sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — Det är enligt regeringens mening nödvändigt att nya utbildningar, såväl korta som långa, får en chans att utvecklas och att den anknytning till forskning som behövs ges möjlighet att utvecklas. Ett av skälen till att regeringen valde att sammanföra eftergymnasiala utbildningar i ett system, nämligen högskolan, var att undvika återvändsgränder i utbild- ningssystemet. Sådana finns i många av de länder som har ett tude- lat system och där det är omöjligt för en person från den del som inte tillhör universitetssektorn att gå vidare till forskarutbildning. 8.5.2Behov av ytterligare medel för forskning Traditionell högskoleutbildning vilar på teoretiska kunskapstradi- tioner. Vetenskap är den centrala kunskapsformen. I mindre grad ställs frågan om hur människors egna erfarenheter ska ges utrymme i utbildning och forskning. Detta problem har bland annat blivit synligt när tidigare praktiskt inriktade yrkesutbildningar som ett resultat av högskolereformen 1977 lades över på högskolan. Detta har i flera fall inneburit en ökad koncentration på teoretisk kun- skap på den praktiska kunskapens bekostnad. Den oklarhet som länge funnits kring begreppet beprövad erfarenhet, och dess roll i högskolans utbildning, handlar mycket om en brist på vetande om den praktiska kunskapen och dess roll. För att utveckla detta är det viktigt att öka kunskaperna på detta område. Införandet av nya yrkesutbildningar i högskolan kommer även att innebära att personer från nya kunskapsområden går vi- Organisatoriska förutsättningar för en utveckling av yrkeshögskoleutbildning dare inom högskolan och söker sig till forskarutbildning. På så sätt kommer också efterfrågan att utveckla ny kunskap inom områden som inte varit föremål för forskning och kritisk granskning på ett vetenskapligt sätt, att öka. För att dessa grupper ska få en reell möjlighet att få tillträde till forskarutbildning och resurser att utveckla sådan nödvändig kunskap, krävs också en successiv utök- ning av anslagen till forskning. I mitt delbetänkande En ny yrkeshögskoleutbildning (SOU 2001:40) föreslår jag att en yrkeshögskoleexamen ska införas i ex- amensordningen. Utbildningen ska enligt delbetänkandet omfatta 60–80 poäng och kunna vara inriktad mot olika områden. Utbild- ningen ska liksom all högskoleutbildning bygga på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt beprövad erfarenhet och ingå i hög- skolans ordinarie utbud. Det är högskolorna som utformar högskoleutbildningen inom de relativt vida ramar som statsmakterna sätter i högskolelagen (1992:1434) och högskoleförordningen (1993:100). Även yrkes- högskoleutbildningen bör enligt min mening omfattas av denna princip. Jag vill dock belysa vissa frågor som bland annat har att göra med utbildningens utformning och som framkommit i mitt utredningsarbete. 9.2Yrkeshögskoleutbildning: förslag till utformning Mitt förslag: Jag står fast vi mitt tidigare förslag, att YTH-ut- bildningen breddas mot nya områden och att namnet ändras till yrkeshögskoleexamen. Utbildningen ska kunna ges både, som , till studenter med yrkeserfarenhet från särskild bransch, och till studenter som kommer direkt från gymnasiet och har grundläggande behörighet för högskolestudier. Utbildningen ska omfatta minst 60 poäng och högst 80 poäng. Utbildningen ska vara påbyggbar. Utbildning som bygger på tidigare arbetslivserfarenhet kan och bör bedrivas på ett annat sätt än utbildning som vänder sig till personer som inte har någon längre yrkeserfarenhet från sär- skild bransch. Jag föreslår vidare att högskolan i vanlig ordning ska ansöka hos om att erhålla examensrätt för denna exa- men. Skälen för mitt förslag: 9.2.1Väldefinierade målgrupper central fråga Enligt det förslag som jag presenterar i mitt delbetänkande En ny yrkeshögskoleutbildning (SOU 2001:40) ska yrkeshögskoleutbild- ning kunna ges både till personer som har en längre yrkeslivserfa- renhet från en särskild