sou · GPB3107 · 2002-01-01 00:00:00 — De utbildningar där andelen studenter från studieovana miljöer är högre var /97 kortare utbildningar med tydlig yrkesprofil; yrkesteknisk högskoleutbildning (YTH), utbildningar som leder till barn- och ungdomspedagogisk examen samt utbild- ningar som leder till högskoleingenjörsexamen. I regeringens proposition Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) konstateras att det är det naturvetenskapliga pro- grammet till vilken den sociala snedrekryteringen är som störst. av eleverna som påbörjade sina gymnasiestudier valde naturvetenskapligt program, av dessa hade av eleverna föräldrar som var högre tjänstemän eller ledare för större företag. Det ska jämföras med att andelen barn till övriga tjänstemän var och andelen barn från arbetarhem var . Fördelningen återspeglas bland nybörjarna i högskolan. Vidgad rekrytering till högskolan Figur: Val av studieinriktning fördelat på social bakgrund bland elever som började i gymnasieskolan . Källa: Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) har över hälften av studenterna i högskolan en icke-akademisk familjebakgrund. Det betyder att det finns ungefär 150 000 stu- denter vars båda föräldrar saknar högskoleutbildning. finns det, precis som tidigare, ett samband mellan barns val av ut- bildning och föräldrarnas yrke. Situationen har förbättrats men det finns fortfarande behov av en ökad social mångfald i högskolan. Vidgad rekrytering till högskolan Figur: Nybörjare under på program som leder till yrkesexa- men 1998/99 fördelade på hemmets utbildningsnivå (SUN). Barn- och ungdomspedag. Program med minst 100 nybörjare ingår i diagrammet. Andelarna kan jämföras med att i en hel årskull födda har eftergymnasialt utbildade föräldrar och föräldrar med en förgymnasial utbildning. Källa: Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) Som jag konstaterade i mitt delbetänkande är andelen från studie- ovana miljöer högre bland studerande på YTH-utbildningarna. Flera av remissinstanserna bedömer att yrkeshögskoleutbildningar kan vara ett sätt att attrahera grupper från studieovana miljöer till högskolan. En grupp av remissinstanserna varnar dock för att yrkeshögskoleutbildningar snarare kan ha en cementerande effekt på den sociala snedrekryteringen. De menar att den sociala snedrekryteringen kommer att fortsätta se ungefär likadan ut men att den kommer att ligga inom högskolan och att vi på detta sätt skapar A- och B-lag inom högskolan. Jag anser att det är viktigt att se yrkeshögskoleutbildningen i ett längre perspektiv. Vidgad rekrytering till högskolan uppbygganden av yrkeshögskoleutbildningen kommer förmodligen personer från studieovana miljöer att vara i majoritet på dessa utbildningar. Dessa studerande kommer dock att ha en ny erfarenhet med sig till nästa generation studenter. Min förhoppning är att yrkeshögskoleutbildningen i förlängningen ska kunna åstad- komma förändringar i den social strukturen på högskolan. 11Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen Ett syfte bakom införandet av YTH i högskolan var att ge ämnes- utbildning för blivande lärare i yrkestekniska ämnen i gymnasie- skolan. Det är viktigt att yrkeshögskoleutbildningarna fortsatt kan tillgodose behovet av ytterligare kunskaper för personer som vill bli lärare i yrkesämnen inom gymnasieskolan. Detta är en fråga som jag särskilt vill betona vikten av och jag väljer därför att lyfta fram den i ett särskilt avsnitt. 