sou · GPB314d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Också det sätt genom vilket offret berövats sin frihet En kommentar t.o.m. suppl. 4, s. 4:4. 30Brottsbalkskommentaren s. 4:5. 31Nils Jareborg, Straffrättens gärningslära, upplaga 1:1, 1995 s. 63. 448 Handel med människor för sexuella ändamål spelar roll för bedömningen. Det anses normalt allvarligare att hålla ett offer inspärrat än att hålla det endast bevakat.33 Försök, förberedelse och stämpling till olaga frihetsberövande samt underlåtenhet att avslöja sådant brott är på motsvarande sätt som för människorov straffbart enligt 10 §. Den som, i annat fall än som sägs i 1 eller 2 §, genom olaga tvång eller vilseledande, föranleder att någon kommer i krigs- eller arbetstjänst eller annat sådant tvångstillstånd eller förmår någon att bege sig till eller stanna kvar på utrikes ort, där han eller hon kan befaras bli utsatt för förföljelse eller utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge, döms för försättande i nödläge till fängelse, lägst ett och högst . Är brottet mindre grovt, döms till böter eller fängelse i högst . I bestämmelsen har vissa kvalificerade fall av angrepp mot en annan persons handlingsfrihet kriminaliserats. En förutsättning för att bestämmelsen skall vara tillämplig är dock, vilket framgår av lagtexten, att gärningen inte är straffbar som människorov eller olaga frihetsberövande. Bestämmelsen täcker två typfall. Det första är att gärningsmannen föranlett någon att komma i ett tvångstillstånd. Det andra är att gärningsmannen förmår någon att bege sig till eller stanna på en ort utomlands där han eller hon befaras hamna i nödläge. För att gärningen skall vara straffbar krävs att den begåtts genom olaga tvång eller vilseledande. Brottsbeskrivningen innehåller tre led; dels tvång eller vilseledande, dels en på grund därav föranledd handling, dels att handlingen lett till visst resultat. Innebörden av olaga tvång är bestämd genom bestämmelsen i 4 §. Vilseledande anses normalt föreligga när någon genom att väcka en felaktig föreställning eller villfarelse hos offret förmår honom eller henne att resa till ett främmande land. Vilseledandet kan även bestå i att gärningsmannen vidmakthåller en felaktig föreställning som den andra redan hyser. Det krävs emellertid i ett sådant fall för att förfarandet skall vara kriminellt dessutom att omständigheterna är sådana att det kan antas att handlingen inte skulle ha genomförts om inte gärningsmannen vidmakthållit villfarelsen. 33 Brottsbalkskommentaren s. 4:6 f. Handel med människor för sexuella ändamål 449 För att det skall föreligga ett vilseledande är det således inte tillräckligt att någon utnyttjar en annan persons oriktiga föreställning eller att någon har rest till ett annat land under falska förespeglingar. Om gärningsmannen varit skyldig att upplysa om de rätta förhållandena men underlåter det kan denne dock anses vilseleda den andra. Straffansvar kan således i så fall uppkomma om övriga förutsättningar är uppfyllda.34 Mellan tvånget eller vilseledandet samt den tvingades/vilseleddas åtgärd att bege sig till ett främmande land eller stanna där skall det föreligga kausalitet, d.v.s. att det skall finnas ett orsakssamband däremellan. I lagtexten kommer det till uttryck så att gärningsmannen genom olaga tvång eller vilseledande skall förmå den andra att bege sig till eller stanna på en utrikes ort. I ordet förmå ligger att den handling som gärningsmannen vill åstadkomma verkligen kommit till utförande. För att ett fullbordat brott skall föreligga räcker det alltså inte med att den som blivit tvingad eller vilseledd har beslutat sig för att åka till ett annat land eller att stanna där. I ordet förmå ligger dock inget krav på att gärningsmannen skall ha övervunnit ett motstånd från offrets sida. Det första typfallet är som nämnts inledningsvis att gärningsmannen föranlett någon att komma i ett tvångstillstånd. Med tvångstillstånd avses krigs- eller arbetstjänst