sou · GPB310d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Vi kan avvakta kommande amerikansk forskning om barn som adopterats i homosexuella familjer. Först när sådan forskning kommer kan barnens bästa bedömas. Då kan ställning till en lag- ändring tas på en kunskapsgrund. Kommittén skriver att Det har inte framkommit något i den samlade forskningen som ger anledning att anta att adopterade barns identitetsutveckling skulle påverkas negativt om de levde till- sammans med homosexuella föräldrar. Det finns ju ingen relevant forskning! Vi vet att internationella adoptivbarn har extra och svåra livs- uppgifter att hantera. Frågan är om de skulle klara att ytterligare livsuppgifter tillfördes och adderades, eller om det skulle göra att den samlade livsuppgiften blev övermäktig för fler barn. Majoriteten i kommittén är inte beredd att invänta ny kunskap om adopterade och adopterade i homosexuella familjer. Frågan är därför hur stora effekter för de internationella adoptivbarnen man är beredd att acceptera för att snabbt skall kunna införa ny lagstiftning? Att kommittén inte ens resonerar om detta i betän- kandet är direkt anmärkningsvärt sett i ett barnperspektiv. Istället avfärdas de risker som bl.a. kommitténs barnexperter påpekat kan existera. Kommittén gör anspråk på att kunna väga samman forskningen om biologiska barn i homosexuella familjer och forskningen om internationella adoptivbarn, till en bild av hur det skulle gå för internationella adoptivbarn i homosexuella familjer. Bägge dessa forskningsområden har brister i metod och omfattning, som redo- Reservationer och särskilda yttranden Men den avgörande frågan är om en dylik samman- vägning alls seriöst går att göra. Den sammanvägning av forskningen som kommitténs majori- tet gör är rätteligen att betrakta som en ren gissning. Kommittén har inte redovisat några som helst vetenskapliga utsagor som stöder att forskningen går att använda eller tolkas på det sätt kommittén gör. Därmed kan barnperspektivet knappast anses vara tillgodosett. Utredningen söker inte i sina slutsatser efter barnets perspektiv på uppväxten, utan utgår från vuxnas önskningar om barn. Kommittén redovisar att den svenska barnkommittén menade att en önskvärd metod för bedömning av vad som är barnets bästa är att kombinera vetenskap och beprövad erfarenhet med att låta barnen själva komma till tals. Det är precis detta som kommittén underlåtit att göra. Kommittén har inte på bredden tillfrågat adop- tivbarn om deras uppfattning i de frågor kommittén haft att han- tera. Majoriteten är heller inte beredd att invänta forskning om adoptivbarn i homosexuella familjer, utan fattar beslut utan till- räcklig kunskapsgrund. Intill dess att motsatsen kan visas i framtida forskning måste utgångspunkten vara att se det som särskilt viktigt för adopterade barn att så stor del av deras speciella behov som möjligt kan mötas inom familjen, som är barnets omedelbara värld. Föräldrarna är barnets primära förebilder. Ett utsatt barn skall i så liten utsträck- ning som möjligt tvingas söka sig utanför familjen för att finna förebilder. Ett barn skall söka sig utanför familjen, inte för att det måste, utan för att det väljer det. Jag är därför inte beredd att nu utvidga adoptionslagstiftningen på ett sådant sätt att registrerade partners ges möjlighet att prövas som adoptivföräldrar. Denna uppfattning överensstämmer med den som , , utredningens barnpsykiatriske expert , samt Adoptions- centrum m.fl. redovisat. Vad i detta papper anförs om internationella adoptivbarn gäller också för nationellt adopterade barn – med undantag för närståendeadoptioner, samt adoptioner där det i övrigt kan anses råda en särskild relation mellan adoptanten och barnet, såsom nära släktskap. Det blir därmed alldeles tydligt att , som är till för att kvalitetssäkra internationella adoptionen, ej skall frånträ- das. Reservationer och särskilda yttranden Närståendeadoptioner bör tillåtas för registrerade partners. För dessa