sou · GPB376 · 2002-01-01 00:00:00 — Kapitel 8, som har titeln och styrning av kommu- ner och landsting, är tänkt som en brygga mellan betänkandets deskriptiva/analytiska del och förslagsdelen. Bland annat görs ett försök att besvara frågan vad som kännetecknar problemkommu- ner respektive framgångsrika kommuner. I kapitel 9 redovisas utredningsmannens överväganden och förslag. 2Kommunsektorns ekonomi 1991–2004 2.1Vissa grundläggande villkor för kommunernas och landstingens ekonomiska handlande 2.1.1Kommunallagens bestämmelser om god ekonomisk hushållning och kravet på budgetbalans Det övergripande målet för den kommunala ekonomin anges i 8 kap. 1 § kommunallagen (KL) där det heter att kommuner och landsting skall ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet. Innebörden i denna bestämmelse beskrivs och analyseras i kapitel 1 (förarbetena) och kapitel 4 (gällande regler m.m.). En annan central bestämmelse för kommunernas och landsting- ens ekonomiska förvaltning är det krav på balans i budgetsamman- hang som trädde i kraft (8 kap 4–5 §§ KL). Även dessa bestämmelser beskrivs mera utförligt på annan plats (kapitel 1 respektive kapitel 5). Det kommunala utjämningssystemet räknas som ett av de vikti- gaste instrumenten som staten har till sitt förfogande för att om- fördela resurser mellan kommuner respektive mellan landsting. Utgångspunkten är att alla kommuner och landsting genom ut- jämningen skall tillförsäkras likvärdiga ekonomiska förutsättningar för att driva sin verksamhet, oberoende av vilken nivå på service, effektivitet och avgifter som den enskilda kommunen eller det enskilda väljer. Genom en långtgående inkomstutjäm- ning skall alla kommuner och landsting ha en skattekraft som ungefär motsvarar genomsnittet för riket. Dessutom sker en utjämning av strukturellt betingade kostnadsskillnader mellan kommuner och landsting. Förändringarna i utjämningssystemet har närare beskrivits i kapitel 1 i det föregående. tillämpas finansieringsprincipen mellan staten och den kommunala sektorn (prop. 1991/92, bet. FiU29, rskr. Ett förtydligande av principen gjordes 1994 (prop. 1993/94:150, bet. FiU19, rskr. Utgångspunkten är att kommuner och landsting inte skall ges nya eller utökade obligatoriska uppgifter utan att de får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter. Om ett statligt beslut omfattas av principen sker den eko- nomiska regleringen genom att nivån på det generella statsbidraget förändras. I de fall uppgifterna förändras så att kostnaderna ökar höjs nivån på de generella statsbidragen och om kostnaderna minskar görs motsvarande minskning av statsbidragen. 2.2.1Kommunsektorns andel av BNP Kommunernas och landstingens sammanlagda andel av brutto- nationalprodukten (BNP) har –talet förändrats mycket litet. Kommunsektorns andel vad gäller utgiftssidan har minskat från 1991 till . Konsumtionens andel har varit oförändrad, . Sektorns andel i fråga om inkomsterna har också den minskat svagt , från 1991 till 1999. (Källor: skrivelse 1994/95:20, 1999/2000:102, 2000/01:102) Utvecklingen av kommunsektorns inkomster och utgifter –2000 framgår av tabell 2.1. Tabell 2.1 Kommunsektorns finanser 1995-2000. Miljarder kronor (löpande priser) -0,1 -5,1 -9,6 -4,0 -2,9 1Statsbidragen redovisas netto efter avdrag för kommunernas och lands- tingens inbetalningar till det kommunala momssystemet samt exkl. det kommunala utjämningssystemet. 2Årlig procentuell förändring i fasta priser. Den kraftiga ökningen 1998 beror till största delen på att landstingen övertog betalningsansvaret för läkemedelssubventionerna detta år. ingår inte kyrkan i kommunsektorn. 4Förändring exkl. kyrkan. Som framgår av tabell 2.1 utgör skatter (inkomstskatt) den domi- nerande inkomstkällan. Skatteunderlaget för kommuner och landsting (beskattningsbar förvärvsinkomst) har ökat förhållandevis kraftigt. Det gäller även om effekter av regeländringar som påverkar skatteunderlaget beaktas. Framför allt är det den positiva sysselsättningsutvecklingen som bidragit till detta. De kommunala konsumtionsutgifterna redovisas i tabell 2.2. Kommunsektorns ekonomi 1991-2004 SOU 2001:76 Miljarder kronor (fasta priser, referensår 2000) -0,1 -1,22 2000 ingår inte kyrkan i kommunsektorn. 