sou · GPB328d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Man har, enligt Axberger, att utgå från de omständigheter som varit bekanta för de personer som ägt infly- tande över publiceringen. Att det kan tänkas fall där det av yttrandet inte framgår för den ensamansvarige att det är en tjänsteman som hotas kan alltså, med det av Axberger redovisade synsättet, inte anses utgöra något absolut hinder mot att uppta hot mot tjänsteman som ett tryckfrihetsbrott. Frågan är då om kravet på direkt uppsåt att tvinga tjänstemannen eller hindra honom från åtgärd i myndighetsutövningen eller hämnas för sådan åtgärd utgör ett hinder mot att uppta brottet som ett tryckfrihetsbrott. Det är ju inte säkert att detta uppsåt framgår av yttrandets lydelse. Det kan då noteras att det finns tryckfrihetsbrott som för straffbarhet förutsätter att gärningsmannen har ett fristående uppsåt, t.ex. högförräderi, uppror och spioneri. Om sådana brott säger (a.a. s. 100) att de innebär ett särskilt problem och att man i första hand får göra samma typ av bedöm- ning som i förtalsfallet. Axberger anför också att det enligt uttalanden i propositionen till TF skulle finnas omständigheter som inte täcks av pre- sumtionen i 8 kap. 12 § TF beträffande vilka uppsåt i så fall skulle krävas hos den ansvarige och att detta uttalande möjligen avser just fristående subjektiva rekvisit. Inte heller den omständigheten att det i vissa avseen- den krävs direkt uppsåt för ansvar för hot mot tjänsteman utgör alltså nå- got absolut hinder mot att uppta detta brott som tryckfrihetsbrott. Vad som sagts under olaga hot om huruvida det brottet kan anses falla inom det område som kan avgränsas utifrån tryckfrihetens syfte och inne- börd gäller även brottet hot mot tjänsteman. Slutsatsen blir att brottet hot mot tjänsteman är av sådan art att det i princip kan tas upp i brottskatalogen i TF. 428 Skall ytterligare brott upptas.... 17 kap. 2 §, förgripelse mot tjänsteman Den som, annorledes än i 1 § sägs, för att tvinga eller hindra någon i hans myndighetsutövning eller för att hämnas för åtgärd däri, otillbör- ligen företager gärning, som för honom medför lidande, skada eller an- nan olägenhet, eller hotar därmed, dömes för förgripelse mot tjänste- man till I brottsbalkskommentaren kap. 13-24 (a.a. s. 17:14 ff) sägs att de praktiskt viktigaste fallen av förgripelse mot tjänsteman är sådana där den förgripli- ga gärningen inte företas utan där endast hot därom används som påtryck- ningsmedel. Det kan alltså tänkas fall där förgripelse mot tjänsteman be- gås genom ett yttrande. Ett sådant yttrande kan framföras i ett grundlags- skyddat medium. Vad som sagts ovan under hot mot tjänsteman om kravet på att den angripne är tjänsteman och kravet på direkt uppsåt i visst avseende samt att det kanske inte framgår av yttrandets lydelse att dessa krav är uppfyllda gäller även beträffande detta brott. Även vad som under olaga hot sagts om huruvida yttrandet kan anses falla inom det område som kan avgränsas utifrån tryckfrihetens syfte och innebörd gäller för detta brott. Det torde således i dessa avseenden inte föreligga något absolut hinder mot att uppta förgripelse mot tjänsteman som ett tryckfrihetsbrott. Frågan är då om kravet enligt förevarande lagrum att den straffbara åtgärden skall ske otillbörligen gör att brottet inte kan upptas som tryck- frihetsbrott. Enligt brottsbalkskommentaren (a.a. s. 17:16) medger uttryck- et att hänsyn tas till omständigheter som låter handlingen framstå som i viss mån ursäktlig eller förklarlig, även om någon egentlig intressekolli- sion i objektiv mening inte kan antas. Huruvida hot med en i och för sig laglig gärning skall anses innefatta förgripelse mot tjänsteman anges få bero på en avvägning mellan mål och medel. Som exempel anges bl.a. att hot mot domare om att anmäla honom till JO för att han inte iakttar före- skrivna exepeditionstider är tillbörligt om man avser att därigenom fram- kalla rättelse men otillbörligt om