sou · GPB356 · 2002-01-01 00:00:00 — Att skillnaderna är större strider mot den bild vi fann när vi studerade inkomster. Här är skillnaderna mellan personer med funktionshinder och andra, åtminstone i risken för att tillhöra dem med mycket låga in- komster, istället större bland ålderspensionärerna. 4.3Könsskillnader i ekonomiska resurser I de ovan presenterade resultaten från analyserna av ekonomiska svårigheter har vi inte specialstuderat eventuella könsskillnader. Från annan forskning vet man att dessa direkta indikatorer på eko- nomiska problem är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män. Eftersom frågorna borde avse hushållets ekonomiska situa- tion skulle man kunna tänka sig att denna skillnad enbart härrör från skillnader bland ensamstående (med eller utan barn). Det har dock visat sig att också gifta/sammanboende kvinnor i klart högre utsträckning än gifta/sammanboende män uppger att de ej kan skaffa fram en summa pengar inom , dvs. att de saknar kontantmarginal (se 1999). I Tabell 4.A1 i Appendix till detta kapitel särredovisas procentandelar för män och kvinnor med funktionshinder. Utan att gå in i detalj på varje grupp och dess förändringar kan vi utifrån denna tabell konstatera att det också bland personer med funktionshinder föreligger tydliga köns- skillnader. Med andra ord, kvinnor med funktionshinder har i betydligt högre grad ekonomiska svårigheter jämfört med män med funktionshinder. Det visar sig också att de ökningar av dessa pro- blem för personer som vi redovisat ovan är giltiga för såväl kvinnor som män med funktionshinder. I grova drag är ökningarna av samma dignitet för båda könen. I Tabell 4.4 redo- visade vi exempelvis att av dem med något funktionshinder (den sammanslagna gruppen) i åldersgruppen 16–hade andelen med stora ekonomiska svårigheter i stort sett fördubblats (från ). Av tabellen i Appendix framgår att för män med funktionshinder ökar andelarna från och för kvinnor från . För dem är bilden betydligt mer komplicerad. Sam- mantaget tycks det finnas könsskillnader inte bara när det gäller riskerna i sig utan också beträffande förändringar gentemot dem utan funktionshinder. Medan gruppen män med något funktionshinder har ungefärligen lika låga andelar som tycks detta inte gälla för kvinnor med funktionshinder. Här är inte bara nivåerna högre än för männen utan vi finner också en viss överrisk gentemot kvinnor utan funktionshinder. Därtill finner vi att riskerna ökar ; denna ökade risk finner vi dock också bland äldre kvinnor i stort. Från ovanstående mönster avviker en grupp radikalt: bland äldre personer med nedsatt rörlighet i armar/händer är det istället bland männen vi finner en påtaglig försämring. 4.4Relationen inkomster och ekonomiska svårigheter Som framgått av ovanstående beskrivning framträder en en mycket olikartad bild vad gäller den ekonomiska situationen för grupperna av funktionshindrade beroende på om vi studerar inkomster eller förekomsten av ekonomiska problem. Lite förenklat kan vi säga att förekomsten av låga disponibla familjeinkomsterna för grupperna av funktionshindrade inte avviker från förekomsten bland befolk- ningen i stort. Däremot har samma grupper ofta en betydande överrisk för ekonomiska svårigheter. Den mest uppenbara anled- ningen till denna diskrepans torde vara, att funktionshindret ger upphov till utgifter vilket, allt annat lika, leder till att de funktions- hindrade behöver en högre inkomst för att ha samma ekonomiska resurser till sitt förfogande. Eller för att uttrycka det annorlunda: vid samma inkomstnivå har personer med funktionshinder i all- mänhet svårare att få pengarna att räcka till eller att spara en viss summa pengar. Ett sätt att mer tydligt åskådliggöra relationen mellan inkomster och ekonomiska svårigheter görs i Figur 4.2 där vi relaterar dessa mått till varandra. Vi väljer här att fokusera på personer i s.k. arbetsför ålder eftersom det var inom detta åldersspann vi fann att detta mönster var tydligast. Här har vi skapat