sou · GPB313 · 2002-01-01 00:00:00 — Ingen egen organisation f.n. Ett resurscentrum, Lärcenter, håller på att byggas upp inom MAH 6038 hst 1999 Avtal med UPC vid LU; MH 9 714 hst 1999 Stöd för högskolepedagogisk förnyelse MdH 7 798 hst 1999 OH 38 hst 1999 Särskilda medel för kompetens- SH4 569 hst 1999 TH 70 hst 1999 HJ 4 616 hst 1999 Verksamheten för att stödja förnyelse inom utbildningen och kompetensutveckla personalen omfattar längre och kortare utbildningar som riktar sig företrädesvis till lärare. Längd och inriktning har ändrats över åren, i flera fall på grundval av utvärderingar (se t.ex. , 2000, Giertz-Ekstav 1996, 1996, 1997, Wahlén 1996). Utöver den pedagogiska grundutbildningen, som behandlas utförligt i kapitel 9, erbjuds specialkurser i case-metodik, problembaserat lärande, språkinlärning och ICT-pedagogik. Kurser och seminarier drivs inom områden som presentationsformer, handledning, examina- tion, utvärdering och kursvärdering. Några av de pedagogiska utvecklingsenheterna bedriver också utbildning riktad mot studenter. Det rör sig bl.a. om studievanor, ICT-frågor och kursvärdering. Stöd till enskilda och grupper Ett brett spektrum av verksamhet förekommer utöver ovan angivna kurser. Många utvecklingsenheter stödjer mentorer vid institutionerna genom sammankomster och insatser för att bygga upp nätverk. Enskilda lärare kan vända sig till enheterna för konsultationer när det gäller undervisning, examination, kurs- värderingar och andra former av utvärderingar . Vid ett antal läro- säten stödjer enheterna hela program eller institutioner beträffande kvalitetsutveckling. Utvecklingsarbete pågår i relativt stor utsträckning såväl med medel som söks i nationell konkurrens genom Rådet för högskoleutbildning (se kapitel 9) som genom lokala projekt, vilka finansieras centralt på lärosätet, av fakulteter eller institutioner. En hel del arbete görs också av enskilda lärare utan särskilt ekonomiskt stöd. Sådana lokala utvecklingsprojekt har förekommit i större skala åtminstone då pedagogiska Stöd för högskolepedagogisk förnyelse utvecklingsenheter inrättades vid universiteten. skedde ett uppsving för utvecklingsarbetet i samband med de särskilda statliga medel som ställdes till förfogande . De genererade försöksverksamhet på många ställen, och mycket av detta arbete har sedan fortsatt vid många lärosäten. Resultaten av dessa projekt presenteras ofta i rapporter som ges ut i skriftserier av de pedagogiska utvecklingsenheterna. Ett antal av dessa serier har funnits och har ett ansenligt antal nummer. En annan form för spridning och vitalisering av den pedagogiska debatten är Nyhetsblad som ges ut på flera lärosäten. En genomgång av projektrapporter från universiteten visar att många projekt rör uppföljning och utvärdering inklusive kursvärdering. Detta tycks i stor utsträckning gälla de universitet som har särskilda enheter för utvärdering, nämligen , och men också , , och SLU. Ofta är det frågan om utvärderingar av enskilda kurser eller av olika undervisningsmetoder och metoder för lärande inom en institution. Andra teman är utveckling av undervisningsmetoder (t.ex. PBL och casemetodik), handledning av uppsatser, examina- tion, aspekter på jämställdhet i utbildning och undervisning, laborationsundervisning, internationalisering och ICT. har projekt också handlat om undervisning och handledning inom forskarutbildning vid flera universitet. Flera lärosäten, t.ex. , och KI, anordnar återkommande lärosäteskonferenser för att sprida resultat av utvecklingsprojekt och diskutera aktuella undervisningsfrågor. Vid organiseras pedagogiska idédagar. Exempel på teman för sådana konferenser är studentaktiva undervisningsformer, examinationsformer och utvärdering. Vid konferenserna presenteras uppsatser som beskriver och analyserar projekt inom ramen för konferensens tema. Deltagarantalet är ofta förhållandevis stort både från lärar- och studenthåll. Vid några få universitet förekommer också högskolepedagogisk