sou · GPB380 · 2002-01-01 00:00:00 — Dessutom kan konkursen bero på en ny insolvens, särskilt om det gått mellan företagsrekonstruktionen och konkursen. Ifall konkursen följer inom , framstår det däremot som när- liggande att ackordet inte hade bort antas utan företagsrekonstruktionen från början hade bort övergå i en konkurs. Den som har förmånsrätt en- ligt 10 § 4 p. FRL har emellertid ingen möjlighet att rösta emot ett ac- kord, eftersom hans fordran inte berörs av detta. Om konkursen följer efter företagsrekonstruktionens avslutande är borge- närskollektivet dessutom i stort sett detsamma. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 157 struktionen har begärts med rekonstruktörens samtycke i borgenärernas intresse. Kommittén anser att en tidsgräns bör införas. Det bör inte krävas att företagsrekonstruktionen övergår i konkurs och inte heller att intervallet är endast , eftersom detta skulle vara ägnat att sätta gäldenären under press efter ackordet. Däremot fram- står en tidsgräns som alltför lång.17 Kommittén föreslår att ansökan om konkurs skall ha ingivits till rätten senast inom tre må- nader från rekonstruktionens upphörande. Tidsgränsen bör tillämpas inte bara på den nu föreslagna nya för- månsätten utan även på den förmånsrätt som grundar sig på avtal med gäldenären och som redan finns i punkt 4. I den mån gäldenären genom ett fullföljdskrav blivit skyldig att oavsett ett ackord leverera en vara, kan han naturligtvis inte undandra sig detta genom att leverera en felaktig vara och hänvisa motparten till att bevaka felpåföljderna som en ackordsfordran. Fullföljdsansvaret för fel måste vara lika omfattande som fullföljdsansvaret för dröjsmål.18 Denna princip är enkel att tillämpa om ingen av parterna fullgjort sin prestation vid rekonstruktionens inledning. Om gäldenären under re- konstruktionsförfarandet kräver fullföljd och avlämnar varan mot erhål- lande av köpeskillingen men det senare visar sig att varan var behäftad med ett dolt fel, måste köparen kunna hävda ett normalt kontraktuellt an- språk på grund av felet oberoende av om det blir det ackord, eftersom gäldenärens dröjsmålsansvar skulle ha fallit utom ett ackord. Anspråket är inte begränsat till det belopp som motparten betalat under företagsre- konstruktionen, dvs. med sakrättsligt skyddade pengar. Anspråket om- fattar vidare omleverans och avhjälpande. Motpartens ställning är såle- des starkare än den som framgår av 5 kap. 15 § andra stycket KL. Enligt den bestämmelsen får den som betalat till ett konkursbo trots att han hade en villkorlig motfordran (t.ex. på grund av ett dolt fel) återkräva 17I 10 § 2-3 FRL finns en sexmånadersfrist. Denna löper dock inte från re- konstruktionens upphörande utan från fordringens tillkomst. Kommittén ifrå- gasätter att detta är en lämplig utgångspunkt för fristen, eftersom regeln kan leda till att likartade fordringar, som alla uppkommit under samma rekon- struktionsförfarande, kan komma att behandlas olika i förmånsrättshänseende, boeroende på om fordringen uppkom i början eller slutet av rekonstruktions- förfarandet. Kommittén framlägger emellertid inget förslag rörande punktena 2-3, vilka inte i övrigt berörs av kommitténs förslag. 18Till det följande, se ovan 2.8 vid not 17 ff. 158 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion betalningen från konkursboet när motfordringen blivit ovillkorlig. Be- stämmelsen hindrar dock inte att motparten har en starkare ställning om konkursboet inträtt som säljare i köpavtalet.19 Antag sedan att motparten betalat hälften av köpeskillingen före re- konstruktionen men inte fått varan. Här måste man skilja mellan fallet att varan funktionellt är en enhet (en bil, en sammanhängande entrepre- nad) och fallet att varan är delbar (två successiva leveranser, en km3 olja). Om varan är delbar, borde gäldenären kunna begära att andra hälften av köpeskillingen betalas mot att gäldenären levererar så mycket av va- ran som svarar mot motpartens