fem inkomstklasser där varje kategori avskiljs av fördelningens s.k. kvintilvärden. Detta innebär att vi får fem lika stora grupper där den första gruppen består av de som har lägst inkomster (Q1), den andra gruppen av de med de därpå lägsta inkomsterna (Q2) och så vidare. På den andra axeln i figuren redovisas istället hur stor andel i respektive inkomstklass som har stora ekonomiska svårig- heter, dvs. uppger att de inte har någon kontantmarginal och dess- utom har haft svårigheter att få pengarna att räcka till för mat hyra m.m. Detta görs separat för personer med något funktionshinder respektive för det övriga urvalet men det bör uppmärksammas att indelningen i inkomstklasser är gemensam. Detta för att vi ska kunna jämföra individer vars familjeinkomster är på samma nivå.7 7 Det finns självklart också skillnader inom varje inkomstklass, men inga systematiska sådana mellan de två grupper (personer med funktionshinder och övriga) som visas i figuren. Andelen med ekonomiska svårigheter i olika inkomst- klasser indelade efter kvintilvärden. (Q1=20 % med lägst in- komster) Jämförelse mellan personer med något av fyra funktions- hinder (nedsatt hörsel, syn, rörelsehinder eller långvariga psykiska besvär) och övriga, 16–(exklusive hemmaboende ungdomar). 1988–89 respektive 1998 Den första figuren avser situationen 1988–89 medan den andra figuren visar på samma relation 1998. Genom att bastalen är betydligt mindre för den senare figuren har denna en högre grad av osäkerhet men det generella mönstret framgår ändock tydligt i båda figurerna. Inte oväntat är det vanligst att ha ekonomiska svårigheter i de lägre inkomstskikten, men i alla inkomstskikt finns en klar skillnad mellan personer med funktionshinder och andra. I relativa termer är denna skillnad ungefärligen lika stor över hela inkomst- fördelningen, även om ögat främst noterar den stora absoluta skill- nad i procentenheter som finns i de lägre inkomstklasserna. I den lägsta inkomstklassen var det 1988–89 i den övriga befolkningen (16–) som hade stora ekonomiska svå- righeter såsom vi definierat detta, medan andelen var nära nog den dubbla för motsvarande grupp av funktionshindrade. Om vi istället jämför mellan inkomstklasserna, kan vi notera att sannolikheten för att ha stora ekonomiska svårigheter är ungefär lika stor bland personer med funktionshinder, som befinner sig i mitten av inkomstfördelningen (grupp 3), som den är bland de som har lägst inkomster i befolkningen i stort. Frapperande nog finner vi denna relation vid bägge mättillfällena. Gruppskillnaderna är ungefärligen av samma dignitet, men andelen med stora ekonomiska svårigheter är då betydligt högre för bägge grupperna och i alla inkomstklasser, möjligen med undantag av de med högst inkomster (se också Tabell 4.4). I Figur 4.2 redovisas hur förhållandet mellan inkomster och ekonomiska problem ser ut för dem under . För de äldre är tendenserna likartade men mycket mindre markerade; inte minst, som vi tidigare redovisat, beroende på att ekonomiska svårigheter, såsom detta här är mätt, är mycket ovanligt bland de äldre. 4.4.1Den ekonomiska situationen för familjer med funktionshindrade barn I all huvudsak syftar denna studie till att belysa levnadsnivån för personer med någon form av funktionshinder i åldrarna 16–. Den enkla anledningen till de använda åldersgränserna är motsva- rande åldersavgränsningar i det använda datamaterialet (SCB:s ULF-undersökningar). Genom att registeruppgifter om inkomster är sammankopplade med intervjupersonerna finns dock en möjlig- het att också ge en bild av den ekonomiska situationen för de familjer som har ett barn med funktionshinder. Detta genom att specialstudera familjer som uppburit s.k. vårdbidrag. Vårdbidraget i den allmänna försäkringen syftar till att underlätta för föräldrar att ge sitt sjuka eller funktionshindrade barn den tillsyn och vård och det stöd som krävs för att barnet ska kunna utvecklas på bästa sätt. (2000:110). Om funktionshindret medför merkostnader