forskning inom ramen för de pedagogiska utvecklingsenheternas uppgifter, och adjungerade professorer på deltid finns vid , KTH och, specifikt för att utveckla idéer om flexibelt Stöd för högskolepedagogisk förnyelse lärande, vid . Medarbetarna vid är anställda som universitetslektorer16. Flera lärosäten satsar också på spridning av kunskaper om universitetspedagogiska frågor genom att bygga upp ett särskilt högskolepedagogiskt bibliotek, som givetvis står till lärares (och studenters) förfogande. har även anställt en halvtids bibliotekarie samfinansierad med GU. Dessa båda lärosäten samarbetar vidare kring en skriftserie med två delserier och gemensam redaktionskommitté. planerar också att ge ut en periodisk tidskrift. Det pedagogiska utvecklingsarbetet kan ses som ett viktigt led i kvalitetssäkring och kvalitetsutvecklingen vid universitet och högskolor. I detta arbete är förnyelse av examinationen väsentlig, och utredningen har i direktiven specifikt fått uppgiften att analysera användningen av externa examinatorer behandlade examinations roll i ett avsnitt som baserades på en särskild studie man låtit göra (SOU 1991:44; Lindberg-Sand & , Examination som kvalitetskontroll i högskolan). Författarna och utredningen såg följande problem i examinationssystemet : Examinationen avser ofta snävt avgränsade delar av utbildningen med risk för fragmentering av innehållet. Ansvaret både för examinationens utformning och för bedömningen vilar ofta helt på den enskilde läraren. Det saknas både formaliserad utvärdering av examinationen och ett systematiskt erfarenhetsutbyte på nivåer ovanför individbe- Utredningens slutsatser var att examinationens främsta syfte var att främja studenternas självständiga och kritiska förhållningssätt till kunskapsstoffet, och att den därför borde omfatta betydligt större kursavsnitt än vad som var fallet. Som ett led i att utveckla och kvalitetssäkra sådan mer omfattande examination föreslog man att det för varje utbildningsprogram som leder till examen skulle ingå 16 Detta är också fallet vid de norska universiteten, där de anställda är både vetenskapligt och pedagogiskt kvalificerade och bedriver undervisning, konsultation, handledning samt forskning och utveckling. Stöd för högskolepedagogisk förnyelse åtminstone ett tillfälle då extern examinator medverkade. Diskussionen kring externa examinatorers roll har fortsatt. gjorde 1996-97 en nationell utvärdering av examinationen i högskolan (1997:39 R). I slutrapporten betonas examinationens vikt för lärandeprocessen och framhålls att en utveckling av examinationens form och inne- håll därför kan medföra en allmän höjning av utbildningens kvali- tet. Utvärderingen lägger också i likhet med fram förslag om förändring av högskoleförordningen med inne- börden att göra det möjligt att ha flera examinatorer som gemensamt examinerar på den eller de kurser som examinationen avser och /att ha/ externa examinatorer med beslutsrätt i den svenska En särskild skrift inom examinationsprojekt (1997) gör en genomgång av nordiska och brittiska traditioner och aktuella svenska försök rörande extern medverkan i examination. Genomgången visar bl.a. följande. I både de danska och norska systemen är den externa examina- torns insatser en tydlig del av kvalitetssäkringen av utbildningarna och ett sätt för statsmakterna att försäkra sig om att utbildningarna inom samma område håller en jämförbar standard. I och är censorsfunktionen t.o.m. lagstadgad, dock mer detalj- reglerad i än i . I är systemet mindre enhetligt, och snarare ett sätt för universiteten själva att med stöd av en oberoende extern granskning hävda integriteten hos de disciplinbaserade examina (1977, sid. 22). Inom examinationsprojektets ram gjordes också en kartläggning av försök med extern examination som ägt rum mellan 1992/93 och 1995/96, d.v.s. under de år då särskilda medel för kvalitetshöjande åtgärder ställdes till lärosätenas förfogande. Den visar att 11 av 29 tillfrågade