sou · GPB35 · 2002-01-01 00:00:00 — War Museum härstammar, som namnet avslöjar, från den eran då var ett imperium. Museets uppgift är att gestalta och minneshålla de krig och konflikter som varit inblandat i från och med . Holocaust är därför inte något huvudtema för verksamheten, även om man invigde en hel flygel om just Holocaust. Generellt sett är Holocaust därmed integrerad i andra världs- krigets historiografi med särskild tonvikt på den brittiska relatio- nen till och reaktionen på Holocaust. Den nya utställningen har dock mycket tydligt valt att försöka beskriva Holocausts historio- grafi så oavhängigt som möjligt och med ett större fokus på offer för Holocaust än den brittiska upplevelsen av Holocaust. Detta betyder naturligtvis inte att man helt lämnat det brittiska samhällets reaktioner på Holocaust eller ser Holocaust som en historisk händelse väsens skild från . Illustrativt för detta är att alltjämt spelar den brittiska en viktig roll i hågkomst och gestaltning IWM har tre inriktningar på utbildning om Holocaust: Det är svårt att finna något explicit syfte med verksamheten då verksamheten är både tentativ och har ringa omfattning. Sedan införde en obligatorisk kursplan för under- visandet av Förintelsen har det skett ett intensifierat utbildningsarbete i organisationer runt det ordinarie skolväsendet för att fylla ut ett plötsligt behov av hjälp hos främst Detta har även berört War Museum som bl.a. har utformat en undervisningsverksamhet utformad för elever, i vilken undervisande lärare kan överlåta undervisning helt eller del- vis till museet. Eftersom den nya kursplanen för Holocaust education avsåg yngre elever än vad som var vanligt inom deras arbete var man tvungna att omarbeta sin verksamhet. Lärarfortbildningen upprätthåller sig främst kring Förintelsens historiografi. Kurserna är korta kurser, från enstaka föreläsningar upp till några få dagars seminarier. Kurserna är inte jämförbara med universitetskurser. Vid sidan av historiografiska framställningar ges ett stort utrymme åt överlevandes vittnesmål, ett inslag som har ökat till följd av dess popularitet. Ytterligare ett moment är metodik kring hur man kan påbörja undervisning om Förintelsen, då det förefaller ha varit svårt för lärare att hitta en lämplig pedagogisk inledning. Verksamheten är av försökskaraktär eftersom det trots allt inte är man har bearbetat Holocaust. I samband med den nya avdelningen kring Holocaust kommer även utbildningen av lärare bli mer strukturerad och kontinuerlig.10 Rubriken folkbildning motsvarar förmodligen inte organisationens faktiska arbete. War Museum har arrangerat korta föreläsningar och seminarier rörande de mest skiftande fenomen förknippade med museets ansvarsområde. har man vid ett fåtal tillfällen även arrangerat olika seminarier om Holocaust vilka man menar väckt intresse.11 Det är svårt att tala om någon metod när det rör så pass korta insatser som man arbetar med. Förmodligen kommer det utvecklas metoder av traditionell museipedagogisk karaktär när de får en sär- skild utställning om Holocaust. Den nya utställningen har kommit till mot bakgrund av att den gamla inte var vare sig tillräckligt 9Ballin, A Teaching the Holocaust at the War Museum. omfattande eller kognitivt/socioemotivt användbar som utgångs- punkt för undervisning om Holocaust. Målgrupperna är som framgår enligt ovan elever främst i åldrar 11– 14 (de som berörs av den nationella kursplanen om Holocaust), lärare samt allmänhet. Massuah (Ma) startades på kibbutzen Tel-Itzhak. Syftet var att öka kunskapsnivån, främst bland ungdomen, om Holocaust. Målgruppen var från början både ungdomar och utbildare, från hela världen. Man betraktar sin verksamhet som ett upplysningsprojekt för framtiden. Ursprungligen var Massuah enbart ett studiecenter, men har man utökat sin verksamhet med