nya prestation (jfr 43 och 44 §§ köpla- gen). Genom att göra klart för motparten att han inte tänker leverera ve- derlaget för det som betalats före rekonstruktionen är gäldenären i dröjsmål i den delen, men det berättigar inte ens enligt allmänna kontraktuella regler motparten att häva beträffande den andra delen, om det inte finns någon anledning att anta att kontraktsbrottet kommer att upprepas och motparten inte har någon väsentlig nackdel av att vidbli avtalet i den återstående delen. I enlighet med vad som anfördes rörande situationen, när ingen fullgörelse skett före företagsrekonstruk- tionen, bör gäldenären oavsett ett ackord ha fullt felansvar för den del av avtalet han genom fullföljdskravet lovat fullgöra. Är varan inte delbar, kan motparten inte tvingas betala något mer om han inte får hela den avtalade naturaprestationen. Gäldenären kan välja att avstå från fullföljd och hänvisa motparten till att kräva återbetalning och skadestånd som en ackordsfordran. Skulle gäldenären emellertid kräva fullföljd, måste han kreditera motparten hela värdet av den gjorda betalningen (jfr NJA 1910 s. 564), och han får ett obegränsat ansvar för dröjsmål med varans avlämnande även om det skulle bli ett ackord. Följ- aktligen bör han också ha ett fullt ansvar för fel i varan även om det blir ett ackord. För motparten är det naturligtvis gynnsamt att få full valuta för en oprioriterad förskottsbetalning, och detta kan gäldenären möjligen utnyttja till att förhandla fram en ansvarsbegränsning. Antag härefter att varan levererats före företagsrekonstruktionen men att hela eller en del av köpeskillingen är obetald. I utgångsläget är motpartens felanspråk oprioriterade. Motparten kan inte utnyttja ett al- ternativt dröjsmålsansvar som en hävstång för ett obegränsat felansvar. Skulle motparten på gäldenärens begäran betala resterande köpeskilling medan felet är dolt, får motparten sedan felet blivit synligt 19 Gäldenärens hypotetiska ackordsfria dröjsmålsansvar kan strängt taget inte åberopas som skäl för ett ackordsfritt felansvar, om gäldenären under före- tagsrekonstruktionen först avlämnar varan och därefter kräver betalning. Hu- ruvida denna nyans bör beaktas eller skall anses för subtil lämnas här öppet. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 159 genom en analog tillämpning av 5 kap. 15 § andra stycket KL rätt att återkräva vad han sålunda erlade under företagsrekonstruktionen med sakrättsligt skyddade pengar i den mån de kontraktsrättsliga reglerna be- rättigar honom därtill.20 Härigenom blir hans negativa kontraktsintresse av den fortsatta fullgörelsen tillvarataget. Men antag att de kontrakts- rättsliga reglerna berättigar motparten till ett skadestånd som är högre än det belopp han erlagt under företagsrekonstruktionen. Borde motparten då kunna få skadestånd med ett högre (obegränsat) belopp? Motparten har fog för att hävda att gäldenärens (säljarens) prestation inte är fullgjord förrän ansvarstiden för fel har gått ut och alla då uppda- gade fel avhjälpts eller fullt ut kompenserats enligt tillämpliga kontrak- tuella regler. Detta är särskilt tydligt när gränsen mellan å ena sidan felavhjälpande samt å andra sidan avtalat underhåll och andra utestående biförpliktelser är flytande. Därför borde motparten i princip ha rätt att häva avtalet, om gäldenären inte är beredd att ta ackordsfritt ansvar för gäldenärens återstående förpliktelser i den mån dessa utgör vederlag för motpartens återstående prestation. Eftersom motparten har rätt att vid behov innehålla eller, efter betalning, återfå hela den vid rekonstruktio- nens inledning utestående köpeskillingen om fel uppdagas i varan, måste en felfri vara anses utgöra vederlag för alla delar av köpeskillingen. I vissa fall kan motparten tänkas föredra att lämna tillbaka varan och skaffa en motsvarande från tredje man i stället för att betala hela eller åtminstone en stor del av köpeskillingen till en säljare som inte vill ta an- svar för det