avsikten är att förmå domaren att döma på visst sätt. Man kan tänka sig fall där avsikten är den senare men detta inte framgår av yttrandet. Vad som sagts under hot mot tjänsteman om kravet på att den angripne är tjänsteman och kravet på direkt uppsåt i visst avseende samt att det kanske inte framgår av yttrandets lydelse att dessa krav är uppfyllda gäller även beträffande kravet på otillbörlighet enligt förevarande lagrum. Detta krav kan alltså inte heller anses innebära något absolut hinder mot att ta upp förgripelse mot tjänsteman som tryckfrihets- brott. Slutsatsen blir alltså att förgripelse mot tjänsteman är av den arten att det i princip kan tas upp som tryckfrihetsbrott. Skall ytterligare brott upptas.... 17 kap. 5 § Vad i 1, 2 och 4 §§ stadgas skall ock gälla, om någon på sätt som i nämnda paragrafer sägs förgriper sig mot eller hindrar den, som enligt särskild föreskrift skall åtnjuta samma skydd som är förenat med myn- dighetsutövning eller som är eller har varit kallad att biträda förrätt- ningsman vid åtgärd som omfattas av sådant skydd. Det är bl.a. väktare och ordningsvakter som avses i paragrafen. Vad som sagts ovan under hot mot tjänsteman och förgripelse mot tjänsteman inne- bär att gärningar som faller under de straffstadgandena är av den arten att de i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott även när de begås mot sådana personer som avses i detta lagrum. 17 kap. 8 §, otillbörligt verkande vid röstning Den som vid val till allmän befattning eller vid annan utövning av röst- rätt i allmänt ärende söker hindra omröstningen eller förvanska dess ut- gång eller eljest otillbörligen inverka på omröstningen, döms för otill- börligt verkande vid röstning tillVid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det förövats med våld eller hot om våld eller innefattat missbruk av tjänsteställning Under straffbudet faller såväl ingrepp i själva förrättningen som påverkan på enskilda. Det måste enligt brottsbalkskommentaren (a.a. s. 17:34 f) anses otillbörligt inte bara att handgripligen eller på annat dylikt sätt söka hindra eller tvinga den röstberättigade utan även att hota honom med gär- ning som för honom medför lidande, skada eller annan olägenhet. Det kan tänkas att ett hot som avses här skulle kunna framföras i ett grundlagsskyddat medium. Eftersom hot mot röstberättigad i sig är att bedöma som otillbörligt är otillbörlighetsrekvisitet inte något problem beträffande detta straffbud när gärningen innefattar hot. Inte heller i övrigt föreligger några absoluta hinder mot att uppta detta brott som ett tryckfri- hetsbrott. Slutsatsen blir alltså att brottet otillbörligt verkande vid röstning är av den arten att det i princip kan upptas i brottskatalogen i TF. 17 kap 10 §, övergrepp i rättssak Den som med våld eller hot om våld angriper någon för att denne gjort anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett ut- saga hos en domstol eller annan myndighet eller för att hindra någon från en sådan åtgärd, döms för övergrepp i rättssak tillDetsamma skall gälla, om man med någon annan gärning, som medför lidande, 430 Skall ytterligare brott upptas.... skada eller olägenhet, eller med hot om en sådan gärning angriper nå- gon för att denne avlagt vittnesmål eller annars avgett utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom från att avge en sådan ut- saga Övergrepp i rättssak bestående i hot om våld eller hot om annan gärning som medför lidande, skada eller olägenhet skulle kunna begås genom ett yttrande i ett grundlagsskyddat medium. Det kan tänkas att det i ett sådant fall inte framgår av själva yttrandet att hotet framförs på grund av att den angripne gjort anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål etc. och att det inte heller framgår att hotet sker med direkt uppsåt att hindra den angripne från att t.ex. avlägga vittnesmål. Det kan alltså ibland vara svårt för den ensa- mansvarige att inse att yttrandet innefattar övergrepp i rättssak. Vad som