sou · GPB310d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Berättelsernas innehållsliga aspekter har också jämförts med empiriska fynd från andra studier och kontrasterats mot teoretiska perspektiv och syn- sätt. Tonåringar och unga vuxna Analysen av intervjuerna visar på en stor variation i barns och ung- domars upplevelser och erfarenheter av att växa upp med en eller två föräldrar som är homosexuella. En iakttagelse som görs i stu- dien är att förälderns homosexualitet är ett mycket framträdande tema i de intervjuer där relationen mellan barn och föräldrar också beskrivs som bristfällig. Det rör sig om ett fåtal fall, sammanlagt fyra stycken, där förälderns homosexualitet framställs som nära förknippad med andra negativt laddade erfarenheter. Dessa infor- manters berättelser om negativa upplevelser av homosexualitet är 100 Narrativ teori omfattar en rad inriktningar vars gemensamma intresse gäller berättelsernas form och funktion i såväl samspel mellan människor som i analyser av media, vetenskaplig teoribildning etc. Barn i homosexuella familjer alltså starkt präglade av beskrivningar av barndomens familjeliv där barnen känt sig åsidosatta och utan möjligheter att påverka situa- tionen. I resterande intervjuer framställs relationen till den homosexu- ella föräldern däremot som god och betydelsefull och homosexua- liteten ges i dessa fall en mindre framträdande position i livshistori- erna. Här framträder två olika sätt att berätta om förälderns sexu- ella läggning som visar hur upplevelser av ett liv med homosexuella föräldrar kan skilja sig åt. I ena fallet beskrivs förälderns homosexualitet som något själv- klart som visserligen utmärker familjen men inte i negativ bemär- kelse. Trots en rad skillnader i levnadsvillkor mellan dessa infor- manter framställs förälderns sexuella läggning som ett naturligt och självklart inslag i familjelivet. Det innebär inte att de är omed- vetna om negativa attityder till homosexualitet i det omgivande samhället, men de har inte personligen blivit illa bemötta på grund av sin familjebakgrund. Det som upplevts som det stora problemet för dessa informanter är föräldrarnas skilsmässa, som de visserligen kan acceptera men ändå känt eller fortfarande känner sorg och besvikelse över. Ett återkommande tema i informanternas berättelser är att skilsmässan har varit svårare att försonas med, än att en förälder involverat sig i en homosexuell relation. I det andra fallet beskrivs förälderns homosexuella läggning som ett problem i relation till kamrater. Dessa svårigheter och problem omfattar inte föräldern som person, tvärtom beskrivs relationen till föräldern som god och mycket betydelsefull. Men dessa informan- ter har under de tidiga tonåren upplevt förälderns homosexuella läggning som problematisk sett i relation till jämnåriga och kamra- ter. I dessa sammanhang framträder en konfliktpunkt rörande å ena sidan lojalitet med föräldern och den förtrogenhet ungdomen har vad gäller homosexualitet, å andra sidan att vara delaktig i ung- domsgrupper, i vilka heterosexistiska synsätt även kan komma till uttryck. Med en homosexuell förälder finns det en risk att framstå som speciell och annorlunda med eller utan inslag av heterosex- ism,101 vilket inte är eftersträvansvärt för tonåringar som kräver delaktighet och samhörighet. Därför undanhåller eller döljer de 101 I forskningssammanhang har heterosexism allt mer kommit att ersätta begreppet homofobi eftersom det sistnämnda framställer negativa värderingar mot homosexualitet som ett individuellt och relationsbetonat problem. I stället används begreppet heterosexism för att tydliggöra hur heterosexualitet utgör en dominerande norm, inte bara i samspelet mellan individer utan också som en konsekvens av en kulturell och historisk utveckling (Kitzinger 1987). Barn i homosexuella familjer förälderns homosexuella läggning. Viljan att dölja familjesituatio- nen tolkas i studien därmed som en konsekvens av ungdomskultu- rens och tonårstidens