kan vårdbidrag också utgå för detta. Under 1990- talet sker en markant ökning av antalet barn som nybeviljats vård- bidrag. Denna ökning avser främst pojkar och främst psykiska diagnoser. Vi gör här med andra ord vad vi i det inledande kapitlet kallade en administrativ avgränsning. Beroende på de regelförändringar som skett vill vi understryka att man bör vara mycket försiktig när man tolkar eventuella föränd- ringar för gruppen ifråga. Å ena sidan innebär ju den valda, och enda möjliga, urvalsansatsen att det finns en påtaglig risk att gruppen personer/hushåll med funktionshindrade barn har en helt annan sammansättning jämför med . Man kan, å andra sidan, hävda att vad vi jämför är situationen för familjer med barn som har något funktionshinder såsom samhället valt att definiera denna grupp. I likhet med diskussionen och analyserna ovan skall vi redovisa den ekonomiska situation såväl indirekt, med inkomster, som direkt, med svaren på frågorna rörande ekonomiska problem. Det kan mycket väl vara så att också denna grupp faller ut sämre när vi studerar bristande ekonomiska resurser utifrån den senare ansatsen av samma skäl som diskuterats ovan. I en studie gjord inom och Ungdomar (1999) ges ett otal exempel på att familjer med funk- tionshindrade barn har merkostnader som man ej får ekonomisk kompensation för (se också 2000). Bland dessa familjer skulle man också kunna tänka sig att möjligheterna till inkomster blir begränsade genom den omvårdnad som det funktionshindrade barnet kräver. Om det senare är fallet, skulle vi förvänta oss att familjer med funktionshindrade barn har betydligt lägre inkomster, såvida inte de erhållna ekonomiska stöden helt motsvarar de minskade möjligheterna till förvärvsinkomster. Vår jämförelse- grupp i det följande är barnfamiljer utan funktionshindrade barn. I Tabell 4.8 framgår hur medianinkomsterna har förändrats mellan 1988–89 och 1998–99 för grupperna i fråga; här framgår också andelen i respektive grupp med mycket låga inkomster enligt samma definition som . Vidare redovisas hur stora andelar som saknar kontantmarginal respektive har stora ekonomiska Som framgår är skillnaderna beträffande inkomster obefintliga . Medianinkomsten för familjer med barn med funktionshinder är något högre än den är för andra barnfamiljer.8 Andelen med mycket låga inkomster är istället något mindre bland familjer med funktionshindrade barn för att vara i nivå med vad som gäller för övriga barnfamiljer. är det kanske mest väsent- ligt att påpeka att risken att tillhöra denna låginkomstgrupp har ökat för alla barnfamiljer. Sammantaget blir slutsatsen liknande den som gällde för vuxna personer med funktionshinder: inkomstsitua- tionen är relativt lik den som gäller för andra. När vi så istället övergår till att analysera risken att sakna kon- tantmarginal respektive att ha stora ekonomiska svårigheter finner vi för det första mer markanta försämringar för barnfamiljerna i stort. De små bastalen gör att de skattade förändringarna för famil- jer med vårdbidrag är mycket osäkra men det finns i alla fall inga tecken på att de ekonomiska svårigheterna skulle ha ökat mer för dessa familjer jämfört med andra barnfamiljer. Däremot förefaller det som om familjer med vårdbidrag faller ut sämre än andra barn- familjer på dessa mer direkta indikatorer på ekonomiska problem till skillnad från vad vi fann beträffande inkomstskillnader, men detta gäller alltså vid båda mättillfällena. Våra resultat i detta avsnitt rörande familjer med barn som har funktionshinder är därför i linje med resultaten beträffande vuxna med funktionshinder. De har inte lägre inkomster än befolkningen, men funktionshindret gör att de har olika merkostnader för att uppnå likvärdig levnadsnivå i andra avseenden. Detta i sin tur gör att de oftare än befolkningen i övrigt har ekonomiska svårigheter även vid relativt goda inkomster. 