anförts ovan under hot mot tjänsteman om det fallet att det inte framgår av yttrandet att det riktas mot en tjänsteman och att yttrandet framförs med direkt uppsåt i visst avseende är tillämpligt även beträffande här föreva- rande brott. Vad som sagts under olaga hot om huruvida det brottet kan anses beröra tryckfrihetens syfte och innebörd gäller även brottet över- grepp i rättssak. Slutsatsen blir att övergrepp i rättssak är av den arten att det i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott. 18 kap. 5 §, brott mot medborgerlig frihet Den som övar olaga tvång eller olaga hot med uppsåt att påverka den allmänna åsiktsbildningen eller inkräkta på handlingsfriheten inom po- litisk organisation eller yrkes- eller näringssammanslutning och därige- nom sätter yttrande-, församlings- eller föreningsfriheten i fara, dömes för brott mot medborgerlig frihet till Jareborg skriver i en kommentar till detta brott bl.a. följande (Jareborg, Brotten, tredje häftet, 1986, s. 180): Stadgandet är svårtolkat, men tanken är att angreppet måste rikta sig mot ledande eller tongivande personer eller sammanslutningar eller mot ett stort antal personer i mindre framskjuten ställning. Faran skall alltså gälla frihetens existens hos en vidare krets av medborgare. Därför kan inte alltid angrepp mot t.ex. en lokal fackförening eller politisk för- ening innebära brott mot medborgerlig frihet. Man kan tänka sig att detta brott skulle kunna begås med hjälp av ett grundlagsskyddat medium, t.ex. genom att ett hot mot alla ledande perso- ner inom ett visst parti framförs av något extremparti i dess tidning. Skall ytterligare brott upptas.... krävs särskilt uppsåt att påverka den allmänna åsiktsbildningen eller in- kräkta på handlingsfriheten inom politisk organisation eller yrkes- eller näringssammanslutning. Vidare krävs att yttrande-, församlings- eller föreningsfriheten sätts i fara. Det är svårt att tänka sig fall där det särskilda uppsåtet och faran inte framgår av yttrandet. Om så ändå skulle vara fallet kan samma resonemang föras som under hot mot tjänsteman beträffande det direkta uppsåtet och den angripnes egenskap av tjänsteman. Brottet får också anses beröra tryckfrihetens syfte och innebörd. Slutsatsen blir att brott mot medborgerlig frihet är av den arten att det i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott. 21 kap. 8 §, hot mot förman Förgriper sig en krigsman med våld eller hot om våld mot en förman i dennes tjänsteutövning eller för att tvinga honom till eller hindra ho- nom från att utföra en tjänsteåtgärd eller annars med anledning av hans tjänst, skall dömas för våld eller hot mot förman till Straffstadgandena i 21 kap. BrB träder i tillämpning när riket kommer i krig eller när regeringen föreskrivit att kapitlet skall tillämpas. Sådan före- skrift får meddelas när riket är i krigsfara eller det råder sådana utomor- dentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara som landet har befunnit sig i. Man kan i vart fall teoretiskt tänka sig att en krigsman skulle kunna framföra ett hot mot en förman i ett grundlagsskyddat medium. När det gäller det fallet att den hotades egenskap av förman och det direkta upp- såtet med hotet inte framgår av yttrandets lydelse äger vad som sagts ovan under brottet hot mot tjänsteman motsvarande tillämpning. Vad som sagts under brottet olaga hot om huruvida det kan anses beröra tryckfrihetens syfte och innebörd gäller också för brottet hot mot förman. Slutsatsen blir att även brottet hot mot förman är av den arten att det i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott. Som särskild förutsättning måste då gälla att krig, krigsfara eller andra sådana utomordentliga förhållanden råder. Sammanfattningsvis kan då sägas att av de brott i BrB där hot ingår som ett led skulle man kunna överväga att införa följande brott i brottskatalo- gen i TF: grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning, olaga hot, sjö- eller luftfartssabotage enligt 