specifika villkor. I de personliga berättelser i vilka denna konfrontation med sam- hällets normer och värderingar är framträdande, beskrivs en rad olika strategier som syftar till att hantera sådana konflikter. Analy- sen av intervjuerna antyder att det är en skillnad mellan könen vad gäller val av strategi, vilket anses bero på att villkoren för sam- spelsmönster och synen på homo- respektive heterosexualitet skil- jer sig åt i grupper av unga kvinnor respektive unga män. Detta i sin tur är nära förknippat med traditionella föreställningar om maskulinitet respektive femininitet. I informanternas berättelser om upplevelser och erfarenheter av att vilja undvika att vara öppen med sin familjesituation uppträder en variation . Analysen av intervjuerna visar nämligen på en process, i vilken de yngre tonåringarnas önskan om att dölja famil- jesituationen övergår till ett mer öppet förhållningssätt ju äldre de blir. Denna process har olika varaktighet och kan sträcka sig och ibland även till under ton- årstiden. Denna process som vissa informanter går, eller har gått, igenom utesluter inte positiva och goda relationer till föräldrarna. Det anges att det förefaller som om barnens förmåga att hantera even- tuella svårigheter relaterade till förälderns homosexualitet är bero- ende av en god och stark relation till föräldern i fråga. Analysen av intervjuerna som genomförts med unga vuxna och tonåringar visar alltså på en stor inbördes variation när det gäller upplevelser och erfarenheter av att växa upp med en eller två homosexuella föräldrar. Det skiljer dem från föräldraintervjuerna som anges i stället vara mer likartade både vad gäller föräldrarnas resonemang och erfarenheter. Det innebär inte att föräldrarna levt likartade liv, utan tvärtom, villkor och livssituationer skiljer sig åt. Likheten framträder snarare i sättet att resonera kring föräldra- skapets villkor som följer dels av en skilsmässa eller separation, dels av valet att leva i en homosexuell relation. Dessa informanter är alltså både föräldrar och vuxna individer som lever i eller har levt i en homosexuell relation. Barn i homosexuella familjer punkt är ett centralt tema i intervjuerna. Många av informanterna ger uttryck för sin ovilja att bli kategoriserade som en annan slags förälder och betonar i stället viljan och rätten att bli inkluderade i gruppen vilka föräldrar som helst. En "helt vanlig skilsmässofamilj" är ett uttryck som flera av informanterna använder när de beskriver familjelivet under barnens uppväxt, vilket tolkas som ett anspråk på att framstå som en familj bland andra familjer. Av studien framgår att detta anspråk ges en framträdande plats i det unisona svaret på intervjuns frågeställning rörande homosexuella föräldrars behov av särskilt stöd. Informanterna anser inte att de har behov av specifika stödåtgärder i större utsträckning än andra föräldrar. Många informanter uttrycker sig visserligen försiktigt och menar att andra kanske har behov av särskilt stöd. De betonar dock "rätten till likvärdig behandling" och att de inte vill särbehandlas. I detta sammanhang beskriver de sina positiva erfarenheter av att i förskole- och skolsammanhang ha blivit bemötta som vilka föräldrar som helst. Detta har möjliggjort en dialog med barnens pedagoger kring frågor rörande öppenhet och barnens situation i förskolan eller skolan, vilket har varit en viktig förutsättning för ett liv i öppenhet. Flera av föräldrarna beskriver också hur andra möten i olika offentliga sammanhang, t.ex. socialtjänst eller familjerådgivning, varit annorlunda och ibland svårare. Det har rört sig om att söka hjälp och stöd för dels ekonomisk utsatthet, dels relationssvårig- heter. De har ofta upplevt att de först varit tvungna att redogöra för vad det innebär att vara homosexuell innan det efterfrågade stödet blivit behandlat. Det finns också några informanter som råkat ut för större svå- righeter i samband med att de, före de fått barn, sökt annan profes- sionell