sou · GPB316 · 2002-01-01 00:00:00 — Ingrepp kan utföras utan bedövning om: a)Ett motsvarande ingrepp på människa genomförs utan bedövning eller bedövningen skulle orsaka större smärta än ingreppet, p. (2) 1; b)En veterinär gjort bedömningen att bedövning inte är genomförbart, p. (2) 2; c)Det rör kastrering av handjur av nöt, svin, får eller get yngre än , p. (3) 1; d)Det rör avhorning eller förhindrande av horntillväxt hos nötkreatur yngre än , p. (3) 2; e)Det rör svanskupering genom ett kirurgiskt ingrepp på gris yngre än eller på lamm yngre än , p. (3) 3; f)Det rör svanskupering medelst gummiring på lamm yngre än , p. (3) 4; g)Det rör slipande av hörntänder hos smågrisar om det är oundvikligt för att skydda suggan eller syskon, p. (3) 5; h)Det rör amputering av tuppars klobärande sista tåled under senast den första levnadsdagen, p. (3) 6; i)Det rör märkning av svin, får, getter eller kaniner i form av tatuering, öronmärkning, injicering av mikrochips eller stämpling (typ av tatuering) eller bränning av häst, p. (3) 7. Vidare är det som huvudregel förbjudet att helt eller delvis amputera kroppsdelar, organ eller vävnader. Amputerande ingrepp kan medges i enskilda fall om det antingen görs på veterinär indikation eller om ett yrkesmässigt utnyttjande av djuret kräver sådant ingrepp. Generellt medges undantag för: a)Näbbtrimning hos fjäderfä, om det finns myndighets föreskrift; b)Svanskupering på kalv med gummiring, men endast när ingreppet innebär ett större skydd för djuret än om det inte företagits, 6 §. Allmänt gäller för djurförsök och djur i undervisning särskilda regler, 6 a §. Ansvarigt federalt regeringsdepartement för djurskyddet är Jordbruks- departementet och där dess Veterinäravdelning. Djurskyddstillsynen, som täcker i princip samma typer av djurhållning och anläggningar som i , är i den federala djurskyddslagen, 16 §, delegerat till den djurskyddsmyndighet som det åligger respektive delstat att ha inrättad, den sk. Kreisveterinäramt. har befogenhet att beordra att visst djur avlivas om det behandlats på ett så djurskyddsvidrigt sätt att ett upprätthållande av livet endast skulle medföra ytterligare lidande, 12 § p. (2) 5. En person kan bestraffas med fängelse upp till eller böter om personen: a)dödar ett djur utan ett rimligt skäl; b)av grymhet tillfogar ett djur avsevärd smärta eller lidande eller c)missköter ett djur och därmed orsakar lidande, 17 §. I övrigt bestraffas med böter för större delen av de övriga reglerna i djurskyddslagen, 18 §. En person kan också, (1–) eller , fråntas rätten att hålla djur om fara består för att personen kommer att bryta mot lagen också fortsättningsvis, 20 § p. En överträdelse av detta förbud straffas med fängelse eller böter, p. Under studiebesöket i besökte utredaren tyska veterinär- förbundet, en producent av homeopatpreparat, en smådjursveterinär- klinik samt en universitetsklinik. Nedan redogörs för den information i form av samlad information och intryck som utredaren erhöll beträffande förekomsten och omfattningen av samt inställningen till s.k. alternativmedicinska behandlingsmetoder. Undervisning i akupunktur tillhandahålls inte i den veterinära grundutbildning som ges av de sex veterinärhögskolorna. Akupunktur- utbildning arrangeras dock som påbyggnadskurs av DVG. Påbyggnadskursens introduktionskurs är öppen för veterinärstuderande. Akupunktur accepteras i alla de sexton tyska delstaterna, dvs. respektive delstats Tierarztkammer har godkänt akupunktur som en del av veterinärmedicinen, under förutsättning att vederbörande veterinär hat utbildning för detta och att behandlingsmetoden inte innebär skada för djuret. har ca 75 DVGs påbyggnadskurs i akupunktur. Inte heller undervisningen i veterinär homeopati tillhandahålls av den veterinära grundutbildningen vid de sex veterinärhögskolorna. Även homeopatiutbildning arrangeras dock som påbyggnadskurs av DVG. Påbyggnadskursens introduktionskurs är öppen för veterinärstuderande. Även homeopati accepteras