utställ- ningsverksamhet samt att man även börjat arbete med dialogpro- jekt mellan judiska och palestinska ungdomar. Ma definierar sitt eget syfte som att skapa förståelse för de dilem- man som människor ställdes inför under Holocaust med avsikten att kunna diskutera värderingar utifrån ungdomars nuvarande kontext. I enlighet med sitt syfte arbetar Massuah huvudsakligen med semi- narier, i vilka man försöker utveckla en kommunikativ gemenskap, dvs. en ömsesidig förståelse för varandras utgångspunkter och ämnets faktiska innehåll. Vidare lyfter man fram behovet av ett tvärdisciplinärt förhållningssätt. Konkret arbetar man med: Tolkning av vittnesmål och annat källmaterial Bildanalys Möten med barn till överlevande samt författare och konstnärer. Typiska teman för verksamheten är nazistisk ideologi och anti- semitismens historia, judiska erfarenheter och reaktioner på Holo- caust under och efter Holocaust och massmordsystemet. De primära målgrupperna är studenter, lärare och värnpliktiga. Dessa grupper kommer främst från men man har även en omfattande verksamhet för studenter och lärare från andra länder. , överlevande från Förintelsen, har tillbringat större delen av sitt liv med att finna de personer som bär ansvar för olika brott mot mänskligheten under Förintelsen så att de kan ställas inför rätta. har han arbetat med upplysningar och information om Holocaust. 1977 grundades och tolerans-museet. Arbetet är tydligt uppdelat mellan frågor som rör Holocaust och frågor som rör arbetet med tolerans. Man har särskilda utbild- ningsprogram för bägge områdena men dessa är inte relaterade till varandra i någon innehållsmässig mening. Vad gäller arbetet med Holocaust säger man bl.a. att man måste föra in Holocaust i klassrummet så att eleverna kan lära sig att analysera att hat och trångsynthet kan leda till folkmord.12 Målet för arbetet med tolerans definieras bl.a. som att utveckla metodik för att hantera situationer i klassrummet på ett sådant sätt att de förstärker tolerans och att utveckla strategier för att integrera toleransarbete i kursplaner. 12 Weitzman 1933-45 educational resources kit s. 81. En stor del av arbetet med både Holocaust och tolerans kretsar kring seminarier och materialproduktion. Man erbjuder lärare del- tagande i kurser och seminarier som är tämligen standardiserade program. Arbetet med tolerans bedrivs inom en organisation som kallas Teaching Step to Tolerance (TST). Denna organisation har utvecklat en egen metodik. Dock finns det ingen forskningsverk- samhet knuten till detta arbete även om det finns en forskargrupp vid som arbetar med Holocaust-historiografin. De primära målgrupperna är elever och lärare. Man vänder sig även till allmänheten med sin utställningsverksamhet och man arbetar med stödverksamhet för överlevande, liksom dokumentation av krigsförbrytare och nutida nazistiska grupperingar. Detta är en fristående utbildningsinstitution som startade i med syfte att sprida kunskaper om utbildning kring mångfald, fördomar, mänskliga rättigheter och Holocaust. Man tillhandahåller främst utbildningsmaterial, lärarhandledningar och lärarfortbildning. Organisationen har ett tydligt uttalat syfte att främja attityder och värderingar som kan vägleda människor till att göra det rätta när de konfronteras med moraliska val13. Som ramverk för detta arbete har man valt Holocaust. Holocaust utgör ett varnande exempel. Utbildningen är uppdelad i tre olika segment: mångfald, kommunikation och Holocaust. Inom ramen för mångfald accentuerar man behovet av att undersöka fundamenten för vad som skapar mångfald inom ramen för vårt medvetande. som man konstaterar att mångfald är något naturligt vilket vi skall lära oss att hylla lyfter man fram att det är viktigt att lära ut att skillnader mellan människor i första 13 HHCR The spirit that moves us vol 1 s. 7. hand skapas av mänskligt medvetande.14 Därför bearbetar man begrepp som främst används inom den nordamerikanska kultur- sfären rörande mångfaldsfrågor. De säger sig, inom sin undervisning, vilja skapa samhällen (community) och konfrontera fördomar. 