lärosäten prövat extern examination på något sätt.. Sammanlagt 34 försök redovisades, de flesta från Lunds, och . Den övervägande delen av försöken avsåg medverkan av externa bedömare i samband med granskning av olika slag av examens- arbeten eller uppsatser på 60- eller 80-poängsnivå. Den externa examinatorn har normalt fått sig uppsatser tillsända, inte sällan sedan arbetena redan blivit bedömda. Han/hon har således inte medverkat i betygsättningen, utan mer haft rollen att i efterhand lämna synpunkter, inte bara på de enskilda proven utan även på studenternas kunskapsnivå och ibland kursuppläggning och Stöd för högskolepedagogisk förnyelse Här har rollen närmat sig utvärderarens. I ett mindre antal fall har försöken gällt kurser eller kursmoment på olika nivåer, som inte examineras genom uppsats. Författarnas kommen- tar är att det i inget fall varit frågan om extern medverkan av det slag som är vanligt i en del andra länder. Författarna drar slutsatserna att medverkan av en utomstående examinator kan vara kvalitetsdrivande inom svenska universitet och högskolor om den är ett led i en samlad strategi för utvärdering och kvalitetssäkring. De ser den största nyttan när det gäller examensarbeten, men föreslår också en modell i vilken externa bedömare skulle kunna utnyttjas i ett rullande system för bedömning även av kurser och kursavsnitt . Ytterligare försök med extern examination har gjorts, huvudsakligen med granskning av examensarbeten och uppsatser inom 10 ämnesområden vid med parallellförsök vid , , och . Vi finner att extern medverkan i examination är ett bra sätt att säkra kvaliteten i utbildningarna och att skapa god kontakt mellan samma utbildning vid olika lärosäten och stimulans för utvecklingsarbete. När det gäller de rent akademiska inslagen kan den ge en god uppfattning om utbildningens nivå. Beträffande yrkesutbildningar skulle medverkan av en kvalificerad yrkesverksam person kunna bidra till en större kunskap om utbildningens yrkesrelevans. Dessa positiva effekter måste dock ställas mot kostnaderna. Beräkningar visar att ett införande av ett danskt eller brittiskt system skulle kräva stora medelstillskott eller omfördelningar från undervisning till examination, något som knappast är realistiskt eller önskvärt i ett läge där per capitabeloppen allmänt anses vara för låga. Det just påbörjade systemet med en rullande utvärdering av samtliga program och ämnesområden inom grundutbildningen och forskarutbildningen gör också att information om utbildningars nivå, standard och relevans kommer att finnas tillgänglig på annat sätt. Vi anser därför inte att extern medverkan i examination bör införas som ett generellt krav. Det är däremot självfallet önskvärt med kvalitetssäkring som innebär att en extern sakkunnig anlitas för att ge sin uppfattning om nivå på tentamina, uppsatser eller examensarbeten, eller att lärosäten anordnar gemensamma tentamina som en form av benchmarking. Stöd för högskolepedagogisk förnyelse Samverkan om pedagogisk utveckling mellan lärosätena och mellan lärare nationellt och internationellt i olika slag av nätverk är en väsentlig förutsättning för ett framgångsrikt arbete. De pedagogiska konsulterna samarbetar i ett nätverk som möts en à som grupp, och ibland oftare i mindre grupper. Pedagogiskt intresserade lärare vid universitet och högskolor samt de pedagogiska konsulterna bildade ett nätverk med namnet SWEDNET, som har ett hundratal medlemmar och brukar ha gemensamma möten. Det låga medlemsantalet kan kanske dels förklaras av att denna organisation är dåligt känd. SWEDNET:s verksamhet bedrivs på närmast ideell bas, och att styrelsen kan inte avsätta tillräckligt med tid. Enligt vår uppfattning är det väsentligt att ge stöd till de lärare eller pedagogiska konsulter (motsv.) som vill engagera sig, genom att ge möjlighet för dem att fullgöra vissa ledande sysslor i relevanta nätverk inom ramen för sina tjänster. I skapades på initiativ av (the Dearing Commission) 