sou · GPB355d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Dessutom idkar barn och ungdomar byteshandel och inte så få ungdomar skaffar sig pengar eller saker på illegal väg (Ring , Figur 2). Att reda ut ungdomars ekonomi är komplicerat eftersom det finns ett antal olika sätt för dem att få pengar av sina föräldrar i kombination med att det är olika vad de behöver betala för (och , kommande). Vissa får pengar mot att de utför hushållstjänster, andra får hela barn-/studiebidraget, men måste själva köpa sina kläder, o.s.v. Vi har inte kunnat lösa denna fråga, men har försökt täcka in olika inkomstkällor genom att fråga om fickpengar, barn-/studiebidrag och lönearbete i separata frågor. Ett sätt att mäta huruvida de unga har ekonomiska problem är att fråga om deras ekonomiska buffert, ungefär på samma sätt som vi frågar om deras föräldrar har kontantmarginal. I Barn-LNU har vi ställt frågan: Om du plötsligt skulle behöva till , t.ex. för att gå på bio, skulle du kunna skaffa det då? De som svarat nej eller vet inte har klassificerats som att de inte har någon ekonomisk buffert (vi undviker att kalla det för kon- tantmarginal eftersom vi då lätt blandar ihop den med föräldrar- nas).8 Man kan notera att frågan sannolikt både fångar tillgång till kontanta medel och förfoganderätten över dem; många barn kan ha pengar, men deras föräldrar bestämmer över användandet. Dess- utom ingår naturligtvis en lånedimension i måttet. Det är därför vi valt att fråga om något onödigt men för många barn viktigt, som att gå på bio. Om vi istället frågat om möjligheten att få för en skolresa hade ja-svaren säkert varit högre, men validiteten på måttet enligt vår mening lägre. Tabell 3:3 visar 10–18-åringarnas ekonomi och sommararbete. I kolumnen längst till vänster framgår andelarna som inte har någon ekonomisk buffert i olika kategorier. Drygt en tredjedel av vårt urval säger sig inte kunna få fram med kort varsel. Det är en stor åldersvariation, vilken visar att ungdomar med ökande ålder får allt större kontroll över summor av den storlek som det handlar om här. Barn till arbetare har i mindre utsträckning en eko- 8 Speciellt bland de yngre är vet ej ett mycket vanligt svar. Det är dock rimligt att klassi- ficera dessa barn som utan ekonomisk buffert eftersom de uppenbarligen antingen saknar medel och/eller inte förfogar över dem utan förälderns medgivande över vad de skall an- vändas till. Ekonomiska och materiella resurser nomisk buffert, vilket också gäller barn i ombildade familjer. I kolumnen längst till höger visas en multivariat analys (i form av logistisk regression) över att inte ha ekonomisk buffert. Den ana- lysen verifierar att de gruppskillnader vi finner också står sig när vi kontrollerar för samtliga andra variabler. Vi har vidare frågat om barnen får veckopeng hemma respek- tive månadspeng hemma, och om så är fallet, hur mycket. Barnets uppgifter om dessa två separata alternativ har räknats samman (inte många har angivit båda). Ett svarsalternativ är att inte få pengar i form av månads- eller veckopeng. Andelen barn som angett detta svarsalternativ redovisas i den andra kolumnen i Tabell 3:3. En stor majoritet av de yngsta får vecko- eller månadspeng, medan de äldre barnen istället får disponera sitt barn- eller studiebidrag (visas i nästa tabell). Barn från arbetarhem har i mindre utsträckning fick- pengar, dvs. mönstret är ganska likt det som gällde för ekonomisk buffert. Detta innebär dock inte, som man skulle kunna tro, att det finns ett positivt samband mellan dessa variabler. I själva verket är de i stort sett orelaterade, dvs. det är lika många bland dem som har och inte har fickpengar som saknar ekonomisk buffert (detta gäller inom varje åldersgrupp). Medan informationen om vilka som har och inte har fickpengar är intressant därför att den säger något om hur ordnad barnens ekonomi är, ger den oss inga ledtrådar till hur god denna ekonomi är. Detta beror