hjälp, t.ex. psykoterapi. I dessa sammanhang möttes det problem som informanten presenterade inte som det primära i stället definierades homosexualiteten som det huvudsakliga pro- blemet. Det medförde att många av dem i stället valde att söka hjälp via (). Frågan om öppenhet med den sexuella läggningen gentemot såväl barnen som omgivningen har också varit ett centralt tema i intervjuerna. Som homo- eller bisexuell förälder ställs denna fråga på sin spets. Föräldrarna menar att ansvaret för barnet och hans eller hennes välbefinnande gör att öppenheten inte kan bli ett själv- Barn i homosexuella familjer ändamål utan den måste ständigt anpassas till konkreta situationer och barnets vardagsliv. Av analysen framgår vidare att det i intervjuerna går att urskilja skilda förhållningssätt till omgivningen som speglar olika grad av öppenhet. Det kan vara knutet till dels familjens uppfattning om hur gränsen mellan det privata och offentliga skall hanteras, dels förälderns homosexuella identitet. Men samtliga föräldrar fram- håller sin strävan om att alltid hålla en öppen dialog med barnen om sin homosexuella läggning. Det innebär att alltid vara uppmärksam på om barnet har mött heterosexistiska reaktioner. De beskriver också hur tonårstiden kan komma att innebära specifika villkor för ungdomarna. Många av dem betonar dock att trots påfrestningar och konflikter har den uppkomna familje- situationen också medfört möjligheter att visa barnen på människors olikheter och betydelsen av tolerans och rättvisa. Det har inte framkommit något i studien som tyder på att föräld- rarnas homosexuella läggning bidrar till en negativ utveckling av barnens psykologiska och sociala livsvillkor. Man har heller inte funnit något som tyder på att barnen med automatik upplever sin uppväxt som svår och problematisk, eller har en problematisk rela- tion till sina föräldrar. Föräldrarnas homosexualitet kan dock, komma i fokus under tidiga tonåren. Det handlar främst om att barnen under de tidiga tonåren kan uppleva föräldrarnas homosex- uella läggning problematisk sett i relation till omgivningen. Man har dock funnit att de barn som har starka känslomässiga band mellan sig och sina föräldrar synes ha goda förutsättningar att hantera sådana konflikter. 11.3.4Homosexuellas syn på barn och familjebildning Kommittén har i samarbete med () genomfört en undersökning om homosexuellt föräldraskap och homosexuellas inställning till barn och familjebildning. Den baseras på 2 150 enkätsvar från homosexuella och bisexuella Barn i homosexuella familjer personer, av dessa är 837 kvinnor och 1 311 män.102 av kvinnorna och av männen lever i ett registrerat partnerskap. En femtedel av dem som deltagit i studien är föräldrar till biolo- giska eller adopterade barn. Sammanlagt har dessa föräldrar 653 barn, varav 372 är omyndiga103 och i huvudsak hemmaboende hos föräldern. Hälften av dem som har hemmaboende barn lever tillsammans med en partner, en fjärdedel är särbos och resterande är ensamstående. av de manliga och av de kvinnliga deltagarna bor i ett storstadsområde. Deras ålder varierar från och upp till . De flesta är dock i åldrarna 25–. De som deltagit i studien kommer fortsättningsvis att benämnas respondenter. Tillkomstsättet för respondenternas barn varierar beroende på bar- nens ålder. De flesta av barnen i åldrarna 13–har tillkommit i ett heterosexuellt förhållande innan föräldern har blivit medveten om eller valt att leva i enlighet med sin homosexualitet (83 pro- cent). Endast ett fåtal av barnen i denna åldersintervall har till- kommit genom insemination (). Liknade förhållande gäller för låg- och mellanstadiebarnen som även de i huvudsak till- kommit i en tidigare heterosexuell relation (). Det är dock fler barn i denna åldersgrupp som tillkommit genom insemi- nation (). När det gäller förskolebarnen är förhållandet det omvända. Mer- parten av dem som är födda mellan åren 1994–1999 är tillkomna genom insemination () och knappt en tredjedel genom samlag (). I samtliga av dessa tre åldersgrupper är mellan 2–av barnen adopterade, totalt högst 14 barn. Det framgår inte av mate- rialet huruvida dessa barn adopterats av en ensamstående homo- 102Två personer har inte uppgivit vilket kön de har. 103Antalet barn baseras på svar från de 372 föräldrar som svarat på frågan om hur många barn de har. Barn i homosexuella familjer sexuell förälder eller av en förälder som för adop- tionen var heterosexuell.104 När det gäller vårdnad av barnen så skiljer det sig inte nämnvärt åt mellan de tre åldersgrupperna. av samtliga omyn- diga barn har båda sina biologiska föräldrar som vårdnadshavare. Motsvarande andel för undergruppen barn som tillkommit genom insemination är . Inom ramen för studien har även barnens umgängesvanor med den andre föräldern som barnet inte bor tillsammans med under- sökts. Även här är det ingen större skillnad mellan de tre ålders- grupperna. av respondenternas barn har kontinu- erlig kontakt med den andra biologiska föräldern (eller adoptivför- äldern). Ser man till alla barn i befolkningen är den andelen 61 pro- cent. Det är dock en viss skillnad mellan grupperna vad gäller in- tensiteten i kontakten med den frånlevande föräldern. De barn som befinner sig i åldersintervallet 13–umgås inte lika ofta med den frånlevande föräldern som de yngre barnen. Om man ser till hur umgängesvanorna ser ut för andra barn med skilda eller separerade föräldrar så är det samma skillnader där. Tonårsbarn överlag ägnar sig i hög grad åt andra aktiviteter som tar tid från umgänget med föräldrar, detta oavsett om man bor med två eller bara en förälder.105 Öppenhet om föräldrarnas homosexuella läggning Undersökningen visar att föräldrarna i hög grad är öppna med den homosexuella läggningen gentemot sin omgivning. Andelen respondenter med förskolebarn som har uppgivit att de är öppna med detta är , varav har svarat att de är öppna inför alla och att de är det inför många men inte inför alla. När det gäller föräldrar med barn i åldrarna 6–är det färre som är helt öppna med den sexuella läggningen (). 104I varje åldersgrupp har mellan 3–av föräldrarna valt att inte ange barnens tillkomstsätt. 105Se (1999). Barn i homosexuella familjer stor del av dem som svarat att de inte är öppna inför alla är dock öppna inför många (). I gruppen som har tonårsbarn är det ännu färre som har svarat att de är öppna med den homosexuella läggningen inför alla (). Nästan hälften av tonårsföräldrarna har dock svarat att de är öppna, om inte inför alla, inför många (). Föräldrar med äldre barn synes alltså vara mer selektiva när det gäller öppenheten med den sexuella läggningen. Man kan också se en skillnad i öppenhet mellan de föräldrar som lever tillsammans med en partner och de som är ensamstående. De sammanboende är i högre grad öppna inför alla () än vad de ensamstående är (). En stor del av de övriga ensam- stående är dock öppna med den sexuella läggningen, om inte inför alla, inför många (av alla ensamstående). Föräldrarna fick även uppge inför vilka personer deras barn var öppna med förälderns homosexuella läggning. Studien visar att de vuxna barnen har ett mer öppet förhållningssätt än vad tonårsbar- nen har. Hälften av de vuxna barnen är helt öppna med föräldrarnas sexuella läggning gentemot sina kamrater, jämfört med en tredjedel av tonåringarna. Tonåringarna döljer eller undanhåller sin familjesituation också i större utsträckning än andra barn. Detta framgår av enkätsvaren som visar att en tredjedel av tonåringarna inte är öppna med förälderns homosexuella läggning inför någon av sina kamrater (). Motsvarande andelar för de vuxna barnen och de mellan 6–är . Upplevda svårigheter och bemötandet från omgivningen Drygt en fjärdedel av föräldrarna har svarat ja på frågan om det funnits perioder då deras barn upplevt svårigheter relaterade till förälderns homosexualitet. I de flesta fall har dessa visat sig i sam- band med föräldrarnas skilsmässa eller när föräldern kom ut som homosexuell. Det