8 Det bör än en gång poängteras att skattereformen rent mättekniskt leder till att vi överskattar inkomsternas utveckling. Man bör därför lägga större vikt vid relativa föränd- ringar mellan olika grupper. Ekonomiska resurser bland familjer med funktions- hindrade barn i jämförelse med övriga barnfamiljer. 1988–89 och 1998–99 Låga inkomster, % b Avsaknad av kontantmarginal, Svårt att klara löpande utgifter, Stora ekonomiska svårigheter, Antal observationer, cirka d a)Använd ekvivalensskala: 1 för första vuxen, 0,55 för annan vuxen, 0,47 för varje barn. b)Ekvivalerade disponibla inkomster lägre än av medianinkomsten . c)Stora ekonomiska svårigheter: både sakna kontantmarginal och ha haft svårig- heter att klara de löpande utgifterna . För såväl denna in- dikator som svårt att klara löpande utgifter avser den senare tidpunkten enbart 1998. d)Antalet observationer anges med cirka eftersom internbortfall på specifika frå- gor gör att antalet observationer varierar något mellan indikatorerna 4.5Ekonomiska resurser – en sammanfattning Personer med funktionshinder 16–har i allmänhet en in- komstnivå som inte väsentligen avviker från befolkningen i stort. Inte heller riskerna för låga inkomster avviker för denna grupp. kan vi notera att förekomsten av ekonomiska problem (svårt att få pengarna att räcka till för löpande utgifter respektive saknar ekonomisk buffert) är betydligt vanligare i de grupper av funktionshindrade vi studerar. Dessa resultat, och en del andra vi presenterat i detta kapitel, kan sägas utgöra ett starkt stöd för, eller åtminstone belysa, de ståndpunkter som Amartya Sen framfört i ett antal olika skrifter. Genom att det finns stor variation mellan människor i möjligheterna att transformera inkomster och varor till faktiska levnadsförhållanden finns det en stor risk med att enbart fokusera på inkomsternas nivåer i en välfärds- eller fattigdomsanalys. Om möjligt bör man söka studera levnadsförhållandena på ett mer direkt sätt i linje med den skandinaviska välfärdstraditionen. Och så länge vi håller oss till inkomster, menar , är det inte in- komstens låga nivå vi bör rikta in oss på i en fattigdomsanalys utan snarare på inkomstens inadekvathet (Sen 1992:111). I linje med detta har vi kunnat visa att personer med funktionshinder, trots att de överlag har inkomstnivåer och risknivåer för låga inkomster som inte avviker från vad som gäller för befolkningen i stort, har be- tydligt högre risk för att ha ekonomiska svårigheter. En person med funktionshinder med disponibla familjeinkomster i nivå med den genomsnittliga har därför en risk för att sakna kontantmarginal och ha svårigheter att klara de löpande utgifterna som motsvarar risken bland de med lägst inkomster i befolkningen i övrigt. För de äldre (65–) med funktionshinder är situationen del- vis en annan. Denna grupp har klart lägre inkomster än motsvaran- de åldersgrupp i befolkningen. Skillnader framträder också här när vi analyserar förekomsten av ekonomiska problem. Diskrepansen mellan inkomster och ekonomiska svårigheter är dock inte lika tydlig för de äldre. När det gäller förändringar finner vi att bris- tande ekonomiska resurser blivit allt vanligare bland personer med funktionshinder. Detta gäller dock också för befolkningen i stort, och vi finner få belägg för att personer med funktionshinder skulle ha fått större försämringar än andra, oavsett vilken åldersgrupp vi fokuserar på. I kapitlet ges också en översiktlig bild av hur den ekonomiska situationen är för familjer med vårdbidrag. Vårdbidrag utgår till familjer med barn som har funktionshinder. Denna analys bygger på ett relativt ringa antal observationer varför resultaten har en hög grad av osäkerhet. Vi finner även i denna grupp bristande ekono- miska resurser i högre grad när vi fokuserar på ekonomiska pro- blem jämfört med inkomstsituationen. Beträffande förändringarna finner vi här återigen tydliga belägg för att ekonomiska svårigheter blev vanligare för barnfamiljerna i allmän- het. Detta tycks gälla familjer med funktionshindrade barn i samma grad som övriga barnfamiljer. Andelen som saknar kontant- marginal, har