i alla de sexton tyska delstaterna, dvs. respektive delstats Tierarztkammer, har godkänt homeopati som en del av veterinärmedicinen, under förutsättning att vederbörande veterinär har utbildning för detta och att det inte innebär skada för djuret. har ca 188 veterinärer genomgått DVG:s påbyggnadskurs i homeopati. Också i diskuteras livligt huruvida homeopatin har någon effekt. Det är en klassisk konflikt mellan den traditionella skolmedici- nens sätt att mäta effekter och homeopatin som följer andra regler. Genom uppgifter från anser sig veterinär- förbundet ha tillräckligt mandat att arrangera kurser i homeopati för sina medlemmar då det, trots frånvaron av vetenskapliga studier, anses finnas en tillräckligt god dokumentation av homeopatins positiva effekter både på djur och människa. Det är också veterinärförbundets uppfattning att de homeopatiska preparaten inte orsakar skador. Med anledning av den nya EG-förordningen om ekologiska jordbruk och bl.a. homeopatiska preparat, 4 som trädde i kraft har DVG än mer lagt tyngdpunkten på bl.a. homeopati vid 4 Rådets Förordning (EG) nr 1804/1999 av om komplettering av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruks- produkter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel så att den även omfattar animalieproduktionen. konstruktionen av påbyggnadskurserna för veterinärerna. De förväntar sig en ökad efterfrågan på veterinärer som behärskar homeopati. Vad beträffar de homeopatiska preparaten kan, enligt tysk lag, även humanpreparaten användas på djur, med undantag för de livsmedels- producerande djuren. Vid samtal med de privatpraktiserande veterinärerna anser de att det bör krävas en veterinärexamen för att utöva veterinär homeopati. Även om homeopati anses vara ett mildare naturmedel krävs en grundlig undersökning och en korrekt diagnos så att djuret behandlas för rätt åkomma. De veterinärer som utövar homeopati upplever som den största fördelen med denna typ av behandling att den är ett milt komplement till den traditionella skolmedicinen. Vid en lång efterbehandling av t.ex. ett opererat djur kan tiden för antibiotikakuren reduceras och ersättas av ett inflammationshämmande homeopatiskt preparat som verkar positivt vid tillfriskningsprocessen. Vid behandling av kroniska besvär hos äldre djur, t.ex. njurproblem anser dessa veterinärer att de homeopatiska preparaten är skonsammare. Även vid stordjurs- besättningar prioriteras de homeopatiska preparaten av dessa veterinä- rer i syfte att hålla antibiotikaförbrukningen nere. Representanter för det i har uppgivit att det pågår två avhandlingsarbeten beträffande homeopatisk behandling av viss typ av juverinflammation. Den ena har hitills visat att antibiotika ger lite bättre resultat än homeopati. De har dock kunnat konstatera att om homeopatiska preparat ges profylaktiskt ger det hos kon. Den tyska veterinären är fri att utöva de behandlingsmetoder han eller hon önskar, med undantag för behandlingar av de livsmedels- producerande djuren.5 De är skyldiga att följa de regler som DVG satt 5 Begränsningarna beskrivs dels i Rådets Förordning (EG) nr 1804/1999 av om komplettering av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jord- bruksprodukter och livsmedel så att den även omfattar animalieproduktionen, dels i Förordning (EEG) nr 2377/90 av om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna resthalter av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung, den s.k. MRL- (Maximum Residue Level ) förordningen. upp samt respektive delstats regler. De har en allmän skyldighet att förhindra smärta och lidande för djuret. ger DVG kurser för sina medlemmar i naturenliga metoder. Utbildningen är enbart öppen för legitimerade veterinärer, med undantag för introduktionskurser vid vilka veterinär- studerande också får delta. Utbildningen ger legitimerade veterinärer rätt att i annonser ange s.k. Zusatzbezeichnung, dvs. ungefär tillsatsbeteckning samt inom vilket område veterinären erhållit