sou · GPB333 · 2002-01-01 00:00:00 — Under förutsättning att Patentdomstolen kommer att vara restriktiv med att tillåta överklaganden av ärenden (se avsnitt 11.1.2) synes heller inte någon allmän förstärkning av hovrättens andra avdelning vara påkal- lad som en konsekvens av den föreslagna lösningen. 104 Överklagande av Patentdomstolens... Överklagande av Patentdomstolens... 105 11Överklagande av Patentdomstolens och Patentöverdomstolens avgöranden m.m. Patentdomstolens avgöranden i allmänna patentmål bör tills vidare kunna överklagas enligt de nu gällande allmänna bestämmelserna i . I fråga om domstolens avgöranden i ärenden föreslås införande av ett förbud mot överklagande med s.k. ventil. Uppmärksamhet bör ägnas möjligheten att hänskjuta prejudikat- frågor direkt till HD. I fråga om överklagande av Patentöverdomstolens avgöranden fö- reslås införande av ett förbud mot överklagande med s.k. ventil. Förslagen om vissa begränsningar av rätten att överklaga avgöran- den av Patentdomstolen och Patentöverdomstolen kan förväntas medföra tidsvinster och kostnadsbesparingar för de flesta parter och resursvinster för domstolarna. I den tidigare nämnda regeringsskrivelsen /2000:106 (se avsnitt 4.3) betonas att det är av stor betydelse att förutsättningar skapas för att kunna vidareutveckla och förstärka dömandet i första instans så att tyngdpunkten i domstolsväsendets verksamhet också framöver skall kunna ligga där (skrivelsen, s. 9). Förslaget om inrättande av en patentdomstol ligger i linje med denna målsättning. Patentdomstolen kommer att få en mycket stark ställning och det är ingalunda självklart att dess avgöranden bör kun- na överklagas, i varje fall inte utan vissa begränsningar. 11.1.1Allmänna patentmål m.fl. (kolumn 1 i organisationstablån, s. 92) Bortsett från att patentprocessutredning som tidigare anmärkts (se avsnitt 10.2) inte bedömde det som möjligt att åstadkomma en kvalifi- 106 Överklagande av Patentdomstolens... cerad överprövning av patentmål, anförde utredningen också andra skäl som talade mot en överprövning. Bl.a. hänvisades till patentmålens speci- ella karaktär. Målen inrymmer, framhölls det, ett betydande inslag av skönsmässiga bedömningar och utredningen menade att det är inte särskilt meningsfullt att frågor av detta slag prövas i mer än en instans. Parterna bör, ansåg utredningen, ha lättare att förutse utgången, om prövningen sker i endast en instans och därtill i en instans med en homogen sammansätt- ning. Att ett avskärande av möjligheten att klaga skulle avsevärt förkorta processen i patentmål och därigenom reducera kostnaderna ansåg utred- ningen ovedersägligt (SOU 1983:35, s. 65). Utredningens nämnda argument mot en överprövning av patentmål kan inte frånkännas relevans. Att helt avskära möjligheten att få till stånd en överprövning av sådana mål, liksom vissa andra mål, synes dock vara att gå för långt och torde stå i strid med näringslivets intressen. Det är dess- utom tveksamt om inte ett totalt förbud mot att överklaga skulle komma i konflikt med åtaganden enligt det i avsnitt 6.1 omnämnda TRIPs- avtalet (se särskilt artikel 32). Mycket talar för att man i fråga om de allmänna patentmålen samt de övriga typer av mål som kommer att handläggas i Patentdomstolen i sam- mansättning med lagfarna och tekniskt kunniga ledamöter bör införa ett krav på prövningstillstånd för att målen skall tas upp till saklig behandling i Patentöverdomstolen. Härigenom skulle det av angivna syftet att förkorta processerna och reducera kostnaderna kunna tillgodoses i viss utsträckning. Denna aspekt framhävs i direktiven för den nu pågående utredningen. Emellertid måste i detta sammanhang beaktas att hela frågan om hur arbetet i hovrätterna bör organiseras för framtiden f.n. ligger i stöpsleven. Av den nyssnämnda regeringsskrivelsen framgår att – sedan det på grund- val av betänkande (SOU 1995:124) framlag- da förslaget om införande av ett generellt krav på prövningstillstånd (prop. 1996/97:131) tagits tillbaka – arbete pågår inom med att söka finna den ordning som bör väljas för att hovrätterna på bästa sätt skall kunna fylla sina funktioner (skrivelsen, s. 40). Det synes föga me- ningsfullt att utan kännedom om resultatet av detta övergripande arbete nu lägga fram ett förslag om en särordning för angivna typer av patentmål m.fl. Dessa bör därför tills vidare kunna överklagas enligt de nu gällande allmänna bestämmelserna i . I detta sammanhang förtjänar uppmärksammas den utvidgning av möj- ligheten att hänskjuta prejudikatfrågor till prövning av HD som gjordes genom en ändring av 56 kap. 13 § RB på förslag av Skiljedomsut- redningen (prop. 1998/99:37, s. 35 ff.). Nämnda bestämmelse är tillämplig också på handläggningen i Patentdomstolen genom en hänvisning till i den föreslagna patentprocesslagen (se avsnitt 12.4). Överklagande av Patentdomstolens... 107 selektivt utnyttjande av möjligheten att hänskjuta prejudikatfrågor direkt till HD kan minska behovet för parterna av att kunna överklaga Pa- tentdomstolens avgöranden och kan även förenkla handläggningen i Pa- tentdomstolen. Å andra sidan torde förekomsten av patentmål i vilka det finns prejudikatfrågor av det slag som lämpar sig för prövning i HD vara mycket begränsad. Uppmärksamhet bör emellertid ägnas möjligheten att hänskjuta prejudikatfrågor direkt till HD. 11.1.2Ärenden rörande patent, varumärken, mönster och växtförädlarrätt (kolumn 2 i organisationstablån, s. 92) Som framgått av avsnitt 3.2.3 kan f.n. beslut av PBR i rubricerade ärenden överklagas till RR. Prövning i RR förutsätter dock att prövningstillstånd meddelas. Det sker i mycket få fall. I det överväldigande antalet fall inne- bär överklagandena i praktiken därför endast en avsevärd fördröjning av det slutliga fastställandet av rättsläget (se bilaga 3, tabell 3). Orsaken till att prövningstillstånd inte meddelas i större omfattning än vad som sker är av allt att döma att de frågor som är uppe till bedömning bara undantagsvis anses inrymma något av intresse från prejudikatsynpunkt. Mot denna bakgrund kan värdet av att kunna överklaga de avgöranden som i fortsättningen kommer att träffas av Patentdomstolen på detta områ- de till Patentöverdomstolen sättas i fråga. Det måste också vägas mot de fördelar i form av tidsvinster och minskade kostnader för de flesta parter samt resursvinster för domstolarna som ett förbud mot att överklaga Pa- tentdomstolens avgöranden skulle medföra. I detta sammanhang är av intresse att notera att ett avgörande av en besvärskammare i EPO i fråga om talan mot ett beslut i första instans i det europeiska patentverket inte kan överklagas. Det förefaller omotiverat att ett avgörande på motsvarande nivå i rörande ett nationellt patent eller en nationell patentansökan skall behandlas annorlunda och alltid kunna angripas genom ett överklagande, låt vara med den begränsning som det nuvarande kravet på prövningstillstånd i RR innebär. Det är att märka att bland de ärendekategorier som det här gäller patentärendena måste anses vara de generellt sett mest kvalificerade. En samlad bedömning leder närmast till slutsatsen, att det inte finns tillräckliga skäl för att generellt tillåta överklagande av Patentdomstolens avgöranden i ärenden. Det kan emellertid inte uteslutas att det i sådana ärenden då och då dyker upp frågor av principiellt intresse som förtjänar att prövas i mer än en domstolsinstans. Det kan exempelvis röra sig om känsliga bedömningar av gränserna för det patenterbara området i fråga om vissa genetiska förfaranden innefattande frågor av etisk och moralisk 108 Överklagande av Patentdomstolens... Också i ärenden i vilka meningarna inom Patentdomstolen gått starkt i sär, kan en överprövning framstå som påkallad. För att tillgodose behovet av en överprövning i sådana fall synes det lämpligt att kombinera ett förbud mot att överklaga Patentdomstolens avgöranden med en s.k. ventil. En bestämmelse i den föreslagna patentprocesslagen bör utformas i enlighet med dessa överväganden. I