sou · GPB37d2 · 2002-01-01 00:00:00 — I Radon – Information till kommuner m.fl. om bestämmelser och ansvarsfördelning (1989) ger , och i samråd med Svenska Kommunförbun- det rekommendationer till kommunerna och länsstyrelserna om hur arbetet med radon skall bedrivas. Myndigheterna påpekar sär- skilt att radonsituationen inom kommunerna skall klarläggas med utgångspunkt från de geologiska förhållandena. De rekommenderar att markradoninventeringar utförs och att markradonundersök- ningar görs för detaljplaner och nybyggnad. Inventeringarna kan utformas som kommuntäckande radonriskkartor som redovisas i översiktsplanerna. bör svara för bevakningen av markradonfrågorna vid detaljplanläggning och nybyggnad. Därvid kan det behövas särskilda insatser för att undersöka markradonför- hållandena. Detta bl.a. för att bedöma omfattningen av eventuella radonskyddande åtgärder och önskvärdheten att undvika bebygg- else på mark med särskilt hög radonavgång och gammastrålning. kan ge bestämmelser om byggnadsutförandet. rekommenderar i rapport 59 Radon – planlägg- ning, byggnadslov och skyddsåtgärder (1982) att begreppen lågrisk-, normalrisk- och högriskområden används för att översiktligt ange markradonrisken för olika delområden t.ex. inom en kommun, tätort eller planområde. Indelningen i riskområden avser förhållandena för den orörda marken utan hänsyn tagen till markbearbetning i samband med ex- ploatering. Förebyggande åtgärder vid nyproduktion Med avseende på radonsituationen i marken under och intill en planerad nybyggnad klassas marken som hög-, normal- respektive lågradonmark. Denna klassificering skall gälla markförhållandena när byggnaden färdigställts, varför hänsyn måste tas till bl.a. schaktning, sprängning, uppfyllningar och ledningsgravar. För klassificering av berg- och jordarter i hög-, normal- och låg- radonmark hänvisas till (, G., , B. och , B. 1988, 1990). rekommenderar i rapport 59 att nya hus i nor- malfall byggs med radonskyddande utförande. Detta innebär främst att öppna hål mot marken inte får förekomma och att risken för sprickbildning i golv och väggar under mark måste beaktas bättre än som varit fallet. På mark där markradonrisken är särskilt hög bör husen byggas radonsäkert, vilket kan innebära krav på förbättrad grundkonstruktion eller ventilation av marken under huset. Endast i de fall, där radonrisken är garanterat liten, kan ny- byggnad ske på traditionellt sätt. Hur bygger man radonsäkert eller radonskyddande? Tyvärr går det inte att göra någon strikt uppdelning av hustyp-grundläggnings- sätt-utförande i de olika klasserna, eftersom det finns faktorer som man inte i förväg kan beräkna eller bedöma. Ett på papperet radon- säkert utförande kan spolieras genom att t.ex. en ursparning eller rörgenomgång ej görs tät, medan ett omsorgsfullt utfört arbete vid traditionellt byggande kan ge ett mycket gott resultat. Ett radonskyddande utförande är en konstruktion som inte ger uppenbara otätheter mot mark. Exempelvis bör en kantisolering som släpper igenom jordluft längs ytterkanterna på en kant- förstyvad betongplatta inte användas, såvida isoleringen inte förses Förebyggande åtgärder vid nyproduktion med ett varaktigt lufttätt skikt som fästs på isoleringens övre yta och en bit in på betongplattan. Vid grundläggning på längsgående betongplattor med eftergjutna golv bör man ägna uppmärksamhet på tätningen mellan grundmurar och golv. Golv och källarytter- väggar konstrueras så att eventuella sprickor, t.ex. på grund av sätt- ningar eller andra rörelser, blir så små så att inte en för stor mängd jordluft läcker igenom. Rörgenomföringar i husets bottenplatta och källarytterväggar samt kulvertintag görs lufttäta. Ett radonskyddande utförande av ett hus på krypgrund är att göra fogar och rörgenomföringar lufttäta i bjälklaget över kryp- rummet. Dessutom måste ventilationen i kryprummet fungera på ett tillfredsställande sätt. Från såväl fukt- som radonsynpunkt bör markytan i kryprummet vara täckt med en plastfolie med