sou · GPB372d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Ett sådant centrum har också lättare att föra upp viktiga frågor på både en nationell och europeisk dagordning. Ett Nationellt riskbarncentrum bör ha ett nära samarbete med regionala och lokala forsknings- och utvecklingsenheter inom landsting och kommun samt med universitet och högskolor. Be- fintlig forskning inom såväl det medicinska som sociala och psykologiska området bör vara en av utgångspunkterna för forsk- ning i detta centrum. Riksbarncentrum bör med jämna mellanrum ge ut rapporter eller liknande om sina forskningsresultat för både forskare, andra professionella inom barnområdet samt för beslutsfattare och all- mänhet. I nära anknytning till riskbarncentrum bör man även utföra studier av barnavårdsanmälningar i kommunerna, av det slag som kommittén utfört tillsammans med i Öster- götlands län och länets tretton kommuner. I följde man ärenden om barnmisshandel från anmälan till till åtal. Dessa studier är ytterst viktiga för att klarlägga arbete med barnmisshandel, tjänste- männens bedömningsgrunder för insatser, samspel med andra huvudmän samt misstag eller ogenomtänkta handläggningsrutiner, som kan inverka menligt på barnens framtida utveckling. Kommittén har utifrån sina kontakter med företrädare för olika professioner konstaterat att det även föreligger behov av forskning kring bl.a. följande områden. Sambandet mellan våld mot kvinnor och barn har tydliggjorts i flera utredningar ( 2000, 2001). Barn till slagna kvinnor har femton gångers överrisk att själva bli slagna. Våld inom familjen mot kvinnor inom familjen börjar ofta redan under graviditeten och majoriteten av kvinnor som utsätts för våld är i den ålder då de har små barn. En mycket viktig del i arbetet framöver med att minska våld mot mindre barn framöver blir således att kartlägga och förebygga familjevåld mot kvinnor i fertil ålder. Vi menar att här är samarbete mellan olika huvudmän en förutsättning för ett framgångsrikt och effektivt arbete. Då kvinnomisshandel är nära förbundet med barnmisshandel bör även kvinnomisshandeln och gärna den kombinerade risken av kvinno- och barnmisshandel följas. Aktuella erfarenheter av detta finns bl.a. från Rikskvinnocentrum i . Den fysiska misshandeln är den form av misshandel som mest har studerats. Men vi anser att detta är en problematik som är fortsatt angeläget att studera. Exempel på områden är våldet mellan barn, svårbedömd misshandel som Shaken baby och Munchausen syndrome by proxy, kopplingen av barn och olycksfall i små- barnsåren. Psykisk misshandel och försummelse Eftersom kommittén nu i sin definition av barnmisshandel har lyft upp allvaret i försummelse av barn menar vi att exempelvis sam- bandet mellan försummelse och misshandel eller avgränsning och beskrivning av försummelse borde studeras. Sociala faktorers inverkan på riskerna för barnmisshandel Kommittén har genom sina studier visat att svag familjekonomi har stor betydelse för om man använder kroppslig bestraffning i upp- fostran av barn. Vi menar att frågeställningar som rör sociala faktorers betydelse för barnmisshandel och annan utsatthet borde bli föremål för mer forskning än vad som förekommer . Vi menar också att frågor om könsskillnader och utsatthet är viktiga att studera. föreslår att ett nationellt skade- register som även skall inkludera registrering av skador i öppen- vården skall byggas upp inom på Social- styrelsen. Vi anser att detta är ett förslag som väl gagnar utsatta barn eftersom vi vet förhållandevis lite om förekomsten och typen av skador på barn, som kommer till öppenvården. Här kan finnas skador orsakade av misshandel eller försummelse. Ett sådant register skulle kunna generera värdefull kunskap för både det förebyggande och åtgärdande arbetet. Kommittén vill understryka behovet av ett sådant register. När kommittén utförde sina studier om barnmisshandel Barn och misshandel (SOU 2001:18) hade det inte förekommit någon nationell undersökning