viss kompetens. Detta bör skiljas från beteckningen Fachtierartzt som betecknar viss specialistkompetens. De officiellt godkända kurserna i naturenliga metoder ges i: akupunktur, homeopati och s.k. biologisk veterinärmedicin. Det sistnämnda innefattar: fytoterapi, homeotoxoko- logi, neuralterapi, laser, magnetfältsterapi samt cytoplasma. Det sistnämnda innebär att celler från slaktdjur slås sönder i partiklar och injiceras i andra djur i syfte att stödja eller stimulera ett visst organ. Kraven på utbildning för att erhålla kompetens inom respektive område varierar i svårighetsgrad från delstat till delstat. DVG ger visserligen ut en rekommendation men varje kammare, dvs. en veterinärförbundets underavdelning, får ändå följa sin delstats regler. Av sexton kammare accepterar alla akupunktur och homeopati samt fem stycken biologisk veterinärmedicin. Den tyske veterinären behöver inte ha genomgått påbyggnadsutbildningen för att få utöva ovannämnda behandlings- metoder, men får då inte utge sig för att ha dylik kompetens. Inom DVG finns en expertkommitté. Dess uppgift är dels att vara ett rådgivande organ för andra organ inom veterinärförbundet och för veterinärer, dels att bedöma vilka metoder som kan anses ha effekt och om de därmed kvalificerar sig för att ingå i DVG:s utbildningsutbud. har en befolkning på ca 260 miljoner invånare. Landets yta uppgår till 9,7 miljoner km2. Det innebär ca 27 personer per km2. Befolkningen är dock till bosatt i storstadregionerna. I finns det, drygt 100 miljoner nötkreatur varav drygt 109 miljoner mjölkkor, 6 miljoner hästar, 1,5 miljarder höns, 56 miljoner får, 1,5 miljon getter och 56 miljoner svin. Nordamerikanerna hyser därutöver 115 miljoner hundar och katter. I arbetar ca 75 000 veterinärer. Av dessa är ca 50 000 personer verksamma vid privata kliniker. Övriga är engagerade vid universitet, myndigheter eller inom industrin. Veterinärutbildningen i består av en grundutbildning , vilken följs av specialisering samt 3–praktik för att erhålla licens. Kraven för att erhålla licens regleras av respektive delstat. Amerikanska veterinärer får utöva alternativmedicinska behandlings- metoder inom de ramar, guidelines, som satts upp av The , , amerikanska veterinär- förbundet samt i enlighet med veterinärlagen i den delstat där de verkar. AVMA förespråkar att den övervägande majoriteten av alternativmedicinska behandlingsmetoder utförs av en vidareutbildad veterinär. Vissa metoder kan utövas under veterinärs överinseende. Metodernas omfattning och utbredning har vuxit, främst till följd av en ökad efterfrågan från allmänheten. Utbildning i alternativmedicinska behandlingsmetoder ingår inte i den veterinära grundutbildningen. De finns dock som frivilligkurser vid en del universitet och utbildningar arrangeras också av respektive disciplins intresseorganisation. Inställningen till alternativmedicinska behandlingsformer bland de amerikanska veterinärerna är mycket skiftande. Vissa anser att den västerländska, traditionella veterinärmedicinens diagnosticeringsteknik och behandlingsmetoder skall integreras med alternativ- medicinska och vad de kallar kompletterande behandlingsmetoder, om det finns ett kliniskt underlag. Andra anser att veterinärer enbart skall utöva det som kan visas vara vetenskap och beprövad erfarenhet. Djurskyddslagen omnämner inte alternativmedicinska behandlings- metoder. AVMA har 64 000 medlemmar vilka representerar av veterinärkår. AVMA har konstruerat en typmall för vad som ska anses vara innefattat i veterinärmedicin. Typmallen tjänstgör som riktlinjer för veterinärerna och har inte författningsstatus. De veterinärer som bryter mot riktlinjerna kan dock bli föremål för disciplinära åtgärder av AVMA, t.ex. uteslutning. AVMAs Model Veterinary Practice Act lyder således: To diagnose, treat, correct, change, relieve, or prevent animal disease, deformity, defect, injury, or other physical or mental condition; including the prescripton or administration of