2Förändring exkl. kyrkan. Förbrukning och försäljningsinkomster omfattar även interna tran- saktioner inom kommunsektorn, men dessa tar dock ut varandra. Det innebär att utvecklingen av bruttoproduktionen kan påverkas av förändringar av dessa interna transaktioner, men inte konsum- tionsutgifternas utveckling. Den kraftiga ökningen av konsumtionsutgifterna beror till största delen på att landstingen övertog betalningsansvaret för läke- medelssubventionerna detta år. Läkemedelssubventionerna räknas som s.k. direktkonsumtion. erhåller landstingen ett sär- skilt statsbidrag, motsvarande utgifterna för läkemedelssubven- tionerna. Exkluderas läkemedelssubventionerna är konsumtionsut- gifterna i fasta priser tillbaka på ungefär samma nivå som –talet. Den kommunala sektorn expanderade kraftigt – och 1980–talet. Under krisåren –talet förändrades ut- vecklingen. Sysselsättningen inom kommuner och landsting min- skade med ca 180 000 personer eller . Antalet arbetade timmar föll dock endast ungefär hälften så mycket. Nedgången i antal anställda och arbetade timmar beror bl.a. på bolagiseringar och att verksamhet som tidigare bedrevs i egen regi nu läggs ut på entreprenad. Skillnaden i nedgång mellan antalet an- ställda och antalet arbetade timmar förklaras av att deltidsarbetande ökade sin arbetstid som sjukfrånvaro sjönk . som antalet arbetade timmar sjönk var den kommunala konsumtionen i stort sett oförändrad. Att antalet arbetade timmar sjönk vid oförändrad konsumtion beror på att kommuner i allt större utsträckning köper tjänster som de tidigare producerade i egen regi. av 1990–talet förbättrades de kommunala finanserna och den kommunala konsumtionen började återigen stiga. var den kommunala konsumtionsvolymen, exklusive läkemedel, högre än nivå och beräknas öka ytterligare med . Ökningen av konsumtionsvolymen åter- speglas inte en motsvarande ökning av antalet anställda eller antal arbetade timmar. Detta beror på fortsatta bolagiseringar samt att hela eller delar av verksamheter läggs ut på entreprenad. Antalet anställda steg i långsammare takt än antal arbetade timmar, trots att sjukfrånvaron åter ökade, vilket av- speglar en fortsatt förskjutning mot heltidsarbete. Orsaken till att kommuner och landsting har tvingats att vara återhållsamma med utgifterna –talet är bl.a. den djupa lågkonjunkturen –93, vilket påverkade hela sam- hällsekonomin. BNP sjönk dessa år med sammanlagt . Den försämrade sysselsättningen påverkade de kommunala skatteintäkt- erna negativt som socialbidragsutbetalningarna ökade. Staten var tvungen att vidta åtgärder för att minska de stora underskotten i de statliga finanserna, åtgärder som påverkade kommuner och landsting. Statsbidragen sänktes 1993 med och låg –96 kvar på en i princip nominellt oförändrad nivå. Det kommunala skatteunderlaget har också reducerats till följd av bl.a. införandet av avdragsgilla egen- avgifter och sänkta ersättningsnivåer i arbetslöshets- och sjuk- försäkringar. Ökade totala ersättningar från arbetslöshetsförsäk- ringen innebar att kommuner och landsting till en del kompenserades för effekterna på skatteunderlaget av den för- sämrade sysselsättningen. Till detta kan läggas att möjligheterna att höja kommunalskatten har varit begränsade –talet (se avsnitt 2.2.4 (Källor: Skrivelse 1999/2000:102, prop. 2001/02:1, bilaga 2) Åren 1980–90 ökade den genomsnittliga kommunalskattesatsen (exklusive kyrkoskatten) med per skattekrona (1,92 pro- centenheter). –talet har staten vidtagit åtgärder för att förhindra eller motverka kommunala skattehöj- ningar. Åren 1991–93 tillämpades ett skattestopp innebärande att kommuner och landsting enligt lag inte fick höja skatterna. fick de kommuner och landsting som inte höjde skatten en särskild ekonomisk