av föräldrars bruk av våld i uppfostran och skolbarn hade endast själva tillfrågats om sina erfarenheter av misshandel. Skolelevers erfarenheter av och attityder till våld Vi menar att för att kunna förbättra barns och barnfamiljers villkor är det rimligt att man har en kontinuerlig bevakning av barnens utsatthet för våld och sexuella övergrepp. torde, inom det befintliga uppdraget att utveckla och följa barns psykiska hälsa, ta fram en form för en kontinuerlig bevakning av barns utsatthet för våld. En sådan nationell under- sökning borde kunna genomföras . Kommitténs studier visade att mycket påtagliga attitydföränd- ringar skedde inom en så begränsad tidsrymd som . Uppföljningsstudier bör därför utföras förslagsvis av skolelevers erfarenheter av våld i hemmen, i skolan och . Attityderna till våld bör följas då parallella attitydför- ändringar stärker resultatet av uppgifterna om våldserfarenheter. Vi menar att barns och ungdomars egna erfarenheter och upplevelser av misshandel och andra övergrepp bör tas till vara i både det förebyggande och åtgärdande arbetet. kan denna typ av undersökningar med största sannolikhet göras med anonym dator- Att förebygga barnmisshandel SOU 2001:72 baserad teknik vilket man har erfarenhet av från bl.a. . En möjlighet vore att ge vid Social- styrelsen i uppdrag att ta med frågor om fysisk misshandel och andra övergrepp, när de skall utveckla framtida dokumentations- metoder för uppföljning av barns psykiska hälsa. En annan möjlighet är att låta sådana frågor ingå i , , framtida undersökningar av barns levnadsförhållanden (barn- ), vilka skall vända sig till barn och ungdomar från förslagsvis 8–ålder. Vi har föreslagit SCB som bas för sådana under- sökningar. Vuxnas attityder till fysisk bestraffning som del i uppfostran genomförde kommittén studien, Föräldraundersökning 2000. Syftet var att kartlägga föräldrars bruk av och syn på aga i uppfostran av barn. Studien byggde till en del på en liknande studie som genomfördes i , den s.k. SUSA-undersökningen (Studier av Utgångsläget inför den Svenska Antiaga-lagen). Vi menar att sådana studier borde göras betydligt oftare för att kunna följa föräldrars attityder till och bruk av aga i uppfostran. Vi föreslår därför att SCB, får i uppdrag att genomföra sådana studier . SCB bör också ansvara för rapporteringen av dessa. Avsiktligt våld mot barn bör med jämna mellanrum specialstuderas i skade- och dödsorsaksregistret. bör dessa studier sammanställas med resultatet från de av kommittén föreslagna utredningarna vid barns död. Syftet är att erhålla kunskap för förebyggande och åtgärdande arbete. ansvarar för dessa register och vi anser därför att ett sådant uppdrag bör ges till denna myndighet. 11.2Att förebygga på samhällsnivå Med samhällsnivå menas åtgärder som vänder sig till grupper av barn eller föräldrar. En svag familjeekonomi framstår i kommitténs egna studier Barn och misshandel som den bakgrundsvariabel vilken har starkast samband med barnmisshandel, sexuella övergrepp och mobbning. Tydligast var detta i 20-åringsenkäten som utfördes . Där påvisades, inte bara en ökad utsatthet för de barn som hade växt upp i familjer med svag ekonomi, utan det förelåg också en gradvis skillnad med ökad risk för misshandel för varje steg med försämrad familjeekonomi. Att det inte är en plötslig riskökning vid en viss tröskelnivå utan en kontinuerlig riskökning med en allt sämre familjeekonomi är i enlighet med internationella forsknings- resultat kring social utsatthet och hälsa. Det är angeläget att påpeka att de flesta familjer med små resurser uppfostrar sina barn utan våld. En försämrad start i livet ökar risken för sjukdom, skador och social utsatthet även i vuxenlivet, vilket ger upphov till onödigt lidande för den enskilde och kostnader för samhället. Omvänt kan man säga att investeringar som reducerar skillnader i hälsa under de tidiga levnadsåren mycket väl kan vara den bästa insatsen för att minska ojämlikhet i hälsa senare i livet. (, , 