any drug, medicine biologic apparatus, application, anesthetic, or other therapeutic or diagnostic substance or technique, and the use of any manual or mechanical procedure for artificial insemination, for testing for pregnancy, or for correcting sterility or infertility or to render advice or recommendation with regard to any of the above. Basen i denna modell återfinns i den övervägande majoriteten av delstaternas veterinärlagar. Därutöver återfinns för varje delstat speciella regler. Följande delstater omnämner specifikt användandet av alternativa eller kompletterande veterinära behandlingsmetoder i definitionen av veterinärmedicin: , , , , , , , , , , , , , , , och . Bland dessa kan urskiljas de vilka därutöver ger specifika regler inne i texten eller i, till veterinärlagen knutna, kungjorda föreskrifter. Utredningen har valt att beskriva innehållet i följande fyra staters regler: , , och . Nedan följer AVMAs sammanfattande redogörelse för reglerna i dessa stater. Den mest omfattande ansträngningen att reglera användandet av alternativmedicnska terapier har gjorts av delstaten . Dess veterinärlag ger åt , härefter; , bemyndigande att kungöra regler för att skydda allmänheten och för att försäkra att utförandet av alternativmedicinska terapier, inklusive diagnos och terapi med ultraljud, magnetfältsterapi, holistisk medicin, homeopati, kiropraktiska behandlingar, akupunktur och laser utförs av en licensierad person eller under överinseende av en licensierad person, (, Art. 8890, 7 (a) §, 1997). Till följd av denna auktoritet har kungjort bindande föreskrifter som vänder sig till följande terapier: akupunktur, kiropraktik, holistisk medicin, homeopati och ultraljud. Vad beträffar akupunktur, homeopati och holistisk medicin gäller följande regler: För det första får de endast utövas av en licensierad veterinär. För det andra får veterinären inte använda sig av någon av dessa terapier utan att djurägaren informerats om att behandlingen betraktas som alternativ samt blivit informerad om vilka konventionella behandlingsmetoder som står till buds och deras sannolika möjlighet att bota patienten. Djurägarens samtycke till behandling med en alternativ behandlingsmetod skall bekräftas av denne skriftligen. Avslutningsvis innehåller föreskrifterna en definition av den tillämpliga omsorgsstandard som ska råda vid behandling med dessa tre metoder. Omsorgsstandarden är avsedd att vara till hjälp vid utvärderingar av klagomål gentemot behandlande veterinär. Föreskrif- terna anger således att utövarens behandling skall utvärderas i förhållande till samma nivå av mänsklig omsorg, skicklighet och flit vid behandlingen av patienter som vanligtvis brukas i samma eller liknande omständigheter av den genomsnittlige veterinären. Avseende kiropraktik är reglerna något annorlunda. Kiropraktik får utföras antingen av en licensierad veterinär eller av annan, av veterinären anställd eller självständig utövare, under den licensierade veterinärens överinseende. Oavsett vem av dessa som utför behandlingen måste ytterligare tre villkor vara uppfyllda. För det första skall det vara ett etablerat veterinär/klient/patient förhållande. För det andra skall veterinären ha utfört en veterinärmedicinsk undersökning för att klarlägga att en kiropraktisk behandling ...sannolikt inte kommer att vara skadlig för patienten. För det tredje skall veterinären erhålla ett skriftligt erkännande från djurägaren att denne är införstådd med ...att kiropraktisk behandling, enligt lagstiftningen i , betraktas som en alternativ, (dvs. icke-standard) terapi, (T.ex. Bd. 572.12 (b) (1) (C). Slutligen gäller, vad avser omsorgsstandard, regeln att den veterinär som utför eller remitterar till kiropraktisk behandling skall hålla samma professio- nella nivå som medelveterinären i som utövar eller remitterar kiropraktiska behandlingar. , vad beträffar utövandet av ultraljud är det förenat med följande villkor. Diagnosticeringen eller behandlingen måste utföras