väl över- lappande skarvar. Vid radonsäkert utförande ställs ett ännu högre krav på byggnadens täthet mot inläckande jordluft. För att uppfylla detta krav kan man använda en kantförstyvad betongplatta. Plattan konstrueras och utförs så att inga otätheter bildas, där jordluft kan sugas in. Detta innebär att den bör göras tjockare än normalt och armeras i såväl under- som överkant. Vid avloppsrör som ligger i fall genom plattan och därmed utgör en kraftig sprickanvisning bör plattan förstärkas. Rörgenomföringar i husets bottenplatta och källarytterväggar samt kulvertintag görs lufttäta. Tätningarna måste utföras på ett sådant sätt så att de förblir täta även vid längdförändringar eller andra rörelser i rören. Eventuella källarytterväggar utförs i betong. Om prefabricerade betongelement används måste fogarna mellan elementen och mellan element och betongplatta tätas med extra omsorg och så att god beständighet erhålles. Ett radonsäkert utförande av ett hus på krypgrund kan vara att bygga huset med inneluftsventilerat kryprum, vilket möjliggör att ventilationen i kryprummet kan kontrolleras. För att minska fukt- och radonavgången från markytan måste denna beläggas med plast- folie eller, vid hög radonhalt i jordluften, med ett radontätt mate- rial. Förebyggande åtgärder vid nyproduktion Om huset byggs med uteluftsventilerat kryprum måste mark- ytan i kryprummet beläggas med ett radontätt material. Det är svårare att i det uteluftsventilerade kryprummet kontrollera venti- lationen, vilket ställer större krav, främst från radonsynpunkt, på tätskiktet på markytan. Säkerheten kan ökas genom att perforerade plastslangar läggs under tätskiktet i princip enligt figur 9.1. När huset skall uppföras är det viktigt att byggnadsentreprenö- rens folk på arbetsplatsen är införstådda med varför det är viktigt att byggnadsdelarna mot mark inklusive rörgenomföringar blir lufttäta. Det borde i detta sammanhang vara självklart att en gjord ursparning i en betongplatta på mark skall gjutas igen (lufttätt), när anledningen till dess tillkomst har undanröjts. Tyvärr är så ibland ej fallet. En förstärkt betongplatta eller ett separat tätskikt innebär ökade byggnadskostnader, men kan ändå inte ge ett hundraprocentigt skydd på grund av att exempelvis en dåligt lagad ursparning eller framtida sprickbildning kan äventyra lufttätheten. Därför kan det vara befogat att som alternativ eller som komplement lägga in några strängar av perforerad plast (dräneringsslangar) i det kapillär- brytande skiktet, figur 9.1. Slangarnas ena ände förses med ett tät- slutande lock. Den andra änden ansluts till ett för slangarna gemen- samt rör som så centralt i huset som möjligt dras upp över yttertak. Vid flerbostadshus bör flera vertikala rör anbringas. Det kan möjligen vara tillräckligt med det självdrag som erhålls genom skorstensverkan i rören för att insugning av radonhaltig jordluft in i huset skall hindras, men man bör förbereda för en senare fläktinstallation genom att dra fram elledning till vinds- utrymmet i samband med husets uppförande. Kanalen bör förses med kondensisolering på den sträcka som är belägen inom varmt utrymme. Det är också viktigt att kanalen är helt lufttät även i skarvar, eftersom radonhaltig jordluft annars kan sugas in till inom- husluften från kanalen. Alternativt kan samlingsröret dras fram till en punkt under mark utanför husets sockel där det proppas. Vid eventuellt behov i ett senare skede kompletteras med fläkt och av- luftsrör. Det är fördelaktigt om tätheten mot marken kan erhållas i själva konstruktionen utan att man behöver lita på mekaniska arrange- mang. En fläkt kan ju gå sönder och är dess uppgift att suga luft från marken kanske ingen märker driftstoppet förrän efter- åt. Förebyggande åtgärder vid nyproduktion Dräneringsslangar under kantförstyvad betongplatta. Utförligare beskrivningar av radonskyddande respektive radon- säkert utförande finns i (Clavensjö, B. och , G., 1992). För ventilationens anordnande i den planerade