften och arbetslöshetsnivåerna. Sysselsättning enligt intervju för grupper av funktionshindrade och befolkningen 16–(n=19 032), uppdelat på kvinnor och män, 1988–89 respektive 1998–99, procent [35,9] [35,9] [10,3] [5,1] [2,6] [2,6] [43,6] [48,7] [7,7] [7,7] L ångvariga psykiska besvär N ågot av ovanst ående Nedsatt rörlighet i armar/händer [32,0] [28,6] [8,0] [3,6] [8,0] [3,6] [52,0] [60,7] [3,6] L ångvariga psykiska besvär N ågot av ovanst ående Nedsatt rörlighet i armar/händer I de fall intervjupersonen har angett fler än en sysselsättning är personen här kategoriserad till den första av sysselsättningar i tabellen räknat från vänster till höger, dvs. en person som exempelvis både är förvärvsarbetande och uppbär pension är klassificerad som förvärvsarbetande i tabellen. Uppgifter inom [ ] baseras p å färre än 40 observationer. Nedsatt rörlighet i armar/händer avser och 1996-97. Som framgår av tabellen varierar andelen förvärvsarbetande drama- tiskt mellan de olika grupperna av funktionshindrade. Medan de med nedsatt hörsel har sysselsättningsnivåer som liknar dem som gäller för befolkningen i stort, är nivåerna avsevärt lägre för såväl grupperna med olika former av rörelsenedsättningar, som dem med nedsatt syn och dem med långvariga psykiska besvär.2 När det gäller förändringarna framgår tydligt den sysselsätt- ningsminskning som varit gällande för den svenska befolkningen . För både män och kvinnor har andelen förvärvs- arbetande minskat med dryga när vi jämför 1988–89 med 1998–99. Sysselsättningsnedgången är också tydlig för personer med funktionshinder, men det finns inget generellt mönster i riktning mot en kraftigare minskning av funktions- hindrades förvärvsarbetsnivåer. För vissa grupper tycks det motsatta vara fallet. Bland exempelvis kvinnor och män med rörelsehinder har andelen förvärvsarbetande minskat medan, som sagt, nedgången är för samtliga. Av enskilda kategorier av funk- tionshindrade är det ändå värt att notera den mycket kraftiga minskning (från knappa till förvärvsarbe- tande) som gäller för män med psykiska besvär.3 Till skillnad från befolkningen i stort tycks också kvinnor i flertalet av grupperna av funktionshindrade ha högre förvärvsfrekvens än motsvarande grupper av män. Vi nämnde inledningsvis i detta kapitel att det förefaller rimligt att tro att de omfattande arbetsmarknadsprogram som existerar är viktiga för att förstå de sysselsättningsnivåer och de förändringar vi ser i tabellen. Med det datamaterial vi har för handen kan vi dock inte studera denna fråga närmare. Som visats av (1999, Figur 1) är antalet personer som deltar i olika arbetsmark- nadsprogram betydande. Sålunda var 1998 nära 50 000 personer anställda med lönebidrag, ca 27 000 personer var anställda vid och ca 6 000 personer i offentligt skyddat arbete (OSA). Sammantaget var dock motsvarande antal 2 Personer med nedsatt syn är, givet vår definition, relativt få i arbetsför ålder i vårt urval. Skattningen av andelen sysselsatta i denna grupp har därför en hög grad av osäkerhet, i synnerhet som vi här skiljer på kvinnor och män. I en rapport från ges en översyn av arbetsmarknadsläget för synskadade (1998). Bilden där bekräftar i huvudsak den låga sysselsättningsnivån, vilket måhända inte är så märkvärdigt i och med att man delvis utgått från publiceringar av samma datamaterial som vi använder. 