sou · GPB395d5 · 2002-01-01 00:00:00 — För vad det handlar om för hans del, det är ju pengar också. Och ingen människa vill ju jävlas med andra människor. KFM4: Nej, framför allt inte om han sparar pengar så att säga. Förrättningsmännen kan uppleva att de har möjlighet att påverka hur vräkningsprocessen utfaller bland annat genom att få fastig- hetsägaren att acceptera en uppgörelse. Det kan också vara så att fastighetsägaren, utan särskilt mycket övertalning, väljer att skjuta på förrättningen. En förrättningsman (KFM6) beskriver en situa- tion där det vräkningshotade hushållet – en barnfamilj – sannolikt skulle anses berättigad till ekonomiskt bistånd för att reglera upp- kommen hyresskuld, men familjen hade inte ansökt om socialbi- drag hos . Situationen tycks göra såväl förrättnings- mannen som hyresvärden illa berörda och hyresvärden drar tillbaka sin ansökan om avhysning. Familjen framstår för förrättningsman- nen och hyresvärden som stackare. De anses vara berättigade till hjälp (i form av ekonomiskt bistånd) men har inte utnyttjat möj- ligheten. I samverkansprojekt 2 har boendesekreteraren () stort infly- tande över vilka hyresgäster som vräks och vilka som får bo kvar. Därutöver kontrollerar boendesekreteraren också vilka bostads- sökanden som skall accepteras som hyresgäster genom ett eget, datoriserat störningsregister. Det används i två syften. Dels för att kolla att vi inte får in alltför felaktiga hyresgäster, sådana som vi inte vill ha in, dels för att dokumentera bevis som kan åbe- ropas om, eller när, bostadsföretaget väljer att reagera på stör- ningarna genom att vända sig till hyresnämnden. Boendesekreteraren har full insyn i såväl bostadsföretagets som verksamhet. Bland annat ingår BS2, tillsammans med chefen på enheten för hyreskrav inom samma bostadsföretag, i en grupp inom där man kommer överens om vilka klienter som skall erbjudas andrahandskontrakt (provkontrakt). Det kan tolkas som ett uttryck för kooptering. är formellt koopterad av hyresvärden som ställer villkoren för samar- betet. Det kommunala bostadsföretaget har fått kritik för att ställa Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? alltför höga krav på bostadssökanden. Det har även förekommit kritik mot bostadsföretaget inom . Att bostadsföreta- get och tillsammans finansierar tjänsten som boende- sekreterare gynnar bostadsföretaget som därmed stärker sin legiti- mitet (genom att utåt visa att man tar ett socialt ansvar genom att samarbeta med ) och i ännu högre utsträck- ning kan kontrollera att felaktiga hyresgäster avvisas eller avhyses. Situationen för dem som exkluderas försvåras ytterligare av det faktum att bostadsföretaget kontrollerar större delen av beståndet av hyreslägenheter i kommunen. kan därmed känna sig tvingad att ställa upp på de villkor för samarbetet som bostads- företaget anger, eftersom de inte har andra bostadsföretag att vända sig till. Om samarbetet ses ur perspektiv är bostadsföretaget informellt koopterat. Dess inflytande ökar osyn- ligt, eftersom fortfarande arbetar enligt social- tjänstlagen för att bistå människor i behov av hjälp. Även i samverkansprojekt 1 är boendesekreteraren (), som en representant för , ansvarig för alla kommunala kontrakt i stadsdelen. I kan bostadslösa, efter att de visat att de klarar eget boende genom att ha avancerat upp genom kommunens eller de frivilliga organisationernas boende- trappa, remitteras av till lägen- hetsbyrå. hjälper Lägenhetsbyrån endast till med själva anskaffningen av bostaden, men i de flesta fall kräver fastighets- ägarna att kommunen också tecknar förstahandskontrakt och sedan i sin tur tecknar ett andrahandskontrakt med den bostadslöse klienten. provboende är det tänkt att den boende skall kunna överta förstahandskontraktet på lägenheten. I samverkansprojekt 3 kontrollerar boendesekreteraren () vilka klienter som remitteras till Lägenhetsbyrån och har, tillsam- mans med hyresvärden, stort inflytande över vilka vräkningshotade hushåll som undgår vräkning. Som representant för upplever hon att hon måste upprätthålla trovärdigheten inför fastighetsägarna – ställa upp på deras villkor snarare än att ställa krav på dem. Lägenhetsbyrån har (liksom andra hyresvärdar) vissa (kända) krav på de bostadssökande men därutöver krävs, enligt bostadssekreteraren, egna tolkningar. I citatet nedan bekräftar också hyresvärden boendesekreterarens bedömningar som rik- tiga. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? BS3: Missnöjet då kring [] Lägenhetsbyrån, bygger väldigt mycket på tror jag att man kanske inte gör rätt bedömningar om målgrup- pen för ärenden som ska [komma i fråga för kommunalt kontrakt]. Jag kan ju se, alltså när jag tog den här tjänsten så gjorde jag ju en viss upp- rensning. Det blir det ju. [] Sedan har vi sagt så här att är det så att man funderar kring det här med boende kommunalt, prata med mig först. För då har jag ju lärt mig på ett ungefär vilka som är lämplig målgrupp. [] Ja, socialsekreterarna som handlägger ärendena. Att de diskuterar med mig om lämplig åtgärd. CL: Men har inte du som boendesekreterare då fått ut några slags kri- terier från Lägenhetsbyrån. BS3: Jo, men det finns! Men sen har ju jag egna tolkningar. Ja, det är ju det här jag menar. Och vad jag säger det är att i [vår stadsdel] har det blivit så här att då är den diskussionen med mig. Då ser jag ju direkt att nja, det här kan du inte komma med till Lägenhetsbyrån. Det kan du inte göra för det här stämmer inte. Det måste till någonting annat innan. Och det är dumt att dra upp det dit, för att det skapar bara lik- som en det blir inte trovärdigt. Vi blir inte trovärdiga hos dom. Det handlar ju också om att visa att vi gör rätt bedömningar, så att när vi kommer med en grej så vet man att ja, då är det genomtänkt. Då är det genomtänkt. Då litar man på vår bedömning. Så att man inte utnyttjar det med alla som är bostadslösa, så att det liksom blir bara För då kan vi ju inte jamen, vi får aldrig hjälp ifrån. Det tror fasen det när man liksom rekryterar fel folk eller skriver remiss på fel folk. Men jag ser ju på de som vi har gjort remisser då till Lägen- hetsbyrån och fått lägenheter. Det har ju, alltså , det har ju varit rätt! För att de har ju alltså i stort sett har alla de kunnat överta kontrakten, förstår du? Så att det har varit rätt bedömningar. [] Alltså jag skulle vilja säga så här. Där blir jag ju ett stopp. Och där kan jag ju få skit på mig då. När jag stoppar mina kolleger och säger att det här är inte att tänka på! Med den historien som den här personen har, så är det inte att tänka på att liksom försöka få fram en lägenhet. Det, det alltså det finns inte. Och kan det ju bli splittrat. HV1: Precis. I din organisation. BS3: Ja, där får jag ju skit på mig då. För då tycker de ju att jag brom- sar och stoppar och ser inga möjligheter och så där. Men alltså jag kan ju inte gå in och prata in en person, med en sådan gedigen historia, med sådana med sådant så att säga vänner och bekant- skapskrets och det. Det går inte alltså! HV1: Ditt förtroende är ju förverkat för , för hyres- värden. BS3: Ja, det skulle vara direkt vet du. HV1: Dom får aldrig någon mer lägenhet av oss. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Boendesekreteraren har övertagit hyresvärdens syn på fel hyres- gäster – sådana som anses vara legitima att vräka och avvisa som bostadssökanden, för att agera som advokat för hushåll med bostadsproblem. Mina intervjuer med andra boendesekreterare stödjer denna tolkning. De intervjuade boendesekreterarna upp- lever inte samarbetet med hyresvärdarna som problematiskt, vilket man – som utomstående betraktare – skulle kunna tro. En inter- vjuad boendesekreterare menar till exempel att , ge- nom boendesekreteraren bestämmer själva vilka klienter som får kommunalt kontrakt genom Lägenhetsbyrån. säger han att min syn är ungefär densamma som dom har där inne på Lägen- hetsbyrån. Boendesekreterarens professionella