är dock endast ett fåtal föräldrar som har uppgi- vit att deras barn blivit retade på grund av sin familjesituation. De respondenter som har hemmaboende barn ombads även besvara frågan om hur de blivit bemötta i offentliga sammanhang när de valt att vara öppna med sin sexuella läggning. Det visar sig att de flesta har positiva erfarenheter av personalen i förskole- och skolsammanhang. Detsamma gäller inom mödra- och sjukvården. Barn i homosexuella familjer När det gäller bemötandet hos socialförvaltningen – i samband med fastställelse av faderskap m.m. – är däremot upplevelserna blandade. Mer än hälften av dem som svarat på frågan anser sig bli- vit mer eller mindre förvirrat eller negativt bemötta. En del har även uppgivit att personalen uppträtt diskriminerande eller hotfullt. Vad gäller bemötandet från föräldrar till barnens kamrater så har de flesta respondenter positiva erfarenheter. Ett fåtal respondenter har dock uppgivit att de har blivit negativt eller förvirrat bemötta. Inställningen till att skaffa barn Respondenternas funderingar kring barn och föräldraskap har behandlats i tre frågor i enkäten. Dessa handlar om hur de såg på föräldraskap , hur de ser på detta och hur de tror att deras familjesituation kommer att se ut . Av sva- ren framgår att det framför allt är de kvinnliga respondenterna som – både och – önskar sig och räknar med att få barn . De har också barn i högre grad än männen. hade av samtliga respondenter biologiska eller adopterade barn. är den andelen . Undersökningen visar att respondenternas inställning till att skaffa barn är mer positiv än vad den var . Det är en viss skillnad mellan könen i denna fråga. av de barnlösa kvinnorna under har uppgivit att de kommer att försöka skaffa barn. Motsvarande andel för männen är . I nästa åldersintervall, 30–, vill av kvinnorna respektive av männen skaffa barn. Sammanlagt är det av dem som är barnlösa som har uppgivit att de kommer att försöka skaffa barn. Det visar sig att det i denna fråga även skiljer sig åt mellan de som ingått partnerskap och de övriga respondenterna. De som har ingått partnerskap har i större utsträckning bestämt sig för att inte skaffa barn än andra respondenter (). Det är också färre registrerade partner än andra som uppgivit att de eventuellt kan tänka sig att skaffa barn senare i livet (). De allra flesta som har deltagit i undersökningen är öppna med sin homosexuella läggning, men vissa skillnader finns. Den största andelen som är öppen med detta finns bland de respondenter som i Barn i homosexuella familjer dag försöker skaffa barn eller som vill göra det senare i livet. Dessa respondenter är nästan uteslutande helt öppna eller öppna inför många med sin sexuella läggning. Den grupp som lever minst öppet är de som gärna vill ha barn men som säger sig ha insett att de aldrig kommer att bli föräldrar. På vilket sätt vill man skaffa barn? De respondenter som har uppgivit att de vill bli föräldrar ombads att berätta om på vilket sätt de skulle vilja få barn på om de kunde välja. Vid en jämförelse mellan dem som ingått partnerskap och de andra respondenterna visar det sig att de båda grupperna till en viss del skiljer sig åt i denna fråga. De som ingått partnerskap vill i större utsträckning än andra respondenter skaffa barn genom gemensam adoption (). Däremot är det färre registrerade partner () än andra respondenter () som önskar få barn genom insemination på sjukhus. Detsamma gäller privat insemination (av de som ingått partnerskap mot av de övriga). En jämförelse görs också mellan kvinnliga och manliga respon- denter i denna fråga. Det visar sig att männen i större utsträckning än kvinnorna vill skaffa barn genom gemensam adoption (). Fler av kvinnorna () än av männen () öns- kar få barn genom insemination på sjukhus. Däremot är det unge- fär lika många kvinnor som män som vill inseminera privat ().106 Av undersökningen framgår att tyngdpunkten för tillkomstsätt av respondenternas barn har flyttat från samlag i en heterosexuell relation för de äldre barnen till privat insemination för de yngre barnen, särskilt vad gäller dem som är födda efter mitten av 1990- talet. av barnen har båda sina biologiska föräldrar som gemensamma vårdnadshavare. Barnens umgängesvanor med den frånlevande föräldern skiljer sig inte från andra barns. 