3 Att personer med psykiska besvär har svårast att få ett reguljärt arbete överensstämmer också med vad (1999) fann i en longitudinell registerstudie kring arbetssökande med funktionshinder. ungefärligen detsamma (se också 2000, Tabell 3). Det är alltså inte så att antalet personer i dessa typer av program ökat drastiskt . Eftersom den reguljära sysselsättningen minskat innebär det likväl att deras relativa betydelse ökat. I vilken utsträckning de personer med funktionshinder som studeras här har deltagit i dessa program har vi inte haft möjlighet att studera. Att vara studerande är också mindre vanligt bland grupperna av funktionshindrade. Andelen studerande i befolkningen 16–har ökat mycket kraftigt mellan slutet av och slutet av . Denna uppgång gäller inte för alla grupper av funk- tionshindrade. Framförallt kan det noteras, även om bastalen som procentandelarna bygger på är relativt små, att andelen studerande bland dem med synnedsättning har minskat till ungefär halva den nivå som gällde . Denna förändring är lika tydlig bland kvinnor som bland män. Beträffande arbetslöshet är nivåerna och ökningen för personer med funktionshinder mycket lika dem som gäller för befolkningen i stort. Män med psykiska besvär har dock mycket hög arbetslöshet som också ökat mer än andra gruppers, åtminstone räknat i procentenheter. En påtaglig ökning ser vi också för dem med nedsatt rörlighet i armar eller händer. Att arbetslösheten inte är påtagligt högre bland de funktionshindrade som helhet kan synas märkligt och resultatet avviker här också från en hel del annan statistik. Anledningen är dock tämligen enkel. När vi här redovisar arbetssökande i procent av samtliga inom ålders- intervallet, är det viktigt att komma ihåg att vi får andelar som bör avvika från den officiella arbetsmarknadsstatistiken. Arbetslösheten uttrycks där i procent av arbetskraften och eftersom andelen funk- tionshindrade personer i arbetskraften är lägre än vad som gäller för befolkningen i stort är andelen arbetslösa i arbetskraften högre bland de funktionshindrade (se t.ex. SCB 1999).4 I Tabell 3.1 har vi istället uttryckt hur många som själva anger att de är arbetssökande av samtliga, och då är alltså andelarna överlag mycket lika när vi jämför personer med något funktionshinder med befolkningen i stort. Personer med funktionshinder utmärker sig också, föga för- vånande, genom att en stor andel har pension eller sjukbidrag. Det gäller framförallt de rörelsehindrade och dem med nedsatt syn. 4 Om vi räknar om de tal som finns redovisade i Tabell 3.1 för att i mesta möjliga mån uppnå överensstämmelse med tillvägagångssättet i de s.k. arbetskraftsundersökningarna får man också en bild som tämligen väl överensstämmer med den studie rörande funktionshindrades situation på arbetsmarknaden som AMS lät göra i samarbete med SCB och (se SCB 1999, Tabell 13). Något förvånande finner vi att andelen med pension eller sjuk- bidrag bland kvinnor med långvariga psykiska besvär har minskat mellan våra två mättidpunkter, trots att vi vet att diagnosgruppen psykiska störningar blivit allt vanligare bland dem som nybeviljats förtidspension (Lidwall & 2000). Generellt sett kan man ändå säga att vi här tydligt ser att den minskade sysselsättningen i inte ledde till en massiv ökning av antalet förtidspensionerade (se 2000 för en närmare beskrivning). Denna generella iakttagelse omfattar uppenbarligen också de grupper av funktionshindrade som vi stu- derar i denna skrift. Därutöver finner vi några uppseendeväckande förändringar i den sista av de sysselsättningskategorier vi urskiljer. Andelen med övrig sysselsättning, dvs. individer som varken är förvärvs- arbetande, studerande, arbetssökande eller uppbär pension har i stort sett tredubblats bland kvinnor med rörelsehinder liksom bland både kvinnor och män med psykiska besvär. Det finns all anledning att återkomma till denna utveckling, inte minst eftersom dessa gruppers försörjningsmöjligheter torde vara ytterligt begränsade. De gruppskillnader och trender som redovisas i Tabell 3.1 kan självfallet helt eller delvis bero på faktorer vid sidan av funk- tionshindret. För att mer systematiskt söka renodla skillnaderna och de olika förändringarna mellan grupperna av funktionshindrade och befolkningen redovisas i Tabell 3.2 resultat från ett antal multivariata regressioner, också i detta