sou · GPB354d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Ett avslutat långvarigt bidragstagande kan också följas av perioder där socialbidrag blandas med diverse andra inkomstkällor. I syfte att beskriva hur situationen utvecklats från till ett annat för de långvariga socialbidragstagarna, har vi studerat vilken typ av försörjning de som tillhört gruppen under ett givet år etablerar under påföljande år. Vi har valt att redovisa detta för sex5 möjliga övergångar , varav den sista inte innehåller annan information än uppgifter om hur stor andel som haft fortsatt 5 Symmetrin i figuren bryts genom att övergången 1997 1998 lagts in. Skälet till detta är dels att inkomstuppgifter saknas för och dels att vi anser det viktigt att få med den del av decenniet när den ekonomiska utvecklingen är mer godartad. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande långvarigt socialbidragstagande respektive hur många som avlidit. Resultatet redovisas i Figur 3 och 4. Som tidigare framgått så ökar andelarna som blir kvar gruppen från till ett annat under huvuddelen av decenniet. Den lägsta noteringen finner vi här i början, då drygt hälften bland männen och något fler bland kvinnorna blev kvar i långvarigt bidrags- tagande, att jämföras med de högsta noteringarna vid övergången då det rörde sig om ungefär två tredjedelar i bägge grupperna. ligger dock siffrorna på lägre nivåer (för kvinnorna och för männen). Ser vi till andelen som går från långvarigt bidragstagande till del- tagande i kärnarbetskraften så är andelarna mycket låga . Som högst uppgår de, vid det första mättillfället, till för männen och för kvinnorna, för att därefter falla till och sedan etableras på en något högre nivå. Mönstret för män och kvinnor är här relativt likartat (bortsett från det faktum att kvinnorna genom- gående ligger på en väsentligt lägre nivå), med undantag för över- gången där kvinnorna visar en minskning jämfört med föregående mättillfälle medan männen i princip ligger kvar på samma nivå. Värt att notera är dock att om vi ser på övergången , då uppgången i den svenska eko- nomin på allvar börjat göra sig gällande, så ökar andelarna som lämnar det långvariga bidragstagandet för kärnarbetskraften mycket påtagligt. Siffrorna här är för männen och för kvinnorna. Även om detta är rörelser på mycket låga nivåer så illustrerar de att arbetsmarknaden har en klar betydelse också för jämförelsevis marginaliserade grupper. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Flöde från långvarigt socialbidragstagande (10 måna- der/år). Kvinnor 16-w år, ej kvarboende barn Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Flöde från långvarigt socialbidragstagande (10 måna- der/år). Män 16-w år, ej kvarboende barn SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande När det gäller arbetslösheten finner vi såväl upp- som nedgångar , dock utan att några tydliga trender kan avläsas i utvecklingen. Vi bör dock komma ihåg att arbetslöshet här endast fångar in dem som haft någon form av arbetslöshetsrelaterad in- komst, och att många som i realiteten är arbetslösa återfinns i kategorierna övrigt och i fortsatt omfattande socialbidrags- tagande. Det är inte heller alldeles enkelt att värdera vad en övergång från långvarigt bidragstagande till arbetslöshet betyder i sammanhanget. Å ena sidan har man uppenbarligen inte tagit steget ut på arbetsmarknaden, men å andra sidan har man dels kvalificerat sig för någon form av arbetslöshetsersättning, dels definierats som stående till arbetsmarknadens förfogande (eller för de som befunnit sig i åtgärder), vilket antyder en mindre marginell position än många andra i gruppen sannolikt har. Då är övergången till förtidspensionering i de flesta fall ett mer entydigt utfall, som innebär att man i regel inte kommer att återvända till vare sig arbetsmarknad eller långvarigt bidragstagande. Det gene- rella mönstret här är en ökning 1992-1993, följt av en nedgång de två påföljande mättillfällena och en