eller annat sådant tvångstillstånd. Sålunda räknas hit alla inskränkningar i någon annans handlingsfrihet som innebär att offret inte längre fritt kan bestämma över sina göranden och låtanden. Inskränkningen kan vara total eller partiell. Bestämmelsen täcker inte bara påtvingad arbetsplikt utan är ett vidare begrepp. Det andra typfallet avser alltså att gärningsmannen genom olaga tvång eller vilseledande förmår någon att bege sig till eller stanna på en ort utomlands där han eller hon befaras bli utsatt för förföljelse eller utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge. Bestämmelsen är tillämplig oavsett offrets ålder eller kön. Med nödläge avses skilda situationer. Gemensamt för dem är att offret befinner sig i en verkligt svår belägenhet som inte är helt tillfällig eller övergående.35 De situationer som kan betraktas som nödläge har det gemensamt att någon befinner sig i en verkligt svår belägenhet som inte är helt tillfällig eller övergående. Som exempel på nödläge sägs i bestämmelsen att vederbörande kan befaras bli utsatt för förföljelse eller utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser. Med tillfälliga sexuella förbindelser avses vad som i tidigare lagtext beskrevs som vanemässiga utomäktenskapliga förbindelser av tillfällig 34NJA II 1962 s. 119. 35NJA II 1962 s. 118. 450 Handel med människor för sexuella ändamål I främsta rummet avses alltså den mer eller mindre yrkesmässiga prostitutionen (den manliga såväl som den kvinnliga).36 Bestämmelsen med straffansvar för en person som genom olaga tvång eller vilseledande förmår en annan person att bege sig till eller stanna på en ort utomlands där han eller hon befaras bli utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser riktar sig framför allt mot handel med kvinnor och barn, den s.k. vita slavhandeln. Departementschefen menade dock vid införandet av bestämmelsen att en kvinna som lockats till främmande land för att utnyttjas som prostituerad inte alltid kunde anses ha hamnat i sådant nödläge som avses i bestämmelsen. Däremot menade han att bestämmelsen om koppleri i sådana fall kunde bli tillämplig.37 Försök, förberedelse och stämpling till försättande i nödläge samt underlåtenhet att avslöja sådant brott är på motsvarande sätt som för människorov och olaga frihetsberövande straffbart enligt 10 §. Den som genom misshandel eller eljest med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något, dömes för olaga tvång till böter eller fängelse högst . Om någon med sådan verkan övar tvång genom hot att åtala eller ange någon för brott eller att om annan lämna menligt meddelande, dömes ock för olaga tvång, såframt tvånget är otillbörligt. Är brott som avses i första stycket grovt, dömes till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr. tvång är en allmän bestämmelse till skydd för individens handlingsfrihet. För att en gärning skall vara straffbar som olaga tvång förutsätts att tvånget sker genom våld eller genom vissa angivna slag av hot. Kommittén har i bl.a. kapitel 2 och 5 redogjort för bestämmelsens tillämpningsområde. Det skall tilläggas här att det krävs för att bestämmelsen skall vara tillämplig att tvånget har lett till ett resultat och att detta omfattas av gärningsmannens uppsåt. Resultatet uttrycks i bestämmelsen så att den tvingade har förmåtts göra, tåla eller underlåta något. 36Brottsbalkskommentaren s. 4:10. 