kompensation genom att ökade skattein- komster till följd av sänkt grundavdrag inte drogs in till staten. vidtogs inga åtgärder för att motverka skatte- höjningar. Åren 1997–99 återinfördes sanktioner, i form av indragningar av statsbidragen för de kommuner och landsting som höjde skatten. Åtgärden tillämpades på fem kommu- ner . Sammantaget ökade den genomsnittliga skattesatsen –2000 . sjönk den genomsnittliga skattesatsen från . har den genomsnittliga skattesatsen ökat till 30,38 pro- cent, varav kommuner och landsting 9,82. Huvud- delen av höjningen förklaras av höjda landstingsskatter. Vissa kommuner har höjt skatten, men andra åter har sänkt. Den genom- snittliga skattesatsen (kommunal- och landstingsskatt) har 2001 ökat till . I tabell 2.3 och 2.4 redovisas fördelningen mellan kommunernas och landstingens huvudsakliga inkomstkällor för perioden – 2000 resp. 1996–1999. Tabell 2.3 Kommunernas finansieringskällor 1997-2000 Källor: , Den offentliga sektorns finanser Tabell 2.4 Landstingens finansieringskällor 1996-1999 (inkl. läkemedelsförmån) Anm. Betalningsansvaret för läkemedelsförmånen överfördes 1998 till landstingen, vilket påverkar andelarna. Källa: , Den offentliga sektorns finanser 2.4Ekonomiskt resultat och ställning 1991–2000 I tabell 2.5 redovisas kommunernas resultaträkning för åren 1991– 2000. Tabell 2.5 Kommunernas resultaträkning åren 1991–2000 -234,1 -296,5 -303,8 -316,7 -318,8 -338,9 -5,6 -6,1 -4,8 -5,2 -4,4 -10,2 -10,7 -11,4 -12,6 -12,9 -130,6 -231,0 -239,7 -251,4 -253,7 -263,4 -8,9 -8,1 -9,1 -7,7 -7,5 -6,5 -4,9 -2,8 -2,5 -1,8 -1,5 -2,1 -7,6 -3,9 Årets resultat (för- av eget kapital) -4,0 -0,5 1Redovisning av pensionsskulden förändrades då den blan- dade modellen började användas. 1994-1996 redovisades pensionsskulden exkl. lärare, 1997 inkl. lärare. skatteintäkter har periodiserats enligt nya redovisningsprinciper. Årets resultat har varierat åren 1995–1999 men sammantaget varit positivt. Under varje enskilt år har de extraordinära posterna sammantaget bidragit till att förbättra resultatet, som annars hade varit negativt. Extraordinära kostnader och intäkter utgör storleksmässigt betydande poster i ett mindre antal kommu- ner. Exempel på en extraordinär intäkt är en reavinst vid försäljning av ett kommunägt företag. Från och med upprättar kommuner och landsting sin redovisning enligt lagen (1997:614) om redovisning. Detta innebär bland annat att resultaträkningen skall ställas upp på ett delvis annat sätt än tidigare, vilket i viss mån försvårar jämförelser . I tabell 2.5 är data uppställda enligt de principer som gäller . Uppgifterna bygger på resultat från 271 kommuner. Årets resultat 2000 uppgår till , en ökning med jämfört med . är resultatet positivt även avseende exklusive extra- ordinära poster. Totalt 106 av landets 289 kommuner () redovisade ett positivt årets resultat 1999, vilket är färre än 1998 då motsvarande siffra var 123. är det 179 kommuner () som redovisar ett positivt eller nollresultat, vilket är betydligt fler än föregående år. Det ekonomiska resultatet för enskilda kommuner varierar dock kraftigt. En analys av skillnaderna mellan kommungrupper (stor- städer, förortskommuner, större städer, medelstora städer, indus- trikommuner, landsbygdskommuner, glesbygdskommuner, övriga större och mindre kommuner) visar att medelstora städer, för- ortskommuner och industrikommuner redovisade sammantaget ett positivt årets resultat 1999 till skillnad från övriga kommun- grupper. Det finns en tendens att kommuner med mindre be- folkning har ett sämre resultat än större kommuner. Det finns också en tendens att kommuner med högre skattesats har sämre resultat än kommuner med lägre skattesats. 