detta sammanhang måste också övervägas, om en motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen i 27 § andra stycket PL om att ett överkla- gande till RR av ett beslut av PBR i ett patentbesvärsmål inte får avse and- ra patentkrav än sådana som har prövats genom det överklagade beslutet skall bibehållas vid ett överklagande till Patentöverdomstolen. Nämnda bestämmelse infördes genom en lagändring som skedde i samband med behandlingen av patentprocessutrednings betänkande (SOU 1983:35). Förbudet mot att ändra patentkraven tillkom på ett förslag av RR:s majoritet under remissbehandlingen av betänkandet och stod i sam- band med införandet av kravet på prövningstillstånd i RR. Dessutom spe- lade den belastning som patentbesvärsmålen då utgjorde på RR:s verk- samhet – omkring 100 sådana mål överklagades och tog i anspråk en tiondel av föredragningstiden i RR – nog en viss roll i sammanhanget (se prop. 1985/86:86, s. 35 ff.). Saken har kommit i ett annat läge. Pa- tentöverdomstolen utgör inte en prejudikatinstans på samma sätt som RR och det måste förutsättas att Patentdomstolen kommer att vara restriktiv med att tillåta att patentärenden får överklagas. Sådana ärenden kan därför inte antas komma att utgöra någon större belastning på Patentöverdom- stolens verksamhet. I denna domstol kommer också till skillnad mot vad som är fallet i RR att finnas tekniskt kunniga ledamöter med förmåga att bemästra frågor som rör formulering av patentkrav. Härtill kommer att ett rigoröst förbud mot att ändra patentkraven vid ett överklagande framstår som tveksamt från principiell synpunkt. Det kan i vissa fall leda till att överklagandet blir helt meningslöst och därigenom medföra onödiga rätts- förluster. Jag föreslår därför att någon motsvarighet till den nämnda be- stämmelsen i 27 § andra stycket PL inte tas upp i patentprocesslagen. Som framgått av avsnitt 3.3.2 är det ytterligt sällan som HD beviljar pröv- ningstillstånd i patentmål. Orsaken härtill torde vara densamma som för- anlett den i föregående avsnitt redovisade restriktiva praxis som i motsva- rande fall tillämpas i RR, nämligen att de frågor som är uppe till bedöm- ning bara undantagsvis anses inrymma något av intresse från prejudikat- synpunkt. På samma sätt som när det gäller överklagandena till RR – möj- ligen t.o.m. i ännu högre grad – innebär i de allra flesta fall överklaganden Överklagande av Patentdomstolens... 109 till HD i praktiken endast en fördröjning av det slutliga fastställandet av rättsläget. Det är därför naturligt att överväga, huruvida en obegränsad rätt att överklaga till HD bör bestå även för framtiden eller om denna rätt bör begränsas på något sätt eller rentav slopas. Från experthåll inom utredningen har uppgetts att man från näringsli- vets sida anser att prövningen av patentmål i domstol bör begränsas till två instanser och att HD:s befattning med sådana mål bör upphöra. Man har därvid hänvisat bl.a. till de bedömningar som gjorts i samband med frågan om inrättandet av en europeisk patentdomstol (se avsnitt 6.3.3). Ett totalförbud mot att fullfölja talan till HD på detta område – det rör sig i huvudsak om patentmålen, eftersom de ärenden som släpps upp i Pa- tentöverdomstolen kan antas bli mycket få – ter sig främmande för svensk rättstradition. Det finns visserligen exempel på vissa tidigare sådana för- bud men det har då rört sig om enkla mål om felparkeringsavgifter och dylikt som inte kan jämföras med patentmål och andra mål inom det in- dustriella rättsskyddet. Det är som framhölls av dåvarande chefen för titiedepartementet i samband med behandlingen av frågor om HD och rättsbildningen också så, att inget rättsområde kan egentligen sägas vara så udda, att prejudikatbildningen av det skälet bör undanhållas HD (prop. 1988/89:78, s. 33). Vid angivna förhållanden talar enligt min mening övervägande skäl för att införa ett förbud med s.k. ventil mot att överklaga Patentöverdomsto- lens avgöranden. Detta ställningstagande ligger i linje med en allmän trend i riktning mot sådana förbud (se t.ex. i SOU 1995:65, s. 199 ff.). En sådan lösning innebär dels ett frigörande av resur- ser i HD i fråga om behandlingen av dispensfrågor, dels en förkortning av tiden för det slutliga fastställandet av rättsläget i det övervägande antalet mål. När det gäller de frågor som kan föranleda att ventilen öppnas gör sig motsvarande synpunkter gällande som i fråga om överklagande av Pa- tentdomstolens avgöranden i ärenden i enlighet med vad som diskuterats i föregående avsnitt. En bestämmelse i ämnet bör tas in i förslaget till pa- tentprocesslag. 