37NJA II 1962 s. 119 och s. 121. Handel med människor för sexuella ändamål 451 Försök eller förberedelse till olaga tvång som är grovt är straffbart enligt 10 §. tvång genom hot om att åtala eller ange annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande samt försök eller förberedelse till sådant brott får dock åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller åtal är påkallat ur allmän synpunkt. En bestämmelse om detta tas upp i 11 §. Ett par bestämmelser i utlänningslagen behandlar människosmuggling. Innan de presenteras kan det emellertid vara lämpligt att kort redogöra för de regler som gäller för utlänningars vistelse i . Utlänningar som reser in i eller vistas i skall ha pass (1 kap. 2 §). De skall också som huvudregel ha visering (1 kap. 3 §). Detta krav gäller dock inte om utlänningen har uppehållstillstånd eller är medborgare i de nordiska länderna. Regeringen har enligt bemyndigan- de föreskrivit undantag, bl.a. för medborgare i de baltiska staterna (2 kap. 1 § 1 utlänningsförordningen). En utlänning som vistas mer än i skall ha uppehållstillstånd, om inte utlänningen är medborgare i något av de nordiska länderna eller omfattas av de undantag som regeringen föreskrivit (1 kap. 4 § jfrd med 3 kapitlet utlänningsförordningen). På motsvarande sätt finns ett krav på arbetstillstånd för den utlänning som på grund av anställning skall arbeta här (1 kap. 5 § jfrd med 4 kapitlet utlänningsförordningen). Som huvudregel skall utlänningen ha sökt om visering och om de aktuella tillstånden före inresan till . En del av de kvinnor som har varit föremål för människohandel och som uppehåller sig här illegalt har enligt vad som följer av de redovisade bestämmelserna brutit mot utlänningslagen. Kommittén berör inte vidare de straffrättsliga frågor som kan aktualiseras med anledning av detta. Den som hjälper en utlänning att komma in i i strid med föreskrifter i utlänningslagen eller i en författning som utfärdats med stöd av lagen döms till fängelse högst (10 kap. 2 a §). Brottet betecknas människosmuggling. En förutsättning för straffbarhet är att det är frågan om en inresa som görs vid sidan av passkontroll eller som sker genom att utlänningen passerar kontrollen gömd eller med hjälp av falska dokument. I lindrigare fall, t.ex. när någon utan ersättning hjälper en utlänning att ta sig in illegalt i , är böter 452 Handel med människor för sexuella ändamål normalpåföljden.38 Straffvärdet för brottet påverkas av såväl antalet personer som smugglas in som motivet för resan och förhållandena kring den. Organiserade former av smuggling har också ett högre straffvärde än böter. Om brottet är grovt skall gärningsmannen dömas till fängelse i högst . Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen utförts mot ersättning, avsett ett stort antal personer, eller utförts under hänsynslösa former. Vad som avses med ett stort antal personer är inte helt klart. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall också beaktas om utlänningarna har utsatts för svåra umbäranden eller fara, t.ex. genom att resan skett på ett icke-sjövärdigt fartyg.39 Gärningen bör i sådant fall anses ha skett under hänsynslösa former. Försök och förberedelse till brott enligt 10 kap. 2a § är straffbart. Bestämmelsen i 2 a § kompletteras i viss utsträckning av 10 kap 5 §. Sålunda skall den dömas som i vinstsyfte planlägger eller organiserar verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser till utan pass eller de tillstånd som krävs för inresa hit. Straffet är fängelse högst eller, om brottet är mindre allvarligt, böter eller fängelse högst . Bestämmelsen, såvitt nu är av intresse, riktar sig mot organisatörer av illegala inresor. Det handlar alltså om s.k. organiserad människosmuggling. Bestämmelsen skiljer sig från 2 a § bl.a. på det sättet att det för straffansvar inte är av betydelse om utlänningen tar sig in eller har för avsikt att ta sig in i illegalt. Det som är avgörande för den rättsliga bedömningen är i stället om utlänningen saknar pass och sådant tillstånd för inresa och att resan ingår i en planerad verksamhet i syfte att främja att utlänningar kommer till utan erforderliga handlingar.40 Åtgärderna beskrivs som planläggande och organiserande. De skall ha vidtagits i vinstsyfte. Straffansvar kan inträda även om verksamheten inte avser hela resan från hemlandet utan endast en etapp. För straffbarhet krävs dock i så fall att organisatören hade klart för sig att målet för resan var . Brottet skall anses förövat mot och skall bedömas efter svensk lag av svensk domstol.41 38Utlänningslagen En kommentar, och , sjätte upplagan 1999 s. 332. 