försiktig uppgång i övergången mellan 1997 och 1998.6 Utvecklingen för könen är grovt sett lik- artad, även om vi kan notera att kvinnorna närmat sig männen sett till perioden som helhet. Inte heller för studier finner vi något entydigt mönster. Visser- ligen kan en viss ökning totalt sett iakttas, men knappast i den omfattning man möjligen skulle kunna förvänta sig mot bakgrund av den uppgång av och satsning på högre studier och vuxen- utbildning som i övrigt kännetecknat decenniet (SOU 2000:3). Uppenbart är att denna inte lyckats absorbera långvariga social- bidragstagare i någon större omfattning.7 En nedgång kan avläsas i andelen som blir ålderspensionärer eller avlider – ett utfall som till viss del kan tillskrivas det faktum att åldersstrukturen i gruppen förändras (såtillvida att andelen i åldrarna minskar i början av perioden, se Tabell A1 i appendix) och möjligen (när det gäller det senare) att den psykosociala belastningen för gruppen som 6 Detta mönster följer relativt väl de som kan iakttas för befolkningen som helhet (Lidwall & 2000). Åtgärden har också genomgått en hel del regelförändringar . Bl.a. skärptes reglerna för att bevilja förtidspension 1995 på så sätt att grunden för pension skulle finnas endast i medicinsk ohälsa, och 1997 togs de s.k. äldrereglerna bort, medan kriterierna för att bevilja full förtidspension mildrades 1998 (2000). 7 Observeras bör dock att inkomster från det s.k. här räknas som arbetslöshetsinkomst. Utvecklingen för arbetslöshet beskriver dock inte heller, som vi kunnat se, någon trendmässig ökning. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande helhet minskar när antalet med långvariga behov ökar (se t.ex. 2000). Minskningen i ålderspensionering är tydligast bland kvinnorna, medan nedgången i dödlighet i stort sett är jäm- förbar könen emellan och för bägge grupperna sker den i huvudsak första hälft. Avslutningsvis finns en relativt stor kategori övriga, som inte infångas av någon av de kategorier vi utnyttjat och som är större för kvinnor än för män. Beskrivningen i figurerna 3 och 4 är på individnivå och fångar därför inte in försörjningssituationen hos eventuell maka/make eller sammanboende. I syfte att något bättre kunna förstå förutsättningarna i övrigt-kategorin granskade vi där- för försörjningsstatusen för samtliga vuxna i de hushåll som ingår i gruppen, samt hur många som bytt familjestatus från det år de tillhörde de långvariga bidragstagarna till det år de lämnade gruppen (Tabell A2 och A3 i appendix). Bland kvinnorna i övrigt- kategorin sammanlevde mellan fyra och med någon annan vuxen som ingick i kärnarbetskraften (den högsta siffran avser 1991, den senare 1993) och mellan hade bytt familjestatus. För männen var motsvarande siffror en till för maka/sammanboende i kärnarbets- kraft och mellan som bytt familjestatus. Dessa siffror är svåra att värdera fullt ut, men åtminstone för kvinnorna kan det handla om händelser som under lågkonjunkturen storleks- mässigt motsvarar effekterna av att själv komma ut i arbetslivet. Det finns goda skäl att tro att det bland de som lämnat gruppen långvariga bidragstagare, såsom vi definierat den, finns många som fortsatt fått socialbidrag under jämförelsevis kortare perioder. Vi har därför också granskat hur många av de som avslutat sitt långvariga bidragstagande från till ett annat som fått socialbidrag i en till tre respektive . Resultaten redovisas i Tabell 2. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Andelar av de som lämnat det långvariga socialbidrags- tagandet från till ett annat som övergått till kortare perioder av socialbidrag: 1 3 respektive 4 9 månader/år. Kvinnor och män 16-w år, ej kvarboende barn. Kring av dem som lämnar det långvariga bidragstagandet går vidare till socialbidrag under kortare perioder.8 över perioden som helhet och mot bakgrund av de kraftiga svängningar som skett i övrigt (dvs. i socialbidragstagandet gene- rellt), är nivån här anmärkningsvärt stabil. Vissa förskjutningar äger dock rum när det gäller fördelningen över 1 3 respektive 4 9 månader där andelarna som hamnar i den förra kategorin minskar till förmån för den senare . vänds emellertid denna trend på allvar, och proportionerna i decen- niets slutskede har närmat sig de som förelåg vid dess början. En fråga som infinner sig när man tar del av dessa siffror är i vilken utsträckning den s. k. övrigt-kategorin i Figur 3 och 4 innehåller individer som övergår till kortare bidragsperioder. En närmare granskning av data visar att man i gruppen, i jämförelse med andra som lämnar det långvariga bidragstagandet, mer ofta har fortsatt socialbidrag och i synnerhet i intervallet 4 9 månader där nivåerna varierar mellan under pe- rioden (se Tabell A4 i appendix). Det underliggande antagandet man kan göra om att socialbidrag här har en fortsatt stor/större betydelse för försörjningen bekräftas med andra ord. Två grupper som bägge haft en negativ utveckling i form av ökat socialbidragstagande under stora delar av är ungdomar 8 Omräknat på alla som haft långvarigt socialbidrag innebär detta att i runda tal fortsätter med någon form av socialbidragstagande påföljande år. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande och invandrare (SOU 2000:3).9 De senare är också, som tidigare framgått, en av de grupper som mer än andra tvingats lita till social- bidrag under långa perioder (1999). Invandrare är emellertid ingen homogen grupp. Såväl vistelsetid i som ursprungsland har visat sig ha en avgörande bety- delse inte bara för socialbidragstagande, utan för social och ekono- misk etablering överhuvudtaget (2000; i denna volym). Ursprungsland har vi av ovan angivna skäl inga möjligheter att identifiera i vårt material. Däremot har vi uppgifter om vistelsetid i och i Tabellerna 3 respektive 4 redovisas försörjningsövergångarna för invandrare som befunnit sig i eller mindre samt sex till . Nyanlända invandrare (vistelse- tid ). Män och kvinnor 16-w år. Ej kvarboende barn. Socialbidrag 1 9 mån10 9 Ungdomar och invandrare är också grupper vars socialbidragsbehov i högre grad än andras är avhängigt arbetslöshet och arbetsmarknadssvårigheter (1998). 10 Medan övriga kategorier i tabellen är ömsesidigt uteslutande kan socialbidrag 1 9 månader förekomma med andra utom, givetvis, långvarigt socialbidragstagande. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Invandrare som vistats 6 i landet. Män och kvinnor 16-w år. Ej kvarboende barn. Socialbidrag 1 9 mån Vid ingången har bägge invandrargrupperna ett jämförbart utflöde ur långvarigt bidragstagande och andelarna som blir kvar ligger endast marginellt högre än för samtliga (jfr Figur 3 och 4). Utvecklingen därefter är dock avsevärt mindre gynnsam för dem som vistats i , med kraftigt ökande andelar som fortsätter sitt långvariga bidragstagande , i likhet med andra följt av en nedgång 1998 och 1999, men totalt sett har situationen i förhållande till andra grupper försämrats i detta avseende under decenniet.11 Gruppen som vistats i jämförelsevis längre har i allt väsentligt en utveckling som på- minner om den vi såg ovan i Figur 3 och 4. Av tabellerna framgår också hur små andelar i de bägge grupperna som lyckats ta steget ut i kärnarbetskraften. Också här är situationen under framförallt första delen av decenniet minst gynnsam för dem med kortare vis- telsetider. Noterbart är dock att denna grupp snabbare tycks till- godogöra sig den förbättrade arbetsmarknaden under de avslutande åren. Av siffrorna i övrigt märks framförallt de jämförelsevis höga siffrorna för ålderspension bland invandrare som vistats i landet 6 . Detta beror givetvis i hög grad på skillnader i ålders- sammansättning mellan grupperna. När det gäller nivåerna för stu- dier kan vi konstatera att de är genomgående låga. 11 Vi har gjort en närmare granskning av data för att se i vilken utsträckning detta möj- ligheten skulle kunna förklaras av att gruppens sammansättning förändrats såtillvida att relativt sett fler har kortare vistelsetider inom ramen för femårsperioden. Så visar sig dock inte vara fallet. Faktum är att den genomsnittliga vistelsetiden vid övergången 1996 1997, då utflödet är som lägst, är längre än tidigare . Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Ej kvar- boende barn. Socialbidrag 1 9 mån Ungdomar har ett mönster för utflödet som på några punkter avviker från övriga grupper. För det första så är det relativt sett klart färre som tenderar att bli kvar i långvarigt bidragstagande. Även om också ungdomarna får vidkännas en minskning av ut- flödet , så rör man sig genomgående på en lägre nivå än andra grupper. Att de inte helt försvinner ut ur systemet fram- går dock av att högre andelar fortsätter till kortare bidragsperioder, och summerar vi långt och kort bidragstagande så blir nivåerna mer i överensstämmelse med övriga gruppers. Det är också vanligare bland de yngre att, i enlighet med vad man kan vänta sig, lämna långvarigt bidragstagande för studier. Framförallt ser vi här andelar ingen redovisad grupp varit i närheten av, även om det bör påpekas att talen i sig inte kan betraktas som särskilt höga. Jämförelsevis många av de yngre går också över till någon form av ersatt arbetslöshet och vi kan notera att siffran här är som högst , det vill säga i ett skede där arbetsmarknaden börjat vända till det bättre. En anledning till detta kan vara de sär- skilda satsningar som initierats i form av aktiva arbetsmarknads- åtgärder och program för kompetenshöjning, som mer uttalat riktats mot ungdomar. Det är möjligen också ett uttryck för det tidigare framförda antagandet om att övergångar till arbetslöshet i någon mening kan ses som ett positivt utfall i detta sammanhang och att grupper som tidigare ej var aktuella på arbetsmarknaden i högre grad blir detta när efterfrågan på arbetskraft ökar. SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande När de årsvisa övergångarna från långvarigt bidragstagande till annan typ av försörjning granskas är huvudintrycket relativt ned- slående. Ytterst få förefaller etablera någon form av stabil för- sörjning via arbete eller studier och påfallande höga andelar blir kvar i socialbidragssystemet, antingen för fortsatt långa perioder eller för kortare tider. Detta är en tydlig indikation på de svårig- heter som man möter inom gruppen och ett uttryck för den marginella position individerna trots allt befinner sig i här. Frågan blir då hur bestående dessa mönster är och hur möjlig- heterna till självförsörjning ser ut i ett längre perspektiv. I Figur 5 och 6 visas hur många som är kvar i långvarigt bidragstagande över en längre tidsperiod. Utvecklingen för sammanlagt åtta olika grupper redovisas: samtliga män respektive kvinnor som ingick i gruppen långvariga bidragstagare 1990 och 1995, nyanlända invand- rare i gruppen (vistelsetid till och med ) 1990 och 1995, samt ungdomar 16 1990 och 1995. långvariga bidrags- tagare kan vi följa utvecklingen , för de senare grupperna över fem. Andel kvarvarande långvariga socialbidragstagare för män och kvinnor med ursprungsår 1990 respektive 1995 Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Andel kvarvarande långvariga socialbidragstagare för ungdomar och nyanlända invandrare ( )med ursprungsår 1990 respektive 1995 Vad dessa kurvor visar är för det första att de som var långvariga bidragstagare 1990 inledningsvis lämnade gruppen snabbare än de som ingick i den 1995.12 Detta gäller dock endast efter ursprungsåret, de två åren därefter närmar sig kurvorna åter varandra. Mönstret är tämligen rimligt sett i ljuset av hur kon- junkturen och arbetsmarknaden utvecklats . hade inte nedgången i den svenska ekonomin på allvar inletts, när så sker 1993 och 1994 beskriver också kurvan för 1990-gruppen en utplaning. långvariga bidragstagare utgör däremot en period där det ogynnsamma läget på arbetsmark- naden var mycket påtagligt och relativt stabilt, medan sammanfaller med den positiva vändningen i samhällsekonomin. Av Figur 5 framgår också att kvinnor lämnar gruppen i en något långsammare takt än män, men att mönstren totalt sett är relativt likartade. Könsskillnaderna är aningen större lång- variga bidragstagare. i ett längre tidsperspektiv kan det också vara värt att notera att könen närmar sig varandra i slutet av tioårskurvan. 