barn är det biologiska ursprunget klart, med allt vad det innebär av klarhet som förutsättning för identitetsbyggandet. Barnen lever i många fall innan adoptionen i samma familjekon- stellation som efter adoptionen. Närståendeadoption blir ett sätt att ge barn med en förälder två föräldrar. I andra situationer kan det vara ett sätt att ge ett barn två fungerande föräldrar. I andra fall blir närståendeadoption ett sätt att ge barnet tryggare långsiktiga villkor i form av två juridiska föräldrar. En närståendeadoption ger ett barn nya rättigheter, men den kostar också barnet rättigheter. Banden till en levande biologisk förälder klipps, liksom till den ene biologiske förälderns släktingar. Arvsrätten påverkas likaså. Det är alltså långt ifrån självklart att en närståendeadoption är till barnets fördel i det enskilda fallet. Närståendeadoption för registrerade partners bör komma i fråga i situationer som är parallella till när gifta par kan närstående- adoptera, eller när det eljest finns en särskild relation såsom t.ex. nära släktskap mellan adoptanten och barnet. Regeringen bör utforma förslaget till på ett sådant sätt att inte reglerna för närståendeadoption kan användas för att kringgå dagens regler för internationella adoptioner, som jag menar inte nu skall ändras. Det skall alltså inte vara möjligt att ensamadoptera ett barn, med avsikt att låta en registrerad partner genomföra en närståendeadoption. Insemination vid allmänt sjukhus bör tillåtas också för lesbiska kvinnor som lever i registrerade partnerskap, eller som varaktigt sammanbor. Denna möjlighet skulle stärka barnets möjlighet att få kännedom om sitt biologiska ursprung, samt minska riskerna för både mammor och barn. När det gäller frågan om fastställande av rättsligt föräldraskap vid insemination av lesbiska kvinnor har dock kommittén inte full- gjort sin uppgift. Vid mötet presenterades texter om fast- ställande av föräldraskap vid insemination av lesbiska kvinnor, som varken hade diskuterats eller problematiserats tidigare. Till det nästkommande och tillika sista mötet med kommittén den Reservationer och särskilda yttranden sändes helt omarbetade och delvis motstående texter ut. Under detta sista möte presenterades en tredje textvariant, som delvis var en tillbakagång till den första texten. Gemensamt är att texterna inte är skrivna i ett barnperspektiv, utan utgår från vuxnas vilja att bli – eller inte bli – föräldrar i rättslig mening. Det rimliga förfaringssättet hade varit att genom framtagande av bakgrundsunderlag, texter för diskussion, utfrågningar av experter, samt hörande av relevanta organisationer arbeta sig igenom fråge- ställningen och på det viset komma fram till en slutsats. Som frågan nu hanterats kan kommittén inte med full säkerhet veta vilka konsekvenser den föreslagna lagändringen skulle ge, eller om den ens är den mest lämpliga. Därmed kan knappast barnper- spektivet kunna anses vara tillgodosett. Regeringen bör med kän- nedom om detta se över frågan i , eller i särskild utredning. Barnets behov och rätt till sitt ursprung bör vara vägle- dande i detta arbete. Utredningens sätt att fungera Vid en rad tillfällen har det i kommittén påtalats att tiden varit alltför knapp för att kommittén på bästa sätt skulle kunna fullgöra sitt arbete. Regeringen har – enligt ordförandens uppgift – dock avvisat en förlängning av utredningstiden. Det är lika anmärkningsvärt som underligt. Det går knappast att hävda att ett par månaders förlängd utredningstid på något sätt menligt skulle kunna inverka på frågans vidare hantering. Däremot hade kommittén med ytterligare tid till förfogande kunnat slutföra frågor som måst avklaras i all hast, såsom frågan om fastställande av föräldraskap vid insemination. Utredningens arbete har löpande och från ett tidigt stadium föregripits av regeringen och regeringspartiets partisekreterare. Uttalanden har gjorts när utredningens direktiv om sökande av kunskap i berörda frågor knappast kan anses ha