1999 en organisation med namnet ()17. Den har tre huvuduppgifter: ackreditering av utbildningar i högskolepedagogik för universi- tetens lärare (och därigenom ackreditering av lärare som med godkänt resultat gått igenom dessa utbildningar), spridning av resultat från högskolepedagogisk forskning och utveckling samt ett nationellt stipendieringssystem för belöning av goda lärare på nationell nivå (Teaching Fellowship Scheme). Ett mål är att universitetsundervisning skall utvecklas till en professionell verksamhet, och att ILT skall bli en professionell organi- sation huvudsakligen finansierad av medlemsavgifter. Ackrediteringen av kurser har påbörjats och sker på grundval av granskning av dokumentation, besök av en bedömargrupp som rapporterar till ILT och lärosätet. 17 Nätadress: . Stöd för högskolepedagogisk förnyelse inom ILT fattar sedan beslut. har ett 50-tal kurser vid ca 40 universitet (de flesta f.d. polytechnics, där undervisning traditionellt haft en starkare ställning). Kurser som godkänns kan vara upplagda på mycket olika sätt, men ett krav är att de täcker följande områden: modeller för undervisning och lärande goda miljöer och stödsystem för lärande reflektion om undervisning och lärande och om hur dessa kan förbättras (utvärdering). Kurserna skall vara planerade som en helhet med tydliga mål, som hänger ihop med lärosätets mål. De skall också ha en tydlig strategi för att säkra kvaliteten som inkluderar extern bedömning. Ackrediteringen gäller och omprövas därefter. Universiteten står själva för kostnaderna och betalar en årlig avgift till ILT för administration, uppföljning och konsultservice m.m. ILT stödjer också högskolepedagogisk forskning och utveckling genom särskilda medel till forskningsprojekt och genom spridning av forskningsresultat. En tidskrift (Learning in Higher Education) ges ut . En konferens arrangeras ; den första ägde rum . Ett intressant initiativ, som finansieras av de medelstilldelande myndigheterna i och administreras av ILT, är uppbyggnaden av ett nätverk för utveckling av undervisning och lärande i olika ämnesgrupper, Learning and Teaching Support Network18. Det består av 24 ämnescentra med uppgift att bl.a. samla och sprida information, ge råd och viss utbildning, inte minst när det gäller ICT i utbildningen. Vidare finns ett särskilt centrum (The Generic Learning and ) som skall verka för att utveckla sådana aspekter som är gemensamma för undervisning och lärande inom alla ämnesområden. Slutligen ingår ett med det särskilda uppdraget att ge nationellt stöd i frågor rörande ny teknik som stöd i hela utbildningsprocessen i den högre utbildningen. Utvecklingsstödet på nationell nivå kopplas också till de nationella utvärderingarna i . HEFCE ger utvecklings- medel till de institutioner som får bäst vitsord i de nationella utvärderingarna av program och ämnen. Även detta projekt administreras av ILT. 18 Nätadress: . Detta ersätter det tidigare nätverket för IT-samverkan. Stöd för högskolepedagogisk förnyelse ILT är inte oomstritt inom den akademiska världen. En genomgång av debatten i Times Higher Education Supplement visar att lärare vid framför allt de äldre universiteten är skeptiska till tanken på en nationell samordning av dessa frågor och till det individuella medlemskapet. Frågan om ackreditering kompliceras av att det också finns en organisation som ackrediterar såväl enskilda lärare som pedagogiska utbildningar, nämligen SEDA19 (The Staff and ). Dess medlemmar är pedagogiska konsulter, personal- och organisations- utvecklare vid brittiska universitet. När det gäller lärosätesnivå kan här tilläggas att de allra flesta universitet i har särskilda enheter till stöd för ut- veckling av undervisning och examination. Det erbjuds pedagogisk utbildning till nyanställda lärare, som ofta är obligatorisk för dem som inte tidigare genomgått sådan. I är bilden sammansatt och splittrad. Det finns organisationer på federal och delstatlig nivå som ger olika slag av