sou · GPB365 · 2002-01-01 00:00:00 — 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 61 dyker resonemanget upp om gemensam valdag som konstgjord andning för det kommunala valdeltagandet: Det är sant att ett lågt valdeltagande i ett lokalval är en mycket allvarlig alarmklocka, men då ska det också hanteras lokalt genom att man ställer krav på delaktighet och engagemang, inte genom att man döljer detta resultat bakom andra val (Prot. 1999/2000-12:97, , c). Konstgjord andning är enligt detta synsätt inte önskvärt, utan problemen ska bekämpas direkt, genom att stimulera den kommunala I synen på UHODWLRQHQ PHOODQ VWDW RFK NRPPXQ är det värde som framför allt förespråkas en långtgående självstyrelse och en vital demokrati. Det slås fast att: Bakom frågan om skilda valdagar döljer sig också en större fråga, nämligen synen på kommunerna. Det har vi också hört i debatten här. Har man uppfattningen att kommunerna är en integrerad del i statsförvaltningen - och regeringens förlängda arm, om man så vill - är det också naturligt att eftersträva en så stor likhet i valutfallet som möjligt (Prot. 1999/200-12:96, , c). En centralistisk syn på kommunerna vänder förespråkarna av skilda valdagar sig emot. Enligt dem innebär ´ ( WW VWDUNW NRPPXQDOW VMlOYVW\UH « DWW YL RFNVn I|UELQGHU RVV DWW UHVSHNWHUD GH EHVOXW L NRPPXQHUQD VRP YL NDQVNH LQWH DOOWLG XSSVNDWWDU (Prot. 12:97, , c). Här måste en viss mångfald mellan kommunerna tillåtas. har internationellt sett starka kommuner och de bör så också förbli. $QVYDUVNUlYDQGH är ett värde som liksom i tidigare debatt lyfts fram av förespråkarna för skild valdag. Delvis ställs detta värde i motsätt- ning till det höga valdeltagandet. Det är ´DY VWRU YLNW DWW GHPRNUDWLQV IRUPHU lU VnGDQD DWW GH XQGHUOlWWDU I|U PHGERUJDUQD DWW In LQV\Q L YHUNVDPKHWHQ DWW GHOWD L GHQ DWW SnYHUND GHQ RFK Sn HWW PHQLQJVIXOOW VlWW NXQQD XWNUlYD DQVYDU´ (SOU 1987-6: 273). männa syn att ansvarsutkrävandet är centralt i en demokrati fästs stor vikt vid att ansvar utkrävs på rätt politisk nivå. borde inte utkrävas på nivå utan där borde ansvar utkrävas för den kommunala politiken. Det var ´P\FNHW YLNWLJW DWW PHGERUJDUQD InU ElWWUH P|MOLJKHWHU WLOO LQV\Q RFK DQVYDUVXWNUlYDQGH YDG JlOOHU GHQ ORNDOD RFK UHJLRQDOD EHVOXWVQLYnQ´ (Prot. 1999/2000-12: 96, , c). För att möjliggöra detta ansågs det vara viktigt att 13Se även SOU 1987-6: 273. 1999/2000-12:133, Per , mp, Prot. 1999/2000-12:85, , m. 62 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ valrörelserna på nivå behandlade kommunala frågor. Dessutom uppfattade man på samma sätt som i tidigare debatt det som viktigt med val ofta.15 Argument som utgår från konsekvenserna av skilda valdagar och gemensam valdag, liknar i mångt och mycket de argument som förekommit i tidigare debatt. Uppfattningen var precis som tidigare att skilda valdagar inte behövde innebära en dramatisk sänkning av valdeltagandet. Även om de flesta, dock inte alla, var medvetna om att de flesta länder med skilda valdag har ett lägre valdeltagande i kommunalvalen, ansåg man att det inte behövde betyda att konsekvenserna skulle bli de samma i : Sedan är naturligtvis förhållandena inte riktigt jämförbara. Vi har som jag nämnde förut ovanligt starka kommuner i , starkare än i de andra länder som man talar om i detta sammanhang (Prot. 1999/2000- 12: 85, , m). Traditionen med en stark självstyrelse ansågs motverka ett lågt valdeltagande i fristående kommunval. Dessutom ansåg flera av förespråkarna av skilda valdagar att denna ordning tillsammans med personvalet och andra åtgärder kunde ´OHGD WLOO HWW lQQX ElWWUH YDOGHOWDJDQGH lQ VRP LGDJ lU IDOOHW´ (Prot. 1999/2000-12:103, , fp). En debattdeltagare hävdade dessutom att det inte fanns några ´EHOlJJ I|U DWW HQ VnGDQ KlU VSOLWWULQJ VNXOOH PLQVND YDOGHOWDJDQGHW´ (Prot. 1999/2000-12:94, , kd). syn var dock ett undantag. Dessutom ansåg förespråkarna av skilda valdagar att om högt valdeltagande var det överordnade målet, vilket socialdemokraterna och hävdade, så fanns det bättre medel att åstadkomma detta än genom gemensam valdag. Röstplikt var med en sådan utgångspunkt den naturliga lösningen (Prot. 1999/2000- 12: 85, , m). Uppfattningen om konsekvenserna för relationen mellan stat och kommun innebar att skilda valdagar ansågs bidra till att förstärka den kommunala självstyrelsen och den kommunala demokratin. Detta genom att stärka medborgarnas deltagande på nivå och ge större utrymme för kommunala frågor i den politiska debatten. 