sou · GPB3103d1 · 2002-01-01 00:00:00 — sou 2001 103 d1 Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen dåvaran- de chefen för , statsrådet , att till- kalla en särskild utredare för att undersöka hur rättegången i tvistemål och brottmål kan förbättras. Med stöd av bemyndigandet förordnade departementschefen lagmannen i K-G som särskild utredare. Utredningen har antagit namnet rättegångsutred- ning. Experter i utredningen är jäm- ställdhetsombudsmannen , lagmannen , professorn , advokaten – och överåklagaren . – har även juris kandidaten MariAnne biträtt utredningen som expert. Sekreterare i utredningen är hovrättsassessorn . Utredningen redovisade en första del av sitt arbete i delbetänkandet Beslut om rättspsykiatrisk undersökning – Problem och lösningar (SOU 2000:70). Utredningen får härmed överlämna sitt slutbetänkande En modernare rättegång (SOU 2001:103). Förslag .........................till lag om ändring i rättgångsbalken Förslag till lag om ändring i lagen (1996:242) om Förslag till lag om upphörande av lagen (1999:613) om försöksverksamhet .............med videokonferens i rättegång 2.3.3 .....................................Reformer efter RB:s tillkomst Utgångspunkter .......................................inför nya reformer Ljud- och bildteknik ................................................... Bakgrund till försökslagstiftningen om videokonferens....... Utvärdering av försöksverksamheten..................................... Vem skall få delta och i vilka situationer?.................... 3.4.1.3 eller medhörning?.............................. Bör medverkan vara frivillig?........................................ Kallelser, förelägganden och sanktioner .................... 3.4.1.6 Förbudet mot fotografering m.m............................... Överföring av bild till annan lokal ............................. 3.4.3 Enhetlig reglering av videokonferens och reglerna om telefon..................................................... Lagstiftning utanför RB ............................................. 4.1.1 Sammanträde och annan handläggning i tvistemål enligt 42 kap. 9 § RB................................................... 4.1.1.1 Sammankomst inför rätten och telefonkonferens .... 4.1.1.2 Annan handläggning ................................................... 4.1.1.3 Gränsdragningen mellan "annan handläggning" 4.1.2 Sammanträde inför rätten under beredningen av 4.1.3 Särskilda sammanträden ............................................. 4.2.1 ger parterna rätt att lägga fram sin sak muntligt.................................................. 4.2.2 RB:s krav på huvudförhandling ................................. Handläggning i högre rätt........................................... Sammanträden enligt andra processordningar ..................... 4.3.1 Småmålslagen – en återblick....................................... 4.3.2 Handläggning enligt förvaltningsprocessen och 4.3.2.3 Närmare om förvaltningsprocessen och handläggning enligt ärendelagen................................. Några andra förfaranderegler..................................... Strafföreläggande och ordningsbot....................................... 4.5.1 Sammanträden under förberedelsen av tvistemål ..... 4.5.1.1 Behovet av nya typer av sammanträden ..................... 4.5.1.2 Enhetliga regler för sammanträden under för- 4.5.2 Sammanträden under beredningen av brottmål........ 4.5.3 Kravet på huvudförhandling i tvistemål mjukas 4.5.4 Färre huvudförhandlingar i brottmål ........................ 4.5.4.1 Kravet på huvudförhandling i brottmål mjukas 4.5.4.2 Reformering av reglerna om strafföreläggande Muntlighet vid sammanträden ................................... 5.1.1 Muntlighets- och omedelbarhetsprincipernas betydelse vid sammanträden under förberedelsen ... 5.1.2 Kravet på muntlighet under huvudförhandling ........ 5.1.3 Särskilt om sammanfattningar och processläges- Exempel på avsteg från muntlighets- och omedelbarhetsprinciperna – miljömål och patentmål.......... 