39Wikrén-Sandesjö s. 332. 40Jfr Wikrén-Sandesjö s. 338. 1983/84:144 s. 119 och 120. Jfr Wikrén-Sandesjö s. 339. Uttalandena hänvisar till nuvarande 2 kap. 3 § 4 . Mer om s.k. dubbel straffbar- het, se kapitel 15. Handel med människor för sexuella ändamål 453 Den s.k. (UD 2000:03), som enligt regeringens direktiv (dir. 2000:36) skall utreda utlänningslagens bestämmelser om anhöriginvandring till , skall enligt tilläggsdirektiv (dir, 2000:81) bl.a. utvärdera och göra en översyn av utlänningslagens bestämmelser om straff för människosmuggling och samma lags bestämmelser om transportöransvar. Uppdraget som handlar om anhöriginvandring skall redovisas och det som handlar om människosmuggling m.m. skall redovisas . Kommittén återkommer till andra frågor som omfattas av uppdrag nedan i avsnitt 14.5.3. 14.4.2Den svenska lagstiftningen uppfyller i och för sig kraven gemensamma åtgärd och Som kommittén klargjort inledningsvis i detta kapitel prövas inte den svenska lagstiftningen mot alla punkter i den gemensamma åtgärden. Vad som skall prövas är främst frågan om kriminalisering av vissa utpekade handlingar. Den gemensamma åtgärden kräver således att varje medlemsstat skall se över gällande lag och praxis för att se till att de beteenden som anges i I B är straffbelagda (Avd. II A a). Det finns dock inget uttryckligt krav på att det skall införas någon särskilt bestämmelse om straffansvar för människohandel. Något sådant krav finns ännu mindre i artikel 6 om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Som framgått av redogörelsen i det förra avsnittet för de olika bestämmelserna kan man konstatera att den svenska lagstiftningen i och för sig uppfyller kraven gemensamma åtgärd och i kvinnokonvention i nämnt avseende. De uppsåtliga beteenden som omfattas av uppräkningen i den gemensamma åtgärden är vidare i princip i samtliga avseenden straffbelagda genom bestämmelserna om sexualbrott i det nuvarande 6 kapitlet . I första hand är det givetvis koppleri och förförelse av ungdom som kan komma i fråga när någon i vinstsyfte sexuellt utnyttjar en annan person eller främjar annans prostitution. Men också bestämmelserna om våldtäkt, sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande kan bli tillämpliga på de beskrivna handlingarna. Kommitténs förslag till ny reglering av sexualbrotten innebär inte någon ändring när det gäller straffbarheten av de handlingar som omfattas av de nämnda bestämmelserna. 454 Handel med människor för sexuella ändamål Både den gemensamma åtgärden och om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor torde alltså vara uppfyllda i och för sig i nu redovisade avseenden. Några angränsande frågor i den gemensamma åtgärden Den gemensamma åtgärden kräver också att brotten skall leda till effektiva, väl avvägda och avskräckande straffrättsliga påföljder. Vidare sägs att när det är lämpligt skall det finnas möjlighet att besluta om t.ex. utlämning av den dömde och förverkande av utbyte av brott (Avd. II A b) och d). Också dessa krav får anses vara uppfyllda i dagens reglering. Allmänna bestämmelser om förverkande av egendom och annan särskild rättsverkan finns i 36 kapitlet . Det inte ovanligt att s.k. värdeförverkande av vad gärningsmannen har tjänat på kvinnornas prostitution förekommer i domar som rör koppleri. Bestämmelser om utlämning finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott och i lagen (1959:2545) om utlämning för brott till , , och . Kraven i denna del får därför anses vara uppfyllda. Vidare skall enligt den gemensamma åtgärden juridiska personer, när det är lämpligt, kunna hållas administrativt ansvariga för de aktuella brotten eller straffrättsligt ansvariga för brott som begås för den juridiska personens räkning i enlighet med förfarande som skall fastställas i medlemsstatens nationella lagstiftning (Avd. II A c). Det är svårt att se vilka juridiska personer som den