sou · GPB331 · 2002-01-01 00:00:00 — En sådan informationsskyldighet skall införas i en ny bestäm- melse, 1 kap. 28 §, i och utgångspunkten är därvid att den är tillämplig vid all upphandling som regleras i lagen. Informationsskyldigheten skall gälla från den tidpunkt då den upphandlande enheten fattat beslut om att anta ett visst anbud från en leverantör. Samtliga upphandlande enheter skall vara informationsskyldiga Skyldigheten skall gälla för samtliga upphandlande enheter, dvs. även för sådana upphandlande enheter, t.ex. statliga bolag och privata bolag inom försörjningssektorn, som inte omfattas av för- valtningslagens (1986:223) bestämmelser eller av reglerna om hand- lingsoffentlighet i 2 kap. tryckfrihetsförordningen och om sekre- tess i sekretesslagen. Detta överensstämmer med den nuvarande regleringen i . Samtliga bestämmelser om skyldighet för en upphandlande enhet att på begäran lämna viss information gäller för statliga bolag. Vid upphandling inom försörjningssektorn gäller informationsskyldigheten i 4 kap. 15 § även för privata bolag. Informationsskyldigheten skall i princip gälla vid all upphandling Vid upphandling inom försörjningssektorerna är det , genom en hänvisning i 4 kap. 15 § , endast de upphandlande enheter som bedriver den verksamhet som anges i 4 kap. 8 a § första stycket samma lag som omfattas av informationsskyldigheten. Be- gränsningen till vissa verksamheter har skett för att genomföra de ändringar i ändringsdirektiv /4/EG som i sin tur syftar till att anpassa regleringen till det s.k. (Government Procure- ment Agreement). Enligt kommitténs mening ställer Alcatel-domen krav på att medlemsstaterna inför system som gör det möjligt att överpröva tilldelningsbeslut i samtliga verksamheter som omfattas av det direktivstyrda området. Vi föreslår, mot denna bakgrund, att infor- mationsskyldigheten vid upphandling inom försörjningssektorerna utvidgas till att omfatta alla verksamheter som regleras i 4 kap. . Information om vem som tilldelats upphandlingskontraktet och skälet till det Den information som lämnas skall kunna ligga till grund för över- prövning av riktigheten av tilldelningsbeslutet. För att detta skall kunna ske krävs att informationen innehåller upplysning om vem som tilldelats avtalet och skälet till det. Innehållet i informationen motsvarar i princip den information som skall lämnas på be- gäran, enligt bestämmelsen i 4 kap. 15 § tredje stycket , vid upphandling inom försörjningssektorerna. I förhållande till den informationsskyldighet som gäller vid upp- handling inom det direktivstyrda området av varor, byggentre- prenader och tjänster, dvs. enligt 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 § och 5 kap. 13 § , och vid upphandling utanför det direktivstyrda området, dvs. enligt 6 kap. 14 § andra stycket , innebär den föreslagna bestämmelsen dock en mer omfattande informa- