sou · GPB348d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Skillnaden mellan könen är liten; av de kvinnliga avhopparna och av de manliga svarar att deras tid som förtroendevald var ganska eller mycket positiv. Yngre är något mindre positiva än genomsnittet; hälften () av avhopparna uppger att de ser ganska eller mycket positivt som förtroendevald. Däremot är yngre inte uttalat mer negativa än övriga (), utan den lägre andelen positiva förklaras till stor del av att de i större utsträckning än övriga ser varken positivt eller negativt som förtroendevald. I landstingen tycks erfarenheterna bland avhopparna vara aningen sämre. En något lägre andel än i kommunerna, , upplevde tiden som förtroendevald som ganska eller mycket posi- tiv, upplevde den som ganska eller mycket negativ och upplevde den varken som positiv eller negativ. Skillna- den mellan kvinnor och män är liten. Av de kvinnliga avhopparna var ganska eller mycket positiva, och bland de manliga var motsvarande siffra . Yngre avhoppare är både mindre positiva och mer negativa än övriga; nästan hälften av de förtroendevalda som lämnat sina landstings- uppdrag upplevde sin tid som förtroendevald som ganska eller mycket negativ. Vad är då avhopparnas syn på att åta sig kommunala förtroende- uppdrag ? Har de blivit långtidsvaccinerade mot att ge Erfarenheter av tiden som förtroendevald (procent) 18–29 år 30–44 år 45–54 år 55–66 år Privata och politiska avhoppsskäl 18–29 år 30–44 år 45–54 år 55–66 år Privata och politiska avhoppsskäl Kommentar: Uppgifterna gäller attityd till framtida uppdrag på samma nivå som man har hoppat av ifrån. Under kommun anges således attityd till framtida uppdrag i kommunfullmäktige och/eller en nämnd bland dem som har lämnat sina uppdrag i kommunen, och under landsting anges attityd till framtida uppdrag i lands- tingsfullmäktige och/eller en nämnd i bland dem som har lämnat sina landstingsuppdrag. sig in i politiken på nytt, eller kan de även fortsättningsvis tänka sig ett kommunalpolitiskt engagemang? I undersökningen ställdes en fråga om attityd till framtida förtroendeuppdrag i kommun respektive landsting. Frågans formulering överensstämde med motsvarande fråga i undersökning av medborgarnas uppdragsattityder som behandlats i ett tidigare avsnitt. Av tabell 16 framgår att av dem som hoppat av i för- tid från sina uppdrag i kommunen kan tänka sig ett framtida upp- drag i kommunfullmäktige och/eller en nämnd. Mot- svarande andel i befolkningen är . Att fyra av tio som lämnar sina kommunala uppdrag kan tänka sig att i fram- tiden åter åta sig kommunala förtroendeuppdrag får mot denna bakgrund ses som positivt. Av de övriga svarar flera att de är tveksamma till framtida uppdrag. Knappt en tredjedel uppger att de skulle tacka nej till uppdrag både i kommunfullmäktige och i en nämnd. Manliga avhoppare från kommunala uppdrag är mer positiva till framtida förtroendeuppdrag i kommunen än kvinnliga avhoppare. Bland de yngre avhopparna uppger en stor majoritet att de är posi- tiva till framtida kommunala förtroendeuppdrag; endast var femte avhoppare uppger att han eller hon varken kan tänka sig uppdrag i kommunfullmäktige eller i en nämnd. Skillnaden mellan dem som uppger att privata skäl hade störst betydelse för det förtida avhoppet och dem som uppger att poli- tiska skäl hade störst betydelse är liten. I den förra gruppen kan tänka sig kommunala förtroendeuppdrag och i den senare gruppen är motsvarande siffra . Avhopp som har ägt rum i huvudsak av politiska skäl tycks alltså inte innebära en mindre positiv attityd till framtida uppdrag än avhopp som har ägt rum av i huvudsak privata skäl. De som uppger att privata och politiska skäl var lika betydelsefulla för att de hoppade av visar sig dock vara betydligt mindre positiva till framtida uppdrag. De som har lämnat sina landstingsuppdrag är betydligt mindre positiva till framtida uppdrag i . Endast drygt var femte avhoppare från uppger att de skulle kunna tänka sig ett framtida uppdrag i och/eller i en