13 kap. 5 a § andra stycket 2 BrB, flyg- platssabotage enligt 13 kap. 5 b § första stycket 1 BrB, hot och förgripelse 432 Skall ytterligare brott upptas.... mot tjänsteman (inklusive sådana brott mot väktare m.fl. enligt 17 kap. 5 § BrB), otillbörligt verkande vid röstning, övergrepp i rättssak, brott mot medborgerlig frihet samt hot mot förman. I detta avsnitt upptas de brottsbalksbrott som kan tänkas begås genom eller med hjälp av ett yttrande i ett grundlagsskyddat medium och som inte in- nehåller hot. 4 kap. 7 § ofredande Den som handgripligen antastar eller medelst skottlossning, stenkast- ning, oljud eller annat hänsynslöst beteende eljest ofredar annan döms för ofredande till I brottsbalkskommentaren kap. 1–12 (m.fl., 1998, s. 4:30 ff) sägs att vid tillämpningen av bestämmelserna om ofredande bör beaktas den avgränsning av brottsområdet som följer av andra straffbestämmelser, främst de om misshandel eller straffbart försök därtill, förolämpning och sexuellt ofredande. Den brottsliga handlingen beskrivs i lagtexten som handgripligt antastande eller ofredande genom hänsynslöst beteende, var- vid som exempel nämns skottlossning, stenkastning och oljud. Det sägs i kommentaren att det straffbara områdets begränsning framgår av det både i brottsbeskrivningen och som brottsnamn använda uttrycket ofredande och att detta visar att under lagrummet ej skall hänföras annat än sådant som karaktäriseras av att det innebär ett personligt ofredande. Vidare an- ges att för att en gärning skall anses innebära ett ofredande genom hän- synslöst beteende måste krävas att den enligt vanlig värdering kan sägas utgöra en kännbar fridskränkning. Som exempel nämns att någon genom telefonpåringningar stör annans nattro eller eljest trakasserar honom samt telefonförföljelse . Vidare anges som exempel att någon för att göra annan upprörd framför ett falskt meddelande om en anhörigs död. Endast uppsåtliga gärningar är straffbara. Den som endast av vårdslöshet stör annans frid är inte straffbar enligt förevarande paragraf. Det kan tänkas att någon sänder mängder av e-postmeddelanden till ett stort antal mottagare. Detta borde enligt utredningens mening kunna be- dömas som ofredande, i vart fall om det sker när de angripna arbetar vid datorn och därför får ständiga meddelanden om att e-post anlänt och detta omfattas av gärningsmannens uppsåt. I ett sådant fall är det inte yttrandet i sig som är straffbelagt utan det störande sätt på vilket det framförs (jfr 1 kap. 9 § fjärde punkten TF). Brottet innefattar alltså i detta fall moment Skall ytterligare brott upptas.... vid sidan av själva yttrandet som gör att det inte kan upptas som tryckfri- hetsbrott. Man skulle också kunna tänka sig att någon för att skrämmas inför en falsk dödsannons rörande en anhörig till den man avser att skrämma eller att t.ex. en journalist med samma uppsåt skriver en nyhetsartikel om att en anhörig till brottsoffret har omkommit. I ett sådant fall kan det tyckas att yttrandet i sig, jämte uppsåt att ofreda, är tillräckligt för straffbarhet. Det är emellertid enligt mening tveksamt om detta fall kan anses karaktäriserat av att det utgör ett sådant direkt till off- ret riktat ofredande som torde avses med bestämmelsen eftersom yttrandet inte framförs direkt till målsäganden utan genom ett massmedium. Slutsatsen blir att det är tveksamt om ofredande är ett brott av en sådan art att det i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott. 6 kap. 7 § sista stycket, sexuellt ofredande Den som, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, sexuellt be- rördöms för sexuellt ofredande till Detsamma skall gälla, om någon blottar sig för annan på sätt som är ägnat att väcka anstöt eller eljest genom ord eller handling på ett up- penbart sedlighetssårande sätt uppträder anstötligt mot annan. Av bestämmelsens lydelse framgår att brottet kan bestå i att med ord på ett uppenbart sedlighetssårande sätt uppträda anstötligt mot annan. Brottet kan alltså