sou · GPB356 · 2002-01-01 00:00:00 — Även i högre åldrar är det särskilt vanligt att personer med nedsatt syn har mer än ett funktionshinder – 1998–99 gäller det tre fjärdedelar av gruppen. Också bland äldre är det vanligt med ytterligare funktionshinder bland personer med psykiska besvär respektive rörelsehinder. Bland de yngre (men inte bland de äldre) har det blivit vanligare att ha flera funktionshinder. 4 Om även funktionshindret nedsatt rörlighet i armar/händer inkluderas (endast möjligt 1988–89 och 1996–97) är andelen som har mer än ett funktionshinder betydligt högre. Av alla som 1996 97 hade något av de fem aktuella funktionsnedsättningarna hade av de yngre och av de äldre mer än ett funktionshinder. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Särskilt bland de äldre finns det således en påtaglig överlappning mellan olika former av funktionshinder. Många olika kombina- tioner av funktionshinder förekommer, men det är särskilt vanligt att personer med nedsatt syn också har rörelsehinder – detta gäller en tredjedel av de yngre och nästan två tredjedelar av de äldre. Det är också vanligt att de som har svårt att bära eller gripa också har svårt att gå – detta gäller drygt en fjärdedel av de yngre och drygt hälften av de äldre som har nedsatt rörlighet i armar/händer. Detta innebär, att när vi i rapporten fortsättningsvis beskriver situationen för grupper med olika funktionshinder, är det viktigt att komma ihåg att grupperna är delvis överlappande, särskilt bland de äldre, där alla former av funktionshinder är vanligare (se nästa avsnitt). Det starka sambandet mellan ålder och funktionsnedsättning fram- går av figurerna 2.1a–e nedan. Med undantag för psykiska besvär är alla funktionshinder betydligt vanligare i högre åldrar, framför allt bland de äldsta (75–). Andel i befolkningen i olika ålders- grupper. 1988–89 och 1998–99 Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Andel i befolkningen i olika ålders- grupper. 1988–89 och 1998–99 Andel i befolkningen i olika ålders- grupper. 1988–89 och 1998–99 Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt SOU 2001:56 Långvariga psykiska besvär. Andel i befolkningen i olika åldersgrupper. 1988–89 och 1998–99 Nedsatt rörlighet i armar/händer. Andel i befolkningen i olika åldersgrupper. 1988–89 och 1996–97 Av Figur 2.1a–e framgår också att förändringarna ser olika ut för olika funktionshinder. Hörselnedsättning har ökat i alla åldersgrupper, medan andelen med rörelsehinder är i stort sett oförändrad och har minskat i åldersgrupperna . Andelen med långvariga psykiska besvär har ökat bland de yngre (särskilt de allra yngsta) och minskat bland de äldre, och tycks i stort sett vara helt oberoende av ålder (observera att denna figur har en annan skala än Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt de övriga). Andelen med nedsatt rörlighet i armar/händer, slutligen, har ökat bland medelålders och minskat bland de äldre. Sammantaget har andelen som har minst ett av funktionshindren nedsatt hörsel, nedsatt syn, rörelsehinder eller långvariga psykiska besvär ökat något bland de yngre och minskat något bland de äldre (se Figur 2.1f). Bland de yngsta (16–) har något av dessa funktionshinder, bland de äldsta (75–) . Nedsatt hörsel, nedsatt syn, rörelsehinder eller lång- variga psykiska besvär. Andel i befolkningen i olika åldersgrupper som har minst ett av dessa funktionshinder. 1988–89 och 1998–99 Figur 2.1a–f visar att många funktionshinder utvecklas först i högre ålder. Det finns all anledning att tro att ett medfött eller tidigt förvärvat funktionshinder får andra konsekvenser på levnadsförhållanden i vid mening än ett funktionshinder som utvecklas sent i livet, till exempel efter pensionsåldern. Vi har inte någon möjlighet att skilja grupperna åt efter i livet som funktionshindret har uppstått, men väljer (för att i görligaste mån ta hänsyn till ålderns betydelse) att genomgående i denna studie redovisa alla resultat uppdelat på två åldersgrupper: 16–64 respektive 65–. Men även inom dessa åldersgrupper är funktionshindrade personer genomsnittligt sett äldre, särskilt gäller detta åldersgruppen , se Tabell 2.3. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Genomsnittsålder bland personer med olika funktions- hinder, 1988–89 och 1998–99 16–64 år 65–84 år Alla (med eller utan funktionshinder) Personer med nedsatt hörsel Personer med nedsatt syn Personer med långvariga psykiska besvär Personer med minst ett av ovanstående Personer med nedsatt rörlighet i armar/händer (1988-89 och 1996-97) Dessa åldersskillnader mellan befolkningen i stort och de olika grupperna med funktionshinder är viktiga att ha i åtanke i alla jämförelser av gruppernas levnadsförhållanden. I de multivariata analyser som vi presenterar i senare kapitel tar vi hänsyn till detta. I dessa analyser tar vi dessutom hänsyn till sammansättnings- skillnader beroende på kön, familjetyp, utbildningsnivå och födelseland (inrikes eller utrikes). Också i dessa avseenden finns tydliga skillnader i hur vanligt förekommmande olika typer av funktionshinder är. I ett Appendix till detta kapitel åskådliggörs detta grafiskt i åtta figurer, en för varje indelningsgrupp men också uppdelat efter de två breda ålderskategorier som vi genomgående separerar i våra analyser. Låt oss här kort redogöra för de tydligaste skillnaderna, och förändringarna därav, som framträder i dessa figurer. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt 2.3Funktionshinder i olika grupper De flesta funktionshinder är vanligare bland kvinnor än bland män. Undantaget är hörselnedsättning som är betydligt vanligare bland män. Det är mer än dubbelt så vanligt att kvinnor jämfört med män har nedsatt rörlighet i armar eller händer och därmed har svårt att bära eller gripa (se Appendix Figur 2.A1a och b). I huvudsak har andelen med funktionshinder förändrats på samma sätt bland kvinnor och män mellan de båda tidpunkter vi studerar. Andelen med nedsatt hörsel har dock ökat kraftigare bland de yngre kvin- norna jämfört med bland de yngre männen, medan andelen med nedsatt rörlighet i armar och händer är oförändrad bland de äldre kvinnorna men har minskat bland männen.5 Förekomsten av funktionshinder varierar också med familje- situation, se Appendix Figur 2.A2a och b. Bland de äldre är alla funktionshinder med undantag för nedsatt hörsel vanligare bland ensamstående personer. Detta hänger samman med att denna grupp både är äldre och till stor del består av kvinnor. Bland de yngre finner vi framförallt en tydlig skillnad mellan ensamstående och sammanboende vad gäller förekomsten av långvariga psykiska besvär. Även om inte har inneburit några större förändringar när det gäller förekomsten av funktionshinder bland ensamstående föräldrar, vill vi fästa uppmärksamhet på att flera former av funktionshinder är betydligt vanligare bland ensamstående med barn än bland sammanboende föräldrar. Det är minst dubbelt så vanligt bland ensamstående föräldrar att ha rörelsehinder, nedsatt rörlighet i armar/händer eller psykiska besvär jämfört med sam- manboende med barn. Det är dock knappast så att ensamför- älderskap leder till funktionshinder. Vi kan därför istället byta perspektiv och beräkna andelen ensamstående föräldrar i olika grupper. Av alla med hemmaboende minderåriga barn finner vi att är ensamstående. Motsvarande gäller av föräldrar med nedsatt rörlighet i armar/händer, av föräldrar med långvariga psykiska besvär och av föräldrar med rörelsehinder. 5 Här är det viktigt att komma ihåg att vi jämför förekomsten av funktionshinder med s.k. upprepade tvärsnitt. Med andra ord; när vi här noterar att nedsatt rörlighet i armar eller händer har minskat bland de äldre männen är det sannolikt sällan som enskilda äldre män upplevt en dylik förbättring. Vad vi utifrån dessa data kan säga är att i slutet av 1990- talet är det betydligt färre som har nedsatt rörlighet bland män 65–än det var bland män i motsvarande åldersgrupp . Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt En annan differentieringsfaktor som vi kommer att använda framöver är individens utbildningsnivå. Det visar sig att i princip alla de funktionshinder som vi studerar är vanligast bland personer som har endast förgymnasial utbildning och minst vanliga bland dem med eftergymnasial utbildning, se Appendix Figur 2.A3a och b. Särskilt tydligt är detta mönster när det gäller rörelsehinder och nedsatt rörlighet i armar och händer medan det inte föreligger någon skillnad mellan utbildningsgrupper bland äldre när vi stude- rar förekomsten av nedsatt hörsel. Återigen bör påpekas att detta mönster knappast på ett entydigt sätt kan tolkas i orsakstermer. Vissa typer av funktionshinder kan i sig skapa svårigheter att full- göra högre utbildningar. Troligast är dock att dessa tydliga sam- band mellan funktionshinder och kortare utbildning uppkommer som ett resultat av flera olika bakomliggande förhållanden och processer. Exempelvis kan fysiskt tunga och slitsamma arbeten vara en viktig orsak bakom såväl hörselnedsättning som nedsatt rörlig- het, som sådana arbeten oftast innehas av personer med kortare utbildning. Slutligen framgår av Appendix Figur 2.A4a och b att de flesta funktionshinder är vanligare bland personer som är födda utanför . Framför allt gäller detta för dem under och särskilt påtaglig är skillnaden mellan inrikes- och utrikesfödda när det gäller problem med armar och händer – detta funktionshinder är dubbelt så vanligt bland yngre personer som har invandrat till jämfört med dem som är födda inom landet. Bland de äldre tycks nationell bakgrund ha mindre betydelse. I åldersgruppen 65–är det främst nedsatt rörlighet i armar/hän- der som är vanligare bland utrikesfödda jämfört med inrikesfödda. I denna åldersgrupp har andelen med långvariga psykiska besvär respektive med nedsatt rörlighet i händer eller armar ökat bland utrikesfödda och minskat bland personer födda i . Det är viktigt att notera att personer som har det gemensamt att de är födda utanför gränser utgör en mycket heterogen grupp. Här ryms personer från vitt skilda länder, varav vissa har anlänt till , medan andra har varit här så gott som hela livet. Vissa är nyanlända flyktingar från krigshärjade länder. Andra är arbetskraftsinvandrare som kom till . Heterogeniteten till trots kan vi mer generellt konstatera vissa skillnader mellan yngre och äldre liksom mellan de båda tidpunkterna som vi studerar. Andelen utomnordiska invandrare är större bland de yngre än de äldre, och det har under Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt blivit vanligare att en utrikesfödd person kommer från ett land utanför (se 1999c; 2001). Exakt vad dessa sammansättningsförändringar betyder för de kommande analyserna är inte helt givet men de kan tänkas påverka såväl hur vanligt förekommande ett funktionshinder är som konsekvenser därav. 2.4Funktionshinder – förändringar och mellan olika befolkningsgrupper De ovan beskrivna skillnaderna och förändringarna har redovisats utan att vi har tagit hänsyn till andra skillnader mellan grupperna. Om exempelvis personer med kortare utbildning är äldre än per- soner med längre utbildning skulle det kunna vara så att det är åldersskillnaden och inte utbildningsskillnaden som gör sig gällan- de när vi finner en högre andel med funktionshinder bland de kortutbildade. I det följande presenterar vi därför med hjälp av multivariata analyser en sammanfattande bild av olika funktions- utbredning i befolkningen. Tekniken är densamma som används i kommande kapitel, med den skillnaden att det här är funktionshindren i sig som studeras, och inte skillnader i levnads- förhållanden mellan funktionshindrade och andra. Den multivariata teknik som används här för att renodla jäm- förelserna kallas logistisk regression (för en närmare beskrivning av denna teknik se exempelvis 2000). Resultatet av den logistiska regressionen presenteras som oddskvoter, vilka förenklat uttryckt anger skillnaden i chans eller risk för före- komsten av en egenskap eller en händelse i en grupp jämfört med en annan. I en multivariat logistisk regression är oddskvoterna dessutom justerade med hänsyn till övriga skillnader mellan grupp- erna.6 Om vi exempelvis utgår från Tabell 2.4 nedan är oddskvoten för att lida av nedsatt hörsel bland de yngre 1998–99 6 Chans eller risk kanske oftast uttrycks som sannolikheten för ett utfall. Om sannolikheten är P så är oddset = P/(1-P). Oddset beskriver därmed risken eller sannolikheten för att något ska inträffa i relation till sannolikheten för att det inte ska inträffa. Oddskvoter anses ha många statistiska fördelar (se t.ex. Aldrich & 1984). Om vi jämför med vanliga procent blir kvoter mellan odds alltid något större än procentkvoter. Om exempelvis av en grupp och av en annan grupp är arbetslösa så brukar vi säga att det är så vanligt med arbetslöshet i den förra gruppen. Om vi istället använder oss av odds och oddskvoter för att beräkna gruppernas olika risk finner vi att oddskvoten är högre än tre eller mer precist 3,35. I analyserna till denna volym har vi genomgående valt att uttrycka oddset för en grupp relativt oddset för en referensgrupp. Den senare gruppens odds sätts då till ett. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt jämfört med 1988–89. Detta innebär att oddset att ha nedsatt hörsel har ökat mellan de båda tidpunkterna, efter det att vi har kontrollerat för eventuella förändringar av gruppernas sammansättning mellan åren när det gäller kön, ålder, familjetyp, utbildning och födelseland. Att denna förändring kan antas avspegla en reell förändring i befolkningen, det vill säga inte endast beror på slumpen, framgår av att p-värdet enligt tabellen är lägre än 0,05, vilket betyder att det är mindre än fem procents sannolikhet att förändringen som redovisas beror på slumpen. I det aktuella fallet är p-värdet 0,003, vilket innebär att det är tre promilles sannolikhet att den skillnad vi finner beror på slumpen. I samma tabell kan vi konstatera att oddset för att en kvinna jämfört med en man har nedsatt hörsel är 0,57. Detta innebär att kvinnors risk att ha nedsatt hörsel är betydligt lägre än mäns, även när vi har kontrollerat för skillnader mellan könen när det gäller ålder, familjetyp, utbildningsnivå och nationalitet. Omvänt är män- nens överrisk (egentligen odds) högre än kvinnor- nas (1,0/0,57). Längst ner i tabellen redovisas också om skillnaderna mellan grupperna har förändrats mellan 1988–89 och 1998–99. Ett ja på raden för könen innebär att det finns en signifikant förändring i skillnaden mellan mäns och kvinnors odds att ha nedsatt hörsel. Innebörden i denna förändring framgår inte av tabellen. En när- mare analys visar att könsskillnaderna har minskat till följd av att kvinnors risk ökat mer än mäns . Genom dessa analyser kan vi således se om de skillnader i före- komsten av funktionshinder, och mellan grupper, som vi uppmärksammat också gäller när vi tar hänsyn till åldersvariation och andra sammansättningsskillnader mellan grupperna. I Tabell 2.4 och 2.5 ges en sammanfattande bild av förekomsten av de fem olika funktionshinder som vi fokuserar på i denna rapport efter de bakgrundsfaktorer som vi redovisat ovan. Vi tar här hänsyn till gruppernas sammansättning vid de två tidpunkterna för att tydligare utröna hur denna förändrats. Även om vi valt att göra detta med en multivariat teknik, vill vi under- stryka att vi inte på något sätt gör anspråk på att skillnaderna eller förändringarna är effekter av någon specifik kausal ordning. Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Relativa skillnader (odds) mellan grupper , kön, familjetyp, utbildning och födelseland (kontrollerat för ålder i tioårsklasser). 1988 89 och 1998 99. Åldersgruppen 16–(n=18 952). (P-värde kursivt och inom parentes) (0,003) (E S) (0,029) (0,006) (0,000) (0,000) (0,006) (0,002) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (0,000) (E S) (0,046) (0,000) (0,000) (0,000) Förändringar mellan 1988–89 och 1998–99 av skillnaderna mellan: Utrikes och inrikes födda Anm: analysen av nedsatt rörlighet i armar/händer gäller åren 1988–89 och 1996–97. ES: skillnaden ej signifikant (p> 0,05). Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Relativa skillnader (odds) mellan grupper , kön, familjetyp, utbildning och födelseland (kontrollerat för ålder i tioårsklasser). 1988 89 och 1998 99. Åldersgruppen 65–(n=5 104). (P-värde kursivt och inom parentes) (E S) (E S) (0,000) (E S) (0,011) (0,000) (E S) (0,003) (0,047) (0,000) (E S) (0,000) (0,000) (0,002) (0,002) (E S) (E S) (0,000) (0,001) (0,005) (E S) (E S) (E S) (0,012) (0,001) Förändringar mellan 1988–89 och 1998–99 av skillnaderna mellan: Utrikes och inrikes födda Anm: analysen av nedsatt rörlighet i armar/händer gäller åren 1988–89 och 1996–97. ES: skillnaden ej signifikant (p> 0,05). Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt Om vi först studerar utvecklingen så framgår att även med hänsyn taget till skillnader i gruppernas sammansättning vad gäller ålder, kön, familjetyp, utbildning och födelseland har nedsatt hörsel, psykiska besvär och nedsatt rörlighet i armar/händer ökat bland de yngre (16–), medan rörelsehinder har minskat. Bland de äldre (65–) har rörelsehinder och nedsatt rörlighet i armar/händer minskat. I övriga fall är förändringarna inte statis- tiskt signifikanta. I kommande kapitel kommer vi att särredovisa dessa åldersgrupper. Det bör därför understrykas att i flera fall har risken att ha ett funktionshinder, såsom vi här definierat dessa, minskat bland de äldre och ökat bland de yngre. Härutöver kan det tilläggas att vi i de analyser som presenteras i tabellerna 2.4 och 2.5 i några fall finner att åldersskillnaderna förändrats också inom gruppen 16–. Mest remarkabelt är att risken att ha långvariga psykiska besvär ökat påtagligt för de allra yngsta (16–) (visas ej i tabellen). Även andra indikatorer på psykisk ohälsa och nedsatt psykiskt välbefinnande visar på en ökning i alla åldrar upp till pensionsåldern, men särskilt bland de yngsta. Detta gäller exempelvis sömnsvårigheter och upplevelser av oro, ängslan och ångest (SOU 2000:3, SCB 2000, 2001b). Vi vill åter påminna om att vi redovisar tvärsnittsdata, det vill säga vi följer inte individer . När vi finner att risken för olika former av rörelsenedsättning har minskat bland de äldre inne- bär detta i huvudsak att de grupper som träder in i pensionsåldern har bättre rörelseförmåga än vad motsvarande grupp hade . Resultatet betyder inte att motsvarande rörelseförbätt- ringar skulle ha inträffat på individnivå bland de äldre. Vi kan inte uttala oss om varför vi finner till viss del motsatta trender när det gäller förekomsten av funktionshinder i ålders- grupperna under och över pensionsåldern. Däremot finns det ur ett välfärdsperspektiv all anledning att uppmärksamma att risken för nedsatt hörsel, nedsatt rörlighet i armar/händer samt psykiska be- svär har ökat bland dem . I vad mån ökningen kan relateras till effekter av den ekonomiska krisen i form av arbetslöshet och ekonomiska svårigheter eller till arbets- miljörelaterade eller andra samhälleliga förändringar bör vara en fråga för fortsatt forskning. I huvudsak bekräftas och förstärks de skillnader mellan könen som vi konstaterat tidigare i kapitlet. Med hänsyn tagen till övriga skillnader mellan könen har kvinnor högre risk än män att ha alla Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt funktionshinder utom nedsatt hörsel, samt bland de äldre även nedsatt syn. Den största skillnaden mellan könen gäller kvinnors överrisk för att ha nedsatt rörlighet i armar/händer, men också mäns överrisk för nedsatt hörsel är påtaglig. Som framgår av tabellernas nedre del har risken för att ha ett funktionshinder i några fall utvecklats i olika riktning bland män och kvinnor . Kontrollerat för andra faktorer har nedsatt hörsel ökat mer bland yngre kvinnor än bland yngre män, medan långvariga psykiska besvär bland de äldre har ökat