troligen på att de som inte får månadspeng både består av barn som får pengar när de vill ha och sådana som varken har egna medel eller får pengar när de vill, kanske för att deras föräldrar har små ekonomiska resurser. Ekonomiska och materiella resurser Ekonomi och sommararbete bland 10–18-åringar. Vik- tade, avrundade procent. I den multivariata analysen visas odds- kvoter från en logistisk regression. (N=1 284) Alla (i LOGREG intercept) 10–12 (ref.) 32*** 301*** 12*** 0,37*** 13*** 62*** 563*** 60*** 0,12*** Pojkar (ref.) Båda föräldrarna (ref.) 327*** 1,78** Högre tjänstemän (ref.) Tjänstemän, medel/lägre 1,64** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1%-nivån; ** = 5%-nivån; * = 10%-nivån. Den genomsnittliga månadspengen, som visas i mittenkolumnen, är beräknad på grundval av dem som har antingen vecko- eller månadspeng. Månadspengen ökar kraftigt med ålder och är högre i enföräldershushåll, men i övrigt finns det inga nämnvärda skillna- der mellan olika grupper. Andelen 10–18-åringar som på frågan Vilket eller vilka av föl- jande saker gjorde du ? kryssat för svarsalternativet Som- marjobbade framgår av den fjärde kolumnen i Tabell 3:3. Nästan inga 10–12-åringar sommarjobbar, men av 16–18- åringarna – i övrigt finns inga skillnader mellan grupperna. Ekonomiska och materiella resurser 3.6.1Högstadie- och gymnasieelevernas ekonomi Högstadie- och gymnasieungdomarna fick ytterligare två frågor om ekonomi och arbete, nämligen hur ofta de arbetat för att tjäna pengar samt om de själva får ta hand om barnbidraget eller studiebidraget. På frågan om arbete har vi klassi- ficerat dem som anger minst en gång eller minst en gång som att de lönearbetar regelbundet.9 av alla 13–18-åriga högstadie- och gymnasieelever har inte någon månadspeng och svarar dessutom att de inte får ta hand om barn- eller studiebidraget.10 Om dessa dessutom säger att de inte arbetar regelbundet, klassificerar vi dem som att de inte har regel- bunden inkomst – de utgör var tionde i åldersgruppen. I Tabell 3:4 visas andelen barn i olika grupper som lönearbetar regelbundet och som har regelbunden inkomst (antingen genom fickpengar eller lönearbete). Var femte 13–18-åring i vårt urval lönearbetar regelbundet. Det är fler gymnasister, färre barn från arbetarhem och betydligt färre barn till utrikesfödda föräldrar som gör det. De senare resultaten skulle kunna tala för att föräldrarnas kontakter och egna yrkespositioner kan vara viktiga för att barnen skall kunna få ett jobb. har någon regelbunden inkomst, med samma mönster som för regelbundet arbete när det gäller skillnader mellan kategorier. 9Vi kallar detta för lönearbete därför att vi uttryckligen i frågan bad ungdomarna att inte räkna med pengar de får för att de hjälper till hemma. 10I fortsättningen kommer vi för enkelhets skull att benämna gruppen med deras ålders- intervall (13-18-åringar). Notera dock att bland 13-åringarna är det ungefär hälften som inte finns med i denna grupp, därför att de ännu inte börjat årskurs 7 vid intervjun. Ekonomiska och materiella resurser Ekonomi och lönearbete bland tonåringar på högstadiet och gymnasiet (13–). Viktade, avrundade procent. I den multi- variata analysen visas OLS-regressionskoefficienter. analys ()2 (i intercept) 13–15 (ref.) 26*** 1 113*** 455*** Pojkar (ref.) Båda föräldrarna (ref.) Högre tjänsteman (ref.) Tjänsteman, medel/lägre 85*** 78*** 609*** -347*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. 1.Ekonomiskt utrymme = fickpengar + barn-/studiebidrag + skattad inkomst av lön- earbete. 