sou · GPB348d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Bara varannan av de nya förtroende- valda har fått ta del av någon form av introduktionsaktivitet i kommunens eller regi, men nästan alla är övertygade om att detta är viktigt för att kunna sköta uppdraget på ett bra sätt, allra mest de som genomgått en introduktion. Besvikelse är vanligen resultatet av brustna förväntningar och om man vill ha fler nöjda politiker vid mandatperiodens slut, som dessutom är beredda att fortsätta, är det ett gott tips att redan tidigt informera kandidater till förtroendeuppdrag om vad som komma skall. Det är lättare att möta motigheter om man är beredd på dem. Den genomsnittliga tid som nya kommunpolitiker lägger ner på sitt uppdrag är , vilket är något mindre än vad genomsnittsarbetstiden för alla förtroendevalda var 1993 – detta trots att antalet uppdrag per person har stigit. Av den tid som de förtroendevalda ägnar sitt uppdrag har också den del som består av arbete i partiet ökat på ett påfallande sätt. En spekulation är att detta är ett resultat av den drastiska minskningen av partimedlem- mar och partimötesbesökare . Varannan ny förtroendevald upplever att deras uppdrag står i konflikt med hem och fritid, och över en tredjedel att förvärvs- arbetet riskerar att bli lidande. Glädjande nog är dessa problem något mindre vanligt förekommande nu än . En annan positiv utveckling är att genomsnittspolitikernas omgivning verkar ha blivit än mer välvillig till sin närståendes förtroendeupp- drag. Knappt hälften av de nya förtroendevalda har tagit initiativ i en eller flera frågor som annars inte skulle ha behandlats i kommunen. En viss grad av passivitet måste man antagligen tillåta hos nykomlingarna – det tar lite tid att sätta sig in i politikens villkor. Mer oroande är att av de nya kom- munpolitikerna inte känner att deras åsikter spelar någon roll när beslut fattas. Vi vet att politiker som upplever brist på inflytande hoppar av politiken betydligt oftare än andra (2001). Att oppositionspolitiker och ersättare upplever att deras åsikter har mindre betydelse är kanske ofrånkomligt, men inte minst när det gäller ersättare måste man ta frågan på allvar. Om man vill använda ersättarna som en framtida rekryteringsbas måste de få känna sig delaktiga – annars riskerar de att lämna politiken i miss- nöje. Samma sak gäller kvinnor, ungdomar och arbetare som alla upplever att deras åsikter betyder mindre än andra grupper, inte minst eftersom just dessa grupper, plus invandrarpolitikerna, också är de som är minst nöjda med hur de bli bemötta av andra politiker och tjänstemän. 6.4Hur ser man ? Karriärpolitikern är sällsynt bland de nya förtroendevalda. Inte ens när de fritt får önska är det fler än var femte ny förtroendevald i kommuner och landsting som ser en rikspolitisk karriär framför sig . De allra flesta tror sig antingen ha slutat eller skulle vara tillfreds med att fortsätta som fritidspolitiker utan ordförandeupp- drag i nämnd eller fullmäktige. Kommunal- och landstingskommu- nal karriär lockar få. Trots allt är av de nya förtroendevalda i kommuner och landsting nöjda med att de ställde upp som förtro- endevalda och av kommunpolitikerna och av landstingspolitikerna kan tänka sig att fortsätta nästa valperiod. Mer bekymmersamt är att kvinnor och ungdomar är något mindre nöjda och överväger att sluta i högre grad än andra. Om de skulle göra slag i saken räcker det alltså inte med en representativ rekrytering – man måste skapa överrepresentation av kvinnor och ungdomar bland nästa kull nya politiker om man vill nå en social representativitet som avspeglar befolkningen. Glädjande nog finns inte samma problem med utlandsfödda förtroendevalda och politiker från arbetarklassen. Vad skulle då behöva göras för att de nya skulle trivas bättre som förtroendevalda ? På det mest konkreta planet kan vi se att av kommunpolitikerna efterfrågar bättre tidsplanering och högre ersättning. Var fjärde förälder tycker att möjlighet till barnomsorg under möten är en bra idé. Men viktigare när det gäller de mer jordnära aspekterna är att hälften av de nya förtroendevalda efterlyser mer meningsfyllda uppgifter och vill ha en trevligare social atmosfär. Mening och gamman är krav som kan verka okonkreta men som inte får försummas. Även om god stämning och känsla av meningsfullhet inte alltid är lätt att skapa kostar det knappast några stora pengar. Det gör däremot ökade statsbidrag, som en tydlig majoritet av de nya politikerna anser vara väsentligt för att de ska trivas som förtroendevalda . Att kommunernas ekonomiska begränsningar hämmar uppdragets lockelse är en vitt spridd uppfattning. Det allra viktigaste rådet från de nya förtroendevalda är dock förhoppningen om en mer livaktig ideologisk debatt. Denna öns- kan kommer från två tredjedelar av de svarande kommunpoliti- kerna, och en majoritet av företrädarna i alla rikspartier instämmer. Viljan att förverkliga sina ideologiska mål var det viktigaste motivet för dem att bli förtroendevalda och är de misslynta över avsaknaden av idédebatt. Naturligtvis har de förtroendevalda ett stort ansvar att själva driva debatten, ingen annan kan göra det åt dem. Men kanske bör man se över lokaldemokratins rutiner och invanda mönster för att möta önskemålet om en mer dynamisk politisk diskussion från en ny generation kommunal- och landstingspolitiker. Metodappendix: urval, bortfall och referensstudier Nya och mindre nya förtroendevalda I kapitel 2 redogörs för vilka som räknas som nykomlingar. Defi- nitionen lyder att som ny förtroendevald räknas som den politiker som, enligt bästa tillgängliga uppgifter, gått in i kommun- eller lands- tingspolitiken och blivit förtroendevald vid tiden för valet eller . Förtroendevald är den som har uppdrag som ordinarie ledamot eller ersättare i fullmäktige eller nämnd (eller motsva- rande). För att finna dessa personer användes två osäkra urvalsme- toder: a)att jämföra de senaste officiella matriklarna över förtroende- valda i de aktuella kommunerna och landstingen med motsva- rande för den föregående mandatperioden, eller b)att tjänstemän i kommunerna eller landstingen själva fick peka ut nykomlingarna. Detta skedde i en handfull av kommunerna där den kontaktade tjänstemannen uppgav sig ha full kontroll över läget och där inga relevanta matriklar fanns. På grund av den metod som använts för urvalet till enkäten som förtroendevald i kommun och landsting har politiker som inte är helt nya också fått besvara enkäten. Det rör sig om fyra kategorier: 1.Återvändarna – personer som varit förtroendevalda förr men som återkommit till politiken i och med . 2.De nästan nya – de som tillkommit som förtroendevalda under föregående mandatperiod men efter det att den senast tillgäng- liga matrikeln trycktes. 3.Veteranerna – de som varit förtroendevalda och som kommit med i undersökningen genom att något av föl- jande inträffat: uppgiftslämnarna i kommunerna har av felaktigt angivit en veteran som ny, de matriklar som använts för urvalet hade ofullständiga uppgifter eller så har misstag begåtts i jämfö- relsen mellan matriklarna. 4.De formellt nya – de som angivit att de haft förtroendeuppdrag tidigare men som inte har samma definition av förtroendeuppdrag som denna studie. Det kan till exempel handla om sådana som varit kommunala revisorer, haft partiuppdrag eller suttit i styrelsen för kommun- eller landstingsägda bolag. År för första politiska uppdrag Okänt år för första politiska uppdrag Kommentar: I tabell 35 redovisas svar på frågan När fick du ditt förstauppdrag i kommun eller landsting? där svaren angavs separat för kommun och landsting. I enkäten fick politikerna ange vilket år de tillträdde sitt första politiska uppdrag i kommun respektive landsting. av kommunpolitikerna och av landstingspolitikerna angav att de var nya . Det är dessvärre vanskligt att på grundval av enkätsvaren bedöma till vilken av ovanstående tre grupper som övriga politiker hör. Studien bygger på alla de inkomna enkätsvaren av följande skäl: Det är troligt att de allra flesta av dem som angivit som tidpunkt för sitt första förtroendeuppdrag är återvändare till politiken och därmed ett slags nykomlingar. Det är också troligt att en stor del av som angivit som sitt första som politiker kommit med i undersökningen på grund av otillräckligt urvalsunderlag. Men eftersom dessa personer är nästan nya i politiken är det inte orimligt att betrakta dem som nykomlingar. Dessutom ingår formellt nya förtroendevalda bland dem som angivit ett årtal som sitt första år. Under analysen av enkätresultaten har jag kontinuerligt sökt efter eventuella skillnader mellan återvändare, nästan nya och de helt nya. Om olikheter finns är de i allmänhet av begränsad bety- delse och kan för de mesta förklaras med de mer erfarnas högre ålder. Att urvalet är ofullständigt på så sätt att veteraner kan ha slunkit med i urvalet har redan nämnts. Det finns också skäl att anta att ett antal faktiska nykomlingar av samma skäl inte finns med i urvalet. Resultatet blir att även om enkätstudien är en totalundersökning av nya förtroendevalda i 28 kommuner och 4 landsting ger den inga helt exakta resultat över hur många nykomlingarna är. Det är heller inte syftet med studien. I stället handlar de viktigaste frågeställningarna om vilka nykomlingarna är, hur rekryteringsprocessen gått till och hur de ser på sin situation som förtroendevalda etc. Detta är frågor som angår alla politiker, även de som varit med längre. Inte minst gäller detta i landstingen där de allra flesta börjat sin bana i kommunerna. Därför anser jag att det är bättre att låta alla svarande komma till tals än att ge sig in på osäkra strykningar av vissa av de svarande. Vilka kommuner och landsting som ingår i studien framgår av tabell 38. Valet av kommuner och landsting bygger på det urval som nyttjades för kommunalpolitiker- och medborgarenkäter av forskningsprojektet i förändring (och , 1995), och som i sin tur grundas i Kommunaldemokratiska kommitténs under- sökningar (m.fl. 1981). Samma kommuner ingår i (2001) studie av politiska avhoppare. Fördelen med att använda samma urvalsgrupp som tidigare undersökningar är uppenbar. Svaren kan då relateras till relevanta frågor som ställts förut och på så sätt får man en uppfattning om förändringar , både i hela kommunkollektivet och i enskilda fall. Beroende på länssammanslagningar måste urvalet dessvärre justeras med avseende på landstingen. I stället för de i föregående undersökningar ingående och valdes de till dessa angränsande och . De 28 kommunerna har i de nämnda studierna betraktats som ett slumpmässigt klusterurval ur kommunpopulationen som ger möjlighet att dra generella slutsatser som gäller för hela landet. Antalet landsting är däremot för litet för generaliseringar, och dessa måste därför ses som fallstudier. Dessutom har de allra flesta landstingspolitiker en bakgrund i kommunpolitiken, vilket medför att frågor om till exempel deras rekrytering och upplevelser av politiken inte specifikt kan knytas till landstingen. omständigheter medför att landstingen får en mindre framträdande plats i studien jämfört med kommunerna. Jag har konsekvent valt att avstå från signifikansmått i rapporten och att ofta betona att det handlar om en undersökning i 28 kom- muner. Fördelen med att på detta sätt formellt behandla undersök- ningen som en fallstudie är att det går att uttala sig även om vissa resultat som inte är formellt signifikanta men som är reella i de 28 kommunerna då vi talar om en totalundersökning. Även i jämförelsen med Enkät till kommunalpolitiker 1993 är detta en fördel. För att kunna bedöma resultaten från enkäten som förtroende- vald i kommun och landsting bättre används i denna rapport tre andra enkätundersökningar som referensstudier. Den första av dessa är Svenska Kommunförbundets enkät till alla svenska kom- muner 1999. Enkätstudien, som hade 68 000 förtroendeuppdrag som analysenheter, leddes av (1999 och 2000). Tyvärr finns inga motsvarande uppgifter för landstingen. Det är