5.3.1 Hänvisning till skriftliga handlingar.......................... 5.3.2 Utnyttjande av sammanställningar av Allmänt om bevisupptagning ................................................ Bevisupptagning utom huvudförhandling............................ 6.2.1 Bevisupptagning för prövning av saken .................... 6.2.2 Bevisupptagning för prövning av andra frågor ......... 6.2.3 Särskilda fall av bevisupptagning ............................... 6.2.4 Hur skall bevis som tagits upp utom huvudförhandling läggas fram för rätten?................. 6.2.5 Beviset tas upp vid huvudförhandling och därefter hålls ny huvudförhandling ........................... 6.3.1 Enhetligare regler för bevisupptagning som inte sker vid huvudförhandling ......................................... 6.3.1.1 Mål som avgörs utan huvudförhandling .................... 6.3.1.2 Mål som avgörs efter huvudförhandling.................... 6.3.1.3 Upptagning av bevis för prövning av rättegångs- Om förhöret i allmänhet........................................................ Videodokumentation av förhör under förundersökning .... Förhör med barn......................................................... Förhör med andra ....................................................... 7.2.3 Projektet – Åtgärdsprogram för Dokumentation av förhör inför rätten ................................. Fördelar med skriftliga berättelser........................................ 8.3.1 Rättegången kan bli billigare ...................................... 8.3.2 Målet kan avgöras snabbare........................................ Nackdelar med skriftlig berättelse ........................................ 8.4.1 Sämre bevisning .......................................................... 8.4.2 Motbevisningen kan bli svårare ................................. 8.4.3 Särskilda problem om målet överklagas .................... Ansvaret för bevisningen ........................................... 9.2Europakonventionen och parternas rätt att lägga fram 9.3De allmänna reglerna om vittnes närvaro vid De allmänna reglerna om parts närvaro vid förhandling ..... Parters ansvar för att ett mål kan avgöras inom rimlig tid – tidsplan..................................................... Bör rätten mot parternas vilja få föra in bevisning i ett dispositivt tvistemål?........................................... Hinder mot att lägga fram bevisning......................... Domens motivering i ett historiskt perspektiv.................... betydelse för reglerna om vad ett avgörande skall innehålla och hur parter får del av detta..... Regler om avgörande i allmänhet enligt RB ......................... 10.4.1 Närmare om reciten.................................................... 10.4.2 Närmare om domskälen ............................................. 10.4.3 Hur parter och andra får del av avgörandet .............. Avgörandet i förvaltningsprocessen ..................................... 10.6.1 Gällande regler ............................................................ 10.6.2 Debatten om förenklad domskrivning ...................... Medling, förlikning och andra samförståndslösningar ... Förlikning och medling ......................................................... Den danska modellen för förlikning i målets slutfas........... 11.2.1 Något om det danska domstolsväsendet................... 11.2.2 Systemet med tillkännagivande (tilkendegivelse)..... 11.3.1 Traditionell förlikning och medling .......................... 11.3.2 En utvidgad möjlighet att verka för förlikning......... Avtal att inte överklaga ............................................. Kostnadsberäkningar och andra konsekvensanalyser .... Förslag till lag om ändring i ..................... 14.1.1 Paragrafer som föreslås upphävda.............................. 14.1.2 Ändrade och nya lagrum ............................................ Förslag till lag om ändring i lagen (1996:242) om Förslag till lag om upphörande av lagen (1999:613) om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång ........... Bilaga 2 Utredning om utländsk rätt ......................................... Bilaga 3 Promemorian Domstolsförfarandet. förbättringar (Ds 1997:7), avsnittet "Användning av videoteknik i rättegångar" ........................................ Försöksverksamheten med videokonferens i rätte- gång i allmän domstol – delredovisning av ett regeringsuppdrag (2001:3) ...................... Exempel på utformningen av danska "tilkendegivelser" ........................................................... Utredningen har haft i uppdrag att undersöka hur reglerna om rättegången i tvistemål och brottmål kan förbättras. Inom ramen för detta uppdrag har det stått utredningen fritt att granska och föreslå uppmjukningar av de grundläggande principerna i rätte- gångsbalken (RB) om muntlighet, omedelbarhet och koncentra- tion. Utredningen har särskilt uppmärksammat avvägningen mellan muntlighet och skriftlighet, bevisfrågor och frågor om förlikning. En huvuduppgift har också varit att undersöka om försökslagstiftningen om användning av video i rättegång kan permanentas. Härutöver har även andra frågor behandlats inom ramen för utredningens direktiv. Utredningens utgångspunkt har varit ett medborgarperspektiv. Det är nyttan för den enskilde medborgaren av tilltänkta föränd- ringar och reformer som har stått i fokus för utredningens arbete. Reformverksamheten bör styras av insikten att domstolarna inte är till för sin egen skull utan för medborgarnas bästa. Användning av modern ljud- och bildteknik trädde lagen (1999:613) om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång i kraft. Enligt denna får vid de domstolar som medverkar i försöksverksamheten parter under vissa förutsättningar närvara vid ett sammanträde inför rätten enligt RB genom videokonferens. Vidare får förhör med vittnen och andra under vissa förutsättningar ske genom sådan konferens. Försöksverksamheten med videokonferens har av allt att döma fallit väl ut. Lagstiftningen bör i sina huvuddrag permanentas och utsträckas att gälla alla allmänna domstolar. dock fortfarande vara att den som skall delta i ett sammanträde inför domstol inställer sig där sammanträdet skall hållas. Reglerna om vilka som skall få närvara genom videokonferens föreslås bli generella. Parter, personer som skall höras i bevissyfte och andra skall alltså kunna delta i ett sammanträde genom videokonferens. Som förutsättning för detta skall gälla att det inte är olämpligt med hänsyn till ändamålet med sammanträdet och övriga omständigheter. Vid den bedömningen skall rätten – utöver parternas uppfattning i frågan – särskilt beakta de kostnader eller olägenheter som annars skulle uppkomma samt om någon känner stark rädsla för att vara närvarande. De sistnämnda s.k. rädslefallen tar sikte på bl.a. målsägande och vittnen i mål om organiserad brottslighet. Men även den som utsatts för mer vardagsnära brott såsom kvinnomisshandel m.m. bör kunna få medverka genom videokonferens. Denna möjlighet måste emellertid användas med försiktighet och omdöme. I rädslefallen bör sålunda alltid över- vägas att i stället låta den som orsakar rädslan avlägsna sig ur rätts- salen och följa ett förhör endast genom s.k. medhörning. Parter bör alltid ha rätt att infinna sig där sammanträdet hålls, alltså normalt i rättssalen. Andra, främst personer som skall höras i bevissyfte, bör dock inte kunna påräkna full ersättning om de in- finner sig i rättssalen, ifall de kallats att delta genom video- konferens. RB:s sanktioner för den som underlåter att inställa sig till ett sammanträde föreslås kunna drabba även den som underlåter att medverka genom videokonferens. För att tillgodose intresset av att den som under ett förhör inte får vistas i rättssalen (vid medhörningssituationer) ändå på ett så bra sätt som möjligt kan följa förhöret skall videotekniken kunna användas även för detta ändamål. Villkoren för när det skall vara tillåtet att närvara vid ett sam- manträde på telefon