11.2Växa med kunskaper – en gymnasieskola för alla 1991 presenterade regeringen en proposition om en reformerad gymnasieskola, Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen (prop. 1990/91:85). Gymnasieskolan kom att organiseras i 16 treåriga nationella program inriktade mot olika om- råden. Två av hörnstenarna med reformen var att öka utrymmet för personliga val och lokal profilering, och att samtliga nationella pro- gram på gymnasiet skulle ge grundläggande behörighet till högre studier. Detta ansågs nödvändigt bl.a. för att gymnasieskolan skulle kunna möta arbetslivets och samhällets krav på ökade kunskaper och breddad kompetens. I propositionen föreslogs att omorganisa- tionen av gymnasieskolan skulle ske successivt efter beslut av kommuner och landsting, vilka skulle planera för inrättandet av de nationella programmen på gymnasieskolan senast /96. Merparten av kommunerna startade /94. finns det 17 nationella program. Programmen har olika nationella inriktningar som ska ge möjlighet att arbeta inom olika områden. Målet med gymnasieprogrammen är att ge en bred basutbildning och grundläggande behörighet att studera på hög- skola. Samtliga nationella program innefattar de åtta kärnämnena engelska, estetisk verksamhet, idrott och hälsa, matematik, natur- Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen kunskap, religionskunskap, samhällskunskap och svenska (alterna- tivt svenska som andraspråk). Utöver detta ges varje program sin speciella inriktning av sina karaktärsämnen. För att tillgodose regionala och lokala behov kan en kommun in- rätta specialutformade program genom att kombinera karaktärs- ämnen från olika program. Även ett specialutformat program måste dock innefatta de åtta kärnämnena samt ett projektarbete. Det måste också motsvara ett nationellt program i fråga om utbildning- ens nivå och omfattningen. Utöver detta finns också möjlighet för en elev att gå ett individuellt program där utbildningens längd och innehåll styrs av den enskilde elevens behov. Tabell: Samtliga nationella program och nationella inriktningar i den svenska gymnasieskolan. Fritid, Pedagogisk och social verksamhet Anläggning, Husbyggnad, Måleri, Automation, Elektronik, Elteknik, Dator- Drift- och underhållsteknik, Sjöfartsteknik, Bild och formgivning, , Musik, Teater Flygteknik, Karosseri, Maskin- och last- bilsteknik, Personbilsteknik, Transport Handel och service, Turism och resor Hotell, Restaurang och måltidsservice Lokala inriktningar, riksrekryterande Lokala inriktningar, riksrekryterande Matematik och datavetenskap, Ekonomi, Kultur, Samhällsvetenskap, Språk Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen Just nu arbetar en parlamentariskt sammansatt kommitté med att ge förslag till en framtida utformning av gymnasieskolans studie- vägsutbud (dir. 2000:35). Kommittén har antagit namnet 2000. Utifrån en analys av samhällets och arbets- marknadens förändring samt behovet av en breddad rekrytering till högskolan ska kommittén göra en bedömning av hur gymnasiala utbildningar bör organiseras . Vidare ska kommittén överväga formerna för hur alla studievägar kan göras tillgängliga för elever i hela landet och de ekonomiska konsekvenserna för detta. Slutligen ska kommittén analysera effekterna av skolornas storlek vad gäller kvalitet och studievägsutbud. Uppdraget ska redovisas . 11.3Yrkeslärare i gymnasiet utbildar en stor del av den svenska gymnasiekullen Mer än hälften av eleverna i gymnasieskolan studerar på något av programmen med yrkesämnen. Det innebär ett årligt intag på 40 000 elever. Lärare i yrkesämnen svarar för mer än 2/3 av dessa programs undervisningstid. Det finns cirka 8 000 verksamma lärare i yrkesämnen vilket kan jämföras med de 13 000 adjunkter som är gymnasieskolans största lärargrupp. Av lärarna i yrkes- ämnen var hälften eller äldre 1996, detta enligt Utbildnings- behovet av lärare i yrkesämnen (nr 143). Inom vissa områden är medelåldern ännu högre. Exempelvis på industri- programmets gren mot Textil och konfektion var 1996 hälften av lärarna eller äldre. Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen SOU 2001:107 Tabell: Behöriga sökande och intagna 1 /01 Källa: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror 2001: Del 2, nr 198. Förändringarna inom gymnasieskolan har inneburit nya krav på samtliga lärarkategorier. De program med yrkesämnen har för- längts och också fått ett ökat inslag av allmänna ämnen. Detta har inneburit ökade krav på bred kompetens, goda yrkeskunskaper och förmåga att samarbeta med företrädare för arbetslivet samt att leda arbetet på gymnasieskolans program med yrkesämnen. 