positiva kontraktsintresset, dvs. avhjälpa fel utan beloppsbe- gränsning och betala motpartens hela uteblivna vinst. Motpartens häv- ningsrätt, när gäldenären inte vill påta sig ett ackordsfritt ansvar för ve- derlaget till motpartens återstående prestation, borde dock förutsätta att gäldenärens kontraktsbrott är väsentligt. Innan något fel visat sig, är det svårt att säga att det utgör ett väsentligt kontraktsbrott att eventuella fel inte skulle komma att avhjälpas av gäldenären, särskilt om man beaktar att motparten har en sakrättsligt skyddad rätt till återbetalning av det han erlägger under förfarandet. Även om motparten skulle ha en hävningsrätt ifall gäldenären inte vill utlova ackordsfritt ansvar för hela leveransens felfrihet, så vill motparten normalt inte häva köpet om han har betalat en avsevärd del av köpeskil- lingen, eftersom en hävning skulle innebära att han tvingades lämna till- 20 Något förbehåll om rätt till återkrav bör inte fordras när felet är dolt vid betalningen. I så fall borde varje köpare som erlägger betalning vara tvungen att göra förbehåll om återkrav. Dessutom innehåller lagbestämmelsen inget krav på förbehåll. Jfr NJA 1988 s. 94. 160 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion baka den mottagna prestationen men bara fick en ackordsfordran.21 Frå- gan blir då om motparten skall ha rätt att behålla varan utan att utge den resterande betalningen, när gäldenären inte vill utfästa ett ackordsfritt felansvar omfattande allt som levererats. En sådan lösning framstår inte som rekommendabel. Om motparten inte får eller inte vill häva, skulle gäldenären kunna avvakta ansvarstidens utgång för att sedan utkräva resterande köpeskilling, varvid motparten inte längre kunde ha någon be- fogad invändning mot att betala. Eftersom motparten har rätt att oavsett ett ackord återfå den betalning han utger under företagsrekonstruktionen, ifall ett fel visar sig i den vara han mottagit, borde han kunna åläggas att betala. Med hänsyn till att förekomsten av ett fel endast är eventuell, och felets betydelse därmed inte heller låter sig uppskattas, bör gäldenären inte ens behöva ställa någon säkerhet för återbetalningen. Ett liknande problem kan uppkomma, när motparten på grund av tillträde eller liknande har sakrättsligt skydd till egendom som han hyr från gäldenären, varvid gäldenären också har en biförpliktelse, t.ex. att städa (den hyrda lokalen) eller tillhandahålla personal (till det hyrda fartyget) eller bedriva utvecklingsarbete (på det hyrda datorprogram- met). För biförpliktelserna har motparten inte sakrättsligt skydd, så dem kan han inte framtvinga från gäldenären. Är biförpliktelserna väsentliga, bör han kunna häva , om gäldenären inte frivilligt erbjuder sig att fullgöra dem. Alternativt kan han göra avdrag på hyran motsva- rande biförpliktelsernas värdeandel av hyran. Däremot kan han inte in- nehålla hyra för dolda fel. Visar sig fel föreligga sedan hyra betalats un- der förfarandet, har han rätt att ackordsfritt få tillbaka det betalade enligt den princip som framgår av 5 kap. 15 § andra stycket KL.22 Vill man för de sällsynta fall där en skadeståndsfordran överstiger köpeskillingen slå vakt om motpartens rätt till sitt positiva kontraktsin- tresse för den betalning han erlagt under förfarandet, kan man ge honom rätt att erhålla en så stor del av ett fullt skadestånd som svarar mot den del som betalningen under förfarandet utgör av hela priset. Frågeställ- ningen har dock mer teoretiskt än praktiskt intresse. Med en rätt till blott pekuniär ersättning inom ramen för den betal- ning som erlagts under förfarandet, går motparten miste om sin rätt till avhjälpande och omleverans. Dessa påföljder låter sig inte uppdelas. 21Efter hävning torde motparten dock ha detentionsrätt i varan tills gäldenä- ren återbär mottagen köpeskilling, även om denna betalats före förfarandet. Om gäldenären inte (frivilligt) återbetalar mottagen köpeskilling, torde mot- parten ha rätt att sälja varan för gäldenärens räkning och kvitta det belopp som influtit och som skall redovisas till gäldenären mot sin fordran på återbä- ring av erlagd köpeskilling. Se 71 och 76 §§ köplagen ex analogia. 