12 Kurvornas generella mönster med ett brant fall i början och utplaning illustrerar också det faktum att sannolikheten att lämna bidragstagandet minskar ju mer omfattande och sammanhängande bidragsperioder man har bakom sig. Liknande iakttagelser har tidigare gjorts i bl.a. (Voges & Rohwer 1992). SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande I Figur 6 illustreras den mindre gynnsamma utveckling som nyanlända invandrare haft. Skillnaden mellan grupperna respektive 1995 är dock betydande och under de inledande åren klart större än motsvarande differenser för gruppen som helhet (jämför Figur 5). Detta hindrar inte att vi också här finner en ten- dens till konvergens i det skede där kurvan för 1995-årsgruppen upphör, och sannolikt av samma skäl som de ovan berörda. I Figur 6 redovisas också utvecklingen för ungdomar. Mönstren här är väsentligt annorlunda: man lämnar det långvariga bidragstagandet betydligt snabbare än någon annan här redovisad grupp och skill- naderna mellan de bägge årsgrupperna är jämförelsevis mindre. Ungdomar är på det hel taget en mer rörlig grupp där utgångar via studier eller olika arbetsmarknadsprogram är mer tillgängliga än för andra grupper. Generellt sett kan man också föreställa sig att perio- den med långvarigt bidragstagande på ett mer uttalat sätt än för andra utgör en tillfällig fas, betingad av de omställningar som följer av inträdet i vuxenlivet (2000). Vad man bör ha i åtanke när man tolkar dessa kurvor är att de speglar en social och ekonomisk marginalisering som, hur man än väljer att definiera detta, måste betraktas som avsevärd. För dem som är långvariga socialbidragstagare över sammanhängande perio- der på tre och därutöver, är sannolikt steget till en mer stabil självförsörjning i regel mycket långt. Med detta också sagt att de som försvinner i Figurerna 5 och 6 inte självklart är på väg till någon form av socioekonomisk etablering. Som vi sett tidigare är det betydande andelar som fortsätter med kortare perioder av socialbidrag, och vi kan på goda grunder också anta att många också återkommer som långvariga bidragstagare. I syfte att fånga upp hur försörjningssituationen mer i detalj utvecklats för de som varit långvariga socialbidragstagare vid olika tillfällen, har vi tagit fram uppgifter avseende detta för tre respektive efter bidragsåret. Detta redovisas i Tabell 6. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande SOU 2001:54 Status för personer med långvarigt socialbidrag (10 mån/år) 1990 och 1993 tre respektive . Män och kvinnor 16-w år (ej kvarboende barn). * Avlidna ej med i materialet. Andelen som vid ett givet år i uppföljningsperioden har långvarigt socialbidrag minskar som väntat , men takten måste gene- rellt betraktas som förhållandevis låg. Jämför vi grupperna med olika ursprungsår, här 1990 och 1993, framkommer att vi bland de senare återfinner väsentligt fler med långvarigt socialbidrag såväl tre som . Vi kan också konstatera att detta sätt att mäta ger väsentligt högre nivåer för fortsatt långvarigt bidragstagande än de överlevnadskurvor som presenterades tidigare. I tabellen framkommer att av 1990-gruppen hade långvarigt socialbidrag 1995, att jämföras med de knappa som är kvar år 6 i Figur 5 – det vill säga att ungefär hälften av de förra består av individer som återvänt. Nivåerna för kortare bidrags- perioder minskar endast marginellt och andelen som får socialbidrag (oavsett antal månader) uppgår för bägge grupperna till , vilket måste betraktas som ytter- ligare en indikator på svårigheterna att etablera en mer stabil för- sörjning över tid.13 13 Kortare perioder med socialbidrag förekommer i stor utsträckning