2.Justerat R2 för den linjära regressionen är . Det hade varit önskvärt att kunna ha ett sammanfattande mått på hur mycket pengar ungdomar har att röra sig med. Som nämnts är det dock utomordentligt komplicerat att konstruera ett sådant eftersom ekonomin i en familj kan fungera på så många olika sätt. Vår undersökning är för oprecis, t.ex. när det gäller hur mycket pengar ungdomar tjänar, och det är närmast hopplöst att reda ut vad pengarna skall räcka till eller om de är knutna till krav på hus- hållsarbete e.d. För att få en grov indikator på ungdomars ekono- miska utrymme har vi ändå gjort en skattning i monetära termer. Den utgår från fickpengarna, som ju är specificerade i kronor. Till detta har vi lagt barn- och studiebidrag som en schablon: De som svarar ja på om de får ta hand om barn- eller studiebidraget har fått adderat till summan för fickpengar. Ekonomiska och materiella resurser ja, ibland har, ganska godtyckligt, fått summan 400 adderad.11 Vidare har vi adderat uppskattade arbetsinkomster. För dem som arbetar regelbundet minst en gång har vi lagt till 1 200 kro- nor (med antagandet att det är ett jobbtillfälle där den intjänade summan är ). För dem som jobbar minst en gång har vi följaktligen adderat och slutligen, för dem som uppger att de jobbar någon enstaka gång har vi lagt till . Det mått på ekonomiskt ut- rymme som vi sålunda får är förstås en ganska svag indikator på individnivå. Anledningen till att vi ändå vill använda det är att det ändå är mycket troligt att det fungerar som en indikator på skill- nader mellan grupper. Vår skattning är att det ekonomiska utrymmet för 13–18-åringar är , för 13–15-åringarna 645 och för 16–18-åringarna 1 113 kronor.12 Det finns i övrigt bara en nämn- värd skillnad, nämligen den att barn till utrikesfödda föräldrar har mindre ekonomiskt utrymme än andra barn.13 Den multivariata analysen styrker denna övergripande slutsats. 3.6.2Materiella tillgångar bland 10–18-åringarna Pengar är en ekonomisk resurs som bl.a. har sin styrka i att de kan användas på många olika sätt. Men pengars värde är in- direkt, det är själva konsumtionen som är det centrala i många fall. För vuxna såväl som för ungdomar är det varaktiga konsumtions- produkter som är de mest penningslukande och som därmed ut- gör den största ekonomiska resursen (för att de kan säljas, eller bytas) och den bästa indikatorn på allmän ekonomisk standard (för att de är dyra). För vuxna är det bostad, sommarstuga och bil som är några av de viktiga tillgångarna, men för ungdomar är det snarare olika elektroniska apparater: CD-spelare, och mobiltelefon t.ex. Att studera innehav av sådana konsumtionsprodukter, här kallade materiella tillgångar, är ett sätt att komplettera analyserna ovan av andra aspekter av barns och ungdomars ekonomiska resurser. 11För att testa känsligheten av detta antagande gjorde vi ett alternativt mått som bara lade till för dem som svarade ja, . Detta hade dock ingen inverkan på resulta- ten vad gäller skillnaden mellan olika grupper. 12Att åldersskillnaden slår igenom så tydligt talar för att måttet på ekonomiskt utrymme fångar någonting väsentligt om ungdomars ekonomi. 13Ungefär av detta tycks bero på att barn med utrikes födda föräldrar i genom- snitt har fler syskon (analysen visas inte). Ekonomiska och materiella resurser Det finns dock en annan och kanske lika viktig aspekt av pry- lar. De säger något om vem man är och till vilken grupp man hör – och vill tillhöra (jfr och 1978/82). efter berömda analys av iögonfallande konsum- tion som ett sätt att vinna social status har vi ingen anledning att tro att materiella ting inte också har funktionen att upprätta individers självaktning (Veblen 1899/1926). Kanske är detta särskilt viktigt för unga, som inte har yrkesrollen som en viktig statuskälla. Denna syn på konsumtion är också en grundbult i moderna teorier om relativ fattigdom (se t.ex. Sen 1983). Förutom för att ha råd till föda och skydd är en god ekonomi central, därför att den tillåter ett liv utan skam, dvs. en social tillvaro där man kan umgås med likar på ett likvärdigt sätt. Ungdomar som saknar de normala ung- domsprylarna löper risk att inte bli accepterade i gruppen. Därmed kommer frågan om materiella tillgångar att vara viktig att studera i ett fattigdomsperspektiv. I nästa avsnitt kommer vi att