bransch och till personer som kommer di- rekt från gymnasiet. Jag framhåller i delbetänkandet att det kan vara viktigt att dessa båda utbildningar får olika utformning bero- ende på vilken målgrupp som utbildningen riktar sig till. Under mitt utredningsarbete har flera parter påtalat vikten av att utbildningen utformas efter just den målgrupp som är aktuell. Som tänkbara målgrupper för en yrkeshögskoleutbildning har bl.a. framhållits: personer med erfarenhet från särskild bransch (liknande dagens YTH), personer som vill byta yrke (dvs. äldre studenter med arbetslivs- erfarenhet, dock ej från särskild bransch), personer från gymnasiets program med yrkesämnen utan särskild yrkeserfarenhet samt personer från gymnasiets samhällsvetenskapliga eller naturveten- skapliga program utan särskild yrkeserfarenhet. Flera högskolor har i sina remissvar med anledning av delbetänkan- det påtalat att det finns flera fördelar med att blanda studenter med olika bakgrund. De studenter som exempelvis har yrkeserfarenhet kan då delge denna till studenter som saknar sådan, medan studen- ter som har sina gymnasiestudier mer aktuella ofta har en annan studievana som kan vara positiv för övriga studenter. Det kan na- turligtvis finnas andra såväl praktiska som ekonomiska fördelar med viss samläsning. Personer med erfarenhet från YTH påtalar dock att studenternas långa yrkeserfarenhet ger dem en annan grund att stå på kun- skapsmässigt vilken möjliggör undervisning på en annan nivå än vad som annars vore möjligt. Det kan också rent pedagogiskt vara svårt att motivera personer med lång yrkeserfarenhet till studier där de får gå i samma grupp som yngre inte lika yrkeserfarna studenter. Det är därför viktigt att noga kartlägga olika målgrupper och deras motiv för att studera vid planeringen av olika yrkeshögskoleutbild- ningar. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) läm- nar regeringen en rad förslag vad gäller rekrytering till högskolan. Regeringen föreslår bland annat att universitet och högskolor ska ges möjlighet att i rekryteringsfrämjande syfte erbjuda en introdu- cerande utbildning i samarbete med vuxenutbildning. Ett annat förslag är att basårsutbildning bör kunna anordnas i an- slutning till samtliga högskoleprogram där antalet behöriga sö- kande är lägre än antalet platser. Jag anser att högskolorna genom att använda dessa möjligheter i högre grad skulle kunna kombinera utbildningar inom samma område som vänder sig till personer som har yrkeslivserfarenhet men behöver fördjupa den teoretiska an- knytningen, med utbildning som vänder sig till personer som har en teoretisk förankring men behöver mer praktisk erfarenhet. 9.2.2Behoven av praktiska inslag i utbildningen varierar I många yrkesinriktade utbildningar finns olika inslag av praktiska moment. Frågan om huruvida en praktikperiod ska ingå i yrkes- högskoleutbildningen har också väckts av olika parter, bland annat tar flera remissinstanser upp frågan vid remissbehandlingen av del- betänkandet. Flera tar upp frågan bland annat i relation till den kvalificerade yrkesutbildningen (KY). I KY utgör det moment som kallas för lärande i arbete () ett viktigt inslag i utbildningen. innebär att den studerande under handledning på en arbetsplats ska tillgo- dogöra sig ny kunskap. Studenten ska också öva och utveckla sin förmåga att tillämpa och omsätta sina kunskaper i en verklig ar- betslivssituation. Det finns bestämmelser som reglerar hur lång ska vara. Som en riktlinje gäller att det ska utgöra en tredjedel av utbildningstiden, men undantag kan göras om särskilda skäl finns. Även i en yrkeshögskoleutbildning, liksom i annan yrkesutbild- ning på högskolenivå, bör de praktiska inslagen utgöra en viktig del. Hur praktiska inslag ordnas i olika utbildningar i högskolan är en fråga för respektive lärosäte. Endast i ett fåtal utbild- ningar (exempelvis sjuksköterskutbildning) finns det bestämmelser som reglerar omfattningen av de praktiska momenten i