gemensamma åtgärden syftar på. Om någon gör sig skyldig till människohandel för sexuella ändamål, och detta skulle ske i organiserad form av t.ex. ett aktiebolag, torde inte det medföra något hinder mot att lagföra de enskilda personerna bakom handeln. Visst utrymme att utmäta sanktioner mot juridiska personer för brott som begåtts för den juridiska personens räkning finns enligt bestämmelserna om företagsbot i 36 kapitlet och vissa regler i utlänningslagen. Sålunda sägs i 36 kap. 7 § BrB att för brott som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet skall näringsidkaren åläggas företagsbot om brottsligheten har inneburit ett grovt åsidosättande av de särskilda skyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars är av allvarligt slag och näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. Ett brott anses endast vara begånget i näringsverksamhet om det har en klar anknytning till den verksamhet som bedrivs av gärningsmannen i hans Handel med människor för sexuella ändamål 455 egenskap av näringsidkare eller av en företrädare eller en anställd hos den som bedriver näring. Brott mot näringsreglerande författningar i vidsträckt bemärkelse är regelmässigt att anse som brott i näringsverksamhet.42 Reglerna om företagsbot har inte någon direkt tillämplighet på förfaranden som människohandel för sexuella ändamål. Reglerna om företagsbot har setts över. I betänkande Straffansvar för juridiska personer (SOU 1997:127) föreslås att möjligheten att ådöma juridiska personer företagsbot skall utvidgas. De brott som enligt förslaget skall kunna komma ifråga har dock ingen koppling till sådana brott som ser över. Betänkandet bereds i . Bestämmelsen i 10 kap. 2 a § och 5 §§ utlänningslagen om människosmuggling kan givetvis också komma ifråga för en enskild transportör av människor som är föremål för en handel. Om ansvar för transportören att stå för resan hem för en utlänning finns bestämmelser 8 kap. 6 § och 9 kap. 2 § samma lag. Den senare bestämmelsen är föremål för översyn (se föregående avsnitt). Den gemensamma åtgärden kräver enligt kommitténs uppfattning inte några lagstiftningsåtgärder i denna del. Vidare föreskriver den gemensamma åtgärden att varje medlemsstat skall se till att det finns adekvata undersökningsbefogenheter och undersökningsmetoder, så att myndigheterna skall kunna undersöka brotten effektivt och väcka åtal (Avd. II E). Människohandel för sexuella ändamål som företeelse i har relativt fått uppmärksamhet. Någon längre erfarenhet av att utreda sådan handel finns därför inte hos polismyndigheterna. Arbetet för att förbättra utredningarna och att fortbilda poliser och åklagare pågår redan inom framför allt (). I RKP:s uppgifter som nationell rapportör ingår sålunda att studera hur förundersökningarna vid denna gränsöverskridande och svårupptäckta brottslighet bedrivs samt att utvärdera utredningsmetoderna. Härutöver bör nämnas det europeiska samarbetet genom det s.k. . I det avtalet ges bestämmelser om bl.a. polissam- arbete, ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, dataskydd och samarbete beträffande narkotikabekämpning. Regeringen har i propositionerna 1999/2000:64 Polissamarbete m.m. med anledning av anslutning till Schengen och 1999/2000:64 Internationell rättslig hjälp i brottmål föreslagit flera åtgärder i syfte att förbättra såväl det europeiska som det internationella samarbetet i dessa frågor. 42 , Straff och andra reaktioner på brott, 1989 s. 175. 456 Handel med människor för sexuella ändamål Den gemensamma åtgärdens krav i nu berört avseende är således tillgodosedda. 