alltid vanskligt att arbeta med data som man inte själv samlat in. Från datamängden strök jag alla de som inte kunde iden- tifieras som varande nämnd- eller fullmäktigeuppdrag. Antalet kommunala uppdrag i landets kommuner sjönk då till 65 352, vilket är ett lägre antal än (2000) redovisar. I datamängden, som har uppdrag som analysenhet, går det inte att automatiskt att urskilja vilka personer som besätter dessa uppdrag. För att åstadkomma detta konstruerades ett identifikations- nummer för varje individ som bygger på kön, kommunnummer och födelsedatum. Det är ytterst osannolikt att det i samma kommun finns två förtroendevalda partikamrater av samma kön som är födda och dag. Dessvärre saknade omkring 3 300 uppdrag uppgift om innehavarens födelsedatum. I några av de 28 kommunerna – , och – ger bortfallet därför vissa bekymmer att fastställa antalet personer med förtroendeuppdrag. I är det helt omöjligt eftersom inga uppgifter finns om uppdragsinnehavarnas födelsedatum. I de kommuner som har bortfall vad gäller födelsedatum på vissa uppdrag skattas ett mer rättvisande antal personer som innehar förtroendeuppdrag genom att dividera antalet uppdrag där födelseår saknas med 1,57, som är det genomsnittliga antalet uppdrag per person räknat i hela landet, och addera denna kvot med det säkra antalet personer. Den andra enkätstudie som används som referenspunkt i denna rapport är likaledes utformad under ledning på uppdrag av . Enkäten, med namnet Kommunalt förtroendevalda 1999, riktade sig till var tjugonde kommunpolitiker i hela 1999 och besvarades av 1 786 per- soner (svarsfrekvens ). Urvalet till enkäten var viktat så att det skulle vara representativt för de lokala politikerna i i förhållande till kommunernas folkmängd. Urvalet var alltså inte avsett att vara representativt för samtliga kommunalt förtroende- valda, vilket gör jämförelser med andra studier problematiska. I denna rapport används, trots representativitetsproblematiken, resultaten från enkäten som referensmått för hur gruppen alla kommunpolitiker 1999 är sammansatt och svarar på vissa frågor, detta för att det inte finns något bättre alternativ. Resultat från studien finns publicerade i tre rapporter från Svenska Kommunför- bundet: Kommunpolitikern – Vem är det, Kommunpolitikern – Uppdraget och rollen och Kommunpolitikern – Om demokratin ( alla 2000). En tredje enkät som ger viktiga bidrag till tolkningen av de nya förtroendevaldas svar 2000 är Enkät till kommunalpolitiker . Denna studie, som bedrevs vid under ledning, riktade sig till samma 28 kommuner som enkäten som förtroendevald i kommun och landsting . I undersökningen ingick även fyra landsting, varav två är desamma som ingår i föreliggande studie. Alla ordinarie ledamöter i fullmäktige och kommunstyrelse ingick i urvalet plus var tionde nämndpolitiker. 1 710 personer besvarade enkäten, vilket gav en svarsfrekvens på . I denna rapport används endast kom- munpolitikernas svar som referens, vilket gör att siffrorna skiljer sig något åt från avrapporteringen i (2000) där även landstingspolitikerna är med. Fältarbetet för enkäten som förtroendevald i kommun och lands- ting, det vill säga utskick, påminnelser, insamling och kodning, sköttes helt av undersökningsinstitutet . Det första utskicket ägde rum . Den första påminnelsen sändes ut , och skickades en andra, nu innehållande ett nytt enkätformulär. Insamlingen avslutades och den inkodade enkäten levererades för analys . Det antal enkäter som skickades iväg var 2 105, men efter vissa kontroller och inkomna svar har undersökningens population reducerats till 2 097. Hela 73 personer, det vill säga av populationen kunde inte nås därför att de adressuppgifter som fanns tillgängliga var föråldrade; 18 av dessa 73 har uppdrag i kommun. Av dem som fick enkäten inkom 1 368 god- kända svar. Svarsfrekvensen, mätt som de godkända svarens andel av nettourvalet blev således (eller 65,2 av hela popula- tionen). Svarsfrekvensen var högre i lands- tingen jämfört med kommunerna. Bortfallet