110 kommuner (av samtliga) uppvisar ett negativt resultat 2000. Deras sammanlagda resultat uppgår till -2 . Resultatet per invånare varierar mellan -() och -(). Mediankommunen (/- ) har ett negativt resultat på ca och ett negativt resultat per invånare på ca . Kommunerna i kvartilen med sämst resultat per invånare (27 kommuner) svarar för två tredjedelar av det totala negativa resultatet. De 55 kom- muner som tillsammans utgör den övre, sämre halvan av kom- muner med ett negativt resultat svarar tillsammans för av det totala negativa resultatet. Den helt dominerande delen av kom- munerna i kvartilen med sämst resultat per invånare har avtal med staten om särskild ekonomisk hjälp genom Kommundelegationen och/eller Bostadsdelegationen. Detta är också fallet med en stor del av kommunerna i den andra, näst sämsta kvartilen. 40 kommuner har ett negativt resultat på eller mer per invånare, medan 70 kommuner finns inom intervallet –4 till –per invånare. Resultaten redovisas i detalj i bilaga 2. I tabell 2.6 redovisas landstingens resultaträkning för åren 1991– 2000. Tabell 2.6 Landstingens resultaträkning -123,4 -115,1 -116,1 -136,6 -150,2 -158,6 -3,6 -3,0 -2,6 -2,4 -4,4 -4,4 -4,7 -4,8 -5,0 -104,5 -96,3 -98,0 -103,2 -116,2 -122,6 -0,4 -0,4 -0,8 -0,8 -1,0 -3,5 -4,0 -5,1 -5,1 -3,8 -0,1 -1,0 -0,4 -0,1 Årets resultat (för- -0,5 -3,7 -4,0 -6,2 -5,4 -3,8 1Redovisningen av pensionsskulden förändrades då den blan- dade modellen började användas. 1994–1996 redovisades pensionsskulden exkl. lärare, 1997 inkl. lärare. ingår landstingsdelarna för kommunerna i landstingssektorn. skatteintäkter har periodiserats enligt nya redovisningsprinciper. Årets resultat för landstingen sammantaget har försämrats –98 och förbättrades marginellt 1999. redo- visar landstingen ett förbättrat resultat jämfört med . finns en stor spridning vad gäller resultatet mellan landstingen. Sex landsting redovisar ett positivt resultat 2000. Ett landsting med negativt resultat ligger mycket nära ett nollresultat. Ett landsting med negativt resultat skulle få positivt resultat om man exkluderar en reaförlust. Det är dock flera landsting som fortfarande redovisar stora underskott. Extraordinära poster påverkar resultatet margi- nellt. 14 landsting uppvisar negativa resultat, där de tre största landstingen svarar för ett sammanlagt negativt resultat på , vilket utgör av det totala negativa resultatet. uppvisar det största negativa resultatet på nära , ligger på i negativt resultat och har ett negativt resultat på . Även andra landsting, , , , , och läns lands- ting, har underskott som är större än . Resultatet per in- vånare varierar mellan –() och –(). Fyra landsting (, , och ) med ett negativt resultat får särskilt statlig stöd via Kommundelegationen. Två landsting, och , har sökt men fått avslag på sina ansökningar till Kommundelegationen. En detaljerad redovisning av landsting med negativt resultat 2000 åter- finns i bilaga 2. gäller, som framgått ovan, en annan uppställning av re- sultaträkningen och andra principer för redovisningen av pensions- förpliktelser, vilket påverkar jämförelser . Kommunernas och landstingens ekonomiska ställning kan utläsas i balansräkningen. Ett mått hämtat därifrån är soliditeten som visar hur stor del av tillgångarna som finansieras med egna medel. Be- räkningen och redovisningen av pensionsskulderna har förändrats inför . Det har bl.a. påverkat det egna kapita- let och soliditeten. Utfallet efter 1998 är därför endast delvis jäm- förbart . Skillnaden i soliditet mellan koncern- och kommunnivå för kommunerna går dock fortfarande att jämföra. uppgick koncernernas soliditet till vilket var lägre än kommunernas. Motsvarande siffror är för koncernen och för kommunen. Det är alltså betydligt vanligare att koncernernas tillgångar är lånefinansierade. Soliditeten ligger på en hög och relativt stabil nivå för kom- muner och landsting. Landstingen avviker något från den stabila trenden. Landstingens soliditet sjönk från till . När man tar hänsyn till pensionsskulderna, blir den fi- nansiella ställningen betydligt sämre, särskilt för landstingen men även för kommunerna. Av kommunerna var det ett drygt hundratal som uppvisade en negativ soliditet om pensionsåtagan- den inkluderas. För landstingen ger motsvarande be- räkning till resultat