roll är, som denne intervju- person uttrycker det, att agera som ett filter. Han utgår från hyresvärdens (i det här fallet Lägenhetsbyråns) perspektiv på hyresgäster och filtrerar bort de bostadslösa som inte överens- stämmer med denna. Att lägga ned tid och arbete på att remittera andra än dem som säkert kommer att godkännas av Lägenhets- byrån betraktas som onödigt arbete. Det upplevs emellertid som problematiskt, eftersom det är en tendens, en klar tendens att man [från ] höjer kraven. Både BS2 och BS3 beskriver att de inte kan remittera ärenden som de vet att hyresvär- den inte kommer att godta även om klientens handläggare på soci- alkontoret arbetar hårt för att klienten skall komma ifråga för ett kommunalt kontrakt. Boendesekreterarna får med andra ord en speciell roll inom den egna organisationen (dvs. ) eftersom de är uppbundna till hyresvärd och bostadsföretagen och agerar som deras grindvakter. Hyresvärden kan ställa i princip vilka krav som helst. Om social- tjänsten, det vräkningshotade hushållet eller den bostadslöse inte ställer upp på de angivna villkoren utvisas det vräkningshotade hushållet och den bostadslöse avvisas. Om hyresvärdens krav inte tillgodoses kan denne neka dem tillgång till lägenheter, vilket fram- går av den sista repliken i utdraget ovan. I de fall hyresvärden formellt sett har rätt att vräka hyresgästerna är det upp till denne att bedöma vilka hushåll som skall tillåtas bo kvar. I citatet nedan resonerar boendesekreteraren () och hyresvärden () i samverkansprojekt 1 om hur bedömningar i sådana fall går till. Båda uppger att de använder sig själva som refe- rensram. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? BS3; Sen är det ju så här att ibland att man kan ana, man har inget svart på vitt. Men jag menar oavsett vilket, så handlar det om att vara väldigt strikt och korrekt och sen, jag använder mig själv som referens- ram. Vill jag ha den här personen som granne? Jag menar det är ju fak- tiskt inte konstigare än så. [] Och är det bara så här att Nej. Varför skall jag då liksom låta någon annan ha det? Utan den personen är ju inte färdig. Det är ju bara liksom att konstatera. Men vi har ju vägar tillbaka om man vill ha hjälpen. Då får man ju bara vänta in i så fall tills de vill ha den här hjälpen. så får man ju bara ha is i magen och tänka det dom löser det ju! Dom löser det ju!. HV1: Vi kanske är väldigt ärliga och rakt på sak i denna verksamhet. [] Vi drar fram verkligheten på ett ganska klart och tydligt sätt i våran uppsökande verksamhet och i våra diskussioner också då. Man kanske historiskt hyssjar väldigt mycket om det här och det är någon- ting som man inte helst vill prata om. Man vill helst inte ta upp det utan det är sociala gör sitt där och värden gör sitt där och fogden gör sitt där och alla gör sitt där. Men har vi liksom dragit fram det här och vi sitter med öppna kort och pratar om det. Och är det inte så jädra märkvärdigt! BS3: Nej, det är inte det. HV1: Det är väldigt enkelt i så fall då. Precis som du säger: Vill jag ha den människan som granne där jag bor?. Hyresvärden och boendesekreteraren kan antingen låta det vräk- ningshotade hushållet bo kvar eller låta avhysningen gå till verk- ställighet. I de fall vräkningshotade hushåll enligt praxis inte anses vara berättigade till bistånd för att betala hyres- skuld och hyresvärden formellt sett har rätt att vräka hyresgästen, frågar de sig helt enkelt: Vill jag ha den här personen som gran- ne?. för att fatta beslut om undantag eller anstånd med utgångs- punkt i den vräkningshotade hyresgästens situation identifierar sig både hyresvärd och boendesekreterare med grannen. Därmed kommer deras subjektiva – och personliga – värderingar att utgöra utgångspunkten för beslut om vilka vräkningshotade hushåll som skall avhysas och vilka som skall tillåtas bo kvar. Det finns förstås en uppenbar fara i att låta personliga värderingar ligga till grund för beslut som de fattar i rollen som hyresvärd och – inte minst – som en representant för en myndighet. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Genom samarbetet i nämnda samverkansprojekt kan parterna förse varandra med legitimeringar av vräkningar: KFM1: Sen vet man ju inte. Man ska ju inte säga att en avhysning, att det är bra på nåt sätt men det kan ändå vara jag vet någon som berättade också. Det kan vara någon typ av break så att säga. Man ställer det på sin spets att nu går det inte längre här och det kan ju sen leda till andra då kanske att dom är medgörliga och kanske KFM3: Det kan ju leda till deras första kontakt med socialförvalt- ningen. KFM2: Det kan det göra. KFM1: Det gör det! Det kan göra det faktiskt. Jag vet någon som sa att vi måste köra de här racet fullt ut så att för att det måste alltså hända någonting. Det är inte första resan då utan det har hänt så så att socialen har sagt att vi måste göra detta bara för att dom ska se att det är allvar. Det kan ju även vara i missbrukarbiten också att det händer nåt då, att man gör någonting som kanske kan bli till något bättre i alla fall. KFM2: Just, det, så att dom kan komma på fötter igen som det heter. Ja, jo, det kan ju vara en positiv [vräkning] då också. En vräkning kan vara positiv och för hyresgästens eget bästa när det gäller dem som bedöms ha missbruksproblem eller andra sociala problem.16 Förrättningsmännens konstruktion av posi- tiva vräkningar överensstämmer med såväl som hyresvärdens bild av nödvändiga vräkningar. En hyresvärd och en boendesekreterare som arbetar tillsammans för att förebygga vräk- ningar resonerar på följande vis: BS3: Det var en vräkning. En nödvändig vräkning för att hjälpa den här personen för han gick inte med på någonting på frivillig väg. Och vi alla såg – han behöver ju hjälp – och han tog inte emot det. HV1: Och det är ju det positiva att en vräkning behöver inte vara negativ. BS3: Nej. HV1: Det är positivt också. BS3: Ja. HV1: Och de vräkningar, jag hävdar, de vräkningar vi har haft i din stadsdel här, dom har varit positiva vräkningar vi har genomfört, även om namnet är negativt. 16 Angående terapeutiska vräkningar, se vidare Hans Swärds artikel Teser och före- ställningar om hemlösa och hemlöshet i dagens samhälle i , W & , H (red.) (2000), s. 59 f. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Ensamstående, företrädesvis män, med missbruksproblem eller andra problem som anses som självförvållade tillhör den kategori som blir föremål för nödvändiga vräkningar. Det gör även gamla personer som är sjuka. Då benämns åtgärden av förrättningsmän- nen som socialvräkningar. Deras situation anses inte vara själv- förvållad men de anses, liksom tidigare nämnda kategori, behöva hjälp (men inte bostad) eftersom de inte anses klara eget boende (1996). En avhysning av en barnfamilj anses emellertid i princip aldrig vara en positiv vräkning. Verksamheter inom svenska myndigheter skall vara öppna för all- mänheten så till vida att varje medborgare skall ha rätt att ta del av allmänna handlingar. Begränsningar av denna rättighet finns i sek- retesslagen, som också innehåller bestämmelser om tystnadsplikt för myndighetspersoner i förhållande till andra myndigheter och allmänheten. I 7 kap. 4 § SekrL stadgas, att sekretess gäller inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Enligt Clevesköld, (2001) har begreppet men en mycket vid innebörd: Det syftar i första hand på att någon blir utsatt för andras missaktning om hans personliga förhållanden blir kända. Redan den omständig- heten att vissa personer får kännedom om en ömtålig uppgift kan alltså vara tillräckligt för att men skall föreligga. Utgångspunkten för bedömningen skall vara den enskilde personens egen upplevelse. Man får alltså försöka sätta sig in i den enskildes situation och avgöra hur han skulle känna det. Det innebär, att om någon inte skulle vilja att en känslig uppgift om honom lämnas ut, om han skulle tycka att det var obehagligt att någon kände till