11.3Konsekvenser av föreslagna åtgärder Föreslagna begränsningar av rätten att överklaga avgöranden av Pa- tentdomstolen och Patentöverdomstolen kan förväntas medföra tidsvinster och kostnadsbesparingar för parterna samt resursvinster för domstolarna. Den processuella strukturen framgår av flödesschemat, s. 110. 110 Överklagande av Patentdomstolens... Endast med tillåtelse enl. 16 § patentprocess- lagen Endast med tillåtelse enl. 12 § 2 st patentprocesslagen och beslut i mål enl. 1 § 1 och 2 patentprocess- lagen Beslut i ärenden enl. 1 § 3 patentprocesslagen Ev. kumulation enl. 10 § patentprocesslagen Mål enl. 1 § 1 och 2 pa- Ärenden enl. 1 § 3 patent- Det processuella regelverket 111 12 Det processuella regelverket Ärendelagen bör reglera förfarandet i domstolarna vid prövning av de från PRV och överklagade besluten. RB bör reglera förfarandet i tvistemål och brottmål rörande patent och växtförädlarrätt. I vissa hänseenden, bl.a. när det gäller domstolarnas sammansättning, krävs särskilda regler som skall gälla i stället för bestämmelserna i ärendelagen och RB. Som framgått av avsnitt 8.4.1 bör de bestämmelser som skall reglera förfa- randet i Patentdomstolen, Patentöverdomstolen och i HD samlas i en sär- skild lag, benämnd patentprocesslagen. I den lagen bör också tas in de särskilda bestämmelser om domstolarnas organisation m.m. som är påkal- lade. I det följande behandlas vilket regelverk som bör styra förfarandet i domstolarna. Först behandlas regelverket vid prövning av de från PRV överklagade besluten rörande patent, varumärken och mönster samt de från överklagade besluten om växtförädlarrätt. Därefter behandlas de regler som bör gälla för handläggningen av allmän- na patentmål och mål om växtförädlarrätt. 12.2Ärendelagen bör reglera förfarandet vid prövning av de från PRV och överklagade besluten Enligt tidigare redovisade förslag skall det ankomma på Patentdomstolen att som första domstol överpröva PRV:s beslut rörande patent, varumärken och mönster samt Statens växtsortnämnds beslut rörande växtförädlarrätt. I PBR handläggs dessa mål, vilket är den beteckning som används i lagen om PBR, enligt vissa av bestämmelserna i jämte ett antal särbestäm- melser som har samlats i lagen om PBR. 112 Det processuella regelverket Även om det inte finns något principiellt hinder mot att man i Pa- tentdomstolen tillämpar FPL – den lagen tillämpas i miljödomstolarna i dit överklagade mål samt vid överklagande av sådana mål till Miljööverdom- stolen, om inte annat följer av eller av annan lag (20 kap. 3 § ) – är det mest naturligt att i domstolen tillämpa ärendelagen vid prövning av dit överklagade beslut (jfr avsnitt 9). Det stämmer också med vad som gäller enligt exempelvis 18 kap. 1 § utsökningsbalken och 18 kap 8 § aktiebolagslagen (1975:1385) samt anges för övrigt i direktiven för utredningen som det mest vanliga vid överklagande av förvaltnings- myndigheters beslut. Jag föreslår därför att ärendelagen skall tillämpas i Patentdomstolen, när denna domstol prövar från PRV och överklagade beslut. Denna lag bör tillämpas också i Pa- tentöverdomstolen och i HD. Som framhållits i avsnitt 9 kommer i kon- sekvens därmed sådana överklaganden i fortsättningen att betecknas som ärenden och inte som mål. Emellertid lämpar sig inte ärendelagen i alla avseenden när det gäller handläggningen av de från PRV och överklagade besluten. Lagtekniskt bör det