i samtliga grupper. Vanligast är det bland de studerande där mellan har socialbidrag i 1 9 månader och 63 . Lägsta andelarna finner vi bland ålderspensionärer och kärnarbetskraften, men även där ligger nivåerna så pass högt som mellan och 19 . SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande För båda grupperna sker det en tydlig ökning när det gäller andelar i kärnarbetskraften. Nivån är högre i den senare gruppen, men den relativa ökningen mellan tre och är, relativt sett, av jämförbar storlek. Möjligen kan man tycka att det mest anmärk- ningsvärda här (vid sidan av det faktum att nivåerna i detta avseen- de generellt är så låga) är att skillnaden i status 1995 respektive 1998 inte är större, sett mot bakgrund av att arbetsmarknaden var väsentligt bättre än . Siffrorna för arbetslöshet ligger aningen högre än de gör efter ursprungsåret (jämför Figur 3 och 4), men förändras inte dramatiskt . Andelen ålderspensionärer ökar, som sig bör, och är också som väntat högre för 1990-gruppen. Mer intressant är då kanske nivån för förtidspensionering som här uppträder på nivåer väsentligt högre än de vi kunde urskilja med ett ettårsperspektiv. Uppenbart är att förtidspensionering är en utväg av sub- stantiell betydelse i sammanhanget.14 Skillnaderna mellan de bägge grupperna är här betydande – ett faktum som dels kan tolkas som uttryck för förändringar i gruppernas sammansättning (gruppen är större, yngre och från när de strukturella omständigheterna är mindre gynnsamma) och dels som en effekt av den större återhållsamhet som utvecklats när det gäller att bevilja förtidspensioner (se not 6 ovan). Noterbart i övrigt är att något större utflöde till studier inte sker och att kategorin övrigt förblir omfattande. 14 Andelen av de som var långvariga bidragstagare 1990 som är förtidspensionerade , det vill säga efter den längsta möjliga tidsrymd vi kan omfatta i materialet, uppgår till , dvs. en fortsatt ökning men en minskande ökningstakt. Om avslutat långvarigt socialbidragstagande SOU 2001:54 Status för personer med långvarigt socialbidrag (10 mån/år) 1990 och 1993 tre respektive . Nyan- lända invandrare (vistelsetid ) 16-w år (ej kvarboende barn). * Avlidna ej med i materialet. Nivåerna på de nyanlända invandrarnas fortsatta långvariga bidrags- tagande är genomgående högre än genomsnittet, i synnerhet för den senare gruppen där närmare hälften är kvar . Detta överensstämmer med det mönster vi kunnat iaktta redan i Tabell 3, men här får vi en bekräftelse på att svårigheterna kvarstår också på . Utflödet till kärnarbetskraft förbätt- ras inte för 1993-gruppen, vilket kunde avläsas för motsvarande grupp för samtliga i Tabell 6. Nivåerna för förtidspensionering är stabilt lägre än för andra grupper, medan siffrorna för studier har övergått från att vara högre (för 1990-gruppen) till att vara i nivå med samtligas (1993-gruppen). SOU 2001:54 Mot självförsörjning? Om avslutat långvarigt socialbidragstagande Status för personer med långvarigt socialbidrag (10 mån/år) 1990 och 1993 tre respektive . Män och kvinnor (ej kvarboende barn). * Avlidna ej med i materialet. Den relativt sett mer godartade utveckling vi kunde iaktta redan i Figur 6 med avseende på de ungas fortsatta långvariga bidrags- tagande bekräftas ytterligare i Tabell 8. Nivåerna är genomgående lägre och är ungefär var fjärde i de bägge grupperna kvar. Utträdet håller inledningsvis en något högre takt i 1990- gruppen, men är det endast marginellt fler som är kvar bland långvariga bidragstagare (t.o.m. färre om vi räknar allt bidragstagande, oavsett tid). När det gäller arbete så ökar ungdomarnas andel i kärnarbetskraften mellan tre respektive efter ursprungsåret snabbare än för andra: från en jämförelsevis låg till en normal nivå för 1990-gruppen och från en normal till en hög nivå för 1993-gruppen. Generellt sett förefaller bilden av ung- domarnas möjligheter till arbete bli mer gynnsam i förhållande till övriga ju längre tidsperspektiv vi anlägger.