11.4Utbildningen till yrkeslärare på gymnasiet har förlängts Regeringen tillsatte 1993 en utredning med uppgift att se över kompetenskraven för gymnasielärare i yrkesämnen utifrån deras framtida roll och funktion i gymnasial utbildning (dir. 1993:79). Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen omfattade utbildningen till yrkeslärare i gymnasiet 40 poäng. Gemensam behörighet för samtliga sökande var godkänd gymnasieutbildning samt yrkeserfarenhet. Utredningen kom att föreslå en förändrad utbildning för yrkeslärare på gymnasiet i betänkandet Höj ribban – Lärarkompetens för yrkesutbildning (SOU 1994:101). Ett av argumenten till de förändringar som före- slogs var att lärarna borde ha högre utbildning än de elever de un- dervisar. Gruppen yrkeslärare är mycket heterogen, men kan grovt delas in i tre grupper baserat på den nivå på grundutbildning som krävs inom respektive bransch: 1.Lärarna på Medieprogrammet, Naturbruksprogrammet och Om- vårdnadsprogrammet. För dessa lärare har högskoleutbildning länge varit en naturlig del av yrkesutbildningen. Som exempel kan nämnas att omvårdnadslärarna i allmänhet har sjuksköterskeexa- men eller motsvarande med minst tre års högskolestudier bakom sig. 2.Lärare på Barn- och fritidsprogrammet, Handels- och administra- tionsprogrammet samt Hotell- och restaurangprogrammet. Dessa lärare har i vissa ämnen/ämnesområden haft tillgång till högskole- utbildning . För andra ämnen saknas relevant, fackinriktad högskoleutbildning. 3.Lärare på Byggprogrammet, Elprogrammet, Energiprogrammet, Fordonsprogrammet, Hantverksprogrammet, Industriprogram- met och Livsmedelsprogrammet. Här saknas till stora delar den yrkesnära, fackmässiga högskolutbildningen för de verksamheter som gymnasieutbildningen ska leda till. Däremot finns många ut- bildningar som syftar till produktionsledning, produktionsutveck- ling etc. Mot bakgrund av de förslag som gavs i utredningen ribban – Lärarkompetens för yrkesutbildning valde regeringen att ändra i examensbeskrivningen för gymnasielärarexamen. Denna ändring innebar att krav kom att ställas på relevant yrkesinriktad högskole- utbildning om minst 60 poäng för att bli behörig till den praktisk- pedagogiska utbildningen. Denna omfattade 40 poäng och gav behörighet att undervisa i ett karaktärsämne i gymnasieskolan. tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté med uppgift att lämna förslag på en förnyad lärarutbildning (dir. 1997:54). Utredningen skulle lämna förslag på innehåll och om- Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen fattning av de olika lärarutbildningarna samt att behandla frågor om lärarutbildningens dimensionering och rekrytering samt ange mål och principer för styrning. formulerade sina förslag i betänkandet Att lära och leda – en lärar- utbildning för samverkan och utveckling (SOU 1999:63). Reger- ingen presenterade senare propositionen En förnyad lärarutbild- ning (prop. 1999/2000:135) och gör där bedömningen att även utbildningen av lärare till gymnasieskolans yrkesämnen ska om- fattas av den nya lärarutbildningen. Utbildningen för gymnasie- lärare i yrkesämnen omfattar numera 120 poäng. För att uppnå en sådan examen ska den studerande ha 60 poäng i för yrkesområdet relevant högskoleutbildning eller någon annan motsvarande utbild- ning tillsammans med omfattande relevant yrkeserfarenhet. Utöver detta ska den studerande ha 60 poäng i allmän utbildningskunskap. Regeringen framhåller i propositionen att det finns många hög- skoleutbildningar där hela eller delar av utbildningen kan utgöra de 60 poäng som ligger till grund för studier till gymnasielärare i yr- kesämnen. Som exempel nämns utbildningar till sjuksköterska eller barn- och fritidspedagog som grund till yrkesämnena på omvård- nadsprogrammet och barn- och fritidsprogrammet. Högskolein- genjörsutbildning kan utgöra grund till tekniskt inriktade yrkes- ämnen. 