stöd. Det finns stiftelser på nationell nivå. Här kan nämnas med syfte att do all things necessary to encourage, uphold and dignify the profession of teaching. Den ger inga anslag men genomför egna projekt bl.a. i form av ett nationellt utvecklingsseminarium benämnt National Fellowship Program for . Denna stiftelses huvudtes, som drevs av dess förre inflytelserike chef, , är att undervisning bara kan nå samma status som forskning om den bedrivs utifrån samma utgångspunkter som forskningen. Bara om undervisningen öppnar sig utåt och är beredd att utsätta sig för samma rigorösa granskning som forskningen kan detta åstadkommas. och colleges lägger naturligtvis olika tyngd på forskning och grundutbildning, men även vid forskningstunga universitet såsom och ägnas frågor om utveckling av grundutbildningen uppmärksamhet. Båda har särskilda organisationer för pedagogisk utbildning av både forskarstuderande, nya lärare, och mer erfarna lärare, samt konsultverksamhet och stöd för olika slag av projekt. Stöd för högskolepedagogisk förnyelse Vid fyraåriga colleges läggs ännu större vikt på utveckling av undervisning än vad som är fallet vid forskningsuniversiteten. Att kunna visa upp goda undervisningsmeriter är viktigt vid anställning, befordran och lönesättning. Det kan noteras att undervisningsskyldigheten normalt är betydligt mindre än för svenska universitetslektorer. Framför allt är terminerna kortare, och lärarna har därför mer tid än sina svenska kolleger att förbereda och utveckla utbildningen, och även att ägna sig åt forskning. Universiteten i satsar på olika sätt systematiskt och målmedvetet på utveckling av kvaliteten inom den högre utbild- ningen och på utveckling av undervisning och utbildning. På central nivå skapades ()21 som en efterföljare till flera andra liknande tidigare organisationer med liknande uppgifter som det svenska Rådet för högskoleutbildning. Dess uppgift är att stödja ut- vecklingen av grundutbildning vid de australiska universiteten genom medel till stora tvärinstitutionella projekt om olika teman. Projektmedel beviljas antingen efter ansökan i konkurrens eller efter beställning av AUTC. Vidare delar AUTC ut nationella priser för undervisningsinsatser (se avsnittet Andra incitament i kapitel 11). De flesta australiska universitet har också pedagogiska utvecklingsenheter, med uppgift att ge grundläggande pedagogisk utbildning och stödja olika lärar- och studentinitiativ (för vidare information se länkar på AUTC:s hemsida). Det finns ett antal internationella och nationella nätverk och organisationer för att främja utvecklingen av den högre utbild- ningen i olika länder. Nedan följer ett axplock av amerikanska, australiska och brittiska organisationer. Samtliga accepterar gärna utländska medlemmar och även icke medlemmar kan delta i de olika konferenserna. Stöd för högskolepedagogisk förnyelse AAHE22 (Education) har som huvudändamål att främja förändring inom den högre utbildningen genom att bl.a. stödja forskning och utvecklingsarbete med inriktning på lärande och undervisning. Dess medlemmar är lärare, administratörer och studenter vid universitet och högskolor, men också beslutsfattare inom samhälle och näringsliv. AAHE arrangerar bl.a. seminarier över särskilda teman samt konferenser och ger ut böcker och tidskrifter, bl.a. det inflytelserika Change Magazine. ASHE23 () är en amerikansk organisation som ägnar sig åt forskning om högre utbildning. ASHE arrangerar konferenser och ger ut forsknings- publikationer, bl.a. en tidskrift, Education. EAIR24 () vänder sig både till lärare och administratörer inom lärosäten i och andra världsdelar. Teman för organisationens skrifter och årliga konferenser är framför allt ledning av universitet och högskolor inbegripet kvalitetsfrågor. EAIR ger ut tidskriften , Tertiary Education and Management. HERDSA25 (and ) har medlemmar från såväl och som resten av världen. Fokus är på undervisning och lärande inom universitet och högskolor. Förutom