den, så måste man säga sig att det är fråga om men i lagens mening (ibid. s. 238). Särskilt när det gäller de olika samverkansprojekten som beskrivits i denna rapport kan man ifrågasätta hur sekretesslagen tillämpas. Eftersom hyresvärden anger villkoren för hur samarbetet bedrivs och boendesekreterare (med organisatorisk tillhörighet till social- tjänsten) dessutom tenderar att överta hyresvärdens bild av pro- blemhushåll kan man fråga sig om det inte finns en risk att man lämnar ut sådana uppgifter om klienterna som ligger dem i fatet Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? som bostadssökanden eller i en sådan krissituation som ett vräk- ningshot innebär. På så vis kanske samarbetet mellan hyresvärd och socialtjänst får negativa konsekvenser för de vräkningshotade hus- hållen. Två ärenden som har behandlats av () är relevanta i detta sammanhang. Det ena fallet rör en boendesek- reterare som, då klienten i egenskap av bostadssökande vänt sig till ett bostadsföretag, uppgett att klienten uppträtt störande i ett annat boende. Denna uppgift lämnades ut vid ett möte mellan kli- enten, hyresvärden och boendesekreteraren och utan klientens samtycke. Detta agerande betraktades av JO som ett brott mot tystnadsplikten (dnr 3828-2000). Det andra fallet består i en anmälan mot en stadsdelsförvaltning och lägenhetsbyrå i . Felaktiga upp- gifter har förekommit i den ansökan till lägenhetsbyrå om ett s.k. kommunalt kontrakt som stadsdels- förvaltningen har tecknat för klientens räkning. Klienten begärde att få ut de handlingar som Lägenhetsbyrån hade som rörde hans ärende men kreditupplysning och boendereferens lämnades aldrig ut. har medgivit att vissa uppgifter var felaktiga. JO slår fast att stadsdelsförvaltningen inte hade rätt att lämna ut uppgifter om klientens personliga förhållanden utan dennes medgivande och bedömer att om stadsdelsförvaltningen hade låtit klienten ta del av innehållet i remissen hade de felaktiga uppgifterna sannolikt kunnat korrigeras (dnr 4019-1997). Social- tjänsten har alltså, i det här fallet, brutit mot tystnadsplikten, vilket gav negativa följder för den bostadssökande som därmed inte erbjöds något kommunalt kontrakt. Detta var särskilt allvarligt eftersom de uppgifter om klienten som boendesekreteraren läm- nade ut dessutom visade sig vara felaktiga. Dessa två ärenden visar på risken att tjänstemän inom sociala myndigheter lämnar ut uppgifter om klientens personliga förhål- landen till fastighetsägare. Denna risk är sannolikt större vad gäller just boendesekreterare, som i sitt arbete har omfattande både for- mella och informella kontakter med hyresvärdar, och när samver- kansprojekt startas för att förebygga vräkningar. I det följande beskriver några socialarbetare, som arbetar i ett projekt för att förebygga vräkningar, svårigheterna med den dubbla roll som arbetet inbegriper: Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? S2: Alltså vi tar ju emot information. Om det ringer en hyresvärd till oss och pratar om en hyresgäst, då kan vi ta emot informationen. Vi kan ju inte säga ja, det där, den där känner jag igen eller det här ärendet är aktuellt, det vet jag. Det får inte vi lov att säga. Om vi sen inleder en kontakt så, så och det försöker vi göra i möjligaste mån för hyresgästens bästa, så frågar vi är det OK för dig att vi pratar med hyresvärden och då kan vi ju göra det. CL: Ja, när ni har fått deras S2: Godkännande. S1: Det är ju, jag tycker att det, det det är svårt när man, just när man ska återkoppla. Vi kan säga att okey, vi har vi har, vi har fått kontakt med den här personen och vi har ja slussat vidare, men så mycket mer kan vi ju inte säga. [] Men visst, det är inte så lätt all- tid och man får göra en bedömning lite grann också ja, är det till men eller är det inte, om man lämnar ut en uppgift och om man gör det så ska man vara väldigt ja, medveten om vad man säger. Ett exempel som tydligt visar att boendesekreterares dubbla roll kan