varit fullgjorda. Det innebär att regeringsledamöternas ställningstaganden inte kan ha varit grundade på de fakta som utredningen haft i uppgift att ta fram. Eftersom regeringen av sitt agerande att döma avsåg att före- gripa utredningens informationsinhämtning, diskussioner och ställningstaganden ter det sig som underligt att kommittén alls till- sattes. Reservationer och särskilda yttranden Socialdemokraternas ledamöter i kommittén har inför de möten med kommittén som hade att avgöra direktivens frågor lämnat sina ställningstaganden till media. Det är svårt att undandra sig känslan av att utredningen varit ett rent beställningsverk från regeringen. Utredningen av en så svår, angelägen och för många känslig fråga hade behövt präglas av ett öppet, akademiskt, problematiserande och resonerande arbetssätt, för att vinna största möjliga trovärdighet. Dessvärre har så inte varit fallet. Och ännu återstår frågor att besvara. Det är talande att kommittén legat under . Det hade för att borga barnperspektivet i arbetet varit såväl rimligt som naturligt att fått hantera frågan. Det är likaså talande att regeringen valde att inte utse en person med barnpsykologisk bakgrund att leda utredningen. Mycket talar för att de två mödraskapen bör särskiljas i lagtexten. Den gängse termen "medmamma" ger vid handen att termen "medmor" och "medmoderskap" bör användas i lagtext. Detta för att undvika missförstånd och att lagtexten blir onödigt svårtydd. Reservationer och särskilda yttranden Reservation , ledamot (kd) Det kan aldrig ses som en rättighet för vuxna att ha barn. Däremot har barn rätt till föräldrar. Varje barn har en biologisk mamma och en biologisk pappa. Att dessa är av olika kön är en förutsättning för att ett nytt liv ska skapas. På grund av olika omständigheter kan en eller båda föräldrarna försvinna ur barnens liv. Det måste då enligt min mening vara varje samhälles skyldighet att så långt det står i dess makt medverka till att barnet ändå får en uppväxtsituation som liknar den grundläggande så mycket som möjligt. Adoptio- nens syfte och innebörd är att ge barnet en ersättning för sina bio- logiska föräldrar. framhåller att det främst är barnets rättig- heter som ska beaktas vid adoption. Någon koppling mellan den vuxnes människovärde och rätten till barn, vare sig det rör sig om biologiska barn eller barn som adopteras, görs inte. Barnkonven- tionen föreskriver också att om det råder osäkerhet om huruvida lagstadganden eller andra åtgärder är till skada för barnet eller inte så skall försiktighetsprincipen råda. Det innebär att sådana åtgärder inte ska vidtas, som eventuellt kan utgöra ett hot mot barnets bästa, även om detta inte fullt ut kan beläggas. Barn får aldrig användas som verktyg för att åstadkomma vad som skulle kunna kännetecknas som en angelägen åtgärd för vuxna. Både det biologiska och det psykologiska föräldraskapet är av grundläggande betydelse för barnets utveckling. Att den sker genom ett kontinuerligt växelspel mellan föräldrarnas olika roller har påvisats i en mängd olika studier. Varje barn bör därför så långt det är möjligt ha rätt till identifikation med föräldrar av båda könen. Denna princip ligger till grund för nu gällande familjerätt, vilken utgår ifrån båda föräldrarnas betydelse för barnets utveck- ling, och tillämpas till exempel i samband med vårdnadstvister. Barn som adopteras till ett annat land har redan utsatts för upp- levelser som kan påverka deras psykiska utveckling och anpass- ningsförmåga. Att adopteras av ett homosexuellt par torde kunna innebära en ökad belastning för ett sådant barn, särskilt under tonåren. Om inför en rätt för homosexuella par att prövas för adoption, kan det leda till att praktiskt taget alla adoptioner stoppas från vissa givarländer som anser att det ökar påfrestningarna för barnet. Reservationer och särskilda yttranden Inom ramen för kommitténs arbete har ett antal instanser, som i sin profession har barnets bästa i fokus, yttrat sig i