sou · GPB329d2 · 2002-01-01 00:00:00 — De närmare bestämmelserna om vad beteckningen skall innehålla, om registerföring av tilldelade beteckningar samt om besiktnings- instrument bör dock föras ned till myndighetsnivå (jfr 53 § FK). Bestämmelsen om att den som bedriver yrkesmässig försäljning av mopeder vid överlåtelse skall förse mopedens typintyg eller besiktningsinstrument med en skriftlig försäkran att mopeden, han innehaft den, inte har ändrats (nuvarande 54 § FK) fyller inte längre någon funktion och bör därför tas bort. För det första föreligger det stora kontrollsvårigheter. En tillverkare kan lämna en ofullständig moped till en handlare och förutsätta att denne skall sköta den sista monteringen. Om handlaren inte kompletterar mopeden kan han fylla i intyget om att mopeden inte ändrats han innehaft den, men mopeden stämmer ändå inte med typintyget. Detsamma gäller om handlaren får in en ändrad begagnad moped. Problemet kan inte lösas genom att ställa krav på att handlaren intygar att mopeden stämmer överens med uppgifterna i typintyget, eftersom det kan vara svårt för handlaren att känna till detta, särskilt i fråga om begagnade mopeder. Dessutom kan bestämmelsen inte tillämpas på EG-typgodkända mopeder, eftersom det enligt EG-rätten skulle kunna uppfattas som ett otillåtet handelshinder. Övriga bestämmelser om mopedbesiktning ändras endast i redaktionellt hänseende. Utredningens förslag: Institutet kopplingsbesiktning mönstras ut. Bestämmelser om sammankoppling av fordon tas inte med i fordonslagen eller fordonsförordningen utan förs ned till myndighetsnivå. Kopplingsbesiktning regleras i 66–68 §§ FK. Av dessa bestämmelser framgår att en släpvagn med en totalvikt över får dras av en bil endast om släpvagnen vid kopplingsbesiktning har godkänts för bilen, om inte föreskriver något annat. Detta gäller dock inte en påhängsvagn och inte heller en släpvagn som dras till ett besiktnings- organ för kopplingsbesiktning eller en olastad släpvagn, som med stöd av saluvagnslicens brukas för färd kortaste lämpliga väg från hamn, järnvägsstation, fabrik, reparationsverkstad, förvaringslokal eller liknande till en sådan plats eller lokal eller till ett garage. Kopplingsbesiktning skall ske för att fastställa att en kopplings- anordning mellan en bil och en släpvagn är i föreskrivet skick. Vid besiktningen skall bilen och släpvagnen ställas in och om besiktningen gäller en dolly skall även påhängsvagnen ställas in. Om ett fordon har tagits upp i ett typintyg eller har godkänts vid en registreringsbesiktning skall det senast utfärdade registreringsbeviset företes. Om en släpvagn godkänns för koppling till en bil skall besiktningsorganet utfärda ett kopplingsintyg. Besiktningsorganet skall sända en avskrift av kopplingsintyget till . Kopplingsintyget skall medföras under färd och på tillsägelse visas upp för en bilinspektör eller en polisman och skall vara i sådant skick att det kan läsas utan svårighet. Fordonsägaren kan hos ansöka om en duplett av kopplingsintyget. Vad som däremot inte framgår av fordonskungörelsen är att kopplingsbesiktning krävs endast i en minoritet av fallen. till detta är att () har utnyttjat sin möjlighet att föreskriva om undantag från 66 § FK. Av föreskrifterna framgår att fordon av olika kopplingsklasser får kombineras på ett antal olika sätt utan att kopplingsbesiktning behöver ske, se Trafiksäkerhets- verkets regler (1983:16) om kopplingsklasser, ändrade genom TSVFS 1991:78, och regler (1983:18) om släpvagnar som får dras av lastbilar utan föregående kopplingsbesiktning, ändrade genom TSVFS 1991:79. Kopplingsbesiktning skall enligt nuvarande bestämmelser ske för att fastställa att kopplingsanordningen mellan en bil och en släpvagn är i föreskrivet skick. Vid denna besiktning kontrolleras också i praktiken, även om det inte krävs enligt fordonskungörelsen, att bilen och släpvagnen är lämpliga att kopplas samman. Som framgår av avsnittet ovan tillämpas dock i de flesta fall föreskrifter om kopplingsklasser, som