sou · GPB378 · 2002-01-01 00:00:00 — Därefter har ytterligare 44 kommuner besvarat enkäten, vilket ger en slutlig svarsfrekvens på . Det är viktigt att understryka att kommunerna inte har någon skyldighet att samla in statistiska uppgifter om validering, varför de svar som lämnats måste avse en uppskattning i efterhand av verk- samhetens omfattning. De torde dock ge en allmän bild av läget. Enkäten har också skickats till länsarbetsnämnder och yrkes- nämnder. 13 av 22 länsarbetsnämnder har besvarat enkäten. Enkä- ten har också besvarats av tre yrkesnämnder. Begreppet validering har många definitioner. I enkäten redovisa- des regeringens definition i uppdraget till valideringsutredningen (Dir 1999:86): Begreppet validering har en vid innebörd. Med validering avser regeringen en strukturerad bedömning, värdering och erkännande av kunskaper och kompetens som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. Tre delar kan urskiljas inom detta om- råde. För individen handlar det dels om validering av kunskaper och kompetens inhämtade på olika sätt för att få betyg som ger behörighet för vidare studier, dels om att få ett kompetensbevis, yrkesbevis eller branschcertifikat av något slag riktat till arbetslivet, dvs. validering av yrkeskompetens. Den tredje delen berör det pedagogiska fältet, bl.a. anpassning av utbildningens uppläggning och genomförande i för- hållande till den vuxnas förutsättningar och förkunskaper. Inom vuxenutbildning har under model- ler och metoder utvecklats för att använda validering som ett reguljärt inslag i den pedagogiska processen. Efter en individuell studiegång sätts då betyg på vanligt sätt efter avslutad kurs. I de fall personens kunskaper är av den arten att betyg på kurs kan sättas direkt efter samtal, prov eller liknande formaliseras detta vanligtvis än så länge som genomförd prövning. Betyg sätts då enligt den fyr- gradiga skala som gäller på gymnasial nivå. Validering i en vidare mening är emellertid inte formellt reglerad på annat sätt än att det finns bestämmelser i 4 kap. 15 a § förord- ningen (1992:403) om vuxenutbildning som ger rektor Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. möjlighet att under vissa förutsättningar ge betyget Godkänd på en kurs även om eleven inte har gått igenom kursen. I avvaktan på resultaten av utredningen om Validering av vuxnas kunskap och kompetens (Dir. 1999:86) har regeringen konstaterat att gällande regelverk skall kvarstå. I det följande redovisas svar inkomna före . Svars- frekvensen var då . Detta är ett mycket gott resultat som får anses tyda på kommunernas engagemang inom sakområdet. Det är dock viktigt att påpeka att det då enbart handlar om validering mot betyg – ej mot kompetensbevis. Inkomna svar har dels sammanräknats, dels fördelats på kommungrupper i enlighet med SCB:s gruppering. De har vidare fördelats på de tre inledande svarsalternativen på frågan om valide- ring förekommer i kommunen (Ja, Nej, Nej men vi planerar). Svar har inkommit från 275 kommuner (). Uppdelat på de olika kommungrupperna ligger svarsfrekvensen inom intervallet (storstäder, större städer och medelstora städer) och (landsbygdskommuner). I tabell 1 redovisas fördelningen på respektive kommungrupp. Inkomna enkätsvar fördelade på kommungrupper Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Av samtliga 275 kommuner som besvarat enkäten säger 183 kommuner () att de har arbetat med validering, 66 () kommuner att de inte gjort det, medan 26 () svarar att de inte ännu gjort det men att de planerar för en sådan verksamhet. Störst andel ja-svar har medelstora städer () och större städer (). Lägst andel ja-svar har mindre övriga kommuner (). Andelen per kommungrupp framgår av tabell 2. Antal kommuner och andel av dessa som arbetar med validering respektive som planerar att arbeta med validering Omfattning och inriktning av valideringen En av de tidiga frågorna i enkäten avsåg omfattningen av före- kommande validering uttryckt i ett beräknat antal personer och gymnasiepoäng. 