nämnd i . Cirka hälften av dem som har lämnat sina landstings- uppdrag uppger att de varken kan tänka sig ett uppdrag i lands- tingsfullmäktige eller i en nämnd i . Andelen positiva till framtida landstingsuppdrag bland dem som lämnat ett sådant är dock nästan dubbelt så stor som andelen posi- tiva i befolkningen som helhet (). Vidare gäller inte den mindre positiva attityden framtida förtroendeupp- drag i kommun. De som har lämnat sina landstingsuppdrag visar sig till och med vara något mer positiva till att åta sig Attityd till framtida uppdrag (procent) 18–29 år 30–44 år 45–54 år 55–66 år Privata och politiska avhoppsskäl 18–29 år 30–44 år 45–54 år 55–66 år Privata och politiska avhoppsskäl Kommentar: Uppgifterna gäller attityd till framtida uppdrag på samma nivå som man har hoppat av ifrån. Under kommun anges således attityd till framtida uppdrag i kommunfullmäktige och/eller en nämnd bland dem som har lämnat sina uppdrag i kommunen, och under landsting anges attityd till framtida uppdrag i lands- tingsfullmäktige och/eller en nämnd i bland dem som har lämnat sina landstingsuppdrag. uppdrag i kommunen än de som har lämnat sina uppdrag i kom- munen. Andelen manliga avhoppare från landstingsuppdrag som i fram- tiden kan tänka sig ett uppdrag i är dubbelt så hög som andelen kvinnliga avhoppare från landstingsuppdrag. Personer tillhör den åldersgrupp i vilken störst andel är positiva till framtida landstingsuppdrag. Avhoppare i landstingen visar sig dock vara mycket positiva till framtida uppdrag i kommunerna; nästan tre fjärdedelar av dessa uppger att de kan tänka sig ett uppdrag i kommunfullmäktige och/eller i en nämnd. Liksom hos avhopparna från förtroendeuppdrag i kommunerna finns det inte någon skillnad i uppdragsattityd mellan dem som har hoppat av sina landstingsuppdrag av framför allt privata skäl och dem som har hoppat av sina landstingsuppdrag av framför allt poli- tiska skäl. I båda grupperna uppger att de skulle kunna tänka sig ett framtida uppdrag i och/eller i en nämnd i . Däremot är andelen som är helt negativa, det vill säga som varken kan tänka sig ett uppdrag i eller ett uppdrag i en nämnd i , betydligt större bland dem som hoppade av framför allt av politiska skäl. Någon direkt möjlighet att jämföra uppdragsattityd bland dem som har lämnat sina förtroendeuppdrag med uppdragsatti- tyd bland dem som innehar förtroendeuppdrag har inte varit möj- lig. Enligt en studie av nya förtroendevalda i samma 28 kommuner som ingår i avhoppsundersökning uppger emellertid av dessa att de vill fortsätta som för- troendevalda även nästa mandatperiod – vill med andra ord inte fortsätta (2001). Andelen bland avhopparna som säger nej till ett framtida uppdrag är följaktligen lika stor som andelen av de nya förtroendevalda som säger nej till uppdrag nästa mandatperiod. I en regional studie av kommunerna i års val uppgav av ledamöterna i länets kommunfullmäktigeförsamlingar att de avsåg lämna full- mäktige efter valet (2001). Övriga hade för avsikt att sitta kvar i kommunfullmäktige. Av dem i Kommunde- mokratikommitténs avhoppsundersökning som har lämnat ett uppdrag i just kommunfullmäktige uppger att de är negativa till ett framtida uppdrag som kommunfullmäktige- ledamot, uppger att de skulle säga ja och övriga är tveksamma. Med reservation för de skillnader som finns i både urval och frågeformuleringar kan ändå konstateras att andelen kommunfullmäktigeledamöter som säger nej till ett framtida uppdrag respektive till uppdrag nästa mandatperiod i kommun- fullmäktige är ungefär lika stor i båda undersökningarna (). I landstingen tycks det emellertid se annorlunda ut. Enligt ovan nämnda studie av nya förtroendevalda uppger av de nya förtroendevalda i fyra olika landsting att de inte vill fortsätta nästa mandatperiod (2001). Denna siffra kan jämföras med att av dem som har lämnat sina landstingsuppdrag är helt negativa till framtida uppdrag i . I en nationell studie av samtliga ledamöter i landstingsfullmäk- tige uppger att de inte vill bli