15 Det som eftersträvas är alltså upprättande av kommunikationsgemenskaper vilka syftar till att inkludera den andre och konfrontera de värderingar som strävar i motsatt riktning. Särskild vikt läggs vid att upptäcka mångfalden inom sig själv genom att studera den egna familjen och dess bakgrund. Holocaust som är tänkt att utgöra ett slags ramverk för allt arbete är främst ett eget segment. Detta är något man också klart redovisar genom att säga att kärnkonceptet i The spirit that moves us även kan användas utan Holocaust.16 Det är oklart vad man menar att syftet med Holocaustutbildningen är. Det betyder inte att de inte själva vet det men de förmår inte att uttrycka det i sitt material eller i sina fortbildningar. Man utgår emellertid från vikten av att först var vidsynt för andra människors lidande och sedan att vara villig och beredd att agera i enlighet med sin övertygelse. Centret är en i sammanhanget liten organisation med mycket begränsad förmåga att producera eget material. Främst utgår man från redan befintligt material, företrädesvis skönlitteratur, och utvecklar undervisningsmoduler kring detta. Till denna litteratur konstruerar man olika övningsuppgifter som kan inordnas i olika ämnen såsom geografi, teckning, drama, matematik och natur- vetenskap. En stor del av uppgifterna rörande Holocaust syftar till att begripliggöra Holocaust monumentala storlek medan andra är inriktade på att diskutera och/eller finna mer fakta kring olika hän- delser under Holocaust, t.ex. motstånd, separation, befrielsen, etc. Vidare arbetar man med förmedling av föreläsare kring de ämnen man arbetar med. Man arrangerar även studieresor till för att besöka minnesplatser från Holocaust. Dokumentationen från dessa bägge verksamheter är dock begränsad. 14ibid s. 11. 16ibid s. 199. Den primära målgruppen är yrkesverksamma lärare som undervisar i skolår 1–8 samt kindergarten. Materialet är uppbyggt efter hur man förnimmer att undervisningen ser ut inom detta åldesintervall. Man lägger stor vikt vid just anpassningen av sitt material till den befintliga undervisningen. Genomgången av dessa utbildningsinstitutioner ger vid handen att skillnaderna mellan olika sammanhang för utbildning i de under- sökta institutionernas länder och i är så stora att möjlig- heterna till konkret samarbete kan vara begränsade. Olika natio- nella perspektiv på ämnet, frånvaron av gemensamt syfte för undervisningen, bristande förmåga att förklara och metodiskt gestalta och inte minst en bristande samsyn i värdet av en fri- stående Holocaust Education gör att erfarenhetsutbyte förefaller enklare än samarbete. Inte minst av detta skäl är det viktigt att man i utvecklar en egen inriktning av Holocaust Education. Andra institutioners framställningar om historieskrivningens historia förblir dock av intresse, det är trots allt samma historiska händelser som står i centrum. Syftet med Holocaust education Ett genomgående tema för samtliga studerade institutioner är att det finns en större förståelse att uppnå med studier av Holocaust än förståelsen om Holocaust i sig självt. Emellertid förefaller det svävande om vad denna ytterligare förståelse (fortsättningsvis kal- lad den andra förståelsen) skulle röra sig om och vilken relation den har till förståelsen av Holocaust. Uppenbarligen är förståelsen om Holocaust en förutsättning för den andra förståelsen, men om den andra förståelsen är en önskad biprodukt eller målet i sig är inte tydligt. Om den andra förståelsen kan definieras som en önskad biprodukt är det naturligtvis Holocaust i sig själv som skall studeras