11.5Brist på lärare till gymnasieskolans program med yrkesämnen Min bedömning: En viktig funktion för yrkeshögskoleutbild- ning är att fungera som en rekryteringsgrund för utbildning till yrkeslärare på gymnasiet. Detta motiverar att yrkeshögskoleut- bildningar kopplas till gymnasieskolans program med yrkesäm- nen och också ges med en mängd olika inriktningar. Skälen för min bedömning: råder det brist på lärare till gymnasiets program med yrkesämnen. Genomsnittsåldern är hög och rekryteringen till lärarutbildningen med denna inriktning är låg. För att nå regeringens mål, att av en årskull ska ha påbörjat studier på högskola , måste högskolan rekrytera studerande från gymnasiets program med yrkesämnen i högre ut- sträckning än vad som sker . Ett sätt att nå detta mål är enligt Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen min menig att skapa goda förebilder på gymnasiet. Sett ur det per- spektivet blir utbildningen för undervisning i ett karaktärsämne än viktigare. Tabell: Antal antagna studenter till lärarutbildningen Mycket stor risk för lärarbrist Stor risk för lärarbrist Källa: Lärare i gymnasieskola och gymnasial vuxenutbildning – tillgång på och behov av lärare i de flesta kärnämnen och vissa karaktärsämnen, rap- port nr199 2001 Yrkeslärarnas bakgrund skiljer sig ofta från övriga gymnasielärares, både vad gäller utbildnings- och yrkesmässig bakgrund. Lärarna i yrkesämnen ska ha en lång erfarenhet från arbetslivet för att vara behöriga till lärarutbildningen. De har under sina år i arbetslivet hunnit skaffa sig gesällbrev eller liknande. Den teoretiska nivån hos yrkeslärarna i dagens skola är i många fall låg. Detta gäller dock inte för dem som utbildats då lärarutbildningen krävt grundläggande behörighet/allmän behörighet från gymnasiet. De som väljer att utbilda sig till lärare i yrkesämnen har både gedigna yrkeskunskaper och lång arbetslivserfarenhet. De har vanligtvis ett kvalificerat yrkesarbete. Valet att påbörja en ny karriär som yrkes- Utbildning till lärare för gymnasieskolans program med yrkesämnen lärare innebär långa studier, oftast finansierade med studiemedel. Detta påverkar naturligtvis rekryteringen till yrkeslärarutbild- ningen. I sin rapport av lärare i yrkesämnen, pekar på tre avgörande faktorer för tillgången på yrkeslärare . För det första den elevpuckel som kommer av babybo- omen . För det andra är medelåldern hög på dagens yrkeslärare då uppemot hälften av dem kommer att gå i pension under . Slutligen har ansökningsvolymen på yr- keslärarutbildningen radikalt minskat på grund av försämrat studie- stöd och på grund av kompetenskravet på 60 högskolepoäng. Skol- verket menar vidare att det skulle behövas en tredubbling av antag- ningen till de utbildningsprogram där en brist förutses. Enligt min mening bör yrkeshögskoleutbildning utgöra en god rekryterings- grund för utbildningen till lärare i gymnasiets yrkesämnen. Det skulle även innebära en ytterligare karriärväg för personer med olika utbildningsbakgrund. Det är därför av stor vikt att högskolan ger yrkeshögskoleutbildning som kan ligga till grund för en utbild- ning till lärare i gymnasieskolans yrkesämnen. I enlighet med direktiven ska jag i min utredning analysera om den högre bidragsandelen i studiemedlen som lämnas till dagens YTH- studerande bör bibehållas. Utgångspunkten ska vara att samma förutsättningar för studiestöd ska gälla som för annan högskoleut- bildning. Inledningsvis kommer jag som en bakgrund att ge en ge- nerell beskrivning över dagens studiestödssystem och framväxten av detta. Därefter kommer jag att särskilt analysera frågan om en högre bidragsandel för YTH-studerande. Studiestödssystemet har sedan det infördes i haft som syfte att ge studenter en ökad möjlighet till studier. Stödet har ända sedan det infördes omfattat en lånedel och en bidragsdel. Systemet konstruerades i första hand för att finansiera högskoleutbildning för ungdomar. skapades även särskilda studiestöd för vuxna. Dessa anknöt till den så kallade inkomstbortfallsprinci- pen, det vill säga bortfall av inkomst från arbete, och omfattade därför en högre bidragsandel. Stöden begränsades också till att gälla ett lägre antal studerande. 