bland männen och minskat bland kvinnorna. Markanta skillnader finner vi också efter familjesituation. När vi på detta sätt tar hänsyn till skillnader i köns- och ålderssamman- sättning i de olika familjetyperna är mönstret betydligt mer enhetligt än vad som framkommer i Appendix Figur 2.A2a. Ensamstående utan barn är påtagligt överrepresenterade bland alla grupper av funktionshindrade undantaget dem med nedsatt hörsel. Den skillnad i förekomst av funktionshinder bland ensamstående och sammanboende föräldrar som vi noterade tidigare i kapitlet visar sig finnas kvar även när vi kontrollerar för övriga skillnader mellan grupperna – ensamstående med barn har, jämfört med sammanboende med barn, betydande överrisker att ha rörelsehinder, nedsatt rörlighet i armar/händer samt långvariga psykiska besvär. Den enda signifikanta förändringen mellan de olika familjetyperna gäller nedsatt hörsel bland de yngre, där risken har ökat bland ensamstående utan barn och minskat i alla andra familjetyper. Det finns även en tendens (p=0,051) bland de yngre med långvariga psykiska besvär där risken har ökat mest bland sammanboende med barn. Även när det gäller skillnader mellan grupper med olika lång utbildning bekräftas de skillnader vi har kunnat konstatera tidigare i kapitlet. I åldersgruppen 16–är personer med kortare utbild- ning kraftigt överrepresenterade i alla de fem grupper av funktions- hinder vi studerar. Bland de äldre gäller detta för rörelsehinder, psykiska besvär och nedsatt rörlighet i armar och händer. I likhet med skillnader efter familjesituation gäller att mönstret för utbild- ningsskillnaderna är påfallande enhetligt, det vill säga i de fall där skillnader efter utbildningsnivå föreligger är det i samtliga fall så att risken är högst för dem med förgymnasial utbildning, lägst bland dem med eftergymnasial utbildning och däremellan finner vi dem med gymnasial utbildning. När vi tagit hänsyn till Funktionshinder i olika befolkningsgrupper – en översikt sammansättningen efter andra faktorer, är alla skillnader efter utbildningsnivå stabila med ett undantag; utbildningsskillnaderna i gruppen med nedsatt syn har minskat. är låg utbildning fortfarande vanligare bland personer med nedsatt syn än bland dem som inte har detta funktionshinder, men skillnaden mellan grupperna är mindre än . När det gäller skillnader mellan personer med olika födelseland är bilden likartad. Även med hänsyn tagen till eventuella skillnader i ålder, kön, familjetyp och utbildning är utrikesfödda personer överrepresenterade jämfört med dem som är födda inom landets gränser. I åldersgruppen 16–gäller detta samtliga funktions- hinder utom nedsatt hörsel. Bland de äldre gäller det endast i två fall, nämligen dem som har nedsatt rörlighet i armar och händer och i ännu högre grad dem som har långvariga psykiska besvär. Vi finner däremot inga förändringar , även om det finns en tendens (p=0,058) till en ökad överrisk för nedsatt syn bland yngre utrikesfödda personer jämfört med inrikesfödda. Vi vill än en gång understryka att några orsaker till de grupp- skillnader och förändringar som redovisats ovan inte går att avläsa av denna analys. Om vi som exempel tar det faktum att personer med låg utbildning är överrepresenterade bland olika grupper av funktionshindrade skulle detta, å ena sidan, kunna bero på ett medfött eller tidigt förvärvat funktionshinder som, av olika tänk- bara skäl, har inverkat på uppnådd utbildningsnivå. Å andra sidan skulle det kunna bero på att personer med låg utbildning i högre utsträckning finns på positioner i arbetslivet där riskerna att ådra sig ett funktionshinder är större. Också andra orsakskedjor, eller kombinationer av dessa, är självfallet tänkbara. Motsvarande resonemang kan delvis föras även när det gäller skillnader mellan inrikes och utrikes födda personer. Vi vet att personer med utländsk bakgrund i högre grad än andra arbetar inom yrken med dålig arbetsmiljö, bland annat med mer monotona och ensidiga arbetsmoment.