utbild- ningen. I fallet sjuksköterskeutbildning rör det sig om EU-direktiv. Utformningen av eventuella praktiska inslag i de olika inrikt- ningarna av yrkeshögskoleutbildningarna bör göras utifrån respek- tive utbildnings behov och förutsättningar. Det bör också ske i samarbete och dialog med arbetsmarknadens parter. Vad gäller eventuell praktik i anslutning till utbildningen är naturligtvis sam- arbete med arbetsmarknaden en förutsättning för att sådan ska kunna ordnas. För olika utbildningar kan det finnas olika behov av praktiska in- slag. Studenter som läser YTH har en gedigen praktisk erfa- renhet då detta är ett behörighetskrav för utbildningen. I YTH in- går därför vanligtvis inte någon praktik. Behovet av praktik kan naturligtvis vara ett annat i utbildningar som riktar sig till studenter utan någon längre arbetslivserfarenhet. 9.2.3Yrkeshögskoleutbildning ska leda vidare både i arbetslivet och i utbildningssystemet En yrkeshögskoleutbildning måste, liksom all annan högskoleut- bildning, utformas på så sätt att studenten efter examen kan gå di- rekt ut i arbetslivet. är det viktigt att högskolan utformar utbildningarna så att studenterna ges en reell möjlighet att bygga vidare på sin utbildning – antingen direkt i anslutning till sina stu- dier, eller genom att återvända till högskolan av yr- kesverksamhet. Detta är mycket viktigt för att studenterna ska ges reella förutsättningar för ett livslångt lärande. I mitt delbetänkande påtalar jag också vikten av att yrkeshög- skoleutbildning är påbyggbar. Studenterna bör ges möjlighet att läsa vidare på olika sätt. Vissa studenter vill kanske läsa vidare till andra examina inom sitt aktuella område (högskoleingenjörsexa- men, sjuksköterskeexamen, lärarexamen). Andra studenter vill kan- ske fortsätta att läsa olika kurser i syfte att vidga sin kompetens ytterligare. Möjlighet bör också ges att läsa vidare till generella ex- amina som kandidat och magister. 9.2.4Flexiblare behörighetsbestämmelser underlättar för studenters rörlighet inom utbildningssystemet För behörighet till YTH gäller att studenten har yrkes- utbildning kombinerat med yrkesverksamhet inom det aktuella område som utbildningen ges inom. yrkesverksam- het inom det aktuella området ger också behörighet för YTH. En- ligt förslaget i mitt delbetänkande ska kravet om grundläggande behörighet gälla för yrkeshögskoleutbildning. Vid remissbehand- lingen av mitt delbetänkande kommenterade flera remissinstanser detta. Några högskolor framhöll då särskilt att de olika behörig- hetskrav som ställs för olika utbildningar kan komma att orsaka problem för studenter som vill läsa vidare. För de flesta utbild- ningar inom det tekniska området ställs exempelvis krav på olika former av särskild behörighet, vilket kan orsaka problem för de personer från yrkeshögskoleutbildningar som vill läsa vidare och som saknar den särskilda behörighet som krävs. Jag vill då lyfta fram de möjligheter som högskolorna har att överbrygga dessa problem. Högskolorna har stora möj- ligheter att undanta studenter som har förutsättningar att klara en utbildning från bestämmelser om behörighet. Regeringen påtalar detta i sin proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15). Enligt regeringens mening används dessa möjligheter mycket re- striktivt av högskolorna och regeringen avser därför att göra en översyn av högskoleförordningens regler om dispens och behörig- het. Regeringen påtalar även att högskolorna har möjlighet att an- ordna behörighetsgivande utbildning parallellt med högskolestu- dier, inte minst som ett sätt att rekrytera studenter från olika mil- jöer. Jag vill också lyfta fram den ändring i behörighetsbestämmel- serna vad gäller grundläggande behörighet som regeringen aviserar i propositionen Den öppna högskolan. Kravet på grundläggande be- hörighet ska anses uppfyllt också av den som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig grund- läggande högskoleutbildning. Varje högskola ska göra en individu- ell prövning av den sökandes reella kunskaper för att avgöra om den sökande kan tillgodogöra sig utbildningen. Detta betyder att den som har förutsättningar att klara en utbildning på högskolan ska anses behörig oavsett formella meriter. Förutsatt att högsko- lorna tillämpar detta på rätt sätt, kommer det att få stor betydelse vad gäller högskolans tillgänglighet för nya grupper av studenter. Jag återkommer till detta i ett senare kapitel som berör frågor om rekrytering av studenter. 