16 Slutsatsen var att skilda valdagar motiverades av ´ 2 PVRUJHQ RP GHQ NRPPXQDOD GHPRNUDWLQ´ (SOU 1987-6:274). Synen på den gemensamma valdagen var då mer ambivalent. Den konsekvens socialdemokraterna vid införandet av gemensam valdag 1999/2000-12:118, , fp, Reservation i SOU 1987- 6:276, Prot. 1999/2000-12: 91, , kd. 1999/2000-12:96,97, , c. Se även Prot. 1999/2000- 12:91, , kd, Prot. 1999/2000-12:105-106, Per mp. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 63 hade velat ha var enligt en debattdeltagare skapandet av ´HWW VWU|POLQMHIRUPDW VDPKlOOH GlU ULNV RFK UHJHULQJVSROLWLNHQ VNXOOH VOn LJHQRP L NRPPXQHU RFK ODQGVWLQJ RFNVn´ (Prot. 1999/2000-12:94, , kd). utgår ett huvudargument för skilda valdagar från att detta inte har lyckats. Det viktigaste argumentet för skilda valdagar är nämligen kommunernas stärkta ställning. I polemik med socialdemokraterna och hävdar förespråkarna av skilda valdagar att det kommunala sambandet har försvagats: Fanns det ett inte kommunalt samband 1970 och 1967 när frågan togs upp? Jo då, och det finns ett kommunalt samband nu också, men det är mycket svagare. Det var det jag försökte framhålla i mitt anförande. Kommunerna har på ett helt annat sätt än fått uppgifter att själva besluta om. Detta är också ett starkt argument för att ha skilda valdagar (Prot. 1999/2000-12:888, , m). Detta synsätt återkommer i en rad inlägg i debatten, i såväl folkstyrelsekommitténs betänkande som senare.18 Som en konsekvens av den ökade självstyrelsen och det minskade kommunala sambandet kunde det inte längre ´PHG IRJ KlYGDV DWW YHUNVDPKHWHQ L NRPPXQHU RFK ODQGVWLQJ lU DY Vn ULQJD YLNW DWW VlUVNLOG NRPPXQDO YDOGDJ DY GHW VNlOHW VNXOOH YDUD RPRWLYHUDG´ (SOU 1987-6:274). förändring var bland annat att självstyret rent generellt hade stärkts, kommunerna hade fått ansvar för fler uppgifter, den kommunalpolitiska nyhetsbevakningen hade förbättrats, samt röstsplittringen ökat (Prot. 1999/2000-12:85, , m). Det kan till en del tyckas motsägelsefullt att å ena sidan hävda att skilda valdagar leder till stärkt självstyrelse och å den andra sidan hävda att den kommunala självstyrelsen har stärkts under en ordning med gemensam valdag. En viktig skillnad i argumentationen i jämförelse med förespråkarna av gemensam valdag är att det hävdas att det finns kommunalpolitiska frågor. Här går anhängarna av skilda valdagar i polemik med den socialdemokratiska och vänsterpartistiska synen att styrkan i det reella sambandet mellan rikspolitik och kommunalpolitik gör att det inte finns rena kommunalpolitiska frågor: Kommunalpolitiska frågor är de frågor som kommunerna handlägger enligt den kompetensram som fastlagt. Det är dessa frågor som skall står i centrum inför valen i de olika kommunerna (SOU 1987-6:274). 17Se även Prot. 1999/2000-12:103, , fp. 18Reservation i SOU 1987-6, Prot. 1999/2000-12:84,85, , m, Prot. 1999/2000-12:96, , c. 64 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ Olika politiska frågor är centrala på de olika politiska nivåerna. Denna uppfattning har nära koppling till synen på konsekvenser av valdagens placering på det demokratiska DQVYDUVXWNUlYDQGHW Eftersom det finns kommunalpolitiska frågor är det rimligt att tala om kommunalt ansvarsutkrävande. En ordning med gemensam valdag förhindrar ett sådant ansvarsutkrävande därför att den försvårar kommunala valrörelser: Den gemensamma valdagen medför att de viktiga kommunala frågorna får ett mycket begränsat utrymme i den allmänna debatten inför valen. De politiska partierna agerande och massmedias bevakning domineras av rikspolitiska frågor. Väljarnas