byggnaden finns det bestämmelser i bl.a. kapitel 6 i Byggregler (1998). Om bostaden har markkontakt är det från radonsynpunkt viktigt att ventilationssystemet skapar ett så litet undertryck som möjligt inomhus. Radonhaltig jordluft sugs nämligen in i proportion till undertryckets storlek (lufttryck inomhus i förhållande till lufttryck i mark). Ett övertryck inomhus torde eliminera denna risk helt och hållet. Det finns dock andra risker (fukt) med övertryck, varför man måste avråda från att använda övertryck som åtgärd mot radon. Ett väl fungerande ventilationssystem med tillräckligt stort till- luftsflöde antingen genom springventiler eller, vilket är att föredra, genom mekanisk inblåsning är en förutsättning för en låg radonhalt inomhus. Att på högradon- och normalradonmark endast lita till Förebyggande åtgärder vid nyproduktion ventilationen är dock inte att rekommendera, eftersom man alltid bör hålla ett litet undertryck inomhus och även den bästa injuste- ring av ett nytt FT-system förändras . Skall byggnaden grundläggas på mark som har så hög gammastrål- ning så att gammastrålningen inomhus kommer att överstiga 0,5 µSv/h måste åtgärder vidtas. , som lokalt kan utgöra en sådan risk, finns inom områden med alunskiffer och vissa radioaktiva graniter. Dessutom förekommer sådan mark i samband med uran- och toriumrika pegmatiter och vid uran- och toriumförekomster. I de senare fallen kan strålningen från marken vara flera mikrosievert . Mätning av gammastrålning bör göras på grundläggningsdjupet, varför man ibland inte kan komma åt att kontrollera strålningen förrän schaktarbetena för grunden är gjorda. Det är t.ex. inte ovan- ligt att markskiktet inom alunskifferområdena håller relativt låg strålning medan jord och berg djupare ner har betydligt högre strålning. Det är som regel lätt att åtgärda gammastrålningen genom av- skärmning av strålningen. Ofta räcker det med den betongplatta som gjuts på marken eller att man lägger ut ett lager av sand eller grus. Gammastrålningen avskärmas av ett lager av betong eller tegel. Samma effekt ger ett lager av sand eller grus. Däremot är effekten av ett träbjälklag i ett krypgrundshus relativt ringa. Det bör observeras att även strålning från marken omkring byggnaden kan ge upphov till högre strålning inomhus än 0,50 µSv/h. För att avskärma strålningen kan det därför bli nödvändigt att även täcka omkringliggande markytor med hög strålning med avskärmande material. 10Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? Många småhusägare oroar sig för att fastighetens marknadsvärde skall minska om förhöjda radonvärden konstateras. I och för sig kan man genom åtgärder minska radonhalten, men många ägare till småhus befarar att marknadspriset detta till trots skall påverkas. Det befaras att det faktum att huset en gång haft förhöjda värden påverkar värdet – att det ses som ett riskhus. Studier av samband mellan marknadspris och radonhalt för hus sålda i –1987 bekräftar att en för- höjd radonhalt kan ha en påverkan på marknadsvärdet. I samband med att fastighetsägare har klagat på taxeringsvärdet på grund av förhöjd radonhalt har regeringsrätten, som är högsta instans vid prövning av taxeringsvärdet, i sin bedömning berört hur radon- förekomst påverkar marknadsvärdet. Regeringsrätten har i flera fall bedömt att förhöjda radonhalter haft en negativ påverkan på fastig- hetens marknadsvärde. I ett avgörande (RÅ 84-1:84) menade regeringsrätten att den prisfallseffekt som radonförekomst i och för sig utlöser är svår att bestämma kvantitativt. Vidare sade regeringsrätten att be- tydelsen av radonförekomstens påverkan på priset kan växla från tid till annan. Man menade att variationerna var beroende av hur starkt allmänhetens intresse var fokuserat på just farorna av, vad som i avgörandet benämns, radonstrålning samt överhuvud på hur läget på husmarknaden var. När regeringsrätten vägde samman olika faktorer kom den fram till att fastighetens marknadsvärde minskat med 50 000–. Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? En viktig faktor i denna bedömning är kostnaden för att eliminera riskerna. Rätten har kommit fram till samma påverkan på prisfallseffekten, dvs. 50 000–, i ytterligare avgöranden (Aa 221/84, Aa 223/ 84). Endast ett fåtal vetenskapliga studier har gjorts med syfte att analy- sera om förekomst av radon har någon påverkan på marknadspriser för fastigheter. I det följande redovisas kortfattat resultaten av en forskningsstudie samt av examensarbeten inom området. Skillnader i marknadspris enligt Fastighetsvärdemetoden Med den så kallade fastighetsvärdemetoden kan man indirekt skatta hur förekomsten av en förhöjd radonhalt påverkar fastigheters marknadsvärde. Metoden utgår ifrån faktiskt beteende där man studerar observerade transaktioner på fastighetsmarknaden. (1991, 1995) studerar hur förekomsten av en förhöjd radonhalt påverkar marknadsvärden på småhus. Studien omfattar småhus sålda i –1987 vilka fått reducerat taxeringsvärde på grund av förhöjda radonhalter (ca 300 hus), samt 1 800 slumpmässigt valda hus sålda inom länet . Resultaten visar skillnaden i marknadspris mellan ett hus med en radonhalt på minst /m3 och ett i övrigt likvärdigt hus med en halt under /m3. Prisskillnaden ligger enligt analysen på (penningvärde), beroende bl.a. av vilket område huset ligger i (1991, 1995). Skillnader i marknadspris enligt examensarbeten Flera examensarbeten vid () behandlar frågan om radonförekomst och påverkan på marknads- priser. I ett arbete studerades faktisk prispåverkan av förhöjd radonhalt i småhus. Studien avsåg överlåtelser i kommun under Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? Slutsatsen av studien var att radonförekomst inte medför någon, eller möjligen liten, på- verkan på priset för vanliga småhus, som radhus i tätortsområden, vilka normalt har en stor köparkrets. Däremot visade material på en negativ prispåverkan för stora och exklusiva hus med ca /m/2 (1995). I ett annat arbete studerades överlåtelser i och kommun –1987. Resultatet av undersök- ningen var att förekomst av radon har en påverkan på marknads- priset. För uppgavs prisskillnaden vara ca och för ca . I ett tredje arbete gjordes en prisstudie av hus med radon- problem i och kommun –1985. Slut- satsen av studien var att radon inte kunde anses ha en negativ pris- effekt. Orsaken enligt studien var att andra prisbildningsfaktorer vägde tyngre. I syfte att se hur de studier som presenteras ovan stämmer med mäklarnas uppfattning om radonets påverkan på marknadspriset gjorde vi en förfrågan hos . har i samråd med oss frågat sina medlemmar om hur radonförekomst beaktas och värderas i samband med för- säljning av fastigheter. Svar inkom från ca 260 mäklare runtom i landet. Svaren är mycket divergerande. Vid en radonhalt över /m3 påverkas marknadsvärdet med högst enligt var tredje mäklare i och samt drygt hälften av mäklarna i . Huvudparten av de övriga mäklarna anger sänkning. Marknadsvärdet tycks inte påverkas överhuvudtaget enligt nästan var tionde mäklare. Mark- nadsvärdet påverkas inte av en förhöjd radonhalt i samma grad i som i övriga delar av landet. Av enkätsvaren framgår också att säljaren presenterar en mät- rapport över radonhalten för i genomsnitt av försäljnings- objekten, medan köparen efterfrågar en sådan i vart fjärde fall. Förekomst av blåbetong i huset undersöks på köparens initiativ i av objekten. Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? 