22Jfr , Konkurs och kontrakt s. 417 ff, 536 ff och 656 ff. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 161 går därför inte att infoga i ett system, där motpartens anspråk bör svara mot vad han under förfarandet erlagt med sakrättsligt skyddade pengar. Om gäldenären inte frivilligt avhjälper felet, kan motparten dock själv avhjälpa på gäldenärens bekostnad, varvid taket för ersättningen sätts av vad motparten betalat under förfarandet. Att avhjälpande genom gälde- nären och omleverans faller bort som påföljder har ingen större praktisk betydelse, eftersom dessa påföljder sällan utkrävs från en ovillig leve- rantör utan är försvarsmedel för leverantören till förekommande av andra påföljder. Skulle hälften ha betalats och hälften ha levererats före företagsre- konstruktionen och gäldenärens prestation vara funktionellt odelbar, är utgångspunkten att motparten har endast en ackordsfordran vid dröjsmål med den återstående delen och vid fel i den avlämnade. Gäldenären antas emellertid kräva fullföljd, dvs. resterande betalning mot leverans av den återstående delen av varan. Han får då ett beloppsobegränsat ska- deståndsansvar oberoende av ett ackord, om han dröjer med leveransen av den återstående delen, för skador orsakade av detta dröjsmål. På mot- svarande sätt måste han bära ett beloppsobegränsat felansvar i enlighet med tillämpliga kontraktuella regler men oberoende av ett ackord, om den återstående delen visar sig vara behäftad med ett fel. Detsamma bor- de gälla om felet inte kan hänföras till någon bestämd del av leveransen. Men antag att felet beror på den del som avlämnats före företagsrekon- struktionen med följd att helheten inte fungerar. Motparten borde då kunna återkräva det han betalat under företagsrekonstruktionen eller, i enlighet med det föregående, kräva skadestånd i proportion till denna betalning. Däremot kan han knappast få ett ackordsfritt obegränsat ska- destånd, eftersom det skulle strida mot principen att gäldenärens inkrä- vande av resterande köpeskilling inte ger motparten ett obegränsat an- språk vid fel i leverans som utförts före insolvensförfarandet. Om gäldenären avlämnat varan under företagsrekonstruktionen till motparten därför att denne hade ett sakrättsligt skyddat anspråk på av- lämnandet (t.ex. på grund av att köpet registrerats enligt lösöreköpsla- gen), kan inte avlämnandet medföra att gäldenären får ett ansvar för fel som faller utom ett ackord. Uppbär gäldenären betalning, bör han dock ansvara oavsett ett ackord upp till det mottagna beloppet eller i propor- tion till betalningens andel av hela köpeskillingen. Väljer gäldenären att frivilligt avlämna varan, fastän han redan fått hela köpeskillingen, därför att varan är tillverkad speciellt för motparten och saknar värde för andra, bör ett ansvar för fel i sin helhet vara en ac- kordsfordran. Sammanfattningsvis bör gäldenären ansvara för ett fel oavsett om det blir ackord dels i den mån han skulle ha haft ett sådant ansvar vid dröjsmål, dels för övrigt upp till det belopp som betalats under företags- 162 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion rekonstruktionen (eventuellt proportionellt till den del av betalningen som erlades under företagsrekonstruktionen). Om naturagäldenären överlåtit fordringen till en tredje man som uppbär resterande köpeskilling, blir denne normalt inte felansvarig, ef- tersom en förvärvare normalt endast är bunden av de invändningar som den betalningsansvarige kunnat framställa mot överlåtaren men inte har något positivt ansvar för överlåtarens förpliktelser (se 27 § skulde- brevslagen och, motsättningsvis, 16 § tredje stycket konsumentkreditla- gen). Har överlåtelsen av fordringen skett under företagsrekonstruktio- nen, är det klart att den betalningsansvarige