106 En del av respondenterna har valt mer än ett svarsalternativ. Därför kan summan av procentvärdena för vissa grupper bli högre än . Barn i homosexuella familjer De flesta respondenter som har barn är öppna med den homo- sexuella läggningen, om inte inför alla så inför många i deras omgivning. Det synes dock som om de som har tonårsbarn är mer selektiva och restriktiva med detta än andra, vilket anges kunna bero på att en del tonåringar vill undanhålla eller dölja sin familje- situation . Det verkar dock som om denna önskan om att undan- hålla familjesituationen går över ju äldre barnet blir, eftersom de myndiga barnen har ett betydligt öppnare förhållningssätt gent- emot omgivningen än tonåringarna. När det gäller homosexuellas inställning till familjebildning och till att skaffa barn visar undersökningen att den har förändrats över tiden. Inställningen är mer positiv än vad den var , vilket sannolikt innebär att antalet homosexuella som skaffar barn kommer att öka . Barn till homosexuella föräldrar, liksom barn till heterosexuella föräldrar, har kommit till på olika sätt. De kan ha kommit till i ett heterosexuellt förhållande, genom privat insemination eller genom insemination vid en klinik utomlands. De kan också vara adopte- rade. har det varit så att de flesta barn till homosexuella för- äldrar kommit till i en heterosexuell relation. skaffar allt fler par i fasta homosexuella relationer barn gemensamt, ofta genom privat insemination. Flera olika familjekonstellationer före- kommer, t.ex. en ensamstående man och en ensamstående kvinna, två kvinnor och en ensamstående man, en ensamstående kvinna och två män eller två kvinnor och två män – vilka alla avser att vara föräldrar till barnet. I andra fall kan en spermadonator välja att vara anonym och tar då inte aktiv del i barnets liv. De flesta barn till homosexuella föräldrar har både en biolo- gisk/rättslig mamma och en biologisk/rättslig pappa som aktivt tar del i föräldraskapet. I dessa fall skiljer sig inte den rättsliga situatio- nen för barnen jämfört med barn till heterosexuella föräldrar. Skill- naden uppstår i de fall barnet endast har en rättslig förälder, t.ex. om den andre föräldern är okänd (eller känd för modern, men inte har förklarats vara far till barnet rättsligt) eller om barnet adopte- rats av en ensamstående. I ett heterosexuellt förhållande, där par- Barn i homosexuella familjer terna är gifta med varandra, kan barnet i dessa fall styvbarnsadopte- ras av den part som inte är rättslig förälder till barnet. I ett homo- sexuellt förhållande är detta med dagens lagstiftning inte möjligt, inte heller om parterna ingått registrerat partnerskap. Avsnitten 11.4.2–11.4.4 behandlar barnens situation allmänt beroende på om de kommit till genom privat insemination, insemi- nation utomlands eller adoption. Avsnitt 11.4.5 tar mer specifikt upp hur den rättsliga situationen ser ut för barn som växer upp med endast en biologisk förälder/adoptivförälder och en medförälder. I många fall avser den man som bidrar med sperma att ta aktiv del i föräldraskapet. I sådana fall gäller reglerna rörande faderskap, vård- nad och umgänge m.m. i förhållande till de biologiska föräldrarna. Faderskapet kan fastställas genom en faderskapsbekräftelse och i och med fastställelsen har barnet två rättsliga föräldrar (1 kap. 3– 4 §§ FB). Fadern är därmed bl.a. underhållsskyldig för barnet, vårdnaden kan tillfalla honom ensam eller gemensamt med modern och barnet ärver honom och hans släkt. I förhållande till en partner som sammanlever med någon av för- äldrarna – en s.k. medförälder – befinner sig barnet i samma situa- tion som i en heterosexuell styvbarnsfamilj.