ställningstaganden i kommunalvalen bestäms således i allt väsentligt av uppfattningen om partiernas agerande på riksplanet - inte av kunskap om och värdering av de förtroendevaldas verksamhet och politiska program i den egna kommunen. Här anses det finnas en tydlig orsakslänk mellan gemensam valdag, valkampanjer som domineras av rikspolitiska frågor och ett bristande ansvarsutkrävande. Lika dålig som den gemensamma valdagen är för ansvarsutkrävandet, lika bra är skilda valdagar: Med skilda valdagar skulle de kommunala frågorna och de kommunala politikerna på ett helt annat sätt än nu komma i förgrunden inför de kommunala valen. Det skulle innebära bättre information till väljarna och därmed också ökad kunskap hos dessa om de kommunala frågorna och i sin tur leda till att ansvarsutkrävandet skulle bli mer reellt. Skilda valdagar leder enligt detta resonemang till bättre kommunala valrörelser och ansvarsutkrävande på rätt politisk nivå. Att de kommunala frågorna får större plats i den kommunala valrörelsen innebär dock inte att de rikspolitiska frågorna helt skulle försvinna i valrörelsen vid fristående kommunalval. Men de skulle inte dominera på samma sätt (Prot. 1999/2000-12:91, , kd). Vad gäller värdet med ansvarsutkrävande relativt ofta så uppfattades skilda valdagar som ett sätt att förena fyraårig mandatperiod med tätare val. Med skilda valdagar förenas god styrningsförmåga med val ofta vilket håller det politiska intresset uppe hos medborgarna. 19SOU 1987-6:274, reservation från c, fp och m. Se även Prot. 1999/2000- 12:94, , kd, Prot. 1999/2000-12:107, Per , mp. 20SOU 1987-6: 274 (reservation från c, fp och m). Se även Prot. 12: 85, (, m), 91 (, kd), 96 (, c), 101 (, fp). 1999/2000-12: 91 (, kd. ), 118 (, fp) Reservation i SOU 1987-6:276. 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 65 I figur 3.4 sammanfattas de viktigaste argumenten i debatten. Ett högt valdeltagande uppfattas som viktigt av såväl förespråkarna för skilda valdagar som förespråkarna av gemensam valdag. De senare värderar valdeltagandet högst och anser att det har ett demokratiskt egenvärde. Dessutom betraktas ett högt valdeltagande som en förutsättning för ett annat överordnat värde, det demokratiska systemets legitimitet. Störst skillnaden återfinns i bedömningen av konsekvenserna av valdagens placering på valdeltagandet i kommunerna. Socialdemokraterna och anser att införande av skilda valdagar drastiskt skulle minska det kommunala valdeltagandet. De borgerliga partierna och hävdar tvärtom att samma reform kan bidra till ett ökat valdeltagande i kommunerna. Relationen mellan stat och kommun betraktas också olika av de båda sidorna i debatten. De borgerliga partierna och betonar tydligt vikten av en långtgående självstyrelse och en vital demokrati. Det kommunala sambandet bör minska. Ett sätt att åstadkomma detta är införande av skilda valdagar. uppfattar man det minskade kommunala sambandet som ett argument för skilda valdagar. I motsats därtill förespråkar socialdemokraterna och ett bibehållet kommunalt samband och en mindre långtgående självstyrelse. Den kommunala och rikspolitiska demokratin är sammanlänkade och bör så förbli. Skilda valdagar uppfattas inte ha några konsekvenser för det kommunala sambandet. menar man att ett faktiskt kommunalt samband motiverar att den gemensamma valdagen behålls. 66 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ )LJXU Debatt 1987-1999 ,167,787,21(// /g61,1* *g5 6NLOGD YDOGDJDU F IS P *HPHQVDP YDOGDJ V YSN Synen på valdeltagande splittrad. En del ser ett Högt valdeltagande är ett demokratiskt egenvärde högt valdeltagande som mycket viktigt, medan Det demokratiska systemets legitimitet ett centralt andra menar att ett något lägre valdeltagande i kommunalvalen kan accepteras om målet en vitalare demokrati uppnås. är ett viktigt mål i svensk demokrati bör eftersträvas, men bör ej ses som En vital demokrati bör eftersträvas separat från demokratin på riksnivå. Ett kommunalt samband bör bibehållas Ansvarsutkrävande bör ske på rätt nivå