tillåter att bilar och släpvagnar utan någon föregående kopplingsbesiktning kopplas samman i vissa angivna kombinationer, s.k. kopplingssystem. En diskussion om förhållandet mellan kopplingsbesiktning och kopplingsklasser har aktualiserats inom utredningen, främst till följd av hanteringen av utländska fordon. Förordningen (1987:27) om fordon i internationell vägtrafik i innehåller bland annat bestämmelser om beskaffenhet och utrustning avseende fordon som är i internationell vägtrafik i (jfr textavsnitt 2.2.6). Enligt förordningen 1987:27 krävs det inte någon kopplingsbesiktning för utländska fordon. Tolkningen av gällande bestämmelser har satts i fråga i de fall ett svenskt fordon (drag- eller släpfordon) kombineras (kopplas ihop) med ett utländskt fordon (drag- eller släpfordon). Enligt gällande praxis – och så som författningen får förstås – krävs det kopplingsbesiktning om släpfordonet är registrerat i , men inte om det är registrerat i utlandet. Enligt vad som upplysts finns inte motsvarande ordning med kopplingsbesiktning i andra länder, även om man på många håll ställer vissa krav på själva kopplingen mellan en dragbil och ett släp. har därför inom utredningen tagit upp frågan om att avskaffa kopplingsbesiktningen och i stället reglera frågorna om samman- koppling av fordon på myndighetsnivå. En samordning med kopplingsklassningen skulle då ske. Även har ställt sig positiv till en sådan ordning. har i det sammanhanget pekat på att det finns behov av att utöka systemet med kopplings- klasser, eftersom det inte rymmer alla fordonstyper och viktklasser. Från branschens sida har framhållits att konkurrensskäl kräver att regelsystemet ses över i det här avseendet. Mot bakgrund av vad som har kommit fram om det system som tillämpas menar vi att det finns skäl att avskaffa kopplings- besiktningen. Såvitt vi har förstått finns det inte heller några sakliga skäl till den nuvarande skillnaden i behandlingen av svenska och utländska drag- och släpfordon. De bestämmelser om kopplings- besiktning som finns i fordonskungörelsen bör därför inte tas med i den nya författningsregleringen. Någon särskild besiktningsform som omfattar kopplingsanordningar behålls då inte. I stället bör de frågor som rör sammankopplingen av fordon helt regleras av . Genom en översyn av dessa föreskrifter kan ett konsekvent och neutralt system för handhavande av kopplingsanordningar skapas. Det här aktuella ämnesområdet får anses falla under fordons beskaffenhet och utrustning. Bemyndigandet för i 11 kap. 10 § punkt 1 i den föreslagna fordonsförordningen är därför tillämpligt, liksom straffbestämmelsen i 11 kap. 4 § punkt 2 a samma förordning. Utredningens förslag: Bestämmelserna om lämplighetsbesiktning förs över till de nya fordonsförfattningarna. Terrängtrafik- kungörelsens krav på lämplighetsbesiktning av terrängmotorfordon som används i uthyrningsrörelse mönstras dock ut. Kravet på lämplighetsbevis för registrerade fordon slopas, men behålls för släpvagnar som dras av motordrivna fordon. Bestämmelser om lämplighetsbesiktning finns i 69–73 §§ FK och 24– 28 §§ TTK. Lämplighetsbesiktning sker för att fastställa att ett fordon är lämpligt för den avsedda användningen. Godkännande vid lämplighets- besiktning krävs för att en buss, en lastbil, ett släpfordon eller ett terrängfordon skall få användas i yrkesmässig trafik för person- befordran, för att en personbil skall få användas vid övningskörning i trafikskola, för att ett fordon som har kopplats till ett motordrivet fordon skall få användas för personbefordran, för att en bil skall få registreras som utryckningsfordon och för att ett terrängmotorfordon skall få användas i en uthyrningsrörelse. Fordon får dock vid räddningstjänst tillfälligt användas av en statlig brandkår eller en räddningskår. Vidare får ett fordon som har kopplats till en traktor användas för en kortare färd till eller från en arbetsplats eller mellan en gårds ägor. Om ett fordon godkänns vid lämplighetsbesiktningen skall