begås genom ett yttrande (jfr NJA 1997 s. 359). Genom uttryck- et uppträder anstötligt får emellertid enligt mening anses framgå att paragrafen knappast kan träffa andra fall än såda- na där den angripne och angriparen är närvarande. I andra fall kan ansvar för förolämpning komma i fråga. Vidare sägs i kommentaren till BrB kap. 1–12 (a.a. s. 6:36) att det anstötliga angreppet skall riktas mot viss person och att från paragrafens tillämpningsområde undantas sådana situationer då handlingen inte riktar sig mot en bestämd person utan ka- raktäriseras av att den kan väcka anstöt hos en större eller mindre krets av utomstående. Det anförs också att handlingen i ett sådant fall kan vara att bedöma som förargelseväckande beteende. Av det anförda får anses framgå att brottet sexuellt ofredande inte kan begås genom ett yttrande i ett grundlagsskyddat massmedium. Sexuellt ofredande kan därför inte upptas som tryckfrihetsbrott. 434 Skall ytterligare brott upptas.... 6 kap. 8 § första stycket, koppleri Den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, döms för koppleri till I NJA 1979 s. 602 medförde införande i en daglig tidning av annonser vari prostituerade utbjöd sina tjänster ansvar för koppleri för den som haft den faktiska bestämmanderätten över införandet av annonserna. HD ansåg att hinder mot att pröva förfarandet enligt vanlig lag inte förelåg eftersom annonserna var av rent kommersiell natur och inte kunde uppfattas som opinions- eller åsiktsbildande. Koppleri kan alltså inte upptas som tryck- frihetsbrott. 6 kap. 10 § , förförelse av ungdom Den som genom att utlova eller ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är , döms för förförelse av ungdom till Man kan tänka sig att någon t.ex. i en annons i en tidning utlovar ersätt- ning och på det sättet söker skaffa sig sexuellt umgänge med den som är . I hithörande fall torde det inte vara några svårigheter för en ensamansvarig att bedöma om yttrandet faller in under paragrafen. Det krävs inte att någon effekt inträtt. Man kan i detta avseende jämföra med bestickning. Slutsatsen blir att förförelse av ungdom är ett brott av en så- dan art att det i princip kan upptas som tryckfrihetsbrott. 9 kap. 1 §, bedrägeri Den som medelst vilseledande förmår någon till handling eller under- låtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe denne är, dömes för bedrägeri till 9 kap. 2 §, bedrägligt beteende Är brott som i 1 § sägs med hänsyn till skadans omfattning och övriga omständigheter vid brottet att anse som ringa, skall för bedrägligt bete- ende dömas till Bedrägeri, och därmed även bedrägligt beteende, ingår bland de brott som i förarbetena till TF nämndes som exempel på brott som inte omfattades av TF:s tillämpningsområde eftersom de inte ansågs beröra tryckfrihetens Skall ytterligare brott upptas.... innebörd och syfte. Dessa brott kan alltså inte upptas som tryckfrihets- brott. 9 kap. 6 a §, penninghäleri 1.otillbörligen främjar möjligheterna för annan att tillgodogöra sig egendom som härrör från brottsligt förvärv eller värdet av sådan egendom döms för penninghäleri till Enligt brottsbalkskommentaren (a.a. s. 9:92) måste som otillbörliga anses förfaranden som mer eller mindre uttalat har till syfte att hjälpa den brottslige att dra nytta av sitt förvärv. Hit hör t.ex. att hjälpa till att omsätta egendomen så att dess ursprung blir svårare att spåra. Man kan tänka sig att det sistnämnda sker genom en till salu-annons i en tidning. Detta kan jämföras med koppleri. Yttrandet, i det avseende som det är kriminaliserat, har rent ekonomiskt syfte. Penninghäleri kan alltså inte upptas som tryck- frihetsbrott. 