10.2Kan taxeringsvärdet på småhus påverkas? De grundläggande bestämmelserna om värdering vid allmän fastig- hetstaxering finns i fastighetstaxeringslagen (1979:1152, FTL) och fastighetstaxeringsförordningen (1993:1199). meddelar föreskrifter (RSFS) och rekommendation (RSV S) om värderingen vid fastighetstaxeringen. För att fastställa taxeringsvärdet på ett småhus, sker en värdering utifrån värdefaktorer, dvs. egenskaper som är knutna till fastig- heten och som har betydelse för marknadsvärdet. Varje fastighet tillhör även ett värdeområde, inom vilket värdeförhållandena i stora drag skall vara enhetliga, som påverkar taxeringsvärdet. Om det förekommer radon mer allmänt inom ett värdeområde kan om- rådets riktvärdeangivelser, som påverkar taxeringsvärdet, vara be- stämda med beaktande av eller bortseende från radonförekomst. Om radon inte är allmänt förekommande inom värdeområdet eller om radonhalterna inte har beaktats, kan en fastighets taxerings- värde justeras på grund av vad som kallas säregna förhållanden (7 kap. 5 § FTL). En förutsättning för justering är att det säregna förhållandet har en påtaglig inverkan på marknadsvärdet. Denna påtagliga inverkan an- ses föreligga när riktvärdet påverkas med . Därtill krävs, som sagt, att förhållandena inte redan beaktats i värderings- modellen. Om radon inte förekommer allmänt inom värdeområdet bör justeringar göras då årsmedelvärdet för radongashalt i småhuset överstiger /m3. (RSV S 1995:17 punkt 5.3) Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? Justeringens storlek skall motsvara av skillnaden i marknads- värde som radonförekomsten ger upphov till och bör ske under förutsättning av att mätning redovisas för det aktuella småhuset eller, om det är fråga om gruppbebyggelse – att intyg från likartade byggnader redovisas. Mätningen bör inte vara äldre än och skall ha utförts med en av () god- känd metod. Nedjusteringar kan göras för två grupper av småhus. Dels i små- hus där man inte vidtagit åtgärder för att få ner radonhalten, eller där vidtagna åtgärder inte medfört att radongashalten understiger /m3, dels i småhus där åtgärder vidtagits och kontinuerliga åtgärder erfordras för att hålla radongashalten nere under / m3. Om åtgärder vidtagits sjunker beloppet med vilket taxerings- värdet skall justeras. Tre kriterier avgör därefter justeringens storlek: Husets värdeyta (boyta + viss andel av biyta) Radongashalten Riktvärdeangivelsen (som bestäms utifrån marknadsvärdet) för småhuset. Den högsta justeringen som kan erhållas är för ett hus som befinner sig i högst riktvärdesklassen, med en yta som över- stiger , och som har en radongashalt överstigande / m3. Har åtgärder vidtagits med resultat att radongashalten under- stiger /m3 är högsta justeringsbelopp för i övrigt likartade hus. Enligt har justeringar gjorts för 11 253 värde- ringsenheter av totalt 1 942 117. Vid be- dömning av en fastighets taxeringsvärde fastställs dels ett värde för marken, dels ett värde för byggnader. På en fastighet kan flera byggnader vara uppförda, som var och en för sig utgör en så kallad värderingsenhet. Antalet värderingsenheter blir därför något större än antalet fastigheter. I syfte att kartlägga radonsituationen i landet har vi ställt en del frågor till landets kommuner (se kap. 11). Av svaren framgår att 57 000 mätningar har gjorts där halter över /m3 konstaterats Påverkar radonförekomst marknadsvärdet? och som därför i princip skulle vara berättigade till justeringar av taxeringsvärdet. 10.3Inga justeringar för radon i flerbostadshus För flerbostadshus finns inga liknande utarbetade rekommendatio- ner för justering av taxeringsvärdet. Radonhalten beaktas inte av värdefaktorerna. För det fall marknadsvärdet skulle påverkas av förhöjda radonhalter kan taxeringsvärdet i och för sig justeras, efter påtalan från fastighetsägaren. Arbetet med att spåra och sanera bostäder och lokaler, t.ex. skolor, med förhöjda radonhalter har pågått . Kommunerna har också låtit upprätta radonriskkartor eller någon annan form av kartläggning för att få ett grepp om risken för markradon. Vilket resultat har man då erhållit av dessa två decenniers arbete? För att få en bild av dagsläget sände vi ut en enkätförfrågan till samtliga kommuner i landet, bilaga 1. Enkäten omfattade 10 frågor och gällde radonsituationen i Kommunerna har haft möjlighet att i enkätsvaren kommentera respektive fråga samt lämna allmänna synpunkter på radonproble- met i kommunen. Synpunkterna kunde gälla information, spårning av hus med förhöjda radonhalter, radonmätning inklusive kostna- der samt