151 kommuner har besvarat denna fråga. 32 kommuner uppger dock att de ej har något underlag för att kunna besvara frågan. Av de kommuner som har lämnat underlag framgår att 7 767 personer har validerats i en beräknad omfattning av 1 595 944 gymnasie- poäng, det vill säga ett genomsnitt på drygt 205 gymnasiepoäng per person. Storstäderna har ett genomsnitt på 493 gymnasiepoäng per person, följda av mindre respektive större övriga kommuner med ett genomsnitt på 374 respektive 311 gymnasiepoäng per person. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Lägst ligger förortskommuner, som har ett genomsnitt på 82 gymnasiepoäng per validerad person och större kommuner med 125 gymnasiepoäng per person. En utförligare redovisning ges i tabell 3. Antal personer som validerats samt antal validerade gymnasiepoäng och genomsnitt per person För att beräkna genomsnittet av uppgiven omfattning av genom- förd validering – uttryckt i gymnasiepoäng – per kommungrupp har kommungruppens validerade gymnasiepoäng dividerats med antalet kommuner som besvarat denna fråga. Resultatet framgår av tabell 4. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Genomsnitt av uppgiven omfattning av genomförd validering per kommungrupp Det är som synes avsevärda skillnader mellan de olika kommun- grupperna. Även om man bortser från storstäderna, så är det stora skillnader mellan större städer (19 213 gymnasiepoäng) och lands- bygdskommuner (2 218 gymnasiepoäng). Mindre övriga kommu- ner har ett genomsnitt som är nästan fem gånger större än genomsnittet för landsbygdskommunerna. Om de kommuner som inte kunnat besvara frågan om omfattningen av genomförd validering kan antas ha validerat i ungefär samma utsträckning som övriga kommuner i den aktuella kommungruppen, så skulle följande bild framträda (tabell 5). Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Extrapolerad omfattning av genomförd validering per kommungrupp *)Därmed avses antalet uppgivna gymnasiepoäng och antalet beräknade gymnasie- poäng. Det vill synas som om kommunerna validerat i en omfattning som – uttryckt i gymnasiepoäng – kan uppskattas till cirka 1 750 000 gymnasiepoäng. Inriktningarna på de ämnesområden/yrkesområden som valideringen genomförts inom framgår av tabell 6. Det område där flest valideringar genomförts är vårdområdet, följt av allmänna ämnen och data. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. SOU 2001:78 Inriktning och omfattning av genomförd validering Inriktning (oftast motsvarande Energi (inkl fastighetsskötare) *) Dataämnena ingår i elprogrammets kursutbud. De har dock oftast separerats i kommunernas redovisning, varför så också sker i denna rapport av de personer som deltagit i validering ligger inom åldersintervallet 26–, är , medan är . Två industrikommuner och en gles- bygdskommun har validerat enstaka personer . Av tabell 7 framgår att ungdomar i åldersgruppen i större städer och industrikommuner validerats i större utsträckning än i övriga kommungrupper. Personer i åldrarna 41– i storstäder, medelstora städer och i glesbygdskommuner har validerats i större utsträckning än i övriga kommungrupper. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Åldersgrupperingar fördelade på kommungrupper (%) 26–40 år 41–60 år Kvinnorna är i klar majoritet av dem som validerats. I av de 163 kommuner som besvarat frågan har mer än hälften av dem som validerats varit kvinnor. I så många som av kommunerna har andelen kvinnor legat mellan . I vissa kommuner har enbart kvinnor validerats, men det finns exempel även på det motsatta. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Andel och antal kvinnor, som deltagit i validering för- delade per kommungrupp Andel och antal: 8**) *)Antalet har beräknats på det totala antalet personer multiplicerat med andels- genomsnittet (12,5 37,5 62,5 respektive ). **)En kommun anger andelen till exakt Modeller/Metoder för validering 81 kommuner – av de 183 kommuner som anger att de arbetar med validering – säger att de utvecklat modeller/metoder för validering. 