måste kunna kräva ersätt- ning från överlåtaren (företagsrekonstruktionsgäldenären) i enlighet med ovanstående regler. Företagsrekonstruktionsgäldenären har ju då indirekt tillgodogjort sig motpartens (varuköparens) betalning efter den kritiska tidpunkten. Ifall överlåtelsen av fordringen skett före företagsrekon- struktionen och förvärvaren har fått sakrättsligt skydd för fordringsför- värvet, kan överlåtaren (företagsrekonstruktionsgäldenären) inte hindra att förvärvaren kräver och får betalt. Uppdagas senare ett fel, måste motparten därför nöja sig med en ackordsfordran fastän han hade sak- rättsligt skydd till sina pengar vid förfarandets inledning.23 4.6Skall gäldenären ges rätt att befria sig från betungande avtal? Om gäldenären säger upp ett avtal under företagsrekonstruktionen har motparten rätt till skadestånd. Skadeståndet omfattas av ett eventuellt ackord. Detta gäller oavsett om avtalet fullföljts under företagsrekonstruktionen. Vi föreslår ingen förändring i detta hänse- ende. En gäldenär under företagsrekonstruktion har som ovan framgått rätt att låta bli att fullgöra förpliktelser som han åtagit sig före beslutet om fö- retagsrekonstruktion (2 kap. 15 och 17 §§ FRekL). Motpartens fordran består emellertid, vilket betyder att han kan ges rätt till en procentuellt nedsatt fullgörelse efter ett ackord och att han har en obeskuren rätt till fullgörelse om företagsrekonstruktionen upphör utan ackord. Härav följer att införandet av en uppsägningsrätt för rekonstruktions- gäldenären, innebärande att han inte behöver fullgöra in natura men dock 23 I NJA 1986 s. 136 har emellertid ett konkursbo ansetts ansvarigt i en lik- nande situation, därför att förvärvaren handlade som innehavare av konkurs- gäldenärens rätt. Se ovan avsnitt 2.8.2. not 24. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 163 är skyldig att utge skadestånd som en ackordsfordran, blir menings- lös. Detta rättsläge gäller . En fråga som kommittén i direktiven uppmanats överväga är emel- lertid huruvida gäldenären genom en uppsägning skall kunna bli helt be- friad från vissa skulder, så att dessa inte alls ger någon utdelning vid ackord och så att motparten inte har någon fordran om företagsrekon- struktionen upphör utan ackord. Som framgår av redogörelsen för utländsk rätt i kapitel 3 anses i motpartens rätt att kräva skadestånd enligt § 59 DKL, när den insolventa sidan inte krävt fullföljd, endast omfatta den förlust som mot- parten lidit. Vidare kan den insolventa sidan enligt § 61 DKL alltid säga upp ett varaktigt rättsförhållande med sedvanlig eller rimlig uppsäg- ningstid, såvida inte motparten är säkrad mot sådant upphörande genom inskrivning av rättigheten. Motparten har rätt till ersättning för sin för- lust endast om det föreligger särskilda grunder, t.ex. att en hyresvärd an- passat lokalen efter gäldenärens önskemål. Enligt 27 § i den finska sane- ringslagen kan permanenta avtal, exempelvis hyresavtal eller leasingav- tal, sägas upp med två månaders uppsägningstid oavsett vad som annars skulle gälla. En motsvarande regel gäller för arbetsavtal enligt 41 § la- gen (320/70) om arbetsavtal. För tiden därefter har motparten rätt till er- sättning för direkta kostnader för återställande av egendom och skälig ersättning för andra skador. I fråga om leasingavtal skall kostnader hän- förliga till den icke utnyttjade tiden dras bort, såvida de inte nämnts sär- skilt i avtalet och inte är oskäliga. Gäldenären har möjlighet att säga upp säkerhetsskulder till betalning för att få bättre kreditvillkor annanstans. Generellt kan man säga att frågan gäller, om en rekonstruktionsgäl- denär skall ha rätt att säga upp vissa av sina avtal eller alla avtal mot att motparten får ersättning för sitt negativa kontraktsintresse. Gäldenären måste naturligtvis ansvara för återbäring av det han mottagit, antingen som en ackordsfordran om motparten inte hade sakrättligt skydd eller med separationsrätt för motparten, men motpartens