i det Politiken bör ses i ett helhetsperspektiv, där Politiker på olika politiska rikspolitik och kommunalpolitik är nära nivåer bör ställas till svars för den politik de Ansvar bör därför utkrävas på faktiskt har fört. Formellt ansvar bör följa reellt alla de tre politiska nivåerna . Ansvarsutkrävande bör ske ofta i en levande ofta bidrar till att upprätthålla medborgarnas intresse för politik. Valdeltagandet i kommunala val går inte ner alls eller endast marginellt vid införande av skilda valdagar. Skilda valdagar vitaliserar den kommunala demokratin och främjar därmed den kommunala självstyrelsen Kommunernas ökade självstyre är ger goda förutsättningar för skilda valdagar. Skilda valdagar ger ett tydligare ansvarsutkrävande på rätt nivå. Vid separata regionala val får vi kommunala väljare och bättre kommunala valkampanjer. Att riksdagsbeslut påverkar kommunernas verksamhet är inget argument för gemensam valdag. Ansvar för dessa beslut utkrävs i riksdagsvalet. 0DQGDWSHULRG RFK SROLWLVNW LQWUHVVH Med glesa val riskerar intresset för politik allmänt och partipolitiken att minska. Gemensam valdag ger högt valdeltagande i kommunala val. Den kommunala demokratin har redan vitaliserats och påverkas inte av en övergång till skilda valdagar. Även vid skilda valdagar hamnar kommunpolitiken i skymundan av rikspolitiken i valrörelsen. Vid gemensam valdag betraktar väljarna alla valen i ett helhetsperspektiv och ges därför möjlighet att vid en och samma tidpunkt a vgöra om de vill hålla isär eller koppla ihop sina ställningstaganden. 0DQGDWSHULRG RFK SROLWLVNW LQWUHVVH Fyraårig mandatperiod kan kombineras med gemensam valdag om medborgarnas deltagande i partierna stimuleras Ansvarsutkrävandet uppfattas framför allt som centralt av förespråkarna för skilda valdagar. Det är önskvärt att ansvarsutkrävandet gäller de politiska alternativ som står emot varandra i ett val. Kommunpolitiker ska utkrävas på ansvar för kommunalpolitiken och inte för sina partiers politik i . 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 67 sammanfaller politik på olika politiska nivåer, men ofta inte. det inte endast viktigt DWW medborgarna röstar i en demokrati, utan det är minst lika viktigt YDUI|U de röstar. Genom skilda valdagar kan de kommunala valrörelserna stärkas, vilket ökar förutsättningarna för ansvarsutkrävande på rätt nivå. Förespråkarna av gemensam valdag anser å sin sida att politik på olika nivåer bör ses i ett sammanhang. Eftersom det finns ett starkt kommunalt samband, bör detta samband vara tydligt för medborgarna då de röstar. Ett ansvarsutkrävande utifrån ett helhetsperspektiv på politiken är verkligt ansvarsutkrävande. Den gemensamma valdagen bidrar till att göra detta möjligt. Dessutom anses skilda valdagar inte alls bidra till att stärka de kommunala valrörelserna. En viktig slutsats av genomgången av debatten är att vissa teman har varit särskilt framträdande, nämligen valdeltagandet, relationen mellan stat och kommun samt det demokratiska ansvarsutkrävandet. Inom dessa teman återfinns dessutom olika synsätt på vilka mål som olika placering av valdagen bör sikta mot samt på vilket sätt de uppställda målen bäst uppnås. De enskilda argumenten är relativt likartade . Likheten gäller framför allt argument som handlar om valdeltagandet. För förespråkarna av snabb koncentrering av val och gemensam valdag har ett högt valdeltagande varit ett viktigt mål . Även bland de borgerliga partierna har ett högt valdeltagande uppfattats som viktigt, dock inte fullt så viktigt. kan en viss förändring skönjas i argumentationen kring valdeltagandet bland tillskyndarna av skilda valdagar. De har en större förhoppning än tidigare att skilda valdagar ökar valdeltagandet på nivå. Relationen mellan stat och kommun har blivit allt mer central i frågan om valdagens placering. I den tidiga debatten i början av 1900- talet överskuggades denna fråga helt av problemen med det låga valdeltagandet. och framåt har synen på relationen mellan stat och kommun däremot varit mycket central för inställningen till valdagens placering. Båda sidor i debatten ser kommunalt självstyre som ett viktigt värde, men betraktar den på olika sätt. Sammantaget går det här att konstatera att de borgerliga partierna i större utsträckning än socialdemokraterna och betonar vikten av självständiga och livaktiga kommunala demokratier. Genom införandet av skilda valdagar anser de borgerliga partierna att denna självständighet kan förstärkas och den kommunala demokratin stimuleras. 