besiktningsorganet utfärda ett lämplighetsbevis. Om villkor föreskrivs för användningen skall detta anges i beviset. Besiktningsorganet skall sända en avskrift av beviset till . Lämplighetsbeviset eller en bestyrkt avskrift av det skall medföras vid skolskjutsning, vid personbefordran med ett fordon som har kopplats till ett motordrivet fordon eller vid färd med ett terrängfordon. Det skall efter tillsägelse visas upp för en bilinspektör eller en Handlingen skall kunna läsas utan svårighet. Fordonsägaren kan hos ansöka om att få en duplett av lämplighetsbeviset. Besiktningsorganet får återkalla ett godkännande som meddelats vid en lämplighetsbesiktning, om fordonet inte är lämpligt för den avsedda användningen. Om godkännandet återkallas skall besiktningsorganet lämna uppgift om det till och, om godkännandet avser användning i yrkesmässig trafik, till prövningsmyndigheten enligt yrkestrafiklagen (1998:490). Liksom beträffande övriga kontrollformer föreslås att den grund- läggande bestämmelsen om lämplighetsbesiktning tas in i fordonslagen. Där beskrivs att lämplighetsbesiktning sker för att kontrollera att ett fordon är lämpligt för den avsedda användningen. Det slås också fast att ett godkännande vid en lämplighetsbesiktning får återkallas av besiktningsorganet, om fordonet är lämpligt för den avsedda användningen. Dessa bestämmelser har hämtats från fordons- kungörelsen och terrängtrafikkungörelsen och innehåller inget nytt i sak. De flesta av de övriga nu gällande bestämmelserna om lämplighets- besiktning förs över till fordonsförordningen. Därvid måste vissa sammanjämkningar ske mellan fordonskungörelsens och terrängtrafik- kungörelsens bestämmelser, eftersom de två kungörelserna avser olika typer av fordon och samtliga bör omfattas av den nya fordons- förordningen. Det kan noteras att kravet i terrängtrafikkungörelsen på lämplighets- besiktning av terrängmotorfordon som används i uthyrningsrörelse mönstras ut, eftersom någon särskild kontroll med avseende på lämpligheten i praktiken inte förekommer. Vissa bestämmelser av administrativ karaktär bör föras över till föreskrifter. Det gäller bestämmelserna om att besiktnings- organet skall sända en avskrift av varje lämplighetsbevis till , om dupletter av lämplighetsbevis samt om till vilka myndigheter besiktningsorganet skall lämna uppgift om ett lämplighetsbevis återkallas. Hänvisningen i 70 § tredje stycket FK, som säger att det finns särskilda bestämmelser om farligt gods, bör tas bort. Ett skäl för detta är att det finns anledning att över huvud taget vara restriktiv med hänvisningar och ta in sådana endast då det verkligen är motiverat. Ett annat skäl är att det finns andra kategorier av lämplighetsbesiktningar som inte nämns, t.ex. för transport av lättfördärvliga livsmedel, se SLVFS 1995:19 Statens livsmedelsverks kungörelse om tillämpning av överenskommelse om internationell transport av lättför- därvliga livsmedel och om specialutrustning för sådan transport (ATP) samt transitering enligt förordningen (1987:1119) om ett gemensamt transiteringsförfarande (TIR). Dessa bygger på internationella konventioner. har föreslagit att resultatet från lämplighets- besiktningen skall skrivas in i registreringsbeviset. Det skulle medföra att något lämplighetsbevis inte längre behövs för registrerade fordon och innebära en blankett mindre. skulle kunna få nödvändiga uppgifter via datorkommunikation i stället för som på mikrofilm. En sådan ordning skulle medföra vissa besparingar. Vi föreslår därför att den genomförs. Det bör ankomma på att närmare reglera uppgifts- skyldigheten för besiktningsorganen samt vilka uppgifter som skall tas in i registreringsbeviset enligt det nämnda förslaget. Släpvagnar som dras av jordbrukstraktorer m.fl. fordon är inte registreringspliktiga (8 och 9 §§ BRK). Eftersom det förekommer att sådana släpvagnar godkänns för personbefordran är det nödvändigt att ha kvar lämplighetsbeviset för dessa fordon. Liksom skall beviset i dessa fall medföras vid