uteblivna vinst skulle inte kunna bevakas ens som en ackordsfordran. Det är uppenbart att en sådan befrielse på ackordsplanet skulle un- derlätta rekonstruktionen av företag. Gäldenärens skuldbörda minskar ju, och därmed minskar också behovet av nytt kapital. Frestelsen att sätta ett aktiebolag i konkurs, för att inkråmet skall säljas till någon (eventuellt ägaren av det insolventa bolaget) som inte alls behöver ta an- svar för bolagets skulder, minskar också. Det totala regelsystemet blir med andra ord mindre konkursdrivande. skulle en dylik regel vara förenad med stora betänkligheter. Till att börja med strider regeln mot principen om borgenärernas lika rätt, om den genomförs selektivt, t.ex. så att den omfattar bara varaktiga avtal och försträckningsavtal. Varför skulle den som överlåtit lösöre till 164 Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion ett förmånligt pris få ackordsutdelning på hela sin fordran, medan den som överlåtit pengar mot vederlag i pengar (försträckning) och mot viss ränta skulle förlora sitt framtida räntekrav? Och hur kan man försvara att den som sålt gods på avbetalning med en bra vinst inbakad i priset skulle kunna begära utdelning på hela fordringen, medan en leasegivare skulle tvingas avstå från att bevaka den del av avgiften som anses belöpa efter gäldenärens uppsägning av avtalet. En annan invändning mot regeln är att den kan skapa tillämpnings- problem. Visserligen behöver det kanske inte vara svårare att bedöma vilket som är motpartens negativa kontraktsintresse än hans positiva. Men om regeln skulle innebära att alla normerade skadestånd (viten) skulle kunna ifrågasättas, om de överstiger det negativa intresset, kom- plicerar det tillämpningen. Om det som i eller stipule- ras att endast skälig ersättning skall utgå respektive att det krävs särskil- da skäl för ersättning, tillkommer en extra prövning. I någon mån bör det också beaktas att det inte är möjligt att göra nå- gon reell prövning av gäldenärens solvens, om han själv ansöker om fö- retagsrekonstruktion. Skulle inledandet av företagsrekonstruktion inne- bära att gäldenären kan upphäva vissa eller alla positiva kontraktsintres- sen, finns en risk för missbruk, särskilt som en företagsrekonstruktion knappast är lika defamerande som en konkurs. Skuldreduktionen behöv- de kanske knytas till ett godkänt ackord. Sammanfattningsvis finner kommittén att framför allt principen om borgenärernas lika rätt men även behovet av en enkel hantering talar mot att gäldenärens ges befogenhet att helt befria sig från vissa skulder, eventuellt med uppsägningstid, om han inleder företagsrekonstruktion. Ett totalt upphävande av alla positiva men oprioriterade kontraktsintres- sen skulle inte strida mot likhetsprincipen, men en sådan reform skulle leda till stora tillämpningsproblem. Dessutom hör reformen hemma inom ackordsinstitutet. Kommittén föreslår därför inte att rekonstruktionsgäldenären får rätt att helt befria sig från vissa skulder. I anslutning härtill noteras att gällande rätt innehåller några regler om befrielse från betungande avtal vid konkurs. Sålunda kan ett konkursbo enligt rättspraxis med rimlig uppsägningstid säga upp anställningsavtal, och lönefordringar som uppenbart överstiger vad som kan anses skäligt med hänsyn till gjord arbetsinsats, verksamhetens lönsamhet och om- ständigheterna i övrigt får inte göras gällande (5 kap. 2 § KL, se ovan kap. 2.9.1). Kommittén finner båda reglerna principiellt diskutabla. Pro- blemen borde egentligen lösas genom de generella reglerna om återvin- ning. Kommittén har emellertid inte underlag för att framställa något förslag i dessa avseenden, varvid dessutom märks att det är fråga om regler vid konkurs. Allmänna överväganden beträffande företagsrekonstruktion 165 4.7Skall gäldenären ges rätt att kräva begränsad framtida fullföljd? Förslag: Gäldenären kan begära att fortlöpande eller delbara avtal fullföljs avseende viss framtid eller viss återstående mängd.