är lite större än i tidigare genomförda politikerenkäter, något som förmodligen delvis kan förklaras med att många nykomlingar ännu inte känner sig hemma så pass i politiken att de kan svara på ett omfattande frågeformulär som till stor del handlar om politikens villkor. Enkätundersökningen Ny som förtroendevald i kom- mun och landsting – svar och bortfall Adressaten okänd på angiven adress Summa ej i urvalet Vägrar svara/blank 5 12 enkäter utan identifikationsnummer inkom och de svarande kunde därför inte med säkerhet definieras som kommun- eller landstingspolitiker (540 + 112 - 12 = 640). rapporterar att kommentarerna från de få svarspersoner som hörde av sig var av typen: Jag är inte ny förtroendevald i några fall, för övrigt var det ganska tyst. Utöver kommuntillhörighet så registrerades respondenternas partitillhörighet och kön (med hjälp av förnamnen) vid urvals- konstruktionen. Dessa har sedan kontrollerats mot de inkomna enkätsvaren. Bortfallet bland kvinnor är några procentenheter högre i kommunerna jämfört med männen, medan det omvända är fallet i de fyra landstingen. Svarsfrekvensen verkar ha starkare sam- band med parti än kön. Störst skillnad mellan män och kvinnor inom ett parti i kommunerna hittar vi i och hos i landstingen. Pensionärspartisterna i är mycket få och deras siffror ska tolkas med varsamhet. Svarsfrekvens – kön och parti Kommentar: De få svarande som kallat sig opolitiska eller vars partitillhörighet är okänd ingår i siffran för alla svarande men de har uteslutits ur resten av tabellen. Den redovisade svarsfrekvensen avser andelen svar av politikerna i nettourvalet i respektive kategori. Av rikspartierna har den högsta svarsfrekvensen i kom- munerna och den lägsta i landstingen. Miljöpartisterna når bland de nya landstingspolitikerna, medan ligger i botten i kommunerna med i svars- frekvens. De nya förtroendevalda i de 28 kommunerna utgör av det totala antalet förtroendevalda i dessa kommuner och av alla landets kommunalt förtroendevalda. Om vi begränsar oss till endast de svarande blir motsvarande siffror 23 I tre kommuner – , och – är över hälften av kommunens förtroendevalda med i undersökningen medan endast en femtedel av de förtroendevalda i , och . Sambandet mellan antalet förtroendevalda totalt sett och antalet nykomlingar är extremt högt i de 28 kommunerna, närmare bestämt Pearsons r = 0,94. Som visas i tabell 38 är antalet uppdrag per förtroendevald i de 28 kommunerna 1,52, vilket är något lägre siffra än för landet som helhet, det vill säga 1,56. En del av förklaring ligger troligen i att bland de 28 finns lite fler stora städer än bland övriga kommuner och antalet uppdrag per person är högre i små kommuner (m.fl. 1981). Om landstingen kan sägas att läns landsting har en något lägre svarsfrekvens än de övriga tre, och att detta landsting också är det med minst antal nykomlingar. har dubbelt så många som , medan och ligger så gott som exakt mitt emellan. Eftersom det inte finns några uppgifter om antalet landstingspolitiker i hela landet kan inga jämförelser göras på denna punkt. Antal förtroendevalda i de 28 kommunerna: totalt, de nya, de svarande Kommentar: De kommuner som saknar en siffra i tabellens tredje kolumn för genomsnittligt antal uppdrag per förtroendevald är också de kommuner vars totala antal förtroendevalda skattats genom att antalet uppdrag med okänd innehavare dividerats med genomsnittsantalet för uppdrag per innevånare i de 261 kommuner som inte ingår i studien (1,57). Demotiverte og uansvarlige folkevalgte? Politiske ambisjoner blant norske kommunestyrerepresentanter. ekonomi och politik Volym 4 – Nummer 4 2000. Rekruttering og personskifte i lokalpolitikken. En sammenligning av og . Institutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap, . , , och . Coun- cillors in Crisis. The public and Private Worlds of Local Councillors. Det kommunala förtro- endeuppdraget, Rättsliga villkor och förutsättningar. I och (red): Premiär för personval, Forsk- ningsrapporter