utifrån så många olika utgångspunkter som möjligt. Det kan noteras att det finns tre olika förhållningssätt till målet med Holocaust education: Målet med Holocaust education är att lära sig om Holocaust. Målet med Holocaust education är att förstärka acceptansen för demokratiska värden. Målet med Holocaust education är att förbättra den enskildes beteende gentemot andra. I det första fallet är alla övriga kognitiva och/eller socioemotiva vinster spontana och ej primärt eftersträvade, om än önskvärda. I det andra fallet utgör Holocaust ett ramverk vilket kan användas till att utveckla förståelse och acceptans för demokratiska värden, medan det i det tredje fallet är meningen att man skall kunna använda Holocaust för att minska rasism, mobbning, trakasserier, m.m. Perspektiv förskjutning inom Holocaust Education Det finns och/eller har funnits minst tre geografiskt/ideologiskt dominerande nationella perspektiv till brukandet av Holocaust i utbildning: Ett östeuropeiskt Ett västerländskt Ett israeliskt Det östeuropeiska är liktydigt med den kommunistiska förståelsen av . Beskrivningen gick i all enkelhet ut på att kommunismen besegrade fascismen och räddade mänskligheten. Väldigt lite tid ägnades åt att beskriva olika offergrupper, att förstå den nazistiska ideologin i sig själv. Med kommunismens samman- brott kan man se en skyndsam revidering av detta perspektiv och en nyansering av vad som var Holocaust.17 På minnesplatserna i det forna berättar man nu historien om vad som hände under Holocaust, komplexiteten i relationerna mellan de ockupe- rade ländernas befolkning och ockupationsmakten osv. Västperspektivet kan i princip delas upp mellan de länder som var endera i allians med Nazityskland eller ockuperande samt de länder som befriade . Det som är gemensamt för dessa grupper, med möjligt undantag av , är att man främst fokuserat mellan till , dvs. tiden för massutrotandet. Man har ägnat sig åt att beskriva denna process 17 Trojaski P Nazism and the Holocaust in primary school history education passim Pro Memoria . medan det ägnats liten uppmärksamhet åt offrens historia innan Holocaust samt att man i liten utsträckning beskrivit hur män- niskor kan bli offer på det sätt som skedde under Holocaust. Det israeliska perspektivet kan delas in i två faser, innan och efter sexdagarskriget . Perspektivet innan handlade nästan ute- slutande om judiskt motstånd under Holocaust. var Holocaust inget man visade något större intresse för i den offentliga debatten, det dröjde innan Holo- caust behandlades i israeliska skolböcker. Under och efter sex- dagarskriget sker emellertid en förskjutning. Dels blir Holocaust något man diskuterar, dels talar man om vikten att aldrig komma i en situation där man är så svag att man riskerar att bli ett offer igen. (delvis , se nedan) inleds en mycket stor perspektivförskjutning inom både och västvärlden som ger upphov till att Holocaust Education mycket mer än tidigare kan betraktas som allom- fattande. Denna förskjutning kan alltså ses som en frigörelse av Holocaust Education från nationella perspektiv. Holocaust kommer således successivt att användas till något mer än ett delmoment i historieundervisningen. Det finns förväntningar på att Holocaust skall utgöra ett upplysningsämne som kan upplysa oss mer om och framtiden än om det förgångna. Denna förväntan är just en förväntan, då ingen institution kan belägga att just så sker, eller hur det skulle ske. Alla länder har sina egna trauman att bearbeta. Denna bearbetning pågår alltjämt och kan i någon mening sägas få en nystart i samband med demokratiseringen i . Denna demokrati- sering medförde bl.a. att tidigare stängda arkiv blev tillgängliga, men framförallt kan vi i dessa länder se såväl en vilja som en ovilja till att undersöka sin egen roll under Holocaust. inleds det som här benämns