att alla utom två hade en negativ soliditet . Skillnaden mellan enskilda kommuner och enskilda landsting är betydande. Årsredovisningen i kommuner och landsting skall enligt lagen (1997:614) om redovisning också omfatta sådan kom- munal verksamhet som bedrivs i företagsform. Syftet är att få en bättre bild av kommunens eller totala ekonomiska åtaganden. Enligt den kommunala redovisningslagen skall den sammanställda redovisningen omfatta hela kommunens verksam- het, dvs. även verksamhet i företag där kommunen har ett be- tydande inflytande. Ett sådant inflytande finns om kommunen har eller mer av rösterna i ett företag. I resultaträkningen ingår lika stora andelar av företagens intäkter och kostnader som svarar mot kommunernas eller landstingens ägarandelar med eliminering av koncerninterna mellanhavanden. Antalet kommuner som sam- manställer koncernredovisningar har ökat snabbt och omfattar i princip alla kommuner. I tabell 2.7 redovisas kommunkoncernens respektive kommunernas resultaträkningar för . Tabell 2.7 De kommunala koncernernas resultaträkning -375,0 -328,9 -23,8 -12,9 -242,3 -263,4 -18,4 -7,5 Resultat före extraordinära poster -6,5 -3,9 Skattekostnader (bolagsskatt) -1,7 Årets resultat för den samlade kommunala verksamheten (kom- munkoncernen) uppgick till . Detta är en förbättring med jämfört med , då resultatet var . Resultatet före extraordinära poster har förbättrats med ca . Årets resultat för de kommunala koncernerna har i regel varit positivt –talet, med undan- tag för då ett underskott redovisades med . Av koncernredovisningen går att utläsa att företagen i jämförelse med kommunen redovisar verksamhetsintäkter som överstiger verksamhetskostnaderna. Företagen har däremot inga skattein- täkter. Jämfört med kommunerna svarar företagen för den absolut övervägande delen av de finansiella kostnaderna i koncernen. Kommunkoncernernas resultat före extraordinära poster upp- gick till 2000. Det är bättre är kommunerna. Årets resultat är bättre i kommunkoncernerna. För landstingens del finns uppgifter för om koncernen för 11 landsting. 9 av dessa uppvisade ett negativt resultat. De tre största landstingen hade som väntat de största underskotten vad gäller koncernen, totalt . Nettoresultatet för de 11 landstingen avseende koncernen var –. (Källa: ) 2.6Prognoser för åren 2001–2004 Enligt budgetpropositionen (prop. 2001/02:1, bilaga 2) utvecklas statsbidrag och skatteinkomster positivt vilket skapar utrymme för en fortsatt ökning av de kommunala konsumtionsutgifterna. Bedömningen av den kommu- nala konsumtionsutvecklingen är gjord med beaktande av budget- balanskravet. Kommunsektorn som helhet bedöms uppfylla balans- kravet samtliga år . Kommunsektorns konsumtionsutgifter ökade i volym enligt nationalräkenskaperna. Det finansiella sparandet uppgick till vilket för bedöms som tillräckligt för att uppfylla balanskravet. Enskilda kommuner och landsting har fortfarande problem att balansera sin ekonomi och ett antal av dessa kommer sannolikt att redovisa negativa resultat även innevarande år. Sysselsättningen i ekonomin som helhet fortsätter enligt budget- propositionen att stiga framöver vilket påverkar kommunernas skattebas positivt. Inkomsterna väntas öka starkt, framför allt under innevarande och . Den särskilt starka ökningen 2001 och 2002 beror till viss del på stora slutavräkningar . Den genomsnittliga skattesatsen för kommuner och landsting uppgick till och antas i prognosen ligga kvar på samma nivå . Skatteinkomsterna bedöms öka med . Ökningen av skatteinkomsterna påverkas av regel- ändringar som förändrar den kommunala skattebasen, t.ex. kom- pensationen för de allmänna pensionsavgifterna och avskaffandet av det särskilda grundavdraget för pensionärer, vilka båda höjer skatteunderlaget. I dessa fall regleras det generella statsbidraget i motsvarande grad, dvs. kommunernas finanser påverkas inte. Statsbidraget till kommunerna höjs i flera steg –talet och ytterligare höjningar av statsbidraget genomförs