nominerade i nästa val till , medan svarar att de skulle kunna tänka sig att bli det (2000). I Kommundemokratikommit- téns undersökning uppger av dem som har lämnat ett uppdrag i att de är negativa till ett framtida uppdrag i , uppger att de är positiva och att de är tveksamma. Även här skiljer sig frågeformuleringarna i de två undersökningarna åt. En jämförelse tyder ändå på att andelen negativa till framtida uppdrag i lands- tingsfullmäktige är betydligt större bland dem som hoppat av i för- tid från än bland dem som sitter i lands- tingsfullmäktige. Andelen negativa bland avhopparna från lands- tingsfullmäktige visar sig dock inte vara fullt så stor till framtida uppdrag i kommunfullmäktige; uppger att de skulle tacka nej till ett framtida uppdrag i kommunfullmäktige. 4.8Sammanfattning – avhopp från kommunala förtroendeuppdrag Skälen för att avgå från kommunala förtroendeuppdrag kan vara flera. När förtroendevalda avgår ofrivilligt lämnar de sina förtroen- deuppdrag utan att själva vilja det, vilket till exempel kan inträffa till följd av valresultatet. Förtroendevalda som avgår frivilligt från sina förtroendeuppdrag lämnar däremot dessa självmant. Frivilliga avgångar från förtroendeuppdrag kan inträffa såväl under en man- datperiod, så kallade förtida avhopp, som i samband med val. Den totala omsättningen av förtroendevalda, det vill säga både ofrivilliga och frivilliga avgångar, är hög i kommunerna. Över hälf- ten av dem som val hade förtroendeuppdrag i kom- munfullmäktige och/eller kommunala nämnder hade val inte kvar något kommunalt förtroendeuppdrag. Historiskt sett är omsättningen av förtroendevalda rekordhög. har omsättningen gått upp . Till stor del torde ökningen förklaras av förändringar i det politiska systemet, som längre mandatperioder, successiv minskning av antalet förtro- endeuppdrag och stora mandatförluster i samband med kommunalvalen. Andelen avhopp under en pågående mandatperiod är lägre. Mer- parten av dem som avgår från kommunala förtroendeuppdrag gör det med andra ord i samband med valen. Jämförelser bakåt i tiden tyder inte heller på att det har ägt rum någon nämnvärd uppgång i andelen förtida avhopp . Kvinnor och yngre är överrepresenterade bland dem som lämnar sina uppdrag . Jämfört med kommunalt förtroendevalda totalt lade avhopparna ner mindre tid på sina kommunalpolitiska åtaganden, var mindre aktiva på lokala partimöten och nämndsam- manträden samt upplevde mindre inflytande såväl inom det egna partiet som inom kommunen. Resultaten tyder på att de som läm- nar sina förtroendeuppdrag delvis har varit marginaliserade i det kommunalpolitiska arbetet. De skäl som avhopparna uppger för sitt avhopp är framför allt privata, medan förhållanden i politiken är mindre betydelsefulla. Detta gäller i synnerhet för kvinnliga och yngre avhoppare. Skäl som har att göra med förhållanden i politiken uppges främst av män och äldre. Det enskilt vanligaste skälet till att lämna sina upp- drag är i kommunerna flyttning från kommunen och i landstingen förhållandena i förvärvsarbetet. Trots den ovan nämnda marginaliseringen upplevde den stora majoriteten av avhopparna sin tid som förtroendevald som ganska eller mycket positiv. av dem som lämnat sina uppdrag i kommunerna kan också tänka sig att åta sig kommunala förtroendeuppdrag . Särskilt positiva till att göra detta är yngre avhoppare , av vilka ställer sig positiva till framtida förtroendeuppdrag. Avhoppare från landstingsuppdrag är mindre positiva till framtida uppdrag i lands- tinget, men däremot mer positiva till framtida uppdrag i kommu- nen. Även om det bland dem som lämnat sina förtroendeuppdrag finns kritiska röster mot partierna och kommunerna respektive landstingen måste slutsatsen ändå bli att flertalet förtida avhopp har sin grund i naturliga orsaker. Farhågorna att personer som lämnar sina uppdrag gör detta i bitterhet mot sitt parti och/eller sin kommun respektive sitt landsting är överdrivna. Endast ett fåtal avhopp har denna bakgrund, och attityden bland