1989 reformerades studiestödet och tyngdpunkten i statens subvention av studiemedlet försköts från återbetalningssystemet till bidragsdelen. 1994 uppdrog regeringen åt en parlamentariskt sammansatt kommitté att utreda frågan om studiestöd (den s.k. ). Efter beredning av kommitténs betänkande Sammanhållet studiestöd (SOU 1996:90), presenterade så regeringen ett nytt studiestödssystem i pro- positionen Ett reformerat studiestödssystem (prop. 1999/2000:10). Regeringens förslag byggde i huvudsak på förslagen i studiestöds- utredningens betänkande. 12.3Olika studiemedel fram till 1/7 2001 Studiemedlet omfattade tidigare huvudsakligen två grupper av stu- denter, nämligen Studerande i högskolan och annan eftergymnasial utbildning, Studerande som var och som deltog i utbildning på grundskolenivå eller gymnasial nivå (kommunal- eller statlig vux- enutbildning, folkhögskolor, påbyggnadsutbildningar i gymnasie- skolan samt en del övriga utbildningar). Det fanns tre särskilda vuxenstudiestöd, nämligen särskilt vuxen- studiestöd (svux), särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (svuxa) och särskilt utbildningsbidrag (ubs). Svux tog i första hand sikte på vuxna med kort utbildning, som tog ledigt från sitt arbete för att studera. Svuxa infördes som ett särskilt vuxenstudiestöd för studier på grundskole- och gymnasienivå. Ubs var avsett för arbetslösa. En arbetstagare kunde också få ubs om en långtidsarbetslös person ersatte denne under studierna. De tre vuxenstudiestöden innehöll vissa krav avseende den studerandes ålder och även vad gällde för- värvsarbete. Bland övriga studiestöd kan nämnas studiehjälp, utbildnings- bidrag inom arbetsmarknadsutbildningen, utbildningsbidrag för doktorander, korttidsstudiestöd och internatbidrag m.fl. För studier på grundskole- och gymnasieskolenivå kunde stu- diemedel beviljas . För studier på högskolenivå var mot- svarande tid . Om det fanns särskilda skäl kunde förlängas. Studenter beviljades stöd endast om det fanns särskilda skäl för det. Storleken på studiemedlet utgjordes av en andel av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. erhöll studenterna föl- jande belopp, se nedanstående tabell. Tabell: Belopp i studiemedel – heltidsstuderande Studieår (9 mån) Källa: Ett reformerat studiestödssystem prop. 1999/2000:10, bilaga 2. Utöver detta kunde extra lån ges till den som hade utgifter för ter- minsavgifter, studieresor m.m. Studiemedlen påverkades inte av föräldrarnas inkomst eller för- mögenhet. Det påverkades inte heller av maka/makes inkomst eller förmögenhet. Prövningen mot den studerandes egna förmögenhet togs bort . Den studerande fick dock endast ha in- komst upp till en viss nivå, det så kallade fribeloppet. Återbetalning av studielån skulle i det tidigare systemet påbörjas tidigast efter det halvår då stöd senast betalades ut. Återbetalning av lån i detta sy- stem sker av låntagarens sammanlagda inkomst. Avskriv- ning av resterande skuld sker när låntagaren fyller , vid döds- fall eller i annat fall då synnerliga skäl finns. 12.3.2Särskilt vuxenstudiestöd (svux) Vuxenstudiestödet infördes som ett sätt att ersätta inkomst- bortfall i samband med studier. Det avsåg i första hand personer som ansågs ha störst behov av utbildning och stöd, och gavs därför främst för utbildning på grundskole- och gymnasieskolenivå. Inom högskolan var det enbart YTH och specialpedagogutbildning som gav rätt till svux (se nedan). Resurserna för svux begränsades, vilket innebar att om antalet sökande var större än antalet stöd så måste ett urvalsförfarande ske. Vid urvalet togs hänsyn till tidigare ut- bildning, antal år på arbetsmarknaden, möjligheter att bedriva stu- dierna på fritid, försörjningsbörda m.m. För utbildning på högskola (YTH och specialpedagogutbildning) gällde ingen urvalsprövning utan alla som var antagna och sökte svux erhöll