ändras så att de överensstämmer med reglerna för videokonferens. Undantag görs när det gäller åklagare, mål- sägande som för enskilt åtal, misstänkta och offentliga försvarare vid häktningsförhandling och huvudförhandling i brottmål. Dessa skall aldrig kunna delta endast per telefon i sådana förhandlingar. Reglerna om telefon- och videokonferens sammanförs och regleras i en och samma paragraf i RB. Det skall bli möjligt att delta i ett sammanträde genom video- konferens även vid handläggning enligt ärendelagen. Frågor om användningen av videoteknik och telefon regleras såväl när det gäller den lagen som när det gäller t.ex. konkurslagen genom hän- visningar till RB. Det föreslås vidare att termen ljud- och bildöverföring används som ett samlande begrepp för videoteknik och liknande tekniska system. Lagstiftningen blir därmed mindre bunden till dagens tek- nik och terminologi. Av samma skäl byts ordet telefon i lagtexten mot ordet ljudöverföring. Vissa rättegångar kan få en sådan omfattning att alla de som på ett eller annat sätt deltar i rättegången eller de som vill följa den som åhörare inte får plats i rättssalen. Utredningen föreslår en lag- reglerad skyldighet för domstolar att under vissa förutsättningar ordna så att parter och andra kan följa ett sammanträde genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring i en annan lokal som ställts i ordning för detta ändamål (sidosal). Om det finns särskilda skäl får rätten anordna en sidosal även i ett sådant fall när det endast är åhörare som inte får plats i rättssalen. De ordnings- föreskrifter som skall gälla för en rättssal föreslås bli tillämpliga även för en sidosal. Allmänt om muntlighet, skriftlighet och omedelbarhet RB bygger på att brottmål och tvistemål skall avgöras efter muntlig huvudförhandling och att domen skall grundas endast på vad som förekommit muntligt vid denna förhandling. Dessa huvudprinciper om muntlighet och omedelbarhet syftar till att säkerställa en så god bevisprövning som möjligt. RB:s princip om huvudförhandling har mjukats upp, inte minst som ett resultat av arbete och lagstiftningen om ett reformerat tingsrättsförfarande (1987). I andra förfarandelagar, såsom förvaltningsprocesslag (FPL) och ärendelag, finns inte några regler om huvudför- handling i RB:s mening. Ett sammanträde enligt FPL syftar inte till att åstadkomma ett fullständigt beslutsunderlag utan endast till att komplettera den i huvudsak skriftliga handläggningen på en eller flera punkter. Ärendelagen har samma konstruktion. Både FPL och ärendelagen anses fungera väl. Detta visar att åtminstone vissa mål och ärenden kan hanteras på ett bra sätt också utan de för RB bärande principerna. Det skall dock sägas att förvaltningsprocessen har närmat sig rättegången i allmän domstol genom att de muntliga inslagen har blivit mer vanligt förekommande som processen enligt RB i vissa hänseenden har kommit att få ett större utrymme för skriftlighet. I allmän domstol spelar bevisfrågorna generellt sett en större roll än i förvaltningsdomstolarna. Detta gäller i synnerhet i brottmålen. Det råder inte något tvivel om att principen om den fria bevis- prövningen, varmed avses såväl fri bevisföring som fri bevis- värdering, även i fortsättningen bör utgöra det nav kring vilket rättegångsförfarandet i allmän domstol bör vara uppbyggt. Det råder också stor enighet om att RB:s principer om omedelbarhet, muntlighet och koncentration utgör den bästa garantin för en god bevisprövning av detta slag. Utredningen föreslår, mot bakgrund av det som har sagts, inte någon sammansmältning av rättegången i allmän domstol och förvaltningsprocessen. Utredningen föreslår dock en uppmjukning av flera regler i RB som anknyter till principerna om muntlighet och omedelbarhet. Om sammanträden och huvudförhandling Utredningen har övervägt om det efter mönster från förvaltnings- processen behöver skapas en uttrycklig möjlighet att hålla sammanträde för behandling av endast en del av målet. Utredningens bedömning är