68 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ Socialdemokraterna och betonar i sin tur vikten av att det finns ett kommunalt samband mellan kommunpolitik och rikspolitik. Här finns en intressant iakttagelse att göra. tog socialdemokraterna den befintliga relationen mellan stat och kommun till utgångspunkt för att förespråka gemensam valdag. betraktar de borgerliga partierna på samma sätt den förändrade relationen mellan stat och kommun som ett argument för skilda valdagar. Om det var socialdemokraterna som i mycket hög utsträckning argumenterade från är till bör, så är det och framåt framför allt de borgerliga partierna som gör detta. Ansvarsutkrävandet, slutligen, har uppfattats som särskilt viktigt av förespråkarna av skilda valdagar. Under den tidiga debatten var temat dock inte så framträdande. Det handlade då endast om att det var viktigt med val relativt ofta för att demokratin skulle vara livskraftig. blev temat desto viktigare. Till en början användes inte själva ordet ansvarsutkrävande, men under 1980- talet och har det blivit en naturlig del av de borgerliga partiernas vokabulär. Trots denna förändring i språkbruk har argumentationen haft samma inriktning och framåt. Grundtanken är att ansvar bör utkrävas för politiken på den nivå som valet gäller. Skilda valdagar är ett medel att uppnå ett sådant ansvarsutkrävande. Socialdemokraterna och har haft synen att ansvar bör utkrävas utifrån insikten att rikspolitik och kommunpolitik hör ihop. Den gemensamma valdagen är ett medel att åstadkomma detta. En intressant förändring mellan och dagens debatt är att den gemensamma valdagens förespråkare har gått från att anse det vara önskvärt att medborgarna röstar på samma parti på samtliga politiska nivåer till att öppna upp för att röstsplittring kan vara positivt. %|U DUJXPHQWHQV I|UHQOLJKHW PHG ROLND GHPRNUDWLV\QHU Efter att ha identifierat några centrala mål i den debatt som förts valdagens placering är det att besvara frågan vilka övergripande värden de olika målen grundas på. Här ställer jag målen i relation till tre i den statsvetenskapliga forskningen ofta uppmärksammade demokratisyner. På så vis tydliggörs de grundvärden som de olika målen vilar på. Demokratisynerna är den deltagandedemokratiska, den elitdemokratiska, respektive den samtalsdemokratiska. Dessa demokratisyner är givetvis inte de enda möjliga sätten att betrakta demokrati, men jag uppfattar dem ändå som 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 69 fruktbara att ställa i relation till den svenska debatten. 22 Demokratisynerna relateras till de tre centrala teman som jag identifierat i debatterna. I ett deltagardemokratiskt ideal förespråkas ett omfattande medborgerligt deltagande i samhällets gemensamma angelägenheter, det vill säga politiskt deltagande. Att delta i gemensamma beslut är enligt detta ideal inte bara en rättighet utan även en skyldighet (se t ex Pateman 1970, Barber 1993). Medborgarnas ansvar att delta i de politiska beslutsprocesserna är centralt. I synen på valdeltagandet betyder det att en medborgare som inte röstar är en dålig medborgare (jfr SOU 2000:1). Valdeltagandet är därmed viktigt i sig och bidrar till att medborgarna uppfattar styrelsen som legitim. I ett elitdemokratiskt synsätt förespråkas istället ett begränsat demokratiskt deltagande. Det är fullt tillräckligt att medborgarna ges möjlighet att i demokratiska val byta ut konkurrerande politiska eliter. Just detta att det finns olika eliter och att de kan bytas ut är här det centrala. Valdeltagandet betraktas som en rättighet och