frågan. Barn- ombudsmannen, samt enskilda barnpsykiatri- ker har ansett att homosexuella par inte bör få rätt att bli prövade för internationella adoptioner. Det är förvånande att kommitténs majoritet, mot den samlade expertisens inrådan, ändå föreslår långtgående förändringar av gällande lagstiftning i denna riktning. Av skäl som jag här redovisat anser jag inte att homosexuella par bör få rätt att prövas för adoption. Jag anser inte heller att en homosexuell person ska få adoptera sin partners barn, s.k. styvbarnsadoption. Tvärtom bör kontakten mellan barnet och den biologiska föräldern eftersträvas antingen föräldrarna är hetero- eller homosexuella. I det fall ett barn växt upp tillsammans med sin biologiska förälders partner bör även denna ha rätt att prövas som vårdnadshavare om den biologiska föräldern avlider eller av annat synnerligt skäl inte kan ha vårdna- den om barnet. Jag avstyrker också förslaget om att insemination ska medges för homosexuella par. Jag anser att en person som är biologisk förälder inte får fråntas vårdnaden om sitt barn på grund av sin sexuella läggning. Vid en vårdnadstvist mellan föräldrar från ett tidigare heterosexuellt för- hållande får inte den förälder som har en homosexuell läggning dis- krimineras. Sexuell läggning ska alltså inte i sig vara utslagsgivande vid vårdnadstvister. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av ledamoten , ledamot (fp) Assisterad befruktning (avsnitt 13.4.4) Jag instämmer i kommitténs bedömning att reglerna för faststäl- lande av rättsligt föräldraskap vid assisterad befruktning ska behandla homosexuella och heterosexuella på likartat sätt. Däremot känner jag stor tveksamhet inför den lagtekniska modell som kommittén valt för att genomföra denna likabehandling. Förslaget kommer sannolikt att medföra att färre barn kommer att få ha kontakt med sin biologiska far under uppväxten och att färre homosexuella män kommer att kunna fungera som rättslig far till sina biologiska barn. Kommittén föreslår nya bestämmelser som ska göra det möjligt att avgöra föräldraskap inom homosexuella förhållanden på ett sätt som motsvarar dagens regler för heterosexuella par. Man kan dock med fog hävda att dagens regelverk om föräldraskap vid assisterad befruktning utgår från att befruktningen sker på klinik. Även om regelverket även ska gälla vid givarinsemination i hemmet har lag- stiftaren inte särskilt beaktat denna företeelse, eftersom den veter- ligt knappast förekommer bland heterosexuella. Bland homosexu- ella par är däremot givarinsemination i hemmet en vanlig företeelse. Enligt kommitténs förslag ska kvinnor som lever i parförhållande ges möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. De kvinnor som väljer att göra inseminationen i hemmet, trots möjligheten till assisterad befruktning vid allmänt sjukhus, kan antas ha särskilda skäl till detta. Typiskt sett torde avsikten i sådana fall vara att donatorn ska ha en aktiv roll som för- älder. Om en kvinna i ett lesbiskt förhållande blir mor genom insemi- nation i hemmet, är det enligt dagens förhållanden den biologiska pappan som blir barnets andra rättsliga förälder. Enligt kommitténs förslag kan däremot den biologiska pappan bara fungera som rättslig förälder i de fall då den inseminerade kvinnans partner eller sambo (medmamman) avstår från att lämna samtycke till inseminationen. Med en sådan lösning sker den i och för sig önskvärda förstärkningen av medmammans ställning på direkt bekostnad av den biologiska pappans ställning. De av kommittén föreslagna reglerna får alltså olyckliga konse- kvenser då de tillämpas vid givarinsemination i hemmet. Reservationer och särskilda yttranden satta beredningen bör det därför undersökas om det finns andra lagtekniska lösningar som i dessa situationer stärker medmammans ställning utan att försvaga den biologiska pappans ställning. En sådan lösning skulle kunna vara att i regelverket för faststäl- lande av rättsligt föräldraskap ha skilda bestämmelser