48 av dessa kommuner utvecklar svaren i enkätens kommentardel eller i särskilda bilagor. Ytterligare 14 kommuner uppger att de arbetar med att utveckla modeller. I kapitel 5 redovisas sammanfattningsvis vissa typiska inslag i ett flödesschema för validering. I detta kapitel ges också exempel på olika modeller/ metoder. Redan här kan man konstatera att det förmodligen finns lika många arbetsmodeller för validering som det finns kommuner. Det vill synas som om de redovisade modellerna i större eller mindre grad använder följande steg som utgångspunkt i sitt arbete med att utveckla egna modeller. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Presentation av kurser och kurskrav Det vanligaste torde ändå vara att validering sker via deltagande i de aktuella kurserna i vuxenutbildning, där deltagarens faktiska kunskaper påverkar den takt med vilken utbildningen kan slutföras. Detta är kanske den vanligaste vägen – speciellt inom omvårdnadssektorn. Bollnäs- och Vimmerbymodellerna är typiska exempel på detta. Validering av utländsk yrkeskompetens På frågan om man validerat utländsk yrkeskompetens svarar 56 kommuner ja och 117 nej. 10 kommuner har avstått från att besvara frågan. Det stora flertalet kommuner har validerat enstaka personer, men några kommuner uppger att de validerat ett tiotal personer och ytterligare några att de validerat ett 25-tal personer. Totalt har drygt 300 personer med utländsk yrkeskompetens validerats mot kurser i en omfattning som uppskattningsvis mot- svarar drygt 58 000 gymnasiepoäng. Det innebär att varje person i genomsnitt validerats mot kurser omfattande sammanlagt cirka 180 gymnasiepoäng Tolv kommuner har validerat mot branschkrav. Det handlar då om allt från validering inom explosivvaruindustrin till validering av frisörer och klensmeder. Vanligast är dock validering mot bransch- krav för bussförare, inom områden som svetsteknik, el, bygg och verkstadsteknik. Validering i sfi, enligt kommunernas definition, har förekommit i 51 kommuner. Några av dessa kommuner gör ett förtydligande och säger att validering enbart gällt placering i nivågrupper. Andra informerar om att det kan innebära att en person som bedöms ha tillräckligt goda förkunskaper numera ges möjlighet att genomgå sfi-testet utan att ha deltagit i undervisning. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. 117 kommuner svarar att de inte validerat i sfi. Femton kommu- ner har inte besvarat frågan. Förslag avseende validering av utländsk yrkeskompetens Enkäten avslutades med två öppna frågor. Först informerades kommunerna om att valideringsutredningen enligt sina direktiv skulle lämna förslag till utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens. Kommunerna erbjöds i anledning därav att lämna förslag som skulle kunna bidra till en kvantitativ och kvalitativ utveckling av validering av utländsk yrkeskompetens. Samtliga kommuner som besvarat enkäten är i stort sett positiva till validering som företeelse. De ser det som en möjlighet för indi- viden att få sin reella kompetens värderad för att så sätt snabbare komma ut i arbetslivet och/eller kunna påbörja studier på universitet och högskolor (motsvarande). Detta gäller speciellt människor med utländsk yrkeskompetens. Man understryker att yrkeskompetens är en färskvara, som snabbt blir inaktuell om den inte kan användas. Flera kommuner betonar tidsaspekten och menar att yrkesvalidering bör ske parallellt med svenskstudierna. Gemensamt för många kommuner är också att man känner sig osäker på hur validering ska gå till. Detta gäller speciellt validering av utländsk yrkeskompetens. Det är inte självklart att en person som tidigare i sitt hemland arbetat exempelvis som ekonom i ett system med utgångspunkt i planekonomi, har sådana kunskaper som går att relatera till