fall s.k. logistiska regres- sioner (se Kapitel 2.4). Det som studeras här är risken för att ha en svag arbetsmarknadsförankring, där detta definierats som att varken vara förvärvsarbetande eller studerande. Huruvida de stude- randes arbetsmarknadsförankring ska ses som marginaliserad eller ej är inte helt givet, men det förefaller ändå mest rimligt att göra denna indelning. De övriga faktorerna som inkluderas i analyserna är ålder, kön, hushållstyp, födelseland och utbildning. I just denna analys har vi därutöver valt att studera hur skillnaderna förändras när vi också lägger in en variabel som avser självskattad arbets- förmåga i modellerna. Vi skiljer här på om arbetsförmågan är nedsatt i hög grad eller ej. Om arbetsförmågan är det som förklarar hela skillnaden i förankring på arbetsmarknaden mellan personer med funktionshinder är självfallet en central fråga. Eftersom så pass få individer i åldersgruppen 16–har nedsatt syn har vi valt att inte studera denna grupp separat i de multivariata analyserna. I Tabell 3.2 visar vi dels hur risken (egentligen odds) för de olika grupperna av funktionshindrade skiljer sig åt jämfört med dem utan funktionshinder (vars odds alltså sätts till ett). I modell A ges denna över/underrisk när vi enbart kontrollerar för sammansätt- ningsskillnader i ålder (efter tioårsklasser) och undersökningsår. I modell B har vi också inkluderat de andra oberoende variablerna. Slutligen i modell C har vi därutöver också tagit hänsyn till skillnader i arbetsförmåga. I den fjärde resultatkolumnen anger vi, om det föreligger en statistiskt signifikant så kallad multiplikativ interaktionseffekt mellan undersökningsår och den skillnad i odds som föreligger mellan personer med respektive utan en viss funk- tionsnedsättning. Det senare är i så fall en indikation på att oddset för att ha en svag arbetsmarknadsförankring har förändrats på ett annorlunda sätt för dem med olika funktionshinder jämfört med den övriga befolkningen. Relativa skillnader (odds) för risken att ha svag arbetsmarknadsförankring (ej förvärvsarbetande eller studerande) för olika grupper av funk- tionshindrade, 1988–89 och 1998–99. Åldersgruppen 16–(n=18 908). De utan respektive funktionshinder är referenskate- gori vars odds är satt till 1. (P-värde kursivt och inom parentes) (0,002) (0,003) (0,064) [1,17] (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) Modell A = enbart kontrollerat för ålder (10 års-grupper), och undersökningsår. Modell B = A + kön + utbildningsnivå + födelseland + hushållstyp. Modell C = B + arbetsförmåga nedsatt i hög grad. E S = Ej signifikant (p-värde > 0,100); om p-värdet är mellan 0,05 och 0,10 anges estimatet inom hakparentes. Interaktionen mellan undersökningsår och respektive funktionshinder är testad på modell B. Nedsatt rörlighet i armar/händer avser åren 1988–89 och 1996–97. När vi kontrollerar för ålderssammansättning visar det sig att också personer med nedsatt hörsel i något högre utsträckning har en svag arbetsmarknadsförankring. Denna överrisk påverkas i mycket ringa grad när vi inför de övriga variablerna i modellen (jfr talen i modellerna A och B). En betydligt kraftigare överrisk finner vi för såväl dem med rörelsehinder som dem med långvariga psykiska besvär, något som ju också framkom redan i Tabell 3.1. När vi tar hänsyn till gruppernas sammansättning efter ålder, kön, utbild- ningsnivå, födelseland och familjesituation, minskar skillnaderna något men är alltjämt dramatiska. är det självfallet så att dessa skillnader i hög utsträckning beror på individernas förmåga att arbeta, vilket vi i den tredje modellen (C) också tar i beaktande. Det visar sig, inte oväntat, att när vi tar hänsyn till om de sjuk- domar eller funktionsnedsättningar man har innebär att arbets- förmågan i hög grad är nedsatt, minskar skillnaderna påtagligt mellan de olika grupperna