avhopparna, speciellt bland de yngre, till att åta sig framtida förtroendeuppdrag är förhållandevis positiv. Inledningsvis beskrevs tillståndet i den svenska demokratin i delvis negativa ordalag. Problemen sades framför allt gälla så kallat tradi- tionellt politiskt deltagande inom ramen för den representativa demokratin. Frågan som ställdes, och som har varit uppgiften att besvara i denna undersökning, var hur den representativa demo- kratins mest grundläggande deltagandeform – det politiska förtro- endeuppdraget – står sig bland medborgarna. Rapporter talar om tilltagande svårigheter för partierna att rekrytera kandidater till kommunala förtroendeuppdrag och att många av dem som har förtroendeuppdrag väljer att lämna dessa. Mot bakgrund av detta får den bild som framkommer i under- sökningen sägas vara över förväntan positiv. Andelen medborgare som uppger att de kan tänka sig ett kommunalt förtroendeuppdrag var inte mindre 2000 än i slutet . Skillnaden mellan olika grupper i befolkningen är i de flesta fall små. Bland annat visar sig yngre och invandrade i stort sett vara lika positiva till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag som medelålders och infödda. Trots att kommunala förtroendeuppdrag är en traditionell deltagandeform inom ramen för den representativa demokratin är med andra ord förhållandevis många av dagens medborgare öppna för ett sådant deltagande. Att många av de medborgare som har förtroendeuppdrag väljer att lämna dessa ska inte heller tolkas som en protest mot hur poli- tiskt arbete bedrivs. Visserligen framför flera avhoppare kritik mot hur det egna partiet respektive den egna kommunen fungerar och det finns anledning att se över de förtroendevaldas villkor (SOU 2001:48), men det är sällan som sådant missnöje leder till att förtroendevalda beslutar sig för att lämna sina upp- drag. De vanligaste orsakerna till att förtroendevalda hoppar av är i stället flyttning från kommunen samt svårigheter att kombinera förtroendeuppdrag och arbete. Resultatet tyder dock på att tidsåtgången för kommunala förtroendeuppdrag har blivit för stor. Arbetet med att utveckla den kommunala demokratin har främst gått ut på att tillskapa nya kanaler för medbor- garinflytande vid sidan om det representativa systemet. Ett sådant utvecklingsarbete är angeläget. Många medborgare är politiskt aktiva på andra arenor än de traditionella och det är viktig att det finns strukturer som fångar upp detta engagemang och kanaliserar det till beslutsfattare på olika nivåer. borgare är inte politiskt aktiva. För att dessa ska engagera sig kan nya arenor för politisk aktivitet vara nödvändiga. Utövandet av traditionell politisk aktivitet i form av politiska förtroendeuppdrag är emellertid alltjämt den, efter deltagande i val, mest grund- läggande deltagandeformen i en representativ demokrati; utan representanter ingen representativ demokrati. Det är endast genom innehav av förtroendeuppdrag som medborgarna har möjlighet att direkt delta i politiskt beslutsfattande. Övriga former av politiskt deltagande handlar om att indirekt delta i beslut genom att påverka via allmän åsiktsbildning eller på berednings- eller tillämpningsstadiet. Undersökningen om medborgarnas uppdragsattityder visar att det finns goda förutsättningar för att fler medborgare ska engagera sig som kommunalt förtroendevalda. Förklaringen till dagens rekryteringssvårigheter har mer att göra med de politiska partierna än med medborgarnas attityd till kommunala förtroendeuppdrag. Trots att betydligt fler medborgare än dem som innehar förtroen- deuppdrag uppger att de skulle kunna tänka sig sådana har partierna problem att rekrytera kandidater till kommunala förtroendeuppdrag. Flertalet uppdragsvilliga medborgare blir aldrig aktuella på grund av att de inte är medlemmar i ett politiskt parti. Undersökningen visar också att det finns en stor grupp i huvudsak passiva partimedlemmar som uppger att de är positiva till att åta sig kommunala förtroendeuppdrag, men som inte blir tillfrågade