motsvarande arbete i det svenska arbetslivet. Det är heller inte självklart att en fordonsmekaniker från ett land i tredje världen har de kvalifikationer som branschen ställer på en person som skall arbeta i jämförbar bransch under svenska förhållanden. Många kommuner känner sig också osäkra på innebörden i ut- ländska dokument (betyg, examina m.m.) och efterlyser en central instans som kan informera om värdet av de vanligaste dokumenten från de största invandrarländerna. Konsekvenserna av de problem som kommunerna redovisar ovan är att man efterfrågar allt från nationella riktlinjer, regionala och/ eller nationella valideringscentra för utländsk yrkes- kompetens till kunskapsbanker, lathund och informationsmaterial. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Många kommuner tar också upp behovet av att kunna erbjuda sin personal (skolledare, studie- och yrkesvägledare samt lärare) kompetensutveckling/ fortbildning, m.m. speciellt kring frågor som berör validering av utländsk yrkeskompetens. Det är ett behov – framhåller man – som också finns hos arbetsförmedlingens personal. Avslutningsvis erbjöds kommunerna att komplettera sina tidigare svar med utökad information om pågående valideringsverksamhet och/eller planer för framtida valideringsverksamhet. Många kommuner har utnyttjat denna möjlighet. Genomgående för samtliga kommuner som besvarat enkäten är att de – oavsett om de arbetar med validering, planerar för att på- börja ett sådant arbete eller överlåter åt andra kommuner att arbeta med denna fråga – understryker vikten av att ta vara på vuxna människors kunskaper. Fördelarna för den enskilde med validering framhålls i flertalet svar. Genomgående – speciellt i mindre kommuner och små kommu- ner – är också osäkerheten inför hur man skall bära sig åt. Hur gör man egentligen? är en fråga som återkommer i många svar. Detta gäller även många kommuner som arbetar – och arbetar intensivt – med att genomföra valideringar. Gör man rätt? Hur garanterar man kvaliteten? Som en följd av denna osäkerhet uppstår behov av stöd och stimulans. En central valideringsmyndighet efterfrågas av många. Den skulle kunna bistå med information, ge goda exempel, dra upp riktlinjer, definiera begreppet, svara för branschkontakterna när det gäller validering mot kompetensbevis etc. Nationella och/eller regionala valideringscentra är också ett önskemål från många kommuner och då avses validering av yrkes- kompetens. Mindre och små kommuner har svårt att kunna möjliggöra validering av stora och små yrkeskompetenser i skilda branscher. Det finns dock regionala exempel på hur man försökt lösa dessa problem. I och län arbetar man med länsvist samarbete, där kommunerna tillsammans försöker täcka in så många yrkesområden som möjligt. Kommunerna redovisar dock inte bara problem. Många kommu- ner har lämnat kortfattade beskrivningar av hur man arbetar med Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. validering och/eller bifogat en eller flera bilagor som utförligare beskriver arbetet. I kapitel 4 beskrivs sammanfattningsvis ett antal sådana modeller. Andra kommuner redovisar samarbete med grannkommuner, större närliggande kommuner och andra utbildningsanordnare, exempelvis statens skola för vuxna i (SSVN), (speciellt när det gäller olika yrkesvalideringar) och i . Samarbetet sträcker sig i många kommuner också längre – med fackliga organisationer, arbetsförmedling och näringsliv för att nämna några. Behovet av kompetensutveckling/fortbildning redovisas från många håll. Detta löses till viss del via studiebesök hos kommuner som utarbetat specifika modeller, exempelvis Bollnäsmodellen och Vimmerbymodellen. I andra kommuner anordnas studiedagar, pedagogisk afton och/eller informationsträffar. Vissa kompetens- utvecklingsproblem kvarstår dock, anser flertalet av de kommuner som tar upp denna fråga. Man avser då framför allt möjligheter för lärare att skaffa sig kunskap om arbetssätt och arbetsformer