9 kap. 8 § , oredligt förfarande Den som, i annat fall än förut i detta kapitel är sagt, förfar oredligt i det han medelst vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet och därigenom skadar den vilseledde eller någon i vars ställe denne är, dömes för oredligt förfarande till 9 kap. 9 §, svindleri Den som offentliggör eller eljest bland allmänheten sprider vilseledan- de uppgift för att påverka priset på vara, värdepapper eller annan egen- dom, döms för svinderi till 14 kap. 1 §, urkundsförfalskning Den som, genom att skriva annan, verklig eller diktad, persons namn eller genom att falskeligen förskaffa sig annans underskrift eller an- norledes, framställer falsk urkund eller ock falskeligen ändrar eller ut- fyller äkta urkund, dömes, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för urkundsförfalskning till Oredligt förfarande, svindleri och förfalskning ingår bland de brott som i förarbetena till TF nämndes som exempel på brott som inte omfattades av 436 Skall ytterligare brott upptas.... TF:s tillämpningsområde eftersom de inte ansågs beröra tryckfrihetens innebörd och syfte. Dessa brott kan alltså inte upptas som tryckfrihets- brott. 16 kap. 16 §, förargelseväckande beteende Den som för oljud på allmän plats eller annars offentligen beter sig på ett sätt som är ägnat att väcka förargelse hos allmänheten, döms för förargelseväckande beteende till Man kan tänka sig fall då ett yttrande på t.ex. tryckta plakat eller i tryckta flygblad ingår som ett led i ett förargelseväckande beteende. I brottsbalkskommentaren (a.a. s. 16:101 f.) sägs bl.a. följande: Vidare bör uppmärksammas, att vad genom paragrafen straffbeläggs endast är sådant förargelseväckande beteende som sker offentligen. Syftet med straffbestämmelsen är nämligen att tillgodose allmänhetens intresse att inte offentligen bli utsatt för förargelseväckande beteende. Endast sådant beteende, vars föragelseväckande egenskap åtminstone till någon del beror på att det äger rum offentligen, avses med paragra- fen. Att ge tillkänna en åsikt, en önskan eller ett beslut drabbas sålunda inte, hur förargelseväckande än innehållet av tillkännagivandet må va- ra, av bestämmelsen med mindre den omständigheten att tillkännagi- vandet sker offentligen är ägnad att väcka förargelse. Huruvida detta är fallet, kan stundom vara svårt att avgöra. Det betonas att lagen intar den ståndpunkten att förargelseväckande bete- ende inte får fattas som en åsiktsförbrytelse. Att förargelseväckande beteende inte får fattas som en åsiktsförbrytelse kommer till uttryck däri, att vad som straffbeläggs är att offentligen bete sig på ett sätt som är ägnat att väcka förargelse. Innehållet av ett uttalande är som sådant inte tillräckligt för att uppfylla förutsättningar- na för straffbarhet. Vad som är straffbelagt är sättet att uppträda of- fentligen genom att offentligen göra ett sådant uttalande, varvid visser- ligen är att märka att innehållet i ett uttalande kan vara så beskaffat att uttalandet, emedan det sker offentligen, fyller kravet på att vara ett för- argelseväckande beteendesätt. Mot bakgrund av vad som återgetts kan det inte uteslutas att förargel- seväckande beteende är ett brott av det slaget att det kan utgöra ett tryck- och yttrandefrihetsbrott. Skall ytterligare brott upptas.... 17 kap. 7 §, bestickning 2.annan som avses i 20 kap. 2 §, 3.främmande stats minister, ledamot av främmande stats lagstiftande församling eller ledamot av främmande stats organ motsvarande dem som avses i 20 kap. 2 § andra stycket 1, eller 4.någon som utan att inneha anställning eller uppdrag som har sagts utövar främmande stats myndighet, lämnar utlovar eller erbju- der, för denne själv eller för annan, muta eller annan otillbörlig be- löning för tjänsteutövningen, döms för bestickning till... Man kan, i vart fall teoretiskt, tänka sig att utlovande av en muta kan ske i ett grundlagsskyddat medium, t.ex. genom en annons i en tidning. I brottsbalkskommentaren sägs bl.a. (a.a. s. 17:29 b) att för ansvar för bestickning krävs inte att gärningen föranlett en åtgärd eller underlåtenhet och att ansvar för bestickning kan ådömas också när bestickningen inte åsyftat annat än att den bestuckne skall göra sin plikt. Det krävs alltså inte att någon effekt som ligger utanför den ensamansvariges kontroll har in- trätt.