2001) Barn i socialt mindre gynnade grupper har sämre hälsa och är mer utsatta för olika former av våld. Detta kan delvis förklaras av att de utsätts för fler risksituationer och att det finns en mer otrygg anknytning mellan föräldrar och barn. Den främsta anledningen är dock att barnen utsätts för flera olika påfrestningar som de också har sämre ekonomiska, sociala och kulturella resurser. Familjepolitik och ekonomisk omfördelning får därför stor bety- delse för barns hälsa och allmänna livsvillkor, särskilt för dem i utsatta miljöer. (Bremberg 1998) Barn till icke facklärda arbetare, till arbetslösa, till ensam- försörjare och i barnrika familjer har betydligt svagare ekonomi än övriga. Antalet familjer som har svårt att klara sina löpande utgifter har ökat enligt SCB, undersökning av levnadsförhållanden. De relativt fattiga familjerna har en hög känslighet för ändringar i transfereringssystemen och medveten- heten om detta bör ökas hos politiska beslutsfattare inom stat, landsting och kommun. Ekonomiskt stöd till mindre bemedlade familjer, särskilt unga ensamstående med barn, som inte fått en fast förankring på arbetsmarknaden blir viktigt för att minska den ekonomiska stressen i dessa familjer. har pekat på det ökade behovet i storstädernas utsatta stadsdelar av särskilt stöd till utsatta familjer (1997:61). I slutbetänkande Mål 1, som handlar om stark solidaritet och samhällsgemenskap, understryks vikten av kompensatoriska resurser för barn och ungdom i socialt utsatta bostadsområden. I betänkandet konstateras att barn är sär- skilt utsatta om familjens ekonomi är hårt ansträngd. Det finns tydliga samband mellan barns hälsa och föräldrarnas ekonomiska och sociala villkor. Detta gäller även i där nästan inga barn lever i absolut fattigdom. Vi menar att det är angeläget att lyfta fram sambandet mellan barns utsatthet, familjeekonomi och socialpolitiska insatser. 11.2.2Samhälleliga normer och värderingar Av kommitténs rapport och misshandel framgår, att det skett betydande förändringar i atti- tyderna till fysiskt våld som en metod i barnuppfostran. ser man den ökade negativa inställningen till fysiskt våld hos både vuxna och barn. Sannolikt är detta ett resultat av en tydlig normbildning på alla samhällsnivåer mot våld riktat mot barn och en alltmer kritisk inställning till våld inom familjerna över huvud taget. Syftet, med förebyggande arbete som vänder sig till allmänheten, är att dels öka kunskapen om och uppmärksamheten på barn- misshandel, dels stärka negativa attityder till våld mot barn. Det är vidare angeläget att informera allmänheten om möjligheten att vara anonym vid en anmälan till . Vuxna måste våga se och agera när barn far illa. Enligt barn och unga som ringer till Barnens Hjälptelefon hos agerar av de vuxna när barn berättar för dem om sin situation. Att barnen fått en ökad medvetenhet om sina rättigheter beror troligen på den konsekventa informationen direkt till barn och unga om och anti-agalagen, som , förskolan och skolan samt frivilligorganisationer. Vidare har barns och ungas inflytande och delaktighet i beslut som rör dem själva ökar . I kapitlet om förskolan, skolan och fritidshemmet menar vi att inflytande och delaktighet kan leda till närhet till vuxna som i sin tur kan leda till att utsatta barn uppmärksammas tidigare. För förskolebarn, särskilt de mindre, är situationen naturligtvis en annan eftersom deras nätverk nästan helt bestäms av vård- nadshavarna. Här får information riktad direkt till föräldrarna stor betydelse för barnen. Mödra- och barnhälsovården har ett särskilt ansvar för att uppmärksamma barn som far illa eller riskerar att fara illa. Även förskolor har ett stort ansvar för att upptäcka små barn som far illa eftersom de är en del av dessa barns begränsade nätverk. Kontinuerlig kompetensutveckling och handledning för personal inom förskola, skola och fritidshem i dessa frågor är av största vikt för upptäckt och stöd. 11.2.3FN:s konvention om barnets rättigheter