sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — Kombinerat med ovanstående alternativ, anser jag att de förslag som familjepolitiska utredningen presenterar i betänkandet Ur fat- tigdomsfällan (SOU 2001:24) och som gäller särskilt barntillägg för studerande med föräldraansvar samt att studiebidraget ej skall påverka bostadsbidraget eller ingå i underlaget för återbetalnings- skyldighet, kan ha en positiv effekt på rekryteringen av studenter även till yrkeshögskoleutbildningar. 13Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning Högskoleutbildning ska enligt högskolelagen utgå från vetenskap- lig eller konstnärlig grund och beprövad erfarenhet. Enligt en rap- port från Revisorer som återges i utredningens direktiv, finns det kritik från högskolorna att vid sina kva- litetsgranskningar av framför allt yrkesutbildningarna vid högsko- lan, utgår från en alltför traditionell akademisk utgångspunkt. Be- greppet beprövad erfarenhet har inte utvecklats och utsatts för samma bedömning som vetenskaplig grund. Enligt direktiven har detta rättsverkande betydelse och det är därför av vikt att begrep- pet beprövad erfarenhet inkluderas i bedömningarna. Mot denna bakgrund har jag fått i uppdrag att överväga behovet av komplette- ring av högskolelagen och högskoleförordningen vad avser begrep- pet beprövad erfarenhet. Syftet med detta är att undvika oklarhet om den innehållsmässiga tyngdpunkten i de nya utbildningarna vil- ken jag föreslår vara just inom fältet beprövad erfarenhet. Jag ska också enligt direktiven lämna förslag på kriterier för ut- värdering av de kortare yrkesinriktade utbildningar, som till största delen baseras på beprövad erfarenhet. Vad gäller frågan om ett förtydligande av högskolelagen, skulle denna fråga avrapporteras i mitt delbetänkande. Enligt min mening är högskolelagen tydlig avseende kravet att högskoleutbildning ska vila på såväl vetenskaplig eller konstnärlig grund, som beprövad erfarenhet. Vad som behöver utvecklas är däremot, enligt min me- ning, kvalitetskriterier för denna form av utbildning. Det är som på regeringens uppdrag utvärderar kvaliteten hos utbildningarna i den svenska högskolan. Detta är ett mycket viktigt uppdrag som har och som varit till stor gagn för högskoleutbildningens utveckling. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning har under de år som verket haft dessa uppgifter samlat en gedigen erfarenhet och stora kunskaper i utvärdering av utbildning och ut- veckling av kvalitetskriterier. För denna del av mitt arbete har där- för nuvarande kvalitetsgranskningar varit en självklar utgångspunkt och min avsikt är att i samverkan med Hög- skoleverket skapa en diskussion kring dessa frågor för fortsatt ut- veckling av kvalitetsgranskningsarbetet. I samband med den så kallade högskolereformen 1993, beslutade om en ny högskolelag. Av denna lag framgår av 1 kap 2 § att: Staten skall som huvudman anordna högskolor för utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat ut- vecklingsarbete. Högskolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. (min kursivering) I departementspromemoria och högskolor (Ds 1992:1), som föregick den proposition som föreslog lagformule- ringen, angavs att det allmänna skulle anordna en högskola med uppgift att bedriva forskning, utbildning på vetenskaplig grund och utvecklingsarbete. Vid remitteringen av departementspromemorian påpekade flera remissinstanser att högskoleutbildning i varierande utsträckning även vilar på beprövad professionell erfarenhet. Likaså påpekades att den konstnärliga utbildningen vilar på konstnärlig grund. Regeringens mening var då att all högskoleutbildning vilade på såväl vetenskaplig eller konstnärlig grund som på beprövad erfa- renhet. Förhållandet illustrerades med följande figur: Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning Figur: Illustration av förhållandet vetenskaplig resp. konstnärlig grund och beprövad erfarenhet i högskolans grundutbildning. Källa: Universitet och högskolor, frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1) Regeringen ansåg att undervisningen inom traditionella akademiska ämnen och utbildningar måste vila på vetenskaplig grund för att garantera ett nära samband mellan utbildning och forskning. De konstnärliga utbildningarna skulle på samma sätt vara fast förank- rade i det konstnärliga synsättet. Inom många praktiska yrkesut- bildningar ansåg regeringen att det var lika viktigt att undervis- ningen också till stor del baseras på beprövad erfarenhet. Detta ef- tersom sådana kunskaper och färdigheter har ett särskilt värde inom dessa områden. Av lagen framgår vidare att det ska finnas ett nära samband mel- lan forskning och utbildning. Enligt den proposition som föregick nuvarande högskolelag, anfördes att ett nära samarbete mellan forskning inom ett område som är av betydelse för grundutbild- ningen bör eftersträvas. Av högskolelagens 1 kap 3 § framgår också att: Verksamheten skall bedrivas så att det finns ett nära samband mel- lan forskning och utbildning. 13.3Utbildning som leder till yrkesexamina ska ge specifika yrkeskunskaper I högskolelagens tidigare utformning angavs inte explicit att hög- skoleutbildningen utgör grund för framtida yrkesverksamhet. Den bästa förberedelsen för kommande yrkesverksamhet ansågs vara att studenten hade genomgått högskoleutbildning och därigenom till- ägnat sig ett aktivt och kritiskt förhållningssätt till kunskap. Regeringen har istället valt att ange specifika krav för vissa yrken i de examensmål som anges för ett femtiotal yrkesexamina i exa- Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning mensordningen (bilaga 2 till högskoleförordningen). Dessa målbe- skrivningar är utformade så att de anger vilka krav som ska kunna uppfyllas av den som avlägger en examen, alltså det förväntade re- sultatet av studierna. De examensmål som finns för olika yrkesex- amina anger därmed vilka kunskaper och färdigheter studenten ska ha efter avslutad utbildning. I betänkandet Nya villkor för lärandet i den högre utbildningen (SOU 2001:13) föreslår utredaren att målen för den grundläggande högskoleutbildningen som anges i högskolelagen ska omformule- ras. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) före- slår också regeringen en ny formulering i högskolelagen som en följd av utredarens förslag. Regeringen anser att högskolan genom- gått en rad förändringar och att bland annat da- gens mer heterogena grupp av studenter motiverar vissa föränd- ringar av dessa centrala målformuleringar. Kraven i dagens arbetsliv har också förändrats. Eftersom högskoleutbildning både är en för- beredelse för kommande yrkesliv och ett led i den personliga ut- vecklingen, bör högskoleutbildning enligt regeringens mening ge studenterna såväl generella som mer ämnesspecifika kunskaper och färdigheter. Den nya lydelsen av högskolelagen 1 kap 9 § föreslås bli: Den grundläggande högskoleutbildningen skall ge studenterna: förmåga att göra självstädiga och kritiska bedömningar, förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa pro- blem, samt beredskap att möta förändringar i arbetslivet. Inom det område som utbildningen avser skall studenterna, utöver kunskaper och färdigheter, utveckla förmåga att öka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå, följa kunskapsutvecklingen och utbyta kunskaper även med personer utan specialkunskaper inom området. Forskarutbildningen skall, utöver vad som gäller för grundläggande högskoleutbildning, ge de kunskaper och färdigheter som behövs för att självständigt kunna bedriva forskning. (Källa: Den öppna högskolan, prop. 2001/02:15). Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning 13.4Högskolverkets roll för kvalitetsarbetet vid svenska högskolor Kvalitetsgranskning av högskoleutbildning har utvecklats och det finns även en internationell aspekt i frågan. Beho- vet av en nationell kvalitetsgranskning av högskoleutbildningen aktualiserades i särskilt . inrättades som fick ansvar för dessa frågor. Läro- sätena har dock det övergripande ansvaret för kvalitetsarbetet vid det egna lärosätet. har haft en viktig roll genom att de på olika sätt granskat och bedömt såväl högskolornas kvalitet som deras kvalitetsarbete. kan sedan det inrättades sägas ha utvecklat tre former av kvalitetsutvärderingar. En typ av prövning avser tillstånd att utfärda vissa examina. Reglering av examensrätter infördes . Enligt högskolelagen föreskriver regeringen om vilka examina som får avläggas inom den grundläggande högskoleutbildningen. Av samma lag framgår att tillstånd att utfärda examina får återkallas. Statliga högskolor som vill utöka sitt utbildningsutbud måste an- söka hos för att få utökad examensrätt. Examens- rätten prövas av med utgångspunkt från kriterier som successivt utarbetats och preciserats. Dessa innebär i jämfö- relse med de nationella utvärderingarna (se nedan) en mer nog- grann genomgång av förutsättningarna för att genomföra utbild- ningen. Verket granskar styrningsfunktioner och ekonomi, lärar- kompetens och kompetensutveckling. Vidare granskar verket fak- torer som lokaler, utrustning, bibliotek och informationsförsörj- ning. Behörighet och antagning, utbildningens organisation och omfattning samt ämnesdjup och ämnesbredd är andra aspekter som bedöms. Verket ser också till sådana faktorer som forskningsan- knytning och möjligheter att gå vidare till forskarutbildning, inter- nationalisering samt kvalitetssäkring och utvärdering. Tillstånd för enskilda lärosäten att utfärda examina lämnas dock av regeringen efter yttrande av . Parallellt med prövningarna av examensrätter har ytterligare två former av nationell kontroll utvecklats. Den ena formen handlar om nationella utvärderingar av olika ämnen, hela utbildningspro- gram eller särskilda aspekter av utbildningarna. Den andra formen handlar om granskning och bedömning av universitetens och hög- skolornas kvalitetsarbete. Dessa avser hela lärosäten. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning har gjort nationella utvärderingar av kvaliteten i utbildningen inom vissa särskilda program eller inom särskilda äm- nen. Studier har gjorts av exempelvis arkitekt-, design-, läkar-, sjö- befäl-, socionom- samt vårdutbildningar, vissa magisterutbildningar och forskarutbildning i språk och utlandsstudier. Andra specialstu- dier som verket gjort har rört bl.a. examinationen inom grundut- bildningen och kvalitetsförändringar . I dessa utvärderingar ingår vanligtvis lärosätenas självvärdering samt en bedömning av nationella ämnesexperter och andra experter. Vanligtvis görs en viss jämförelse mellan programmen vid olika högskolor. har granskat kvalitetsarbetet vid samtliga högskolor med fokus på grundutbildningen. Bedömningen har inriktats på förutsättningar och processer för att förbättra kva- liteten. Med hjälp av bedömargrupper, bestående av representanter från andra lärosäten, studenter och avnämare, utvärderas om hög- skolan har en bra strategi för sin kvalitetsutveckling och om hög- skolan fungerar som en självreglerande och lärande organisation. Aspekter som studeras är bl.a. studenternas och personalens delak- tighet i kvalitetsarbetet, ledarskap, jämställdhet, högskolans sam- verkan med omgivande samhälle, professionell samverkan samt in- ternationalisering. har bland annat i samband med sina kvalitets- granskningar introducerat begreppet högskolemässighet, som avser att belysa i vilken grad en utbildning når upp till de krav som ställs på högskoleutbildning i lagar och förordningar. 13.4.1Studentinflytande och kvalitet (prop. 1999/00:28): En ny roll för de nationella utvärderingarnas roll och omfattning Regeringen anger i sin proposition Studentinflytande och kvalitet (prop. 1999/00:28) att det är angeläget att förtroendet för utbild- ningen vid den svenska högskolan upprätthålls. kvalitetsgranskningar är en viktig del i detta. har därför fått i uppdrag att genomföra ämnes- och programutvärde- ringar av samtliga utbildningar vid den svenska högskolan med start . Kraven skärps när det gäller lärosätenas eget arbete med att säkra utbildningens kvalitet. Ambitionsnivån höjs också avsevärt när det gäller kontroll och utvärdering av såväl lärosätenas kvalitetsarbete som av utbildningens kvalitet. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning sitionen betonas också att utbildningens kvalitet skapas i högsko- lans vardag och att nationella utvärderingssystem främst syftar till att mobilisera de inre krafterna i högskolans kvalitetsarbete. Ämnes- och programutvärderingar ska genomföras för samtliga utbildningar med en periodicitet . Utvärderingarna ska omfatta utbildningar på grundutbildningsnivå som leder till gene- rella examina eller yrkesexamina. Även forskarutbildningen ska ut- värderas. Prövningar som gäller tillstånd att utfärda examina ska ingå i dessa utvärderingar, och verket har rätt att ompröva eller be- gränsa examensrätten för utbildning på grundutbildningsnivå som verket anser vara av dålig kvalitet. I likhet med tidigare kvalitetsutvärderingar, ska verkets bedöm- ningar även i fortsättningen bidra med underlag till den kvalitetsut- veckling som högskolan själv bär ansvar för. Syftet med den syste- matiska granskningen är som själv sammanfattar i skriften Nationella ämnes- och programutvärderingar (2001:2 R) att bidra till följande: Utveckling: Högskolorna ska själva kunna utnyttja utvärdering- arna i sitt eget utvecklings- och kvalitetsarbete. Mångfald: Utvärderingarna ska stimulera utbildningarnas förny- else och mångfald. Information: Studenter behöver lättillgängliga uppgifter inför valet av utbildning. Jämförelse: Informationen ska vara av sådant slag att den ger per- spektiv på olika utbildningars profiler. Kontroll: utbildningen ska svara upp mot mål och bestämmelser i högskolelag och högskoleförordning. Studenterna ska ges en lik- värdig utbildning av kvalitet oberoende av var de studerar. Granskningarna ska göras med utgångspunkt i högskolelag och högskoleförordning, samt de mål och förutsättningar som hög- skolorna själva arbetar efter. 13.4.2Högskoleverket utvecklar kvalitetskriterier för högskolans utbildningar I propositionen Studentinflytande och kvalitet (prop. 1999/00:28), aviserade regeringen uppdrag att utveckla krite- rier för att bedöma utbildningens kvalitet i förhållande till de all- männa målen för högskoleutbildningen. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning formuleras med stor öppenhet då utbildningens allmänna mål kan nås på olika sätt. Lärosätenas arbete med kvalitetssäkring ska vida- reutvecklas utifrån utbildningens mål och med hjälp av de kriterier för kvalitetssäkring som utarbetar. har i samråd med lärosätena och utifrån en tolk- ning av mål och föreskrifter i högskolelag och högskoleförordning utvecklat ett antal generella kvalitetsaspekter som ska ligga till grund för de nationella utvärderingarna. Dessa överensstämmer enligt verket med de internationellt vedertagna kvalitetsaspekter som fastställts i samband med granskningar av högre utbildning. Verket betonar att de generella kvalitetsaspekterna varken kan ses som slutgiltiga eller uttömmande. De är istället utformade för att på bästa sätt fånga in utvärderingens syfte att både granska och redovisa kvaliteten i högre utbildning och utgöra en sti- mulans för vidareutveckling och förnyelse av utbildningarna. För att minimera risken för likriktande bedömningar och understödja flexibla utformningar har de olika kvalitetsaspekterna givits breda formuleringar. formulerar i skriften Nationella ämnes- och programutvärderingar (2001:2 R) och Examensrättsprövning – Ut- gångspunkter och tillvägagångssätt för examens- rättsprövningar (2001:4 R) en modell för de kommande ämnes- och programutvärderingarna. I skriften ingår en beskrivning av verkets generella tillvägagångssätt vid utvärderingarna, relevanta mål som utvärderingen utgår från, generella kvalitetsaspekter samt manual för självvärdering. Granskningarna görs i tre steg. Först gör den ansvariga institu- tionen vid högskolan en självvärdering. I denna ingår bl.a. en grundläggande beskrivning och analys av utbildningen. Därefter granskar en grupp bestående av representanter från andra lärosäten, studenter och avnämare utsedda av , själv- värderingen och diskuterar denna med de berörda vid ett platsbe- sök. Utvärderingen följs sedan upp efter 1–. I vissa fall kan da- tainsamlingar, djupintervjuer eller enkäter med studenter, avnämare eller anställda göras. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning 13.5Riksdagens revisorer påtalar otydligheter avseende kvalitetsgranskning och begreppet beprövad erfarenhet revisorer konstaterar i sin rapport högskolemässighet (rapport /01:1) att det i högskolesektorn finns vissa behov av att klargöra lagens krav på kvalitet och inne- börden i termen högskolemässighet. I rapporten anger revisorerna att högskolorna aktualiserat frågan om hur kravet på högskolemäs- sighet ska tolkas, i synnerhet för de yrkesutbildningar som integre- rats i högskolan . Enligt revisorerna diskuteras frå- gan mycket på lärosätena och högskolorna exemplifierade med vilka spänningar och konflikter som uppstår när akademiska krav börjar ställas på utbildningar som var rena yrkesutbild- ningar. Inom vissa områden, bl.a. ingenjörsutbildningarna, efterfrå- gas också en djupare reflektion kring kunskapsbildningen inom området. Enligt revisorerna anser högskolorna att det nu finns utvecklade verktyg och kriterier för att bedöma vetenskaplig grund och forsk- ningsanknytning. Motsvarande verktyg och kriterier anses dock inte ha utvecklats för att bedöma det som i högskolelagen benämns beprövad erfarenhet. Enligt revisorerna befarar högskolorna en form av akademisk slagsida när denna aspekt ska bedömas i bl.a. yrkesutbildningar. På flera lärosäten efterlyser man en öppnare och mer problematiserad diskussion kring kraven på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet. De krav som högskolorna upplevde som avgörande vid bedömningar av utbildningar- nas högskolemässighet var lärarnas kompetens och forskning. revisorers slutsats är att statsmakterna inte närmare utvecklat innebörden av högskolelagens krav avseende begreppet beprövad erfarenhet. Behovet av klargörande avseende begreppet högskolemässigheten rör enligt revisorerna två frågor. Den ena frå- gan handlar om att all högskoleutbildning – även yrkesutbildningar med praktisk inriktning – ska baseras på en teoretisk bas av kun- skap och ett förhållningssätt till denna kunskap med kritisk pröv- ning, reflektion och självständigt tänkande. Den andra frågan handlar om att yrkesutbildningar i varierande grad också ska bygga på beprövad erfarenhet. Här kan arbetslivsforskningen om förtro- genhetskunskap och det förhållningssätt till kunskap som är för- knippat med denna aspekt på kunskap vara en utgångspunkt, anser revisorerna. Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning En kritisk prövning av kunskap förutsätter enligt re- visorer tillgång till teoretiskt baserad kunskap, så kallad påstående- kunskap. Däremot förhåller det sig annorlunda med förtrogenhets- kunskap. Denna kunskapsaspekt kan beskrivas som ett slags prak- tisk klokhet. Förtrogenhetskunskap tillägnas genom långvarig trä- ning som ger förtrogenhet med till exempel ett förhållningssätt el- ler ett praktiskt handlag i yrkesutövningen. Inom arbetslivsforsk- ningen betonas behovet av en balans mellan dessa båda aspekter på kunskap. 