vidtagna saneringsåtgärder. Enkäten har besvarats av 250 av landets 289 kommuner. Bostadsbeståndet i en av de kommuner som inte svarat, , ingår dock i uppgifter eftersom del- ningen ägde rum så sent som . I de 250 (251) kommunerna finns av alla småhus och av alla bostäder i flerbostadshus inom landet. Samtliga enkätsvar är dock inte kom- pletta. I detta kapitel redovisas ett sammandrag av enkätsvaren. Data för respektive kommun finns i tabeller i bilaga 2. Det totala antalet bostäder i småhus och flerbostadshus i varje kommun har hämtats från () fastig- hetsregister som är baserat på Folk- och bostadsräkningen 1990 (FoB90) och till SCB inrapporterade förändringar 1991–1998. Det beräknade bostadsbeståndet gäller alltså . I tabell 11.1 redovisas resultatet av vår kommunenkät länsvis. Här redovisas det totala antalet bostäder i småhus i respektive län samt i de kommuner som svarat på hur många småhus som har radon- mätts. Där redovisas också det procentuella antalet bostäder som har radonhalter överstigande dels /m3, dels /m3. Tabell 11.1 Radon i småhus, länsvis sammanställning >200 Bq/m3 >400 Bq/m3 18 av 25 kommuner 4 av 25 kommuner 4 av 6 kommuner 4 av 9 kommuner 8 av 13 kommuner 2 av 13 kommuner 9 av 13 kommuner 2 av 13 kommuner 6 av 8 kommuner 1 av 8 kommuner 6 av 12 kommuner 3 av 12 kommuner 1 av 1 kommun 3 av 5 kommuner 1 av 5 kommuner 25 av 33 kommuner 2 av 33 kommuner 6 av 6 kommuner SOU 2001:7 Radonläget i >200 Bq/m3 >400 Bq/m3 35 av 49 kommuner 2 av 49 kommuner 1 av 49 kommuner 12 av 16 kommuner 1 av 16 kommuner 8 av 12 kommuner 2 av 12 kommuner 1 av 12 kommuner 8 av 11 kommuner 1 av 11 kommuner 13 av 15 kommuner 8 av 10 kommuner 1 av 10 kommuner 5 av 7 kommuner 1 av 7 kommuner 7 av 8 kommuner 1 av 8 kommuner 11 av 15 kommuner 1 av 15 kommuner 10 av 14 kommuner 1 av 14 kommuner 1 av 14 kommuner 1)Gäller totala antalet radonmätta bostäder i småhus och i flerbostadshus. 2)Summan omfattar antalet radonmätningar i samtliga kategorier av byggnader. Radonläget i SOU 2001:7 Antal radonmätta enligt enkät Antalet omräknat till hela landet Uppskattat antal radonmätta i hela landet Icke-radonmätta i hela landet 1 670 000 bostäder I 206 kommuner har enligt enkätsvaren radonmätningar utförts i 184 734 (9,) bostäder i småhus. 30 kommuner har endast an- givit en summa för antalet mätningar i bostäder i såväl småhus som flerbostadshus eller till och med en summa för samtliga mätningar i inomhusluft, totalt 35 784 mätningar. Uppskattningsvis bör ca 30 000 av dessa avse mätningar i småhus. Det totala antalet mätta bostäder i småhus skulle då vara 184 734+30 000, dvs. ca 215 000, vilket motsvarar av småhusen i de berörda kommu- nerna. Omräknat till hela landets småhusbestånd skulle de redovisade mätningarna motsvara radonmätningar i drygt 241 000 bostäder. Det kan dock inte uteslutas att det i detta antal finns bostäder som blivit mätta . Antalet borde därför minskas något. Å andra sidan finns det ett okänt antal småhus där fastig- hetsägaren utfört radonmätning utan att det har kommit till kom- munens kännedom. Det totala antalet radonmätta bostäder i små- hus uppskattas därför till 280 000. Eftersom det finns drygt 1 950 000 bostäder i småhus i landet innebär det att det fortfarande finns 1 670 000 småhus med okända radonhalter. 33 kommuner redovisar i vår enkät färre bostäder som har radonmätts än de redovisar i Statens strålskyddsinstituts (SSI) enkät (SSI 1993). Skillnaden är ca 5 300 bostäder. Detta trots att en hel del mätningar borde ha gjorts . Orsaken kan vara att man sorterat bort småhus där radonhalten har mätts under för kort mättid eller under fel årstid enligt dagens metodanvisning. Om så är fallet ger vår enkätundersökning ett något säkrare resultat när det gäller radonhalt. Vi har dock tappat ett okänt antal tusen mätningar som till stor del kan ha visat riktiga radonhalter. Alunskifferbaserad lättbetong, så kallad blåbetong, uppges finnas i mer omfattande grad i av småhusen i de 97 kommuner som har svarat på frågan.