har framgångsrikt arbetat med spridning av information och kunskap om FN:s konvention om barnets rättig- heter, , till bl.a. barn och ungdomar. Arbetet har huvudsakligen skett genom skolan och med barnrättsorganisa- tionerna och som drivkrafter. Medel har till stor del erhållits från Allmänna arvsfonden vilket har gjort det möjligt att genomföra större och mer långsiktiga projekt. Resul- tatet har blivit att vi har barn och ungdomar i skolåldern som är mycket kunniga i mål och syfte och som vet att det är en rättighet att inte bli slagen eller utnyttjad. En förebyggande verksamhet som riktar sig till barn och unga bör ha som syfte att stärka barns självkänsla, öka kunskapen om sina rättigheter samt öka förmågan att hantera svårigheter. Det har funnits sådana program framförallt inom skolan, men ytterligare utvecklingsarbete behövs. Även ungdomsorganisationer och liknande verksamheter är utmärkta arenor för sådan verk- samhet. Vi menar att sådana aktiviteter hör naturligt hemma i skolan och arbetet skulle med fördel kunna utvecklas tillsammans med skolhälsovården/elevvården. Det är angeläget att arbetet med att genomföra barnkonven- tionen i barn- och ungdomsgrupper fortsätter med oförminskad Regeringen har gett ansvar för detta arbete. Även barnrättsorganisationerna gör här värdefulla insatser. Försöksverksamhet med information till äldre förskolebarn bör startas. Vidare bör vuxna genom olika informationsinsatser konti- nuerligt informeras om mål och syfte. Om bara den ena gruppen informeras kan detta leda till onödiga konflikter mellan barn och föräldrar. Som ovan nämnts har arbetet med att genomföra barnkon- ventionen troligen varit av stor betydelse för skolbarns i syn på och medvetenhet om sina rättigheter. har regeringens uppdrag att implementera i vissa myndigheters arbete som exempelvis och Rikspolisen. Vi menar att det är ett angeläget uppdrag som bör genomföras parallellt med arbetet att informera om mål och syfte till barn och föräldrar. Ett fortsatt implementeringsarbete bör också innefatta en fortsatt översyn av barnets rätt i svensk lagstiftning. Lagstiftningen som fokuserar brottet och förövaren ger på olika sätt uttryck för samhällets värderingar och har i många fall ett starkt pedagogiskt värde. Som exempel på lagstiftning med enbart ett pedagogiskt värde bör nämnas bestämmelsen i 6 kap. 1 § om förbudet att kroppsligt bestraffa och kränka barn, den s.k. anti-agalagen. Även 3 kap. , som slår fast att misshandel är straff- belagd, har ett pedagogiskt värde. Paragrafen omfattar alla män- niskor, också barn. Dock är antalet personer dömda för barn- misshandel inte många. Skälen för detta redovisades till en del i kommitténs delbetänkande Barnmisshandel – Polisens och åkla- garnas handläggningstider och arbetsmetoder (SOU 2000:42). Men paragrafen har ett stort värde – man får inte slå eller bruka våld mot barn. De förslag om ändringar i olika lagstiftningar, som har lagts i kommitténs delbetänkande och de som läggs i detta betänkande, berör dels alla barn i förebyggande syfte, dels barn som far illa eller riskerar att fara illa. Lagstiftning är en viktig del av den totala förebyggande samhälleliga strategin. 11.3Stöd till barn och unga 11.3.1Förskola, skola och fritidshem I motsats till många andra mottagare av tjänster har barn själva svårt att påpeka brister i de tjänster som utförs dels har de bristande erfarenhet, dels befinner de sig i beroendeställning till dem som utför tjänsterna. Av denna anledning finns det särskilt stor anledning att ställa stora krav på kvaliteten. Enligt skollagen (1985:1100) skall skolhälsovård anordnas kost- nadsfritt för alla elever. Skolhälsovården/elevvården föreslås av (SOU 2000:19) ersättas med en ny enhet kallad elevhälsa, vilken enligt förslaget skall ha en bred tvärfacklig kompetens. Detta skapar bättre överensstämmelse med WHO: s definition av hälsa som ett tillstånd av fullständigt fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande. Kommitténs egna