14.4.3De gällande straffbestämmelserna är inte tillräckliga Som framgått är de enskilda leden av handeln i väsentliga avseenden redan kriminaliserade såsom olika brott. De fall som nått svenska domstolar har bedömts som koppleri eller grovt koppleri. I de fall gärningsmännen misstänks också för andra brott kan åklagaren väcka åtal för dessa i s.k. brottskonkurrens. Om åtalet i ett sådant fall bifalls skall straffvärdet bestämmas med utgångspunkt i den samlade brottsligheten. Det finns således goda möjligheter för domstolarna att vid en samlad bedömning av brottsligheten i de diskuterade fallen ta hänsyn till det höga straffvärde som brottsligheten bör tillmätas. Som tidigare klargjorts kräver dessutom varken den gemensamma åtgärden eller att det införs en särskild bestämmelse eller att det införs enhetliga straffrättsliga regler. är alltså inte internationellt förpliktad genom dessa instrument att införa en sådan brottsbestämmelse. Av den redogörelse som lämnats i avsnitt 14.2.3 framgår att 14 förundersökningar inleddes –2000 som inbegrep misstankar om handlingar som utmärker människohandel. Flera av dessa lades ned. Det kan mot denna bakgrund slutligen ifrågasättas om problemet är så omfattande att det motiverar förändringar i gällande rätt eller nykriminaliseringar. Som skäl för införandet av en särskild straffbestämmelse om människohandel för sexuella ändamål kan emellertid anföras följande. En del av de handlingar som agenter, organisatörer och transportö- rer vidtar är inte straffbara alls. Det är inte sällan flera personer som är inblandade i verksamheten. Det är inte otänkbart att den som befattar sig med endast en mindre del, såsom att transportera kvinnor en sträcka i ett land, inte omfattas av någon straffbestämmelse även om hans handlande är sådant att det utgör en förutsättning för handeln. Många kvinnor är medvetna om att de skall t.ex. prostituera sig i ett annat land. Den överenskommelsen förändras emellertid regelmäs- sigt drastiskt när kvinnorna nått mottagarlandet. Den som på detta sätt inledningsvis vilseleder en kvinna kan anses främja att hon prostituerar sig och därmed göra sig skyldig till koppleri. De inledande vilseledande åtgärderna är emellertid inte ensamt straffbara. Det brott som vid en första anblick kan tyckas direkt tillämpligt, försättande i nödläge, förutsätter att kvinnan genom tvång eller Handel med människor för sexuella ändamål 457 vilseledande hamnat i ett tvångstillstånd eller att hon därigenom förmåtts bege sig utomlands till en ort där hon blir utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser. Med hänsyn till att de flesta kvinnor som är föremål för handeln tycks ha varit medvetna om att de förväntas prostituera sig och således har lurats endast beträffande omfattningen eller villkoren för prostitutionen är det tveksamt om bestämmelsen kan tillämpas. Som framgått av redogörelsen för innebörden av bestämmelsen är det inte heller säkert att en kvinna som lockats till ett främmande land för att prostituera sig kan anses ha hamnat i ett nödläge. För övrigt tolkas bestämmelsen så att den endast är tillämplig när handeln sker till ett annat land än Sverige.43 Det kan i sammanhanget anmärkas att brottet försättande i nödläge nästan verkar ha spelat ut sin roll. Den redovisas inte under någon egen rubrik i kriminalstatistiken. Av de få misstankar som polisanmäldes ledde en fram till ett åklagarbeslut, ett beslut om åtalsunder- låtelse.44 Flera av den andra bestämmelserna som kommittén redogjort för i avsnitt 14.4.1 förutsätter dessutom för sin tillämplighet att det har inträtt en viss effekt. Sålunda krävs för att t.ex. bestämmelsen om olaga tvång skall vara tillämplig att tvånget har lett till ett resultat och att detta omfattas av gärningsmannens uppsåt. Resultatet uttrycks i bestämmelsen så att den tvingade har förmåtts göra, tåla eller underlåta något. I detta avseende är det intressant att jämföra med den definition som finns i tilläggsprotokollet om människohandel till 2000 års FN- konventionen om gränsöverskridande organiserad brottslighet. Enligt den bedöms ett förfarande som människohandel redan om den har skett för ett visst syfte. Det krävs således inte att det syftet har förverkligats. De nu redovisade bristerna i den nuvarande straffrättsliga regleringen talar för att det behövs förändringar. Härtill kommer följande.