9.2.5Exemplet med överbryggande utbildning vid För att visa på hur högskolorna kan underlätta för studenterna att röra sig inom högskolesystemet, vill jag särskilt visa på ett exempel från . Vid institutionen för maskintek- nik har man byggt upp bryggor som gör det möjligt för studenter med olika behörighetsnivå att gå mellan olika utbildningsalternativ. Vid institutionen ges följande utbildningar: YTH inom konstruktion och produktion, konstruktions- och produktionsteknik, 80 poäng, ingenjörsutbildning i maskinteknik, 120 poäng, teknologie kandidat i maskinteknik samt teknologie magister i maskinteknik (strukturmekanik). För de enskilda utbildningarna gäller olika behörighet. YTH-ut- bildningen förutsätter omfattande yrkeserfarenhet, medan 80-po- ängsutbildningen ovan kräver det treåriga industriprogrammet på gymnasiet som behörighet. Behörigheten för ingenjörsutbildning- arna är treårigt N/T-gymnasium. För att ge de studenter som påbörjat en utbildning möjlighet att fortsätta till andra utbildningar om de så önskar, har tek- niska högskola skapat ett system med olika kompletteringsvägar. YTH-studenterna har möjlighet att läsa en komplettering för att uppnå behörighet att läsa vidare på ingenjörsprogrammet. De kan också komplettera med engelska för att bli behöriga att läsa till gymnasielärare för yrkesämnen. Studenter som kommer från gym- nasieskolans treåriga samhällsvetenskapliga program har möjlighet att börja på högskoleingenjörsprogrammet med öppen ingång ge- nom att läsa en ettårig ingenjörskomplettering. Bild: Överbryggande utbildning vid nik, 9.2.6Pedagogik och flexibelt upplägg För att möjliggöra ökad rekrytering av bland annat yrkesverk- samma, är det av stor vikt att högskolorna särskilt ser över hur ut- bildningen distribueras. Högskolorna bör överväga möjligheterna att ge yrkeshögskoleutbildning på halv- eller kvartsfart. Det skulle ge yrkesverksamma en möjlighet att utbilda sig parallellt med yr- kesverksamhet. Dessutom bör högskolorna utnyttja de möjligheter som finns till distansutbildning även för denna utbildning. Här kan det nya ha stor betydelse även för yrkeshögskoleutbildning. Många remissinstanser har poängterat att det kan komma att ställas nya krav på lärande och pedagogik när nya grupper kommer in i högskolan. Det kan röra sig om högre lärartäthet och mindre Jag instämmer i detta och vill betona att det pedagogiska utvecklingsarbetet spelar en stor roll här som i all an- nan högskoleutbildning. Detta inte minst då yrkeshögskoleutbild- ning förväntas rekrytera nya grupper av studerande och också på flera sätt kan komma att kräva ett annorlunda utbildningsupplägg. Detta får naturligtvis konsekvenser för pedagogik och lärande. 9.3Regeringens satsning på yrkeshögskoleutbildning I regeringens regionalpolitiska proposition En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4) föreslås att tek- niska universitet, och tekniska hög- skola ges ett särskilt uppdrag att utveckla kortare yrkesutbildningar inom nya områden. Dessa lärosäten föreslås tillföras sammanlagt vardera –2004. har för avsikt att starta kortare högskoleutbildningar inom områdena träindustri, verk- stadsindustri och datakommunikation. ser kortare högskoleutbildning som ett komplement till det befintliga utbild- ningsutbudet på Campus . Målsättning är att ge en ut- bildning med samma genomslagskraft hos arbetsgivarna som YTH och med en möjlighet till fortsatt högskoleutbildning om studen- ten så önskar. ser också