att det redan enligt gällande rätt går att låta en del av ett tvistemål behandlas muntligt vid ett sammanträde under förberedelsen, varefter målet kan avgöras utan en formell huvudförhandling. Om det som sagts vid sammanträdet har dokumenterats skriftligt, kan det läggas till grund för avgörandet. Utredningen föreslår mot bakgrund härav inte några regler om någon ny typ av sammanträde. Utredningen föreslår däremot att reglerna om sammanträden under målets förberedelse görs mera enhetliga. Inom ramen för en enhetlig sammanträdesform bör samtliga frågor som hör till för- beredelsestadiet kunna handläggas. En och samma sammanträdes- form skall alltså gälla för utredning av parternas ståndpunkter i fråga om saken samt för bevisupptagning och prövning av rätte- gångsfrågor. Samma regler för utevaropåföljder skall i princip gälla oavsett vilken sorts frågor som skall behandlas vid sammanträdet. Ett undantag är sammanträden då endast en fråga om rättegångs- hinder skall prövas. Parterna skall då kallas på samma sätt som till sammanträden i indispositiva mål. Kravet på särskilda skäl för att få hålla sammanträde för för- beredelse i brottmål slopas. I stället införs en regel enligt vilken sammanträde skall hållas, om det behövs för målets beredning eller av något annat skäl. I likhet med vad som föreslagits för tviste- målens del skall inom ramen för en enhetlig sammanträdesform samtliga frågor som hör till beredningsstadiet kunna behandlas vid sammanträdet. En och samma sammanträdesform skall alltså gälla för utredning av parternas ståndpunkter i ansvarsfrågorna och för bevisupptagning och rättegångsfrågor. För tvångsmedel skall dock även fortsättningsvis gälla särskilda bestämmelser. När det gäller huvudförhandling i tvistemål föreslår utredningen en omdisponering av reglerna så att ett avgörande efter huvud- förhandling inte längre framställs som en huvudregel. Ett tvistemål skall enligt förslaget avgöras efter huvudförhandling, om det be- hövs med hänsyn till utredningen i målet, om det av något annat skäl är lämpligt eller om part begär det och parten inte på annat sätt har fått tillfälle att muntligt utföra sin talan i tillräcklig omfattning. Dessa rekvisit innebär att en part som fått tillfälle att utveckla sin talan muntligt under förberedelsen inte längre i alla situationer har en ovillkorlig rätt till huvudförhandling. För brottmålens del blir huvudförhandling även i fortsättningen det dominerande sättet att avgöra målen. Huvudförhandling i tingsrätt skall dock inte behöva hållas i sådana mål där det inte finns anledning att döma någon till annan påföljd än böter, om för- handling varken begärs av någon av parterna eller är påkallad med hänsyn till utredningen i målet eller av något annat skäl. Innan ett mål på detta sätt avgörs utan huvudförhandling, skall parterna få tillfälle att slutföra sin talan, om de inte redan kan anses ha gjort detta. Om åklagaren har några önskemål om hur målet skall handläggas – t.ex. om det bör avgöras utan huvudförhandling – kan han eller hon ange detta redan i stämningsansökan. Om målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling, skall den tilltalade upplysas om detta i stämningen och om sin rätt att begära en huvudförhandling. Avvägningen mellan muntlighet och skriftlighet Muntlighets- och omedelbarhetsprinciperna har inte så stor bety- delse under ett måls beredning. Vid sammanträden under förbere- delsen kan parterna sålunda hänvisa till handlingar utan att dessa behöver läsas upp. Detta gäller även om sammanträdet syftar till att ge underlag för ett beslut. Utredningen föreslår därför inte några nya regler för muntlighet och omedelbarhet såvitt gäller samman- träden under förberedelsen. Vid huvudförhandlingar gäller motsatta regler. Endast det som muntligt förekommit vid huvudförhandlingen får läggas till grund för en dom i målet. Detta rimmar illa med en modern och efter det enskilda målet anpassad rättegång. Utredningen föreslår därför att parterna i ett tvistemål vid