personbefordran och på begäran visas upp för en bilinspektör eller en polisman. Kravet bör uttryckas så att det gäller i fråga om fordon som har kopplats till ett motordrivet fordon. Utredningens förslag: Bestämmelserna om kontrollbesiktning anpassas till de genomförda ändringarna i inställelse- systemet för periodisk kontrollbesiktning, där fordon med slutsiffran 5 i registreringsnumret, för att avlasta , nu har inställelseterminen maj–september. Principen med årlig kontrollbesiktning av fordon års modell med ettårs- eller tvåårsintervaller behålls. För fordon som används på ett särskilt sätt – t.ex. vid övningskörning eller i yrkesmässig trafik – samt för alla bussar, föreslås en viss skärpning genom krav på årlig periodisk kontrollbesiktning oavsett ålder. Kravet på kontrollmärke för terrängfordon slopas. Ett föreläggande om kontrollbesiktning skall innehålla det alternativ som fordonsägaren i vissa fall ges att efterkomma föreläggandet, nämligen kontroll vid en ackrediterad verkstad. Kravet på kontroll av taxametern i taxifordon vid kontroll- besiktningen tas bort. Kravet på att fordonsägaren skall visa upp vissa handlingar i samband med kontrollbesiktningen slopas. Periodisk kontrollbesiktning är obligatorisk för de flesta motordrivna fordon och släpfordon. Syftet är att kontrollera att utrustning och beskaffenhet hos fordon som är i bruk uppfyller de krav som ställs i fråga om trafiksäkerhet och miljö. styrs skyldigheten att ställa in ett fordon till besiktning av den tidpunkt när fordonet togs i bruk och inte, som tidigare, av årsmodellbeteckningen. ändrades bestämmelserna om kontroll- besiktning (och flygande inspektion) med hänsyn till rådets direktiv /96/EG av om tillnärmning av medlems- staternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande Ändringarna gällde bedömningen av ett fordons brister och framgår både av fordonskungörelsen och av föreskrifter om kontrollbesiktning och flygande inspektion (VVFS 2000:101 och 102). utfördes totalt 3 828 078 kontrollbesiktningar i . Vid dessa underkändes totalt av inställda fordon, varav med krav på efterkontroll och utan krav på sådan kontroll. En fråga som fått mycket uppmärksamhet är de långa väntetiderna till besiktning, främst kontrollbesiktning, som drabbat fordonsägare i hela landet. Detta har givetvis diskuterats inom utredningen, även om det inte ingår i våra direktiv att direkt söka lösningar på dessa problem. Ambitionen är ju att förenkla förfarandet och bestämmelserna så långt som möjligt, och flera av våra förslag torde kunna leda till vissa rationaliseringar och större flexibilitet, som i sin tur kan ha en positiv effekt på besiktningsorganens arbete. revisorer har i Rapport /01:2 , fordonskontrollen och trafiksäkerheten behandlat bland annat frågor som rör kontrollbesiktningen. Revisorerna föreslår att nuvarande system för kallelse till kontrollbesiktning förändras för att åstadkomma en jämnare belastning över året och att får ansvaret att, inom de ramar som fordonskungörelsen ger, styra när i tiden kallelse skall gå ut. Revisorerna föreslår också att en ytterligare utglesning av kontrollbesiktningen övervägs. I fordonskungörelsen behandlas kontrollbesiktning i 74–89 §§. Avsnittet inleds med bestämmelser som anger vilka fordon som skall kontrollbesiktigas och när dessa skall ställas in för besiktning. Det förekommer variationer både beträffande när ett fordon skall kontrollbesiktigas första gången och beträffande besiktningarnas periodicitet. Motsvarande bestämmelser för terrängfordon finns i 29– 30 a § TTK. I fråga om andra fordon än terrängfordon avser kontroll- besiktningen endast fordon års modell. Bilar med en totalvikt av högst besiktigas första gången under den inställelsetermin vars inställelsemånad infaller 34 månader efter den månad bilen första gången togs i bruk, om inte inställelsemånaden infaller från den månad fordonet har godkänts vid en fullständig registreringsbesiktning, under den inställelsetermin vars inställelsemånad infaller efter