haft svårigheter att klara löpande utgifter, samt andelen som har stora ekonomiska svårigheter (saknar kontant- marginal och har svårigheter att klara löpande utgifter) bland personer med olika former av funktionshinder och för samtliga, (exklusive hemmaboende ungdomar ) och , 1988-89 och 1998-99 uppdelat på män och kvinnor, procent Något av ovanstående funktionshinder Nedsatt rörlighet i armar/händer [31,7] [41,5] [32,1] [41,0] [15,5] [36,4] Något av ovanstående funktionshinder Nedsatt rörlighet i armar/händer Ekonomiska resurser SOU 2001:56 [4,0] [0,0] [19,2] [26,1] [11,2] [8,8] [11,2] [8,8] Något av ovanstående funktionshinder Nedsatt rörlighet i armar/händer [14,1] [8,7] [36,8] [5,5] [5,5] Något av ovanstående funktionshinder Nedsatt rörlighet i armar/händer a) Både sakna kontantmarginal och har haft svårigheter att klara löpande utgifter . Något av ovanstående funktionshinder inkluderar också dem med nedsatt syn. Dessa särredovisas inte för män i p.g.a. alltför få observationer. Nedsatt rörlighet i armar/händer gäller och 1996-97. Uppgifter inom [ ] baseras på färre än 40 observationer. 5 Ohälsa och vårdutnyttjande Hälsa är en viktig aspekt av livet och välfärden för alla människor. Tillfrågade om hur viktiga olika saker är, svarar att hälsa är mycket viktigt (2001:20, se även 2001).1 En god hälsa är dels värdefull i sig, eftersom sjukdomar och skador i de flesta fall är kopplade till smärta och lidande. Dels utgör hälsa också en viktig resurs, eftersom nedsatt hälsa inte bara har konsekvenser i form av lidande utan även i många fall konsekvenser för funktionsförmågan, och därmed för möjligheterna till arbete och försörjning liksom för möjligheterna att i stort kontrollera och medvetet styra sina livsvillkor (1979:52). Samhället satsar också betydande resurser på att motverka ohälsa och dess konsekvenser, direkt via hälso- och sjukvården som riktas till alla medborgare och mer indirekt via olika transfereringssystem.2 Fokus i detta kapitel riktas därför mot såväl hälsoförhållanden som graden av vårdutnyttjande bland grupper med olika former av funktionshinder jämfört med befolk- ningen i stort. Lika viktig som hälsan är för människor, lika svårt är det att klart definiera vad hälsa egentligen är. Även om försök att definiera hälsa har gjorts,3 är merparten av de tekniker som utformats för att fak- 1 Detta kan jämföras med att anser att rikedom respektive frälsning är mycket viktigt. Det är även betydligt vanligare att se hälsa som mycket viktigt jämfört med kärlek () och lycka (). Även om andelarna varierat något har rangordningen mellan de olika värdena varit påtagligt stabil (2001:20). 2Transfereringssystemen utgörs av sjukförsäkring och andra typer av inkomstersättning relaterade till sjukdom och dess konsekvenser. De är dock i huvudsak kopplade till arbets- inkomster och inte tillgängliga för alla. 3Den mest kända definitionen av hälsa är troligen den som WHO lanserade 1946: Hälsa är ett tillstånd av fullständigt fysiskt, mentalt och socialt välbefinnande, och inte enbart tiskt mäta hälsa konstruerade för att på ett eller annat sätt fånga nedsatt hälsa eller ohälsa. Hälsan bestäms därmed i praktiken oftast negativt, som frånvaron av hälsoproblem. Detta är också i överens- stämmelse med argument för att inte söka definiera välfärd eller det goda livet direkt, utan att fokusera väl- färdsmätningar på onda förhållanden (). bygger, i likhet med (1975, 1998) sin argumentation på (1969) resonemang. Kontentan i argumentationen är att det är lättare att identifiera och enas kring vad som är onda förhållanden än vad som utgör abstrakta idealiska tillstånd (jämför fotnot 3). Fokus i så gott som alla studier av hälsoförhållanden ligger där- med på ohälsa snarare än hälsa. Även givet denna avgränsning kan åtminstone tre olika aspekter eller typer av ohälsa särskiljas (Blaxter 1989). Dessa är medicinsk definierad sjukdom (disease), dålig hälsa så som en person själv uppfattar det (illness) samt sjuklighetens konsekvenser för