för insemi- nation i hemmet och insemination vid allmänt sjukhus. Exempelvis skulle, vid insemination i hemmet, den biologiske fadern kunna anses som barnets rättsliga far i de fall då han samtycker till detta och det framstår som uppenbart vem som är biologisk far. I övriga fall skulle moderns make/partner/sambo anses som den andra rättsliga föräldern. En variant på denna lösning skulle kunna inkludera införandet av möjlighet till insemination vid allmänt sjukhus med sperma från donator som kvinnan valt själv. Detta är något som efterfrågas av många lesbiska kvinnor. I en enkät som utredningen låtit göra föredrog av de tillfrågade kvinnorna insemination i hemmet, föredrog assisterad befruktning vid sjukhus med vald donator medan föredrog assisterad befruktning vid sjukhus oavsett donator. Skillnaden i regelverket för fastställande av föräldraskap skulle då gå mellan insemination med sperma från donator som kvinnan valt själv (i hemmet eller vid allmänt sjukhus) och insemination med sperma från donator som läkare valt (vid insemination vid allmänt sjukhus). Oavsett val av lagteknisk modell bör dock reglerna givetvis vara utformade på ett likartat sätt för både homosexuella och hetero- sexuella par. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av , f.d. överdirektör, , , överläkare i barn- och ungdoms- psykiatri, , föreningar och nätverk för adopterade och adoptionsorganisationer, , och , Detta yttrande gäller de förslag som kommitténs majoritet, i den följande kallad utredningen, har lämnat i fråga om homosexuellt föräldraskap som rör gemensam adoption och styvbarnsadoption. Med gemensam adoption avses här att registrerade partner ges möjlighet att gemensamt prövas som adoptivföräldrar vid nationell eller internationell adoption. Styvbarnsadoption innebär att det införs en möjlighet för en registrerad partner att adoptera den andre partnerns barn, biologiskt eller adopterat. Vi instämmer i utredningens förslag att införa en möjlighet för en registrerad partner att styvbarnsadoptera den andre partnerns bio- logiska barn. Vi anser däremot inte att en registrerad partner bör ges möjlighet att styvbarnsadoptera den andre partnerns adopte- rade barn. Vi delar inte heller utredningens uppfattning att registrerade partner bör ges möjlighet att gemensamt prövas som adoptivföräldrar vid nationell eller internationell adoption. Det finns enligt vår mening sakliga skäl att bibehålla skillnaderna i lagstiftningen i denna del. Våra ställningstaganden tar sin utgångspunkt i den grundläg- gande princip om barnets bästa som finns i FN:s konvention om barnets rättigheter (). Vi anser att utredningens arbete inte i tillräcklig grad utgått från principen om barnets bästa. Den har istället i allt för hög grad fokuserat på vuxnas behov och perspektiv. I strävan för vuxnas rättigheter – hur angelägna de än må vara – får barnen aldrig bli verktyg för att tillgodose en grupp vuxnas intressen. Vi vill betona att våra ställningstaganden inte har sin grund i uppfattningen att homosexuella par skulle ha sämre förmåga att erbjuda god omsorg och omvårdnad om barnet än andra föräldrar. Utredningen konstaterar att den samlade forskningen visar att barn med homosexuella föräldrar utvecklas psykologiskt och soci- alt på liknande sätt som de barn de jämförts med. Vi anser inte att Reservationer och särskilda yttranden sådana slutsatser med säkerhet kan dras på grundval av den till- gängliga forskningen. Det finns vidare en tydlig tendens i betänkandet att tona ned den psykiska sårbarhet som adopterade kan uppvisa till följd av sin särskilda bakgrund. Den psykiska sårbarheten ses enbart ur perspektivet psykisk hälsa eller ohälsa. På liknande sätt finns generellt en tydlig tendens att tona ned de negativa resultat som framkommit i forskningen om barn i homosexuella familjer. Vi föreslår att den svenska adoptionslagstiftningen ses över i ett större perspektiv. I artikel 3 återfinns grundprincipen om barnets bästa. Här slås fast att