föregående inställelsemånad, och Bilar och bildragna släpvagnar med totalvikt över besiktigas första gången senast efter den månad fordonet första gången togs i bruk, och därefter senast efter senaste fullständiga kontroll- eller registrerings- besiktning. Bildragna släpvagnar med en totalvikt av högst och motorcyklar besiktigas första gången senast efter den månad fordonet första gången togs i bruk, och därefter senast efter senaste fullständiga kontroll- eller registreringsbesiktning. Om förflutit sedan fordonet första gången togs i bruk, skall dock fordonet besiktigas med mellanrum. Motorredskap klass I och av sådana fordon dragna släpvagnar besiktigas första gången senast efter den månad fordonet första gången togs i bruk, och 240 Kontrollbesiktning SOU 2001:29 därefter senast efter senaste fullständiga kontroll- eller registreringsbesiktning. Registrerade terrängfordon som används i yrkesmässig trafik för personbefordran och registrerade terrängmotorfordon som används i uthyrningsrörelse besiktigas senast efter närmast föregående besiktning. Personbilar, motorcyklar och lastbilar med en totalvikt av högst skall från och med det kalenderår som infaller som anges i årsmodellbeteckningen enligt bilregistret i stället besiktigas . Enligt 77 § FK gäller följande. Fordon med en totalvikt av högst som är utryckningsfordon, registrerade motorfordon som används för övningskörning i trafikskola, registrerade motorfordon som drivs med gas från gasverk på fordonen eller på ett tillkopplat släpfordon, registrerade släpfordon på vilka gasverk dras, registrerade bilar som används i yrkesmässig trafik för personbefordran, registrerade släpfordon som används i yrkesmässig trafik för personbefordran, registrerade släpfordon som är inrättade för transport av sjuka eller skadade eller som används uteslutande av statlig brandkår eller brandstyrka, registrerade bilar som används i uthyrningsrörelse, registrerade bilar som används för icke yrkesmässig skolskjutsning samt registrerade bussar besiktigas första gången under den inställelsetermin vars inställelsemånad infaller efter det att fordonet första gången togs i bruk och I 78 § förklaras vad som menas med inställelsemånad och inställelse- termin. Inställelseterminen består av en inställelsemånad samt de närmast föregående två och närmast följande två kalendermånaderna. Inställelsemånaden bestäms efter den sista siffran i fordonets registreringsnummer. Siffra i reg.nr. Den som ställer in ett fordon för vilket körförbud eller föreläggande om kontrollbesiktning har meddelats skall visa upp den handling där förbudet eller föreläggandet har meddelats. Om efterkontroll sker från det att ett fordon har underkänts vid en kontrollbesiktning, får kontrollen begränsas till att avse de delar som har underkänts. Ett fordon skall godkännas om det vid kontrollbesiktningen är i trafiksäkert skick, i förekommande fall är utrustat med en taxameter som tillsammans med sin fastsättning är kontrollerad och plomberad i enlighet med föreskrifter som avses i 11 kap. 1 § yrkestrafik- förordningen (1998:779), uppfyller de krav som avses i förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor, bilavgas- förordningen (1991:1481), förordningen (1995:555) om HFC och förordningen (1995:636) om ämnen som bryter ned ozonskiktet samt fordonet även i övrigt är godtagbart från miljösynpunkt. Fordonet skall godkännas även om det har brister, om dessa är av ringa betydelse. Om ett fordon är så bristfälligt att det inte kan användas utan uppenbar fara för trafiksäkerheten skall körförbud meddelas (83 § FK). Ett sådant körförbud gäller till dess att en ny kontrollbesiktning sker. Fordonet får dock användas vid provkörning från plats där reparation utförts i samband med en reparation och för färd kortaste lämpliga väg till ett besiktningsorgan för besiktning. En släpvagn som är olastad får också dras till en reparationsverkstad med en hastighet av högst , om körförbudet beror på bristfällighet i bromssystemet. Om ett fordon har