lösas så, att det i patentprocesslagen tas in en bestämmelse som innebär att ärendelagen skall tillämpas, om inte annat följer av patentprocesslagen eller av annan författning. Bestämmelser som avviker från ärendelagens regler behövs bl.a. när det gäller domstolarnas sammansättning. I 27 § andra stycket ärendelagen finns intaget ett förbud mot reformatio in peius, dvs. domstolen kan inte på eget initiativ besluta till nackdel för den som klagar. Detta är en skillnad mot vad som f.n. gäller beträffande handläggningen i PBR. Det är naturligt att ärenden som rör överklagande av beslut av PRV och behandlas med ett mindre inslag av officialprövning än vad som gäller i en förvaltningsdomstol som PBR, när de skall handläggas i en domstol av den typ som Patentdomsto- len utgör. Det bör av samma skäl heller inte vara möjligt att i Patentdom- stolen pröva ett överklagande av en invändare trots att denne har återkallat sin talan. Praxis i EPO har också gått i denna riktning (se 1993, s. 346 ff. och 1994, s. 875 ff.; jfr SOU 1983:35, s. 67 ff. och Ds 1993:34, s. 55. Se också i till , NIR 2001 s. 19 ff.). Det finns knappast tillräckliga skäl för att en person som försva- rar sitt patent mot en invändare skall behandlas annorlunda – och hårdare – om det rör sig om ett svenskt patent än om ett europeiskt. Det föreslås därför att ärendelagen tillämpas fullt ut i nämnda hänseen- den. De bestämmelser i (26 § första stycket tredje meningen), VL (47 § första stycket tredje meningen och 63 § andra stycket andra meningen), ML (21 § första stycket tredje meningen) och i växtförädlarrättslagen (10 kap. 5 § andra stycket andra meningen), som innefattar en avvikelse från normala processuella principer, bör således upphävas. Det processuella regelverket 113 Slutligen bör påpekas att ärendelagen – till skillnad från vad som gäller enligt FPL och lagen om PBR – innehåller regler som innebär att en part i vissa fall kan få ersättning för sina rättegångskostnader. Enligt 32 § ären- delagen får domstolen i ett ärende där enskilda är motparter till varandra med tillämpning av 18 kap. RB förplikta den ena parten eller dennes ställ- företrädare, ombud eller biträde att ersätta den andra parten för dennes kostnader i ärendet eller det som i domstolen betalats av allmänna medel. Det kan inte uteslutas att det i vissa fall, t.ex. när en invändare i ett patent- ärende vidhåller en invändning som uppenbarligen saknar fog, kan vara påkallat att tillämpa nämnda bestämmelse. Med hänvisning till att det i vissa fall i samband med behandlingen av en patentansökan kan uppkomma fråga om bättre rätt till uppfinningen (se 17 och 18 §§ PL; jfr RÅ 1982 2:69) har från PBR framställts önskemål om att det vid ett sammanträde skall kunna hållas partsförhör under sannings- försäkran. Detta är inte möjligt enligt bestämmelserna om bevisning i 23– 25 §§ ärendelagen. Det är inte heller möjligt enligt 11 § lagen om PBR. Jag har förståelse för önskemålet men anser likväl inte att det visats före- ligga ett så stort behov av att kunna hålla förhör under sanningsförsäkran att det finns skäl att avvika från det principiella ställningstagande som på den punkten gjordes i samband med införandet av ärendelagen (se prop. 1995/96:115, s. 111). 12.3Vissa särskilda regler som avviker från vad som gäller enligt ärendelagen 12.3.1.1Patentdomstolens sammansättning i ärenden Domförhetsreglerna i Patentdomstolen i ärenden som rör patent, varumär- ken, mönster och växtförädlarrätt bör i princip motsvara de nuvarande domförhetsreglerna i lagen om PBR. Dock saknas tillräckliga skäl att bi- behålla möjligheten att avgöra vissa frågor i plenum eller med deltagande av samtliga lagfarna ledamöter (4 § andra stycket lagen om PBR). En så- dan ordning passar inte in i den nya organisationen. I ärenden som rör patent, varumärken, mönster och växtförädlarrätt bör Patentdomstolen bestå av tre ledamöter. Om det finns skäl för det, bör ytterligare en ledamot få delta. I ärenden om patent, som inte gäller pant- sättning av patent eller patentansökan, samt i ärenden om växtförädlarrätt bör minst en ledamot vara lagfaren och minst två vara patentråd. I övriga ärenden bör minst två av ledamöterna vara lagfarna. Vid handläggning av ett ärende, som inte innebär ett avgörande i sak, bör Patentdomstolen vara 114 Det processuella regelverket domför med en ledamot, dvs. med antingen en lagfaren ledamot eller ett patentråd. 