att de med dessa utbildningar kan tillfredställa behov på mellannivå i regionala före- tag. De har försäkrat sig om stöd från industri och näringsliv för att utveckla utbildningarna. Genom att har ett starkt stöd från flera branschområden på regional nivå och i några fall på nationell nivå anser man sig ha goda förutsättningar att genomföra kortare yrkesutbildningar. har för avsikt att expandera den organisation för behörighetsöver- bryggande utbildning som finns hos deras skinteknik, se ovanstående avsnitt. Målet är att ge samtliga stu- denter vid högskolan möjlighet att, om de så önskar, gå vidare inom högskolan. har, när denna utredning skrivs, inte beslutat hur de tilldelade medlen ska användas. Planer finns dock på en uppbyggnad av verksamhet knuten till lokala lär- centra. Dessutom undersöks hur högskolornas fria urvalskvot på kan användas för dessa utbildningar. 9.4Bred efterfrågan – smalt rekryteringsunderlag motiverar brett upplägg på utbildningen Efterfrågan på ett flertal av YTH: s inriktningar har enligt vad jag erfarit visat en tendens att avta. Orsaken är att andelen sökande med yrkeserfarenhet från någon av dessa utbildningars inriktning har minskat. Detta kan bero på att de flesta som vill utbilda sig inom en högskoleregion har gjort det, och det är svårt för utbild- ningar som riktar sig till yrkesverksamma att fungera som riksre- kryterande. YTH-studenterna är inte rörliga på samma sätt som yngre studenter. I vissa fall är det motiverat att starta utbildningar som är relativt smala och där man kan antas utbilda det rekryterings- underlag som finns i en region. Enligt min mening är det dock för såväl studenternas som högskolans del en fördel med bredare ut- bildningar som kan ge större långsiktighet i utbildningsutbudet. Yrkesutbildning efterfrågas ibland på ganska smala områden där rekryteringsunderlaget är begränsat på regional nivå. Ett sätt att lösa detta är att anordna utbildningar som har en relativt bred bas och som därefter kan leda vidare till olika inriktningar. Nedan be- skrivs en tänkt utbildning med ett sådant upplägg. Transportfackens yrkes- och arbetsmiljönämnd (TYA) är en branschgemensam organisation som bland annat arbetar med ut- bildningsfrågor. De har i samarbete med och re- presentanter för transportbranschen utformat en transportinriktad högskoleutbildning. Vid en kartläggning av utbildningsbehovet inom transportsektorn framkom, att en kraftfull satsning på ut- bildning var önskvärd. Från företag och anställda i sektorn ut- trycktes att kompetenshöjning var av stor betydelse för en positiv utveckling inom näringen. Inte minst gällde detta för att kunna re- krytera välutbildade personer, vilket branschen har stort behov av. Enkätsvar från gymnasister stärkte detta behov av reguljär yrkesut- bildning inom transportområdet. En utbildning som efter avslutade studier ger en väl definierad examen ansågs önskvärd. Dessutom finns ett behov bland de redan yrkesverksamma att kunna vidare- utbilda sig inom respektive kompetensområden eller bredda sin kunskapsbas i transportrelaterade ämnen. des även ett utbildningsbehov för en framtida rekrytering av yr- keslärare med denna inriktning i gymnasieskolan. högskolas och TYA: s samarbete har lett fram till en transportutbildning enligt ett modulsystem med ett basblock och en fördjupningsdel. Utbildningen kan läsas både som fristående kurser och som en examen. I arbetet har en dialog förts med närlig- gande branscher och myndigheter som t.ex. . Dessutom har ett samarbete påbörjats med högskolor och transportbranschen i . Bild: TYA:s föreslagna upplägg på en tvåårig vidgad högskoleut- bildning inom transportområdet. Grundläggande transportutbildning 80 p NEK/JUR/IT FEK/Juridik/IT FEK/NEK/IT utgång (15 p) I en vidgad utbildning I en vidgad utbildning (25 p) nivå (30 p) 10 Vidgad rekrytering till högskolan En av utredningens uppgifter är att analysera om en vidgad rekryte- ring av studenter till högskolan kan möjliggöras