genomgång av yrkanden, redovisning av ståndpunkter, vid utvecklande av talan samt vid framläggande av bevisning i skriftlig form vid en huvudförhandling med rättens tillstånd skall få hänvisa till handlingar i målet. Med handlingar i målet avses även ljud- eller bildupptagningar. Motsvarande skall även gälla för brottmål. I dessa mål skall dessutom uppgifter om den tilltalades personliga förhållanden kunna läggas fram genom hänvisningar. Det material som omfattas av en hänvisning blir processmaterial och kan alltså läggas till grund för domen. Enligt nu gällande regler bör rätten i ett tvistemål upprätta en skriftlig sammanfattning av parternas ståndpunkter, om det är till fördel för handläggningen av målet. Denna regel föreslås ändrad på så sätt att ordet sammanfattning byts ut mot sammanställning sam- tidigt som det blir obligatoriskt att göra en sammanställning, när det är till fördel för handläggningen. En sammanställning skall innehålla uppgifter om vardera partens yrkanden, partens inställ- ning till motpartens yrkanden, de omständigheter som parten åberopar till grund för sin talan samt partens inställning till vad motparten åberopat. Denna terminologi införs även i reglerna om vad som skall antecknas (protokollföras) vid ett sammanträde, om vad förberedelsen i ett tvistemål har till syfte att klarlägga, om vad parterna skall ange vid en huvudförhandling och vad en tvistemåls- dom skall innehålla såvitt avser domens recit. Terminologin om- fattar endast minimikrav. Genom den enhetliga terminologin och med användning av modern ordbehandlingsteknik är en tanke att domstolarna skall kunna använda sig av ett enhetligt dokument som byggs på allteftersom målets handläggning går vidare. Sammanställningen skall liksom nu normalt upprättas av rätten, men rätten skall kunna förelägga parterna att lämna underlag för sammanställningen. Bevisupptagning vid andra tillfällen än vid huvudförhandling Gällande regler om när bevisupptagning utom huvudförhandling är tillåten mjukas upp. Reglerna utsträcks till att omfatta i stort sett all sådan bevisupptagning under rättegången som kan förekomma vid andra tillfällen än vid en huvudförhandling. Förhör med vittne och förhör med part under sanningsförsäkran skall – utöver i de fall där det är tillåtet – kunna få ske utom huvudförhandling, om det kan antas att nytt förhör inte behöver hållas vid huvudförhandling eller att målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling. Den föreslagna ändringen omfattar dels sådana fall då förhöret avser en fråga om saken som sedan skall prövas vid en huvudförhandling, dels sådana fall då förhöret avser vissa rättegångsfrågor som inte behöver prövas i samband med en huvudförhandling och dels sådana fall då huvudförhandling överhuvudtaget inte skall hållas i målet. Motsvarande regler föreslås i fråga om syn. När rätten under förberedelsen skall besluta i en fråga som sedan skall prövas på nytt vid målets avgörande, t.ex. vid prövning av ett interimistiskt yrkande i ett vårdnadsmål, skall vittnesförhör och formellt förhör med part få hållas utom huvudförhandling endast om det finns synnerliga skäl eller det är tillåtet enligt särskilda bestämmelser. Motsvarande regler som för muntliga förhör föreslås i fråga om syn. Har ett bevis tagits upp utom huvudförhandling i ett dispositivt tvistemål, dvs. ett mål där förlikning om saken är tillåten, skall beviset inte få tas upp på nytt vid huvudförhandlingen om ingen av parterna begär det. Detsamma skall gälla i dispositiva tvistemål, om ny huvudförhandling hålls och bevisning har tagits upp vid den föregående förhandlingen. Utredningen har övervägt i vilken mån en upptagning av ett tidi- gare hållet förhör skall kunna användas på nytt vid huvud- förhandlingen. En skillnad bör göras mellan sådana förhör som hållits inför rätten och andra förhör, såsom t.ex. polisförhör. Endast förhör som hållits inför rätten bör under vissa förutsätt- ningar kunna ersätta eller komplettera förhöret vid huvudförhand- lingen.