av en licensierad veterinär eller under dennes överinseende. Icke- veterinärer får använda sig av ultraljud i syfte att få underlag för diagnos om: a) veterinär efterfrågat det, b) det finns ett etablerat veterinär/klient/patient förhållande samt c) om tolkningen av ultraljudet för att ställa diagnos görs av veterinären. Vad beträffar användandet av ultraljud som terapiform gäller samma regler med tillägget att veterinär först ska ha ställt diagnos. I Idahos veterinärlag definieras alternativa terapier som inklusive veterinärt utövande av akupunktur, kiropraktik, magnetfältsterapi, holistisk medicin, homeopati, örtmedicin, massage och fysikaliska behandlingsmetoder, (Code § 54-2103 (26) 1997). Enligt den administrativa delstatslagen i får veterinary technicians and animal assistants utföra ...icke-penetrerande alternativa terapier under det indirekta överinseendet av en licensierad veterinär.... Kiropraktik eller behandling med ultraljud får dock endast utföras av en till veterinären associerad person med lagstadgad utbildning i professionen, (Admin. Code §§ 46. (d) (xviii) & 46. 03 (d) (xv). Innan någon av de tre ovannämnda yrkesgrupperna får utföra en behandling skall en veterinär ha genomfört en undersökning och ställt diagnos för att utesluta användandet av behandling med traditionell veterinärmedicin. Om det finns ett önskemål från djurägaren om en alternativ behandlingsmetod, måste veterinären först upplysa djurägaren om vilken traditionell behandling som står till buds. Däremot krävs inget skriftligt medgivande från djurägaren att en alternativ behandling skall användas. Som en reaktion på ett ökande antal icke-veterinärer vilka utövade kiropraktik på djur kungjorde , härefter; , förskrifter som definierade under vilka villkor icke-veterinärer fick utföra kiropraktiska behandlingar. Föreskriften inleds med en definition av manipulation av muskel- eller skelettapparaten, s.k. MSM, såsom: ett system av mekanisk kraft tillförd med händerna eller med en mekanisk apparat i syfte att förbättra fysisk prestation, förebygga, bota eller lindra till det sämre förändrade funktioner i aktuella delar av ett djurs muskel- eller skelettapparat, (. 16 § 2038 (a). MSM får endast utövas av följande yrkeskategorier och under följande villkor: a)Av en veterinär som ställt diagnos och kommit fram till att MSM inte kommer att skada djuret samt i dialog med djurägaren informerat denne om en lämplig följd av behandlingar, liksom en uppföljnings- utvärdering för det fall djuret skulle komma att reagera annorlunda än väntat. Från djurägaren skall veterinären erhålla en skriftlig bekräftelse på att djurägaren är medveten om att behandlingen ingår i gruppen alternativa (dvs. icke-standard) behandlingar. b)Av en, enligt Kalifornisk lag registrerad, s.k. doktor i kiropraktik, (dvs. ej läkare, men utbildad i humankiropraktik, författ. anm.) under direkt överinseende av en veterinär och under följande ytterligare villkor: 1)att den veterinär som utövar övervakningen av behandlingen följer villkoren under a) ovan; 2)att kiropraktorn, efter fullständig behandling, skall konsultera den övervakande veterinären för att försäkra sig om att fortsatt MSM behandling är lämplig samt att fortsatt koordinera varandras behandlingar; 3)att den övervakande veterinären befinner sig inom området där den kiropraktiska behandlingen utförs; 4)att den övervakande veterinären är ansvarig för att det förs journal över MSM behandlingarna, (. 