av funktionshindrade och befolkningen i övrigt. Sålunda minskar överrisken från till knappa 2½ för de rörelsehindrade och från 6 till drygt 3 för dem med långvariga psykiska besvär, medan överrisken för personer med nedsatt hörsel nu är signifikant (på femprocentsnivån). För de två förstnämnda grupperna är det dock värt att notera att skillnaderna långtifrån försvinner. Det förefaller alltså som att de funktionshindrade tycker sig vara kapabla att förvärvsarbeta i högre utsträckning än vad de faktiskt gör. Den lägre sysselsättningsnivån tycks därför inte enbart vara styrd av skillnader i arbetsförmåga.5 När det gäller förändringarna finner vi att utvecklingen inte signifikant avviker för någon av grupperna jämfört med be- folkningen i övrigt - något som vi ju också antydde redan vid en okulärbesiktning av procenttalen i Tabell 3.1. Oavsett vilken nor- mativ värdering man gör av förvärvsarbete i sig, ser vi det ändock som remarkabelt att den svenska sysselsättningskrisen under 1990- talet inte tycks ha lett till att de funktionshindrade har mist sina arbeten i högre utsträckning än befolkningen i övrigt. För i stort sett alla tänkbara grupper som kan urskiljas gäller att förankringen på arbetsmarknaden, såsom vi här mäter denna, har försämrats. Detta gäller också för de flesta grupper av funktionshindrade men generellt sett tycks man inte ha drabbats värre på arbetsmarknaden än befolkningen i stort. Att den svenska sysselsättningskrisen hade ett relativt generellt drag i den meningen att de flesta grupper påverkades är något som också framhållits tidigare (se t.ex. 2000).6 Vi noterade tidigare att gruppen med övrig sysselsättning hade ökat markant i vissa grupper av funktionshindrade. Denna grupp består alltså av dem som vare sig är förvärvsarbetande, studerande eller arbetssökande och som inte heller har förtidspension eller sjukbidrag. I Tabell 3.3 anges på samma sätt som i föregående tabell 5Näringsdepartementets s.k. Mångfaldsprojekt anger också i linje med detta att många yngre förtidspensionerade funktionshindrade enligt en studie har uppgivit att de skulle kunna ta ett arbete om de blev erbjudna ett (, Ds 2000:69). 6Nya data visar att personer med funktionshinder inte heller har förfördelats under kon- junkturuppgången (SCB 2001). huruvida risken att tillhöra denna grupp ser olika ut för funk- tionshindrade jämfört med den övriga befolkningen när vi också tar hänsyn till gruppernas sammansättning efter de andra faktorerna i stegvisa modeller. Också i detta avseende visar det sig att de hör- selskadade inte avviker från befolkningen i stort. Däremot före- ligger en klar överrisk för grupperna med olika former av rörelse- nedsättningar. Dessa överrisker sjunker när vi tar hänsyn till övriga variabler (jämför modellerna A och B) men är i båda fallen alltjämt signifikanta. Den grupp som mest tydligt avviker är dock personer med långvariga psykiska besvär. Relativa skillnader (odds) för risken att ha övrig sysselsättningsstatus (ej förvärvsarbetande, ej studerande, ej arbetssökande, ej förtidspensionär/sjukbidrag) för olika grupper av funktionshindrade, 1988–89 och 1998–99. Åldersgruppen 16–(n=18 908). De utan respektive funk- tionshinder är referenskategori vars odds är satt till 1. (P-värde kursivt och inom parentes) (E S) (E S) (0,000) (0,010) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,007) Modell A = enbart kontrollerat för ålder (10 års-grupper), och undersökningsår. Modell B = A + kön + utbildningsnivå + födelseland + hushållstyp. E S = Ej signifikant (p-värde > 0,100); om p-värdet är mellan 0,05 och 0,10 anges estimatet inom hakparentes. Interaktionen mellan undersökningsår och respektive funktionshinder är testad på modell B. Nedsatt rörlighet i armar/händer avser åren 1988–89 och 1996–97. Av speciellt intresse är förstås om dessa överrisker har förändrats .