special- analysera huruvida en svag föräldra- och hushållsekonomi har som konsekvens att barnen inte kan upprätthålla en normal ekono- misk standard, så gott vi kan mäta den. Ett problem med materiella tillgångar är att det finns en närmast oändlig rymd av ting som skulle kunna utgöra rimliga indikatorer, och vi har bara kunnat fråga om ett urval. Vi har försökt fånga väsentliga saker, men vi har inte någon god precision när det gäller att uttala oss generellt i frågan om vissa ungdomar saknar ekono- miska resurser i form av materiella tillgångar. De saker vi frågat om är TV, video, TV-spel, CD-spelare, mobiltelefon samt dator. Dess- utom har vi frågat om husdjur. Vi har i frågan speciellt tryckt på att det skall vara egna saker, alltså inte hushållets. Idealt sett skulle urvalet av indikatorer vara större; t.ex. ingår inte moped, cykel, dyra kläder eller idrottsutrustning. Dessutom vet vi inte värdet på varje sak (och det är ju skillnad på att ha en ridhäst och en katt t.ex.). Ändå tror vi att vi fångar något väsentligt med våra indika- torer, låt vara inte perfekt. I Tabell 3:5 visas andelen barn och ungdomar i olika grupper som har olika saker. Några generella mönster framträder. Många 10–18- åringar har materiella tillgångar – vi lever i ett rikt land och i då avancerade elektroniska produkter kan köpas ganska billigt. Värt att notera är t.ex. att hälften av alla tillfrågade har egen TV och har mobiltelefon. Äldre ungdomar har fler prylar än yngre. Pojkar har fler saker än flickor, där husdjur är det stora undantaget. I övrigt är det mest uppseendeväckande resultatet att Ekonomiska och materiella resurser det är så små skillnader mellan samhällsklasser och familjetyper: om något, är det barn till företagare och arbetarbarn som har fler saker, de senare framför allt TV, video och mobiltelefon. Detta kan delvis vara en kulturell fråga (jfr 1984), vilket får stöd i det faktum att barn till föräldrar med universitetsexamen, liksom till dem som bara har lägsta obligatorisk utbildning, har minst antal materiella tillgångar (resultaten visas inte). När det gäller barn med utrikesfödda föräldrar framkommer egentligen bara två egenheter, att de i mycket liten utsträckning har husdjur – vilket knappast kan tolkas i ekonomiska termer – och att de relativt sällan har CD- spelare (vilket är svårtolkat). Materiella tillgångar bland 10–18-åringar. Viktade, av- rundade procent. (N=1 304). (Tabellen fortsätter på nästa sida) 10–12 (ref.) 56*** 24*** 87*** 69*** 32*** 88*** Pojkar (ref.) 52*** 47*** 18*** 18*** 88*** Båda föräldrarna (ref.) Högre tjänstemän (ref.) Tjänstemän, medel/lägre 61*** 14*** 58*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. Ekonomiska och materiella resurser (forts.) Materiella tillgångar bland 10–18-åringar. Vikta- de, avrundade procent. I den multivariata analysen visas OLS- regressionskoefficienter. (N=1 294–1 304) Alla (i intercept) 10–12 (ref.) 50*** 13*** 22*** 3,2*** 0,77*** 72*** 31*** 7*** 29*** 3,6*** 1,20*** Pojkar (ref.) 19*** 16*** 2,9*** -0,38*** Båda föräldrarna (ref.) -0,07 3,4* Högre tjänstemän (ref.) 3,3** 0,46** 3,2** 0,41** 2,6*** -0,57*** Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. Justerat R2 för den linjära regressionen är . När vi konstruerar två extremgrupper, en som har högst en av de uppräknade ekonomiska tillgångarna och en som har mellan fem och sju, styrks våra slutsatser. Det tycks inte vara någon variation alls i att ha få saker, förutom ålders- och könsmässig – pojkar har oftare många saker. Dessa resultat måste dock tolkas försiktigt, eftersom det finns ett antal saker vi inte frågat om (flickor lägger t.ex. sannolikt mer pengar på kläder än pojkar gör). Den multi- variata regressionsanalysen verifierar att skillnader i antal saker framför allt är en fråga om ålder och kön. Barn till företagare och Ekonomiska och materiella resurser arbetare har något fler saker och barn till utrikesfödda färre – men i det senare fallet vet vi alltså att skillnaden mest genereras av att de sällan har husdjur. 