utredningar Barn och misshandel visar tydligt att psykologisk kompetens borde vara tillgänglig för eleverna, då mobbning är vanligt förekommande och inte visar någon tendens att minska, samt att man i liten utsträckning upptäcker de barn som far illa. Lärarna måste också bli bättre på att identifiera relationsproblem vilket de bl.a. kan göra via utvecklingssamtal med föräldrar och elever. Enligt skollagen skall förskolan, skolan och fritidshemmet samarbeta med hemmet. Man vet att välfungerande skolor har stor betydelse för elevernas välbefinnande. En skola med ett gott klimat kan kompensera för utsatthet i närmiljön. Med stor sannolikhet är skolornas potential som social organisation underutnyttjade (2000). Ett kraftfullt ledarskap från rektorernas sida har också visat sig mycket viktigt och vi ser nu allt oftare exempel på skolor där det sker markanta förbättringar i skolan arbetsklimat. Ett fungerande socialt nätverk runt en nybliven förälder främjar förmågan att ta hand om barnet. Öppen förskola är mycket upp- skattad av småbarnsföräldrar och ger förutom närhet till förskolan en unik möjlighet för föräldrar och barn att bygga upp nätverk för stöd, kontakt och stimulans. Det utvecklingsarbete som sker med s.k. hälso- skolor bör stödjas, då dessa har den uttalade idén att hälsa och inlärning går hand i hand där elevernas självkänsla och sociala kompetens är viktiga byggstenar. Detta är också den grundläggande idén i utredningen om den framtida skolhälsovården kallad Från dubbla spår till Elevhälsa. Coping handlar om individens förmåga att hantera sin livssituation. Förutom sådana skyddsfaktorer i skolan som en allmänt stödjande miljö, goda fritidsaktiviteter och högt elevinflytande är inlärning av effektiv problem- och konfliktlösning viktig. Ytterligare en skyddsfaktor är ett starkt socialt nätverk från vilket individen kan söka stöd, när så behövs. Vi reagerar alla olika då vi utsätts för svårigheter. De mönster som genomgående är förknippade med en god hälsa är de som betecknas som aktiv problemlösning. Det finns program för elever som kan öka deras förmåga, att bemästra svårigheter. Skollagen slår fast att eleven skall ges redskap för lösning också av personliga problem. säger i sitt slutbetänkande mål 3, att en utmaning för landstingen är att skapa väl fungerande ungdomsmottagningar i samverkan med kommunerna och BUP. Det finns drygt 200 ungdomsmottagningar som är med- lemmar i Föreningen . Ungdoms- mottagningarna kan ha olika uppbyggnad och olika huvudmän men arbetar i stort sett på samma sätt. En ungdomsmottagning är en lättillgänglig förebyggande verksamhet dit ungdomarna frivilligt söker sig. Den är ett komplement till skolans, ungdomsgruppens, vårdcentralens och sjukhusets resurser. Ungdomsmottagningarnas övergripande mål är att förebygga fysisk och psykisk ohälsa. Till ungdomsmottagningarna kommer ungdomar huvudsakligen med problem och frågor om sexualitet och relationer. Men i våra kontakter med representanter för personal på ungdomsmot- tagningar framkommer det att både flickor och pojkar berättar om misshandel och andra övergrepp under tonåren. Utsatthet som man tidigare inte har pratat med någon om. Enligt våra egna studier Barn och misshandel pratar enbart av utsatta flickor och pojkar med någon vuxen om sina problem. Ungdomsmottagningarna kan spela en viktig roll för att uppmärksamma och vidta åtgärder samt inte minst stödja den enskilda flickan eller pojken. Exempel på ett bra sekundärpreventivt arbete för barn som far illa eller riskerar att fara illa är självhjälpsgrupper och stödgrupper. Sådana grupper samlar barn och ungdomar med erfarenhet av samma eller liknande problematik för att ge möjlighet till dialog och bearbetning. Självhjälpsgrupper och stödgrupper kan bedrivas inom ungdomsmottagningarna, hälso- och sjukvården eller social- tjänsten. Dessa grupper kan också ha frivilligorganisationer med kompetens inom området som huvudman. 