genom ett ökat utbud av kortare yrkesutbildningar, bland annat genom att dessa kan komma att utgöra ett utbildningsalternativ för elever från gymnasiets program med yrkesämnen. Denna uppgift bör ses mot regeringens långsiktiga mål för rekrytering till högre studier som innebär att av en årskull ska ha påbörjat högskolestudier . Tillträde till högre utbildning är en fråga som blivit alltmer aktuell. Från att tidigare talat om antagning till högskolan talas det mer om rekrytering. En av förklaringarna kan vara det vikande söktrycket på vissa utbildningar. En annan förklaring till detta kan vara att lärosätena ser rekrytering som en kvalitetsfråga. Rekryteringen av studenter är naturligtvis en av- görande fråga för högskolans förutsättningar att utveckla yrkes- högskoleutbildning. Att rekrytering till högre utbildning är en ak- tuell fråga märks också i regeringens proposition Den öppna hög- skolan (prop. 2001/02:15). Där finns en mängd åtgärder och möj- ligheter för högskolan att använda för att förändra och bredda sin rekrytering som har stor betydelse även för högskolans möjligheter att rekrytera studenter till yrkeshögskoleutbildning. Jag kommer därför att redogöra för dessa. Därefter presenterar jag möjliga åt- gärder för att rekrytera nya grupper av studenter till högskolan. Vidgad rekrytering till högskolan För att bli antagen till högre utbildning krävs att den sökande uppfyller de behörighetskrav som satts upp för den sökta utbild- ningen. Sådana krav ställs upp i form av grundläggande och särskild behörighet. Att uppnå grundläggande behörighet innebär att den sökande i någon form har fullgjort gymnasiet eller motsvarande. Detta kan uppnås av den sökande på något av följande sätt: Slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program i gymnasieskolan eller gymnasial vuxenutbildning (komvux) med lägst betyget Godkänt på kurser som omfattar av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt program, Samlat betygsdokument från komvux som omfattar lägst betyget Godkänt i kurser som motsvarar av vad som krävs för ett slutbetyg i komvux, Ett avgångsbetyg från gymnasieskolans så kallade mellanprogram, Ett avgångsbetyg från minst två-, tre- eller fyraårig linje eller två- årig specialkurs i gymnasieskolan eller motsvarande från komvux. Dessutom krävs kunskaper i svenska och engelska motsvarande minst två årskurser på någon linje i gymnasieskolan eller etapp 2 från komvux, Intyg från folkhögskola om allmän/grundläggande behörighet till högskoleutbildning, Utländsk gymnasieutbildning (motsvarande), om utbildningen ger behörighet i sökandens hemland. Dessutom krävs kunskaper i engelska samt kunskaper i svenska enligt före- skrifter (HSVFS 1996:22), Boende i ett nordiskt land och där behörig till högre utbildning, Fyller senast under det kalenderår då utbildningen börjar och har arbetat under sammanlagt före det kalenderår då utbildningen börjar samt har kunskaper i svenska och engelska som motsvarar ett fullföljt nationellt program i gymnasieskolan (den s.k. 25:4–regeln), Genom någon annan verksamhet än utbildning ha förvärvat kunskaper som motsvarar dem som utbildningen i gymnasieskolan och komvux ger, Avgångsbetyg eller slutbetyg från i eller en Waldorfskola enligt närmare föreskrifter (HSVFS 2000:4). Vidgad rekrytering till högskolan Särskild behörighet, det vill säga krav på särskilda förkunskaper, får bara ställas om det är helt nödvändigt för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Dessa krav kan avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolans nationella program eller motsvarande kompetens, eller avse kunskaper från en eller flera högskolekurser, de kan också avse andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbild- ningen förbereder för. Högskolan bestämmer själv vilka krav som ska ställas på sökande till utbildningar som inte vänder sig till nybörjare på högskolan, det vill säga fristående kurser över A-nivå samt påbyggnadsutbild- ningar.