inte en skyldighet. Att inte rösta är också ett val. Ett lågt valdeltagande uppfattas därför inte som ett demokratiskt problem, förutsatt att det demokratiska systemet som sådant ändå kan upprätthållas (Schumpeter 1943, Etzioni-Halevy 1993, jfr Stava kommande). Det demokratiska ansvarsutkrävandet likställs i det elitdemokratiska idealet med möjligheten för medborgaren att i val byta ut konkurrerande eliter. Det handlar primärt om att välja vem som ska styra och inte om innehållet i den politik som de konkurrerande eliterna förespråkar. Det samtalsdemokratiska idealet ställer det politiska samtalet i centrum för demokratin (se t. ex. Manin 1987, Benhabib 1996, och 1996, jfr mfl 1995, Stava kommande). Det är på det demokratiska samtalet medborgarna grundar sin valhandling och som gör den representativa demokratin legitim (Manin 1987:360). Att rösta handlar om att bestämma vilken politik man vill ska bedrivas, vilka argument som ska ligga till grund för den bedrivna politiken. Valhandlingen har alltså inget värde i sig. Den är idealt sett en samtalshandling som signalerar vilken politik man vill ska bedrivas. Inte heller är valdeltagande en skyldighet utan en rättighet (Manin 1987: 360). Förutsatt att det demokratiska samtalet i samband 22 I debatten kring valdagens placering har dessutom en del av dessa demokratisyner tagits upp explicit. (SOU 2000:1) säger i inledningen av sitt slutbetänkande att de tar sin utgångspunkt i en blandning av ett deltagardemokratiskt och ett samtalsdemokratiskt perspektiv. Hos dem leder detta synsätt till ett förordande av skilda valdagar. 70 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ med ett val har fungerat, är en icke-röst också en samtalshandling. Det viktiga är här att ansvarsutkrävandet för att vara reellt måste ha föregåtts av en debatt där de argument och politiska uppfattningar som valet gäller presenteras. Demokratiidealen uttalar sig i dessa versioner inte uttryckligen om relationen mellan demokrati på olika politiska nivåer. Vanligtvis rör de teoretiska diskussionerna om demokrati en tänkt enhetlig politisk Därför kan idealen inte direkt appliceras på frågan om UHODWLRQHQ PHOODQ VWDW RFK NRPPXQ i det svenska systemet. fallet är den viktiga skiljelinjen centralisering kontra decentralisering. görs dock kopplingar mellan demokratiidealen och frågan om hur relationen mellan demokrati på olika nivåer bör se ut. Deltagandedemokratin brukar till exempel förknippas med små gemenskaper som ligger nära medborgaren, vilket gör att den enklast kombineras med en decentralistisk syn på politiken (se t.ex Mansbridge 1983). Ofta ställs deltagande på lokal nivå i motsatsställning till den representativa demokratin på rikspolitisk och nivå. Men det är då andra typer av deltagande än just valdeltagandet som primärt avses. Eftersom jag här har undersökt valsystem och valdeltagande är denna motsatsställning inte lika självklar. Att betrakta valdeltagandet som en medborgerlig skyldighet innebär inte per automatik att valdeltagandet på central politisk nivå är viktigare än valdeltagandet i kommunerna eller tvärtom. Det elitdemokratiska idealet förknippas på motsatt sätt vanligtvis med ett perspektiv där den representativa demokratin står i centrum. Deltagande vid sidan om valhandlingen är inte en förutsättning för det demokratiska systemet (Schumpeter 1943, Etzioni-Halevy 1993). Att den representativa demokratin är det centrala innebär dock inte att det med nödvändighet måste handla om demokratin på rikspolitisk nivå. Inte heller i det samtalsdemokratiska idealet är det demokratiska samtalet nödvändigvis centrerat till en specifik politisk beslutsnivå. I vissa varianter av idealet betonas samtalet i samhället i stort, medan det i andra varianter handlar om mindre enheter inom vilket samtalet förs (jfr Mansbridge 1983, och 1996). Det viktiga är att beslut är välövervägda och fattas efter ett grundligt samtal om de argument och synsätt som de politiska alternativen står för (Manin 1987:357-362). 'HEDWWHQ RP YDOGDJHQV SODFHULQJ 71