16 § 2038 (b) & 8 (c). Till skillnad från har inte en miniminivå för omsorgsstandard vid behandling med alternativa terapier. definition av vad som skall anses utgöra veterinärmedicin liknar de flesta andra staters vars definition berör alternativmedicinska behandlingsmetoder. De skiljer sig dock beträffande bestämmelserna för utövandet av akupunktur. reviderades the Acupuncture Act på så sätt att ordet human, dvs. det som angav att lagen gällde akupunktur på människor, ströks. justitieminister tolkade detta som bevis på lagstiftarens intention att tillåta akupunktörer utan veterinärutbildning att utöva akupunktur på djur, (80 Op Md. No 95-041, . Till stora delar på grund av detta uttalande från justitieministern, reviderades the Veterinary Practice Act. Således blev det öppet för humanakupunktörer att, under vissa villkor, utöva akupunktur på djur. 1)vara licensierad och certfierad som akupunktör vid ; 2)endast utöva akupunktur, akupressur eller moxibusiton, dvs. förfarandet att bränna substanser med terapeutisk effekt över akupunkturpunkter; 3)konsultera och samarbeta med en licensierad veterinär genom att: a)påbörja en akupunkturbehandling endast om djuret undersökts av veterinär inte före; b)utföra den behandling som bestämts av den licensierade veterinären; c)löpande rapportera till den licensierade veterinären om behandlingens fortskridande; d)inte ge akupunkturbehandling på ett djurslag som denne inte har utbildning på; 4)på ett förtjänstfullt sätt ha fullgjort ett speciellt utbildningsprogram för akupunktur på djur som: a)är godkänt av ; b)erbjuds av en nationellt erkänd skola; c)består av minst ; d)möjliggör för personen att: i)utarbeta effektiva behandlingar på djur; ii)ha, för en iii)kommunicera me akupunkturbehandling, tillräckligt handlag med djur; iv)ha tillräcklig kunskap om den typ av djursjukdomar som kräver omhändertagande av licensierad veterinär, § 2-301 (f) (12), 1997). 5.7.2.2AVMA and Complementary Therapies Den s.k. Task Force, dvs. arbetsgrupp, som av AVMA har fått i uppdrag att revidera riktlinjerna består av nio personer. Jämte ordförande, är gruppen sammansatt av personer med skilda bakgrunder och intresseriktningar inom veterinärmedicinen: hästpraktiker som enbart tillämpar traditionell, västerländsk veterinärmedicin; hästprakti- ker som tillämpar alternativmedicinska behandlingsmetoder liksom kompletterande behandlingsmetoder och traditionell, västerländsk veterinärmedicin; smådjurspraktiker som enbart tillämpar traditionell, västerländsk veterinärmedicin; smådjurspraktiker som tillämpar alternativmedicinska behandlingsmetoder liksom kompletterande behandlingsmetoder och traditionell, västerländsk veterinärmedicin; praktiker på livsmedelsproducerande djur; akademisk lärare i kliniska ämnen; en representant för State Boards samt en representant för . Arbetsgruppen strävar efter att uppnå konsensus vid beslutsfattande men kan fatta beslut med enkel majoritet. För att riktlinjerna skall börja gälla skall därefter beslut tas dels av , dels av , båda fattar beslut med enkel majoritet. De första s.k. guidelines, härefter; riktlinjer, som sammanställdes var klara . De blev inaktuella och då de riktlinjer som är i kraft stod klara , skrevs en regel om en löpande revision in. pågår således arbetet, i den grupp som ovan beskrivits, med att uppdatera riktlinjer i enlighet med de senaste forskningsrönen. De nya riktlinjerna förväntas godkännas . riktlinjer har godkänts av AVMA. I förordet anges att veterinärmedicinen undergår förändringar i allt snabbare takt. Riktlinjerna syftar därför till att ge veterinärer vägledning vad avser de terapier som ännu inte är vetenskapligt belagda men där det finns kliniska studier i större eller mindre utsträckning. Riktlinjerna ska återspegla nuvarande status av aktuell terapi. Användandet av de i riktlinjerna angivna terapierna anses ingå i veterinärmedicinen. Riktlinjerna belyser följande behandlingsformer: Akupunktur och acutherapy Kiropraktik Fysioterapier Massage Homeopati Örtmedicin Nutraceutical medicine Holistisk medicin För en beskrivning av vilka typer av behandlingar som anses innefattas i dessa behandlingsformer hänvisas till kapitel 3. Dessa båda terapier anses enligt riktlinjerna vara en integrerad del av dagens veterinärmedicin. I respektive delstats veterinärlag skall de anses innefatta operativa och/eller medicinska ingrepp. Veterinärer rekommenderas att vidareutbilda sig innan de kan anses vara kompetenta att använda dessa behandlingsformer.