utgivna av rådet för utvärdering av val. SOU 1999:92, . Vem representerar invandrare? En studie av kommunalpolitiker i , . Att vara kommunalpolitiker . Preli- minära resultat av kommunalpolitikerundersökning. Kommunpolitiker i den stora nyordningens tid., Liber, . Medborgarna och politi- kerna. I (red): Demokrati i förändring, svenska kommuner och landsting i det lokala välfärdssamhället. Invandrarna, demokratin och samhället. Om invandrarnas politiska deltagande i dagens . Den svenska arbetsmarknaden, fakta och siffror. Marginaliseringens politiska konsekvenser. rapportserie 2000:18, . An Economic Theory of Democracy. Vägen till politiken. En etnologisk studie av hur det går till när man blir kommunalpolitiskt engagerad i denna volym. Gidlund, och . Demokratins trotjänare, forskarvolym X, SOU 1999:130, . – uppföljning av projektet kerroll i förändring. Tema demokrati, och , . Kommunala förtroendeuppdrag 1999. Professionalisering och deltagande i den lokala representativa demokratin. En analys av kommunala förtroen- deuppdrag 1999. Bristen på politiker – ett demokratiskt dilemma. En undersökning av fullmäktigeledamöters attityder till sin roll som politiker. , Rapport 2001:1, . Det handlar om prioriteringar. I Kvinnors villkor och intressen i lokal politik, Studies 14, . and Woman : Essays in State Feminism, , . representerar svenska folket, empiriska studier i representativ demokrati.Studentlitteratur, . Kommunfullmäktige representerar väl- jarna. I och (red): . Varför röstar inte invandrarna? rapportserie 2000:15, . Samhällelig organisering av omsorg och kvinnors andel i lokala parlament. I ekonomi och poli- tik, Volym 2 – Nummer 4 1998. Kommunpolitikern – Vem är det? Svenska Kommunförbun- det, . Kommunpolitikern – Uppdraget och rollen. Kommunpolitikern – Om demokratin. Svenska Kommunför- bundet, . Om vår tids demokratisyn. Förvaltning och demokrati. Om det representativa styrelsesättet. Föreningens boktryckeri, . Om misstro, cynism och utanförskap. Vem älskar den lokala demokratin? Om väl- jare och valda i kommuner och landsting. Tema demokrati, och , . På och av – om uppdragsvillighet, rekryte- ring och avhopp i den kommunala demokratin i denna volym. , I Pippa (red): Passages to , Legislative recruitment in advanced democracies. Rekrutering av folkvalde: Plikt, engasjement og karriere. Ii och (red): Borgere, tjenesteyre og beslutningstakere, . , (red). Den demokratiska dialogen. Arbets- former för kvinnor och män i politiken. Tema demokrati, och , . Det unga medborgarskapet. I Det unga medborgarskapet. SOU 1998:101, i . Klassröstning i , rationalitet, lojalitet eller bara slentrian. Nerenius & Santérus, . , (red). Demokrati och medborgarskap, , SNS, . Den starka demokratin. Nominerade och valda kandidater vid de allmänna valen 1998. Statistiska meddelanden Me12SM9901, . En uthållig demokrati! Politik för folkstyrelse på 2000- talet. Soininen, och . Invandrarkandidaterna i personvalet. I och (red): Premiär för personval, Forskningsrapporter utgivna av rådet för utvärdering av val. SOU 1999:92, . Debatten om den kommunala självstyrel- sen 1962–1994. Föräldrakooperativa förskolor som demokratins plantskolor. I (red): Det unga folkstyret, SOU 1999:93, . Det lokalas uppror. Om aktionsgrupper i den , . , , och . Kommu- nalpolitikerna, rekrytering – arbetsförhållanden – funktioner. , Rap- port 8 från kommunaldemokratiska forskningsgruppen. Kommu- naldemokratiska kommittén, DS KN 1981:17 och 18 (Del 1 och 2), . Medborgarna och kommunen, studier av medborgerlig aktivitet och representativ folk- styrelse. Rapport 5 från kommunaldemokratiska forsknings- gruppen, , DS KN 1981:12, . Från fyrk till urna, Om rösträtt, valdelta- gande och politisk rekrytering i småländska byar 1875–1946. Kultur- geografiska institutionen, . 2000, Nummer 1, SCB. Politikens andra sida: om kvinnorepresen- tation i riksdag. Kön och personröstning. I och (red): Premiär för personval, Forsk- ningsrapporter utgivna av rådet för utvärdering av val. SOU 1999:92, .