sådana brister att det inte kan godkännas, men körförbud inte meddelas, skall besiktningsorganet enligt 84 § FK förelägga fordonets ägare att avhjälpa bristerna och ställa in fordonet för kontrollbesiktning. Om fordonet då inte ställs in inom föreskriven tid inträder körförbud. Ett sådant körförbud gäller till dess att kontrollbesiktning sker. Provkörning får dock ske i samband med reparation och fordonet får användas för kortaste lämpliga färd både till en reparationsverkstad och till ett besiktningsorgan för besiktning. Föreläggande om kontrollbesiktning skall dock inte utfärdas om bristerna är enkla och inte har förekommit vid den senaste kontroll- besiktningen eller flygande inspektionen. Trots att en fordonsägare har fått föreläggande om kontroll- besiktning enligt 84 § kan han i stället låta prova fordonet vid en verkstad som är ackrediterad enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll (84 a § FK). Detsamma gäller vid körförbud enligt samma paragraf, om provningen sker inom en månad från det att körförbud inträdde och från en fullständig kontrollbesiktning. Verkstaden skall då utfärda ett intyg om att fordonet har provats och att bristen har åtgärdats. Intyget skall sändas till som prövar om fordonet skall godkännas. Om intyget inte utfärdas eller om det inte godkänns av inträder körförbud. Om fordonets ägare vid en fullständig kontrollbesiktning har fått ett föreläggande om att åtgärda enkla brister och efter kontrollbesiktningen har låtit prova fordonet vid en ackrediterad verkstad, får verkstaden utfärda ett intyg om att fordonet har provats och bristerna åtgärdats. Intyget skall omgående sändas till , som skall pröva om fordonet skall godkännas (84 b § FK). Intygen kan antingen sändas till per post eller direktregistreras (direktanmälas) av verkstaden via terminal. –2000 utfärdade ackrediterade verkstäder cirka 105 000 sådana intyg . kontrollerar att intyget har utfärdats av en verkstad som är ackrediterad och att intyget utfärdats i rätt tid, dvs. inom den ovan nämnda tidsfristen. Verket beslutar därefter om fordonet skall godkännas. Om någon av förutsättningarna brister och fordonet inte kan godkännas vid prövningen av intyget skall det ställas in för förnyad kontrollbesiktning. Om ett fordon inte ställs in till den periodiska kontroll- besiktningen inträder körförbud för fordonet från och med kalendermånaden efter den månad varunder fordonet senast skulle ha ställts in till besiktning (85 § FK). För bilar som varit avställda gäller i vissa fall särskilda regler. I 86 § FK anges att protokoll skall föras vid kontrollbesiktningen. Där räknas också upp vad detta protokoll skall innehålla. Protokollet skall överlämnas till fordonets ägare när förrättningen är klar. Om det vid en kontrollbesiktning eller en flygande inspektion visar sig att ett fordon har ändrats på ett visst sätt skall fordonets ägare föreläggas att ställa in fordonet till registreringsbesiktning (87 § FK). Om fordonet inte ställs in till registreringsbesiktning inom förelagd tid inträder körförbud för fordonet. Om körförbud meddelas vid kontrollbesiktning skall besiktnings- organet förse fordonet med ett körförbudsmärke (88 § FK). Besiktningsorganet skall lämna uppgift om kontrollbesiktning och om förelägganden som meddelats i samband därmed till , i fråga om fordon som är registrerade i bilregistret (vägtrafikregistret), och till Försvarsmakten i fråga om fordon som är registrerade i det militära fordonsregistret. Om kontrollbesiktning av fordon som brukas med turistvagnslicens skall uppgift lämnas till . Om kontrollbesiktning av övriga fordon skall uppgift lämnas till . I 30 § TTK anges vilka terrängfordon som skall kontrollbesiktigas (se ovan) och därefter anges i kungörelsens följande paragrafer om kontrollbesiktning att fordonskungörelsens bestämmelser skall tillämpas även beträffande terrängfordon. I såväl bilregisterkungörelsen som i terrängtrafikkungörelsen finns bestämmelser om kontrollmärken, som tillställs fordonsägaren av .