barnets bästa skall komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn. Stadgandet skall tolkas som att detta gäller all offentlig och privat verksamhet där beslut fattas om barn och unga. Artikel 3,1 lyder Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutio- ner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, skall barnets bästa komma i främsta rummet. Innebörden av formuleringen i artikel 3 om barnets bästa innebär att principen alltid skall beaktas. I situationer då den vägs mot andra intressen skall barnets bästa väga tungt, ... the best interests of the child shall be a primary consideration. Det kan dock finnas situationer då andra intressen kan väga tyngre. Sådana intressen kan t.ex.vara samhällsekonomiska.1 fastslår också vissa situationer då principen om barnets bästa skall ges absolut prioritet the best interests of the child shall be the consideration. Det har på svenska översatts med att staterna skall säkerställa att barnets bästa främst beaktas.2 Uttrycket barnets bästa formuleras således starkare i några av sakartiklarna, bland annat i artikel 21 om adoption. Detta innebär att barnets bästa skall vara styrande för alla överväganden som rör adoption.3 1 SOU 1997:116, Barnets bästa i främsta rummet, s. 136-137. Betänkande av den parlamentariskt sammansatta som tillsattes 1996 för att klarlägga hur anda och innebörd kommer till uttryck i svensk lag och praxis. 2SOU 1997:116, Barnets bästa i främsta rummet, s. 136. 3SOU 1997:116, Barnets bästa i främsta rummet, s. 252. Reservationer och särskilda yttranden Även den svenska adoptionslagstiftningen bygger på principen om barnets bästa. Detta framgår till exempel av reglerna om adop- tion i , socialtjänstlagen och lagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption. När det gäller adoption bärs den svenska lagstiftningen upp av tanken att inga andra intressen kan ta över barnets. Enligt 4 kap. 6 § (FB) skall domstolen pröva om det är lämpligt att adoptionen äger rum, var- vid tillstånd får ges endast om adoptionen är till fördel för barnet. När man bedömer barnets bästa vid t.ex. samhällsplanering och lagstiftning finns det dessutom anledning enligt vår mening att eta- blera och använda en försiktighetsprincip. Den innebär att när det råder osäkerhet om huruvida en förändring kommer att vara till fördel för de barn den är avsedd att gälla, skall man avvakta med förändringen till dess ett säkrare beslutsunderlag föreligger. En sådan princip måste anses vara helt i anda. Vid adoption skall alltså enligt gällande regler endast tas hänsyn till barnets bästa. Hur bedömer man då vad som är barnets bästa vid adoption? En önskvärd metod är enligt den svenska Barnkommittén4 att beslut om barnets bästa grundas på vetenskap och beprövad erfa- renhet och utgår från det barnen själva ger uttryck för.5 Vi kommer i det följande att redogöra för vad som framkommit i forskningen om barn som lever i homosexuella familjer och om adoptivbarn. Barn i homosexuella familjer Utredningen konstaterar bl.a. att den samlade forskningen visar att barn med homosexuella föräldrar utvecklas psykologiskt och soci- alt på liknande sätt som de barn de jämförts med. Vi anser inte att sådana slutsatser med säkerhet kan dras på grundval av den i betänkandet redovisade forskningen. Forsknings- resultaten i sig talar förvisso i den riktningen, men det finns likväl anledning att värdera dessa resultat med stor försiktighet av följande skäl: Det saknas i utredningen en tillräckligt tydlig redovisning av till- vägagångssätten för litteraturgranskningen dvs. 4Se fotnot 1. 5SOU 1997:116, Barnets bästa i främsta rummet, s. 135. Reservationer och särskilda yttranden använts, om litteratursökning kompletterats med kontakter med internationellt välrenommerade forskningscentra eller forskare. Någon sådan redogörelse finns inte heller i den till utredningen bilagda forskningsöversikten av . Detta behövs för att kunna bedöma den forskning som kommittén haft tillgång till.