Förintelsens emancipation genom publicerandet av mycket uppmärksammade bok ondskan. Plötsligt förskjuts per- spektivet från systemnivå till livsvärldsnivå. En lång rad böcker på samma tema - att förstå den enskilde förövaren eller ibland åskåda- ren – publiceras. bägge böcker om Stangel och Speer hör till de mer kända. Även vetenskaplig litteratur på ett likartat tema uppenbarar sig, inte minst i välkända och det moderna samhället i vilken han på livsvärldsnivå söker mönster mellan förövarens beteende och individens beteende i relationen till auktoriteter i dagens samhälle. Parallellt med denna företeelse börjar man uppmärksamma offren mer individuellt, inte minst i undervisningen, en process som bl.a. beskrivs av den tyske historikern och i artikeln Holocaust education in (west)-germany- Now and then. Denna individua- lisering av offren är mycket påtaglig, inte minst i Yad Vashems arbete. Förskjutningen från Holocaust som ett nationellt trauma till ett upplysningsprojekt skulle därför kunna beskrivas som en frigörelse av Holocaust. Inte så att arbetet med att undersöka det egna lan- dets skuld är avslutat, den har som påpekats ovan i flera fall fått en nystart, eller att upplysningsprojektet är entydigt och fulländat utan bara på det sättet att detta måste ses som två helt skilda företeelser i ett utbildningssammanhang. Frågan om denna emancipation är god eller inte går förmodligen inte att svara på. Däremot behövs ett aktivt förhållningssätt till den, inte minst i . I de nya kursplanerna för ämnet historia i lyfts Förintelsen särskilt fram i en text om historieämnets karaktär. Som enda specifikt angivna händelse i hela världshistorien fastslås att eleverna behöver kunskap om just Förintelsen. En sådan beskriv- ning måste ses mot bakgrund av denna frigörelse. De studerade institutionerna verkar i länder som har annorlunda styrning av skolsystemet, vilket måste beaktas när man skall över- föra utbildningsmodeller och teorier till ett svenskt sammanhang. De är tydligt förankrade i varje lands respektive utbildnings- väsende, även om flera av dem bedriver omfattande utbildnings- verksamhet på internationell nivå. Det enskilda landets utbild- ningsorganisation och tradition har naturligtvis stort inflytande på hur utbildningen utformats. Det tydligaste exemplet är där den obligatoriska nationella kursplanen kring Holocaust Education skapade ett behov och därmed en efterfrågan på undervisning om Holocaust samt inte minst fortbildning av lärare. Genom att aktivt påverka förutsättningarna för undervisningen kommer en förändring sannolikt att ske. Denna typ av effekter är lättare att uppnå i länder vars utbildningsväsende styrs av kurs- planer, eller s.k. curricila thinking. I detta fall avgörs undervis- ningens sammansättning av obligatoriska kursplaner. I har vi mycket snabbt övergått från regelstyrning till målstyrning, inom vilket skolans syfte definieras utifrån vad eleverna skall ha tillgodogjort sig för slags färdigheter mer än vad för slags moment i de olika ämnena som skall ha avver- kats och i vilken ordning. Även om denna skillnad har accentuerats finns det traditionella skillnader mellan svensk och andra länders undervisning som går längre än så. Det svenska, målstyrda systemet, har sin bakgrund i ett undervisningsorienterat förhållningssätt till skolan. I detta didak- tiska förhållningssätt betonas lärarrollen mycket starkt och frågor rörande hur kunskap är möjlig står i centrum. I ett kursplanestyrt utbildningsväsende är utvärderingen mycket central. Undervisningen påverkas därför mycket starkt i relation till hur man kan mäta undervisningseffekter, något som alltså blir svårt i det svenska undervisningssystemet. Studier av Holocaust handlar således, inte minst för Sve- riges del, om att anlägga ett brett perspektiv och att stimulera vär- degrundsfrågor.