11.3.3Särskilda insatser för barn i riskmiljöer Med begreppet riskmiljö menas en miljö, där pojken eller flickan vistas som uppenbart äventyrar barnets hälsa, utveckling eller över- levnad eller som innebär att grundläggande behov inte tillgodoses. Det som framför allt avgör om barnet far illa eller inte är balansen mellan antalet riskfaktorer runt barnet och antalet skyddsfaktorer. Således kan barn med exempelvis en gravt alkoholberoende eller psykiskt sjuk förälder klara sig bra om relationen till den andra föräldern är stabil eller om det finns andra bra vuxenkontakter i närheten. Likaså kan goda kamratrelationer, positiv inställning till skolan och föreningsengagemang fungera skyddande. Exempel på barn som kräver särskild uppmärksamhet: a.barn till föräldrar med psykisk ohälsa b.barn till omogna föräldrar c.barn till förståndshandikappade föräldrar d.barn till föräldrar som missbrukar alkohol och narkotika e.barn som växer upp med kriminella föräldrar f.barn som lever med våld i närstående relationer. Gemensamt för alla dessa barn är, att de har föräldrar som av olika anledningar är upptagna med sin egen situation och inte har förmåga att se barnets behov (K. Killén 1993). Barn i grupperna a– c har av den anledningen störst risk att bli försummade eller vanvårdade, medan barn i grupperna d f har en ökad risk att också bli utsatta för våld. Barn till missbrukare lever med en hög stressnivå då tillvaron präglas av oförutsägbarhet och konflikter. Föräldrars missbruk av alkohol eller narkotika är det vanligaste skälet till att barnet om- händertas med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Barn till kriminella föräldrar lever ofta i utanförskap med jämn- åriga och i skräck och ångest för vad som skall hända föräldrarna vid eventuell upptäckt. Föräldrars kriminalitet ökar risken för att barnen också skall utveckla kriminellt beteende. Dessa barn lever ofta i familjer som har problem med att sätta gränser och därför är det viktigt att tidigt identifiera dessa barn och ge dem det stöd de behöver. Det är angeläget att barn i riskmiljöer uppmärksammas av skolan, och hälso- och sjukvården. Att mobilisera barnets liksom familjens sociala och känslomässiga nätverk kan vara en viktig uppgift för de professionella organisationerna. har alltmer forskning ägnats åt skyddsfaktorer och kunskapen växer ständigt. Forskaren (1993) menar att känslomässig försummelse är den vanligaste formen av omsorgs- svikt i vår kultur. Det främsta hotet är att inte bli sedd, att inte finnas till i omvärldens ögon. Det främsta utvecklingsarbetet för vuxenpsykiatrin torde vara att anlägga ett familjeperspektiv på den vuxnes behandling och tidigt identifiera vad den psykiska sjukdomen betyder för barn eller maka/make eller annan partner. har man på flera håll i landet arbetat i projekt med barn till psykiskt sjuka föräldrar och det är nu hög tid att ett konsekvent familjeinriktat arbete införs inom all vuxenpsykiatrisk verksamhet. Uppskattningsvis av vuxenpsykiatrins patienter är föräldrar till minderåriga barn. Trots en ökad uppmärksamhet på detta från senare år saknas det fortfarande rutiner som säkerställer att uppgifter om barnen och deras situation anges i journalerna. Vi anser att det är angeläget att den vuxenpsykiatriska verksamheten har ett nära samarbete med om barn till psykiskt sjuka. Där syftet är att på olika sätt stödja och hjälpa barnet. Om detta förs ett resonemang i kapitlet Hälso- och sjukvården. Psy- kiskt sjuka omges tyvärr också ofta av svaga nätverk vilket ytter- ligare försvagar barnets skyddsmöjligheter då få personer har insyn i familjens liv. Här gäller samma förhållande som inom vuxenpsykiatrin. Många missbrukare karakteriseras av att de i perioder av missbruk är helt upptagna av sig själva och lämnar sina barn vind för våg. Detta är en mycket allvarlig situation för speciellt de yngsta starkt föräldra- beroende barnen. Det är också känt att barn till missbrukande för- äldrar tidigt tar på sig ansvar för sina familjer som de ofta inte är vuxna att axla.