under prognosåren. uppgår statsbidraget, enligt national- räkenskapernas definition, till , vilket är högre än 1996. Justeringar för förändringar i den kommunala skattebasen är ej beaktade. Minskningen av stats- bidraget 2003 beror på att det särskilda grundavdraget för pensionärer tas bort och ersätts av en beskattad garantipension. Statsbidraget reduceras med ett belopp som motsvarar ökningen av kommunernas skatteintäkter. Ett antal reformer påverkar skatteunderlaget med justeringar av statsbidraget som följd. Utvecklingen av skatter och statsbidrag bör därför även studeras sammantaget. Skatter och statsbidrag stiger enligt budgetpropositionen sammanlagt med . Den kommunala skattekvoten, det vill säga skatter och stats- bidrag i förhållande till BNP, är relativt oförändrad . Höga slutavräkningar höjer tillfälligt skattekvoten 2001 och 2002. faller den åter tillbaka och väntas 2004 ligga på ungefär samma nivå som . I rapporten läge bedömer förbundet utvecklingen av kommunernas ekonomiska situation som oroande. Enligt rapporten blir kommunernas ekonomiska för- utsättningar starkt försämrade , beroende på bl.a. försämrade skatteintäkter, starkare expansion av verksamheterna som en följd av demografi och reformer, högre kostnadsutveckling på grund av löne- och prisökningar samt urholkningar av statsbi- dragens reala värde. Av rapporten framgår också att två kommuner av tre bedömer att man kommer att klara kravet på balans i ekonomin avseende . Var tredje kommun rapporterar att man har svårigheter att få ekonomin att gå ihop. Orsaken till detta uppges till den helt dominerande delen vara ökade behov, ökade löner och volym- ökningar. var bedömningarna mera optimistiska. Då trodde av kommunerna att man skulle klara balans- kravet. När det gäller är bilden något mera positiv. av kommunerna bedömer enligt rapporten att man kommer att klara balanskravet detta år. I likhet med föregående år uppger en större andel av de mindre kommunerna att man inte kommer att klara balanskravet jämfört med de större kommunerna. Kommunernas skatteunderlag exklusive regelförändringar beräk- nas öka och därefter med i genomsnitt fram . 13 kommuner, däribland och , planerar att sänka skattesatsen, vilket gör att medelskattesatsen sjunker med till 20,51. Denna nivå be- räknas gälla även . Kommunernas intäkter beräknas perioden –2004 öka med , men kostnaderna beräknas öka snabbare än intäkterna. Kostnads- ökningen beräknas uppgå till under mot- svarande period. Kommunernas samlade resultat före extraordinära poster, som uppgår till ca , be- räknas försämras med 5 respektive . utvecklas enligt rapporten kostnader och intäkter i samma takt. Kostnadsökningarna har beräknats med beaktande av beslutade reformer för perioden samt med en framskrivning av den service- och verksamhetsnivå som gällde . Kommunernas förmåga att rationalisera eller minska sina verksamheter har således inte beaktats i dessa kalkyler. Enligt rapporten väntas en för- bättring av resultatet till följd av en god ökning av skatteunderlaget och beslutade skattehöjningar. Till viss del är dock den väntade resultatförbättringen av tillfällig karaktär. 2002 väntas resultatet åter försämras och underskottet för landstingen samman- taget beräknas därefter öka till ca 2004. Det framhålls i rapporten att det finns en risk för att landstingens eko- nomi kan få en svagare utveckling, om konjunkturen utvecklas svagare än väntat, om lönerna för de landstingsanställda ökar snabbare än för övriga grupper på arbetsmarknaden och om kost- naderna för läkemedelsförmånen ökar snabbare än de fastställda statsbidragen 2002–04. Om balans skall uppnås till 2004, får kost- naderna öka med högst i fasta priser, men enligt prognos kommer ökningen att bli . 10 landsting har enligt rapporten goda förutsättningar att uppnå balans 2001 medan 7 landsting behöver minska kostnaderna eller mer i fasta priser för att uppnå balans. Resterande 3 lands- ting kan klara ett nollresultat med oförändrad kostnadsnivå.