3.6.3Samgång mellan olika aspekter av barns och ungdomars ekonomiska resurser De mått på ekonomiska resurser som vi har använt oss av ovan behöver inte nödvändigtvis tillhöra en gemensam dimension. Det är t.ex. fullt möjligt att man kan ha en ekonomisk buffert på be- kostnad av sin konsumtion. Dessutom är inget av våra mått rena indikatorer på ekonomiska resurser; exempelvis fångar ekonomisk buffert också föräldrarnas bevakning av vad pengarna går till och materiella resurser mäter också preferenser när det gäller kon- sumtion. Vi skulle ändå anta att det finns ett positivt samband mellan de olika måtten, fr.a. att ett stort ekonomiskt utrymme ger en ekonomisk buffert och medför ett relativt stort antal materiella tillgångar. Tabell 3:6 prövar detta antagande. Vi redovisar resultaten uppdelade på åldersgrupperna 13–15 respektive 16–eftersom de ekonomiska resurserna är så åldersberoende. Samband mellan ungdomars ekonomi i olika avseenden. Genomsnittligt skattat ekonomiskt utrymme bland barn med och utan ekonomisk buffert och med olika antal materiella tillgångar, samt genomsnittligt antal sådana tillgångar efter ekonomisk buffert (N=682) 13–15 år 16–18 år 13–15 år 16–18 år Kan få/har Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. Ekonomiska och materiella resurser I stort sett finns det ett positivt samband mellan de tre mått vi använder här, nämligen ekonomisk buffert, ekonomiskt utrymme och materiella tillgångar. Det är dock nästan inga skillnader i tabellen som är statistiskt signifikanta, vilket dels beror på att urvalet är ganska litet, dels troligen på att måtten är något oprecisa. Systematiken i resultaten tyder ändå på att ett stort ekonomiskt utrymme gör det möjligt att klara oförutsedda utgifter och leder till möjligheter att upprätthålla en högre konsumtionsnivå. 3.7Hushållets ekonomi och barnens ekonomiska resurser Resultaten från Tabell 3:3–3:5 talar för att barnens egna materiella tillgångar inte är särskilt beroende av ursprungsfamilj. Barn och ungdomar i kategorier som visats ha de sämsta ekonomiska resurserna – arbetarhushåll, ensamstående föräldrar och barn med utrikesfödda föräldrar – har i stort sett samma ekonomiska resurser (där det viktigaste undantaget är att de senare har mindre ekono- miskt utrymme). Men hur stark är då den direkta relationen mellan hushållets ekonomiska situation och barnens ekonomi? För att studera detta har vi valt ett antal centrala indikatorer från Tabeller- na 3:1–3:5 och genomfört de analyser som redovisas i Tabell 3:7. Ekonomiska och materiella resurser Samband mellan föräldrarnas (hushållets) ekonomiska resurser och barns och ungdomars ekonomiska resurser. Viktade, avrundade procent, kronor/månad och genomsnittligt antal. (N=1 294 för 10–, N=682 för 13–) 10–18 år 13–18 år 13–18 år 10–18 år Nej, har inte 45*** 21*** 2,7** Ja, har (ref.) 42*** Nej (ref.) Ja (ref.) 42*** 55*** 568*** 2,5*** Nej (ref.) 2,7* Nej (ref.) Signifikanser, enskilda estimat relativt referenskategorin: *** = skillnaden signifikant på 1 %-nivån; ** = 5 %-nivån; * = 10 %-nivån. får varken fickpengar eller barn-/studiebidrag. 2.Har inte kontantmarginal, äger ej hus, samt har haft problem med löpande utgifter. Det står klart att det finns ett samband mellan hushållets eko- nomiska resurser, mätt via frågor till föräldrarna, och barnens ekonomi som den rapporteras av barnen själva. Exempelvis saknar av barnen ekonomisk buffert när föräldrarna saknar kontantmarginal – motsvarande andel när föräldrarna har detta är . Barn till föräldrar som är ekonomiskt utsatta får mer sällan fickpengar eller barn-/studiebidrag, de har ett mindre eko- nomiskt utrymme och de har i genomsnitt färre materiella till- gångar. Vi har konstruerat en speciellt utsatt kategori med små ekonomiska resurser på hushållsnivå, bestående av dem som varken har kontantmarginal eller hus och dessutom haft problem med löpande utgifter. Barn i dessa hushåll har verkligen en ännu sämre ekonomisk situation än de barn som är utsatta för endera av dessa förhållanden – t.ex. saknar av 10–18-åringarna ekonomisk buffert och deras månadsvisa ekonomiska utrymme är lägre än för andra barn. Denna grupp, som Ekonomiska och materiella resurser alltså är extremt utsatt på hushållsnivå, omfattar av barnen gamla.14 Som tillägg till de rena ekonomiska hushållsmåtten har vi lagt föräldrars arbetslöshet. Om en av föräldrarna är arbetslös, har det ganska säkert ekonomiska konsekvenser för hushållet och det är av vikt att studera huruvida föräldrars arbetslöshet påverkar barnens ekonomi. Tabell 3:7 visar att barn till arbetslösa verkligen har svagare ekonomiska resurser – även om alla estimat inte är statis- tiskt signifikanta är mönstret tydligt. Trots att föräldrarnas ekonomi har återverkningar på barnens egen ekonomiska situation är vår bild av resultaten i detta kapitel, att detta samband är relativt svagt. Vi finner det knappast alls när det gäller större grupper i befolkningen. Jämfört med hur eländig den ekonomiska situationen kan te sig för ensamföräldrar, invand- rare och arbetare, är barnens situation relativt god och inte påtagligt avvikande från kamraternas från mer ekonomiskt privilegierade hushåll (med de mått vi använt). Vi finner främst en överföring av problem mellan generationerna som, när det gäller specifikt utsatta grupper, inte är särskilt stora. Denna ganska ljusa bild är antagligen något för optimistisk, eftersom det är svårt att mäta barns och ungdomars ekonomi. Olika typer av mätfel kom- mer att leda till att sambandet mellan föräldrarnas och barnens ekonomi underskattas. Ändå tycker vi att det finns fog för att tolka våra resultat som att föräldrar med små ekonomiska resurser strä- var efter att hålla sina barn skadeslösa för detta bistra faktum. Sannolikt prioriteras barnen vid ekonomiska trångmål och möjligen griper också släktingar in för att exempelvis hålla barnens tillgång till materiella saker på en nivå med andra barns. Barnhushållens ekonomiska resurser har på det hela taget föränd- rats positivt . Det är dock inte fråga om några dramatiska förbättringar, med undantag av bostadsstan- darden (som visas i Kapitel 5). har inte mycket hänt när det gäller ekonomiska tillgångar (i form av hus, sommarstuga och bil) eller kontantmarginal. Detta innebär också att den allmänna 14 Gruppen har, inte oväntat, en sociodemografisk profil som överensstämmer med resul- taten i tidigare tabeller. Sålunda tillhör av barn till ensamstående föräldrar denna grupp, liksom av barn till utrikesfödda och av arbetarbarnen. Ekonomiska och materiella resurser ekonomiska nedgången första hälft antingen inte slagit igenom fullt ut på barnens levnadsstandard eller på att den ekonomiska återhämtningen fram , när våra intervjuer gjordes, har gjort att barnfamiljerna kommit upp ur den ekonomiska svacka de befunnit sig i . Fokus i detta kapitel har legat på barns och ungdomars egen ekonomi. Vi härledde ett antal centrala indikatorer på ekonomiska resurser, nämligen ekonomisk buffert (att kunna klara en oförut- sedd utgift), ekonomiskt utrymme (skattat som månadsinkomst av fickpengar, bidrag och eget lönearbete) och materiella tillgångar (summan av olika saker barn har). Det är svårt att undvika den mest slående bilden som träder fram ur våra analyser, nämligen den att ekonomiska resurser är starkt åldersberoende. En samman- fattande bild över detta visas i Figur 3:4. De ungas ekonomi från 10 till och med , Barn och ungdomar har, som framgår av figuren, en egen ekonomi. Mellan 10 och har månads- eller veckopeng, därefter vidtar barn- och studiebidraget som inkomstkälla. Tillsam- mans har upp mot av tonåringarna ekonomiska medel från dessa källor (som vi kallar fickpengar). Ekonomiska och materiella resurser bundet arbete, vecko- eller , blir vanliga i gymnasie- åldern.