av partiet. Det finns självklart flera legitima skäl till att inte alla medlemmar i ett parti tillfrågas om sitt intresse för att åta sig kommunala för- troendeuppdrag. Resultatet indikerar ändå brister i partiernas sätt att arbeta med rekryteringen av kandidater till kommunala förtro- endeuppdrag. Kontakterna med såväl medlemmar i det egna partiet som icke partimedlemmar måste förbättras. En utgångs- punkt i rekryteringsarbetet måste vara att majoriteten av de medborgare som kan tänka sig kommunala förtroendeuppdrag i regel inte självmant söker upp ett parti och anmäler sitt intresse. I stället måste partierna vara beredda att själva ta kontakt, tillfråga och inte sällan uppmuntra uppdragsvilliga medborgare att åta sig förtroendeuppdrag. Ett sätt att nå fler medborgare kan vara att inrätta nya och friare associationsformer i partierna. Ett av resultaten i denna undersök- ning är att ett uppluckrat krav på partimedlemskap skulle locka nya grupper av medborgare till att åta sig kommunala förtroende- uppdrag. I partier som inte vill släppa kravet på partimedlemskap är det ändå viktigt att i rekryteringsarbetet vända sig utanför partiet för att värva icke partimedlemmar till både partimedlemskap och för- troendeuppdrag. Ett sätt att göra detta kan vara genom så kallade kandidatkurser för icke partimedlemmar. En sådan kurs går ut på att förbereda samhällsintresserade medborgare för kommunala för- troendeuppdrag. Efter avslutad kurs får kursdeltagarna bestämma om de vill bli medlemmar i partiet och om de vill åta sig ett för- troendeuppdrag. Ett annat exempel på hur en partiorganisation kan jobba för att nå nya grupper av medborgare är att till enskilda av partiets förtro- endevalda i fullmäktige och nämnder knyta så kallade referens- grupper. Dessa kan bestå av partimedlemmar som inte har förtro- endeuppdrag och även av intresserade icke partimedlemmar. Refe- rensgrupperna träffas regelbundet för att tillsammans med den förtroendevalda diskutera frågor som är aktuella eller som man anser bör tas upp på den politiska dagordningen. Deltagande i sådana referensgrupper kan vara ett första steg mot att själv bli förtroendevald. Det är också viktigt att partierna kontinuerligt har en dialog med sina medlemmar. Passiva partimedlemmar kan engageras genom att man från partiorganisationen regelbundet frågar dem om deras intresse för att jobba aktivt, vilka frågor de är intresse- rade av och om de är beredda att åta sig ett förtroendeuppdrag. Över huvud taget är det viktigt att de politiska partierna öppnar och breddar sin verksamhet. Partierna måste i större utsträckning än fungera som arenor för öppna möten, fria samtal och för engagemang i frågor som berör medborgarna. Den kommunala demokratin är i stor utsträckning beroende av väl fungerande par- tier. Partiernas kris blir därför också den kommunala demokratins kris. Rekruttering og personeskifte i lokalpolitikken. En sammenligning av og . Bergen: Insti- tutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap, . Demotiverte og uansvarlige folkevalgte? Poli- tiske ambisjoner blant norske kommunestyrerepresentanter, ekonomi och politik 4(4):29–51. Local Political Recruitment in Crisis? A Comparison of and , Scandinavian Political Studies 21:207–230. Mellan tids- och resultatkontraktet. En empirisk studie av obetalt övertidsarbete, Arbetsmarknad & Arbetsliv 3:85–95. Lokala medborgarskap – det dolda kultur- arvet, i , red. Demokrati och medborgarskap. Demokra- tiutredningens forskarvolym II, SOU 1999:77. Om det minskade valdeltagandets sociala och politiska rötter, i , red. Valdeltagande i förändring. forskarvolym XII, SOU 1999:132. Hur många och hurudana? Om organisations- förändringar, politikerantal och representativitet i kommunerna. Nya kommunaldemokratiska modeller, i , red. Vem formar politiken i kommunerna? Kommunpolitiker i den stora nyordningens tid. Invandrarnas valdelta- gande, i , red. Väljare i kommu- nalvalet. Om missnöje, misstroende och politisk kultur. Vägen till politiken – en etnologisk studie av hur det går till när man blir kommunalpolitiskt engagerad, i denna volym. Lokalt partiarbete förr och . forskar- volym X, SOU 1999:130. Politiska avhopp från kommunalpolitiken i . : Styrgruppen för demokratiforum. Professionalisering och deltagande i den lokala representativa demokratin. En analys av kommunala förtroen- deuppdrag 1999. CEFOS rapport 13. : CEFOS, universitet. Bristen på politiker - ett demokratiskt dilemma. En undersökning av fullmäktigeledamöters attityder till sin roll som politiker. : munstrategiska studier, . Den goda modern och den missnöjde fadern, i , red. Förtroendet faller, i , red. Det nya samhället. SOM- rapport nr 24. Systemskiftet som kom av sig. Förändringsarbete och medborgerliga reaktioner svenska kommuner, ekonomi och politik 1(1):41–52. Brukardeltagande på gott och ont, i , red. Det unga folkstyret. forskarvolym VI, SOU 1999:93. Kom- munal demokrati . Ny som förtroendevald i kommuner och landsting, i denna volym. Invandrares representation och politiska deltagande i den kommunala demokratin – en sammanställning av forskningsläget, . 1996/38, 1999/39, 2000/25. Att verka i motvind – väst- svensk opinion och , i , red. Den nya regionen. : SOM-insti- tutet, . Radikala organisationsförändringar i kommuner och landsting. Bilaga I till , SOU 1996:169. Montin, 1998. Lokala demokratiexperiment – exempel och ana- lyser. skrift nr 9, SOU 1998:155. Montin, , . Fullmäktige under förändring? En studie av uppdraget, relationerna och arbetsformerna, i , red. Förändringsmodeller och för- ändringsprocesser i kommuner och landsting. Bilaga V till Kommu- nala förnyelsekommittén, SOU 1996:169. Brukare och klienter i välfärdsstaten. Om missnöje och påverkansmöjligheter inom barn- och äldreomsorg. /regionen i det politiska systemet – mellan geografi, funktion och partipolitik. Enkätundersökning av svenska landstings-/regionpolitiker. : Novemus, . Vem älskar den lokala demokratin? Om väl- jare och valda i kommuner och landsting. Det unga medborgarskapet, i Det unga medborgarskapet. skrift nr 5, SOU 1998:101. Participation and Democratic Theory. Brukarstyre?, i , red. : , universitet. Vem ska delta mer?, i , red. Mångfald – bilder av en storstadsregion. , m.fl. 1997. Demokrati över gränser. Demokrati- rådets rapport . , m.fl. 1998. Demokrati och medborgarskap. Demo- kratirådets rapport . , m.fl. 2000. Demokrati utan partier? Demokrati- rådets rapport . 1975/76:187. demokrati, ny kommunallag m.m. , Bo m.fl. 1995. Demokrati som dialog. Utmaningar och möjlig- heter. Demokrati och makt i . Lokal demokrati i utveckling. Politik för unga. Slutbetänkande av Ungdomspoli- tiska kommittén. En uthållig demokrati! Medborgarskapskrav i svensk lagstiftning. Betän- kande från Kommittén om Medborgarskapskrav. SOU 2001:48 Att vara med på riktigt – demokratiutveckling i kom- muner och landsting. Strøm, , red. Challenges to Politicak parties. The Case of . Kommunalt förtroendevalda, parti och kön – 1974. Förändringar i kom- munernas fullmäktigeförsamlingar. Kommunpolitikern – Vem är det? Kommunpolitikern – Uppdraget och rollen. A Resource Model of Social Capital: Networks, Recruitment and Political Participation in . Uppsats presenterad vid i . Kan folkviljan förfinas? Om medborgarpaneler och samtalsdemokrati. Rapport för SNS författningsprojekt. Var det bättre förr? Poli- tisk jämlikhet i under , i , red. Medborgar- nas erfarenheter. forskarvolym V, SOU 1999:113. Ungdomarnas demokratikommission 2000. : för ungdomsorganisationer. , , Merrick Tabor. Rekrytering – arbetsförhållanden – funktioner. Del 1 och 2. Rapport 8 från kommunaldemokratiska forskningsgruppen. Ds Kn 1981:17. Representativ demokrati – teoretiska utgångspunkter, ekonomi och politik 1(2):21–33. Medborgarna och kommunen. Studier av medborgerlig aktivitet och representativ folk- styrelse. Ds Kn 1981:12. Linking Parties with People? Party mem- bership in –1997. Aldershot: Ashgate. Ny som förtroendevald i kommuner och landsting 1 Nya politiker i en ny tid1