leda till vissa risker med avseende på tystnadsplikten är boen- desekreteraren () som tillhör samverkansprojekt 2. Sekretess- lagen omfattar dem som är organisatoriskt knutna till socialtjäns- ten, vilket denne bostadssekreterare är, trots en formell anställning hos bostadsföretaget. I beslut och råd till sin arbets- givare om urval av hyresgäster har denne tjänsteman tillgång till information som klienten lämnat i förtroende till . Informella och formella bindningar till bostadsföretag leder sanno- likt till situationer där boendesekreteraren inte kan vara lojal mot den enskilde klienten (i rollen som socialarbetare) och mot bostadsföretaget. Att de intervjuade boendesekreterarna inte ger uttryck för att detta upplevs som ett dilemma kan bero på att de har övertagit hyresvärdens sätt att definiera de felaktiga hyres- gästerna. Boendesekreterare () och hyresvärd () i samverkans- projekt 1 gör hembesök hos vräkningshotade hyresgäster för att förebygga vräkningar. De menar att socialarbetarens tystnads- plikt om klientens personliga förhållanden inte utgör något hinder för dem i deras verksamhet. Boendesekreteraren tar emot samtal från hyresvärdar som meddelar att en hyresgäst har varit störande eller försummat hyresinbetalningar. I de fall dessa hyresgäster redan är aktuella som ärenden på meddelar boende- sekreteraren hyresvärden att ärendet är omhändertaget. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? hyresgästen inte är känd av någon handläggare på gör boendesekreteraren och hyresvärden ett hem- besök tillsammans. Man kan emellertid ifrågasätta klientens möj- lighet att, , själv avgöra vilka personliga uppgifter han eller hon vill få utlämnade och själv vill lämna ut. Om hyres- gästen vid det tillfället själv säger någonting om sina personliga förhållanden, anser boendesekreteraren och hyresgästen att sek- retessen är bruten – då är det ju öppet. De anser att det då är legitimt att hyresvärden får kännedom även om andra sådana per- sonliga förhållanden som skulle kunna ligga hyresgästen i fatet vid bedömningar om denne skall få bo kvar eller om uppsägningen och vräkningsdomen skall dras tillbaka. HV1: Om jag tar med mig [boendesekreteraren] hem dit det får jag göra enligt lagen. Det är fullt godkänt enligt lagen att ta med [boende- sekreteraren] hem dit. Och [hon] får säga precis vad hon vill där borta och vi behöver inte prata med individen över huvud taget. Vad vi pra- tar om är hyresskulden. Är det så att hyresgästen i fråga då, vid det tillfället själv bryter sekretessen på annat håll också då. Då har hyresgästen gjort detta. Så att det vi gör är helt glasklart, på allas sätt och vis, enligt lagens Men det är klart att de blir väldigt förvånade att kommer med hyresvärden. Det blir ju folk. Man kan knappast anse att hyresgästen när denne svarar på en fråga eller försöker förklara sig i en sådan situation lämnat sitt med- givande till att personliga uppgifter kommer till hyresvärdens kän- nedom. Vid ett sådant oannonserat hembesök av socialtjänst och hyresvärd upplever det vräkningshotade hushållet sannolikt en maktlöshet och saknar kanske också rådrum för ett avgörande om vilken information som det kan skada hennes situation att hyres- värden får. 4 Vilka vräks och vilka får stanna? I detta avsnitt fokuserar jag på det sätt på vilket representanter för bostadsföretag och socialtjänst (och i viss mån även förrättnings- männen) differentierar mellan och särbehandlar olika typer av vräkningshotade hushåll och vilka konsekvenser detta får för hus- hållskategorierna. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Biståndsbedömningar görs med utgångspunkt i föreställningar om klientens moral och ansvar för den uppkomna situationen. Kli- enter som definieras som stackare anses inte kunna hållas ansva- riga för sin situation. Dessa är socialarbetaren mer benägen att hjälpa, även om klientens inkomst är över norm och denne där- med egentligen inte skall anses berättigad enligt praxis.