13.6Vissa anser att begreppet beprövad erfarenhet står i strid med forskningsanknuten utbildning Begreppet forskningsanknuten utbildning kan preciseras på olika sätt. En vanlig precisering, är enligt revisorers rapport högskolemässighet (rapport /01:1), att undervisningen ska överensstämma med aktuella forskningsresul- tat, dvs. senast kända kunskap inom området. Andra vanliga preci- seringar är kravet på forskningsaktiva lärare, vanligen att de har disputerat och är aktiva med forskning. Ytterligare en vanlig preci- sering rör tillgången till en teoretisk bas av kunskap inom det aktu- ella området. Vanliga preciseringar rör också metodundervisning samt attity- der och förhållningssätt till kunskap. Vikten av självständiga och kritiska bedömningar betonas. Med detta menas ett resonerande förhållningssätt där påståenden bör avvisas då goda skäl saknas och påståenden bör accepteras då goda skäl kan anföras. Den senast kända kunskapen inom området blir då utgångspunkten för denna kritiska prövning, ett vetenskapligt förhållningssätt till kunskap. Regeringen klargör i sin proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) sin syn på vad som avses med forskningsan- knytning. Detta mot bakgrund av att flera remissinstanser i sina remissvar till på delbetänkandet En ny yrkeshögskoleutbildning (SOU 2001:40), uppehållit sig kring frå- gan. Enligt regeringen visar vissa remissvar på en uppfattning att beprövad erfarenhet står i konflikt med vetenskaplig grund i me- ningen forskningsanknytning samt bestämmelserna i 1 kap. 3 § högskolelagen, som anger att verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Detta an- ges av högskolorna vara ett av skälen till att utbildningar förlängs Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning och att nya kortare utbildningar inte utvecklas. anger också i sitt remissvar att det finns en risk att fokus kommer att riktas på bristerna i högskolemässigheten i de kommande kor- tare yrkesinriktade högskoleutbildningarna. Regeringen menar att detta är en alltför statisk syn på sambandet mellan grundutbildning och forskning. Begreppet forskningsan- knytning lanserades i samband med 1977-års högskolereform. Det innebar då flera olika saker. En viktig del av begreppet var det fak- tum att studenter från de nya yrkesutbildningar, som genom re- formen kom att tillhöra högskolan, fick behörighet att fortsätta till forskarutbildning. På så sätt öppnades möjligheten att ut- veckla ny kunskap inom områden som inte varit föremål för forskning och kritisk granskning på ett vetenskapligt sätt. Ge- nom att nya grupper av studenter avlade doktorsexamen och fick anställning som lärare och forskare inom högskolan, skapades också en naturlig anknytning till relevant grundutbildning. Forsk- ningsanknytningen kom därmed att betraktas som en fortlöpande process. Högskolereformen 1993 innebar enligt regeringen ingen ny in- riktning i denna fråga. Regeringen har istället förstärkt denna dy- namiska syn på utveckling inom högskolan, utan vilken utveck- lingen i högskolan skulle stagnera. Det är enligt regeringen nöd- vändigt att nya utbildningar, både långa och korta, får en chans att utvecklas i högskolan och att den anknytning till forskning som behövs ges möjlighet att utvecklas. 13.7Kvalitetskriterier för yrkesinriktad högskoleutbildning Enligt mina direktiv ska jag lämna förslag på kriterier för utvärde- ring av de kortare yrkesinriktade högskoleutbildningar, som till stor del baseras på beprövad erfarenhet. För denna del av uppdraget krävs först ett resonemang kring vilka olika kunskapsuppfattningar som råder och naturligtvis också en diskussion kring vad som avses med begreppet beprövad erfarenhet. Jag berörde denna fråga i mitt delbetänkande, där jag också gjorde bedömningen att ett förtydligande av högskolelagen, avse- ende högskolornas uppdrag att bedriva utbildning baserad på såväl Kriterier för utvärdering av yrkeshögskoleutbildning vetenskaplig som konstnärlig grund och beprövad erfarenhet, inte är nödvändig. Flera remissinstanser har i sina svar till Utbildningsdepartemen- tet, påtalat behovet av en diskussion kring begreppet beprövad er- farenhet och en utveckling av tydliga kvalitetskriterier avseende dessa. Detta skriver såväl flera högskolor som andra instanser. Flera högskolor menar att tolkningen av detta begrepp kommer att bli centralt i diskussionen om de korta yrkeshögskoleutbildningarnas högskolemässighet.