stödet. För att erhålla svux krävdes att studenten hade förvärvsarbetat . I praktiken innebar detta att sökande under inte kom i fråga för stöd. Den övre åldersgränsen var . Svux bestod av vuxenstudiebidrag och studielån. Bidraget var skattepliktig inkomst. För den som uppfyllde villkoren för arbets- löshetskasseersättning var vuxenstudiebidraget av utbild- ningsbidraget i arbetsmarknadsutbildningen. Lånedelen utgjorde skillnaden mellan utbildningsbidraget efter skatt och vuxenstudie- bidraget efter skatt. Vuxenstudiebidraget efter skatt och lånedelen blev alltså tillsammans lika stort som utbildningsbidraget efter skatt. För den som inte uppfyllde villkoren för a-kasseersättning var bidraget av utbildningsbidragets miniminivå. Då kunde ett högre lån beviljas så att stödet totalt motsvarade utbildningsbi- draget efter skatt. Tabell: belopp svux 1999 – heltidsstuderande Bidrag/mån (före skatt) Totalt (efter skatt) Källa: Ett reformerat studiestödssystem, prop. 1999/2000:10, bilaga 2. 12.4Särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (svuxa) infördes ett särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, detta mot bakgrund av den arbetslöshet som då rådde. Motivet var att ar- betslösa skulle ges möjlighet att få vuxenstudiestöd utan hänsyn till reglerna om urval i svux-systemet. Resurserna för svuxa var till en början av relativt begränsad omfattning, men dessa ökades från och med /93 via en överföring av medel från arbets- marknadsområdet. Svuxa kunde beviljas för studier på grundskolenivå och för högst fyra terminer (fr.o.m. ) när det gällde utbildning på gymnasial nivå. Som villkor för rätt till svuxa gällde att sökanden skulle vara arbetslös, anmäld som arbetssökande, ha förvärvsarbetat och fyllt . Till skillnad från svux var bidraget lika stort (av utbildningsbidraget) oavsett om den studerande fyllde villkoren för arbetslöshetsersättning eller inte. I övrigt var reglerna desamma som för svux. För återbetalning av lån gällde samma som för personer med lån inom studiemedelssystemet. Stödet reducerades inte för inkomst vid sidan av studierna, med undantag för personer med pension, arbetsskadeersättning, livränta eller liknande. 12.4.1Svux för utbildning inom det naturvetenskapliga och tekniska området (NT-svux) Som en särskild rekryteringsfrämjande åtgärd infördes rätt till svux för vissa utbildningar inom det naturvetenskapliga och tek- niska området. Den sista antagningen till platserna gjordes . Totalt avsattes 9 000 platser. NT-svux lämnades till studerande i åldern 27–som före studierna förvärvsarbetat under . Motiven bakom denna satsning var, enligt bland annat regeringens proposition Sär- skilda utbildningssatsningar inom högskolan (prop. 1994/95:139), det stora behov av personer med utbildning inom områdena natur- vetenskap och teknik som fanns i arbetslivet. En hög teknisk och naturvetenskaplig kompetens ansågs inte minst vara en viktig kon- kurrensfördel för och därmed en förutsättning för ökad tillväxt. Syftet med det förmånliga studiestödet var att samhället inte bara skulle stimulera tillväxten i landet utan också erbjuda den enskilde en möjlighet och stimulans att söka sig till högre studier inom naturvetenskap och teknik. Regeringen menade att särskilt sådana personer som etablerat sig i yrkeslivet men saknar tek- nisk/naturvetenskaplig högskolekompetens skulle motiveras till studier, därav kravet förvärvsarbete. Det nya studiestödssystemet trädde i kraft . Det re- formerade studiestödssystemet innebär ett samlat studiestöd som omfattar studerande på grundskole- och gymnasienivå samt hög- skolestudier och studier på annan eftergymnasial nivå. Det nya stu- diestödet kallas för studiemedel. Svux och svuxa avvecklas 1/7 2001–30/6 2003 7. Ett syfte med det nya studiestödssystemet är att skapa enklare och mer enhetliga regler för de studerande för att på så sätt göra systemet mer lättöverskådligt. Detta bland annat för att det tidigare systemet innebar att de ekonomiska villkoren kunde variera för