personens förmåga att fungera (sickness). Just ohälsans konsekvenser i form av funktions- förmåga har av lyfts fram som det viktigaste att åtgärda på samhällsnivå, det vill säga genom hälso- politiken (SOU 2000:91, sid. 64). Att inskränkningar i funktions- förmåga i många men långt ifrån alla fall är konsekvenser av ohälsa, skapar dock vissa problem för vår analys av funktionshindrade personers hälsoförhållanden. Eftersom vi valt att definiera de olika grupperna av funktionshindrade utifrån faktisk funktionsförmåga, och i ett fall även på basis av hälsotillstånd,4 kommer vi för flera grupper att få ett mer eller mindre definitionsmässigt samband med olika mått på ohälsa. Detta innebär att skillnader i ohälsa mellan funktionshindrade och befolkningen i stort i flera fall blir givna på förhand. Detta kommer att uppmärksammas och diskuteras i an- slutning till resultatredovisningen. Det finns dock goda skäl till att vi trots denna komplikation finner det viktigt att belysa också hälsosituationen bland de funktionshindrade. Ett skäl är att det framförallt är vid specifika kombinationer av funktionshinder och nedsatt hälsa som proble- met med mer eller mindre definitionsmässiga samband uppträder. Ett annat skäl är att funktionshinder och de handikapp dessa kan frånvaron av sjukdom och svaghet. Hälsa blir med denna definition ett närmast ouppnåeligt idealtillstånd, som paradoxalt nog riskerar att leda till ett slags medikalisering där ett mycket stort antal oönskade sociala förhållanden ses som sjukdomstillstånd. 4 Gruppen med långvariga psykiska besvär. leda till i sin tur kan tänkas orsaka, eller i vart fall vara kopplade till, uppkomsten av hälsoproblem. Risken att drabbas av ohälsa kan ses som ett resultat av utsattheten för olika riskfaktorer, men också av sårbarheten eller graden av känslighet för en given hälsorisk (SOU 2000:91). I den mån funktionshindrade personer är mer sårbara än andra, exempelvis genom sämre arbetsvillkor (se kapitel 3) eller högre grad av ekonomiska svårigheter (se Kapitel 4) kan detta också tänkas leda till försämrad hälsa, antingen direkt eller via olika slags stressreaktioner. Att mäta hälsotillståndet i befolkningen bjuder i sig på särskilda problem, vilka skiljer sig från de problem en läkare står inför vid undersökandet av en patient. I det senare fallet görs en under- sökning av en enskild individ i syfte att ställa en diagnos på basis av symptom (beskrivna av patienten) och tecken (baserade på mät- ningar och test, t.ex. av blodtryck eller förekomsten av äggvita i urinen). Huvudsyftet med diagnosen är att finna en passande behandling för patienten ifråga. Att bota, eller åtminstone lindra besvären av olika sjukdomar är också sjukvårdens huvudsyfte, inte att beskriva ohälsan i befolkningen. I undersökningar av levnads- förhållanden är det centrala däremot att fånga ohälsoproblem så som de uppfattas av den enskilde. Alla uppgifter bygger på inter- vjusvar, men endast vissa frågor innefattar direkta självskattningar av ohälsan (det vill säga illness). Andra frågor fångar såväl diagnostiserade sjukdomar (disease) som symptom, ytterligare andra fokuserar på konsekvenser av sjukdom i form av begräns- ningar av funktionsförmågan (sickness). Totalt sett ligger tyngd- punkten i de frågor som ställs på symptom och funktionsned- sättningar, det vill säga den typ av information en läkare startar sin undersökning med. I ULF-undersökningarna ingår således flera olika sätt att fråga om hälsoproblem. Huvudfrågan gäller om den tillfrågade har någon långvarig sjukdom, besvär efter olycksfall, något handikapp eller annan svaghet. De sjukdomar och besvär som nämns av den inter- vjuade sorteras i grupper efter typ av sjukdom, men ofta används långvarig sjukdom som ett sammanfattande mått på ohälsa. Efter- som vi på basis av denna fråga urskiljer en av våra fem grupper av funktionshindrade (de med långvariga psykiska besvär) har vi ska- pat ett mått på långvarig sjukdom där långvariga psykiska besvär plockats bort.