för validering i olika sammanhang. Några kommuner efterlyser möjligheter att skapa ett öppet komvux med fria positioner. Då skulle såväl lärare som handledare ha större möjligheter än att ta hand om deltagare som redan skaffat sig en reell kompetens och bättre förutsättningar för valide- ring i olika sammanhang. Andra kommuner redovisar lösningar i form av studieverkstäder och vägledningscenter, där validering möjliggörs. Åter andra kommuner redovisar upplägg av utbild- ningar och kurser med kontinuerlig drift, successiva antagningar och individuella studiegångar där validering möjliggörs under resans lopp. Ett fåtal kommuner tar upp validering ur ett kostnadsperspektiv. Validering är dyrbart, säger de. Någon kommun förordar därför också statliga valideringscentra, så att den enskilde inte skall bli beroende av om hemkommunen är beredd att stå för de kostnader som en validering innebär. I skrivelse till regeringen föreslog jag att jag skulle få i uppdrag att – mot bakgrund av förordning (2001:14) om försöksverksamhet med validering av yrkeskompetens – organisera Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. en projektverksamhet med validering av utländsk yrkeskompetens. Jag föreslog också att ett schablonbidrag skulle utbetalas till del- tagande kommuner för varje fullföljt/utfärdat kompetensbevis. Mina förslag innebar sammanfattningsvis i övrigt följande. Det hade framgått av enkätsvaren att validering av utländsk yrkeskompetens inte hade anordnats i någon större utsträckning av kommunerna. Det framgick också att flera av de kommuner som övervägt att validera mot branschkrav också efterfrågat ett annat sätt att dokumentera valideringen än genom betyg. Jag föreslog mot bakgrund av detta att tio stora och medelstora kommuner skulle ges möjlighet att ingå i den föreslagna projektverksamheten med utländsk yrkeskompetens, att ett antal mindre kommuner samlade i två regioner skulle ges möjlighet att ingå i den nu föreslagna projektverksamheten, att tre kommuner skulle ges ett ansvar för att validera personer med utländsk yrkeskompetens mot uppställda krav för små branscher eller hantverksyrken. Vidare lämnade jag förslag om att de tre pilotprojekten skulle ges möjlighet att delta även i denna verksamhet och om uppföljning och dokumentation av de föreslagna åtgärderna. I enkätsvaren var ett genomgående tema att kommunerna kände behov av stöd och stimulans i valideringsarbetet, särskilt när det gällde utländsk kompetens. Man önskade få ta del av goda exempel, exempel på modeller och metoder, etc. Jag föreslog därför att medel skulle ställas till förfogande för framtagning av ett service- material kring validering. Inom ramen för de tre pilotprojekten hade utredningen stått för en handledarutbildning som visat sig svara mot ett verkligt behov. Jag föreslog av detta skäl att medel skulle ges för handledar- utbildning i de nytillkomna kommunerna. I mitt uppdrag (dir.1999:86) ingick att utvärdera behovet av och pröva lämpliga former för att validera kunskaper i det svenska språket som återspeglar arbetsmarknadens krav, exempelvis genom ett nationellt språktest. Två sakkunniga i utredningen, som på mitt uppdrag hade undersökt frågan, hade kunnat konstatera att det inom pilot- projekten förelåg behov av metoder att bedöma språkkunskaperna, varför jag föreslog att medel skulle ställas till förfogande för en försöksverksamhet inom ett par yrkesområden. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Regeringen beslutade att bevilja medel för en utökad försöksverksamhet i högst fem kommuner – utöver projektkommunerna – med validering av utländsk yrkeskompetens på i huvudsak gymnasial nivå. beslutade att avsätta medel för planering och samordning av åtgärder för utbyggnad av valide- ring av utländsk yrkeskompetens på gymnasial nivå med avseende på framför allt följande åtgärder: utvärdering, uppföljning och dokumentation av försöksverk- samheten i högst fem kommuner förutom pilotkommunerna, utveckling av instrument och metoder för validering med rele- vant anpassning till aktuella branscher eller yrkesområden, utbildning av handledare, lärare och andra som arbetar med validering, utveckling och utprovning av olika former av dokumentation över validerad kunskap och kompetens. I uppdraget låg också att ta fram och sprida informations- och servicematerial om validering. Mot bakgrund av erfarenheter från i huvudsak svaren på den tidigare redovisade enkäten beslutade jag i att medge följande fem kommuner att – utöver pilot- kommunerna – delta i försöksverksamheten med validering av utländsk yrkeskompetens: ( i samverkan med och ), (i samverkan med och ) samt . Arbetet i kommunerna med den utvidgade valideringsverksam- heten har påbörjats , varför några resultat ännu inte finns att redovisa. Åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens m.m. Då mitt uppdrag nu avslutas övertas ansvaret för den utbyggda verksamheten av fr.o.m. . 7Förslag till nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens Validering ingår, som tidigare nämnts, i infrastrukturen för det livs- långa lärandet. Validering är en åtgärd som har flera syften och får positiva återverkningar inom flera politikområden – framför allt arbetsmarknad, integration, näring, utbildning. För näringslivet och för andra sektorer är medarbetarnas kompe- tens en allt viktigare faktor för framgång. Arbetsintensiva och mindre kvalificerade arbetsuppgifter blir färre. Kompetensnivån har betydelse för individens möjligheter att få och behålla ett arbete och att påverka arbetets utveckling. Nya former av organisationer på arbetsplatsen ställer andra och ökade krav på den enskilde. Till- gången på arbetskraft med rätt kompetens kommer att vara av avgörande betydelse för att näringsliv och offentlig förvaltning skall kunna utvecklas och bidra till den regionala utvecklingen.1 Detta är, menar jag, bra exempel på sammanhang där fördelarna med att ta tillvara människors reella kompetens är uppenbara. Viktiga målgrupper för validering är såväl personer med utländsk yrkeskompetens som personer som genom yrkesutövning i skaffat sig kunskap och kompetens, som de av olika skäl önskar få formellt bekräftad. Jag påbörjade utredningsarbetet med drygt tre månaders försening – räknat från tiden för regeringens beslut om inrättande. Enligt den tidsram som gällde skulle ett delbetänkande med bl.a. en redovisning av pilotprojekten presen- teras senast . Det var därför mycket angeläget att 1 Proposition 2001/02:4. Förslag till nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens finna tre orter, beredda att medverka i pilotprojekt- verksamheten. Genom pilotprojektens inriktning på arbets- marknaden var det här fråga om att utveckla en ny verksamhet. Den nya verksamheten skulle också förutsätta medverkan av flera utomstående aktörer – myndigheter, arbetsmarknadens parter, företag, organisationer, vars medverkan och acceptans var en förut- sättning för att verksamheten skulle få legitimitet. Centralt hade vårt utredningsarbete startat och där måst inriktas på, förutom utformning av de avtal som skulle slutas med orterna, att utarbeta ett underlag för förordningsarbetet inom utbildningsdepartement, vilket – enligt den tidsram som gällde – skulle överlämnas . En fråga som också måste lösas var hur utvärderingen av pilotprojekten skulle gå till, då utvärderaren behövde vara med i planeringen för att säker- ställa att projekten blev utvärderingsbara. När pilotprojekten startade visade det sig inte vara helt lätt för de mindre orterna att rekrytera deltagare. Verksamheten var fort- farande under planering, såväl lokalt som centralt, vilket gjorde det svårt att informera potentiella deltagare. Rekryteringen kan ha på- verkats av att möjliga deltagare inte kunde delta i validering med kort varsel, eftersom det var orealistiskt att t.ex. efter en längre tids arbetslöshet gå direkt in i ett valideringsprov.