12.3.1.2Gemensam handläggning av mål och ärenden I Patentdomstolen kommer att handläggas både ärenden rörande patent samt allmänna mål om intrång i och ogiltighet av patent. Det kan inte ute- slutas att det i vissa situationer kommer att i Patentdomstolen förekomma både ärenden och mål av detta slag. Det kan t.o.m. röra sig om samma parter. Som ett exempel kan nämnas att det i domstolen finns ett ärende som rör ett överklagande av ett beslut av PRV att avslå en invänd- ning mot ett patent, som det pågår ett mål om intrång och ev. ogiltighet rörande samma patent mellan patenthavaren och invändaren. Enligt nuvarande regler i RB och i ärendelagen kan man inte handlägga ett mål och ett ärende gemensamt. Starka skäl talar emellertid för att det i detta sammanhang bör införas en möjlighet till gemensam handläggning. En sådan kan antas medföra betydande tidsvinster och kostnadsbesparing- ar. En förutsättning för att gemensam handläggning skall få ske bör givet- vis vara att det är till fördel för utredningen. 12.3.1.3PRV och bör inte vara parter i ärendena Enligt 11 § ärendelagen är en förvaltningsmyndighet, när en enskild över- klagar myndighetens beslut, motpart till den enskilde sedan handlingarna i ärendet överlämnats till domstolen. Motsvarande bestämmelse finns i 7 a § FPL. Den bestämmelsen är emellertid inte tillämplig vid handläggningen i PBR (se 8 § lagen om PBR). Det har under utredningsarbetet inte fram- kommit något som medför att man bör göra någon ändring i detta avseen- de. Från experthåll inom utredningen har också framhållits att man från näringslivets sida inte önskar någon sådan. PRV och Statens växtsort- nämnd bör således inte vara parter i ärendena. I patentprocesslagen bör tas in en bestämmelse i enlighet härmed. Frågan om överklagande av Patentdomstolens avgöranden i ärenden har behandlats i avsnitt 11.1.2. De där föreslagna reglerna, som innebär ett förbud mot att överklaga med s.k. ventil, ersätter ärendelagens regler om överklagande. Det processuella regelverket 115 12.3.2.1Patentöverdomstolens sammansättning i ärenden Det är naturligtvis inte tänkbart att i Patentöverdomstolen tillämpa ären- delagens bestämmelser om hovrätts sammansättning i ärenden. Enligt ärendelagen (3 §) skall nämligen därvid om tvistemål tillämpas. Det skulle med en sådan lösning inte finnas någon möjlighet att låta tekniskt kunniga ledamöter delta i Patentöverdomstolen. Patentöverdomstolen bör, i likhet med vad som f.n. gäller i patentmål enligt 67 § PL, i ärenden bestå av tre lagfarna och två tekniskt kunniga ledamöter, om patentråd har deltagit i det överklagade avgörandet. I övriga ärenden bör domstolen bestå av fyra lagfarna ledamöter. Därutöver bör finnas vissa möjligheter att utöka antalet ledamöter, att kunna avgöra ett ärende trots att det har inträffat förfall för en ledamot och att avgöra ären- den utan medverkan av tekniskt kunniga ledamöter. En särskild regel om domstolens sammansättning vid behandling av frågor om prövningstill- stånd bör också införas i patentprocesslagen. Frågan om överklagande av Patentöverdomstolens avgöranden i ärenden har behandlats i avsnitt 11.2. De där föreslagna reglerna, som innebär ett förbud mot att överklaga med s.k. ventil, ersätter ärendelagens regler om överklagande. Det finns inget behov av att i HD ha särskilda regler som avviker från regleringen i ärendelagen. 12.4RB bör reglera förfarandet i tvistemål och brottmål rörande patent och växtförädlarrätt Liksom enligt gällande rätt bör RB vara det grundläggande regelverket i allmänna patentmål och i mål om växtförädlarrätt.