att organisera en årlig konferens och ge ut en tidskrift publicerar om högskolepedagogiska frågor för lärare inom högre utbildning. Organisationen har etablerat ett antal elektroniska nätverk inom olika områden (Academic Developers, Higher Education Leadership and Management, Language and Learning och Student ), och samverkan inom HERDSA fungerar i stor utsträckning genom dessa. ICED26 (for Educational Development in Higher Education), i vilket SWEDNET ingår, är ett samarbets- organ för nationella högskolepedagogiska organisationer och nät- verk. Dess syfte är att genom bl.a. regelbundna konferenser (vart- annat år) bidra till internationellt erfarenhetsutbyte om pedago- giskt utvecklingsarbete rörande lärande och undervisning i högre utbildning. Organisationen ger ut . Stöd för högskolepedagogisk förnyelse POD27 (Professional and in Higher Education) är ett amerikanskt nätverk för lärare och administratörer inom universitet och högskolor, som har till ändamål att stödja sina medlemmar genom publikationer, kon- ferenser, konsultverksamhet och samverkan kring utvecklings- frågor. Man ger ut ett nyhetsbrev, ett antal skrifter om undervis- ning och lärande samt arrangerar en årlig konferens för alla med- lemmar En förening som ägnar sig huvudsakligen åt forskning om högre utbildning är den brittiska Society for Research into Higher Education (SRHE)28 , som existerat . Den vänder sig till både forskare och lärare vid universitet och högskolor och arrangerar konferenser och seminarier över särskilda teman. SRHE ger ut tre tidskrifter: Research into Higher Education Abstracts ger en kontinuerlig översikt över forskning om högre utbildning, framför allt i ; Higher Education Quarterly ägnar sig huvudsakligen åt policyfrågor inom den högre utbildningen; Studies in Higher Education publicerar artiklar om utvecklings- frågor rörande utbildning vid universitet och högskolor. Vidare ger SRHE ut ett antal publikationer om olika aspekter av högskoleutbildning. Föreningen har vidare byggt upp ett antal nätverk kring olika teman, t.ex. antagning, examination, lärande- miljöer och forskarutbildning. Härutöver finns en mängd framför allt internationella organisationer för undervisning i enskilda ämnesområden, t.ex. historia, matematik, biologi, kemi, språk samt ett antal organisationer för ICT i den högre utbildningen. Dessa arrangerar på motsvarande sätt som ovannämnda föreningar konferenser och ger ut periodiska tidskrifter. 8.6Högskolepedagogisk forskning och spridning av resultat29 Högskolepedagogisk forskning är knappast något entydigt begrepp. Den omfattar givetvis sådan forskning som beskriver, analyserar och förklarar universitets- och högskolestudenters lärande generellt eller i enskilda ämnen. I vidare mening inbegriper den allt sådant som påverkar lärandet, dess genomförande och 29Genomgången har av tidsskäl begränsats till förekomsten av olika forskningsinriktningar, huvudsakligen i . Stöd för högskolepedagogisk förnyelse resultat på universitet och högskolor. Mycken forskning som har vuxenstuderandes lärande som föremål har också tillämpning när det gäller universitets- och högskolestudenter. (sid. 119 – 125) gjorde en genomgång av pedagogisk forskning med inriktning på universitet och högskolor . Betänkandet pekar på att den före mitten hade en viss slagsida åt frågor om urval och prediktion. Den huvudsakligen Göteborgsbaserade forskning om inlärning och förändring av uppfattningar som utvecklades har kommit att dominera det högskolepedagogiska fältet. Den är väl beskriven i SOU 1992:1, och här behöver inte sägas mer än att traditionen har fortsatt vid och andra universitet i och utomlands och har haft stor betydelse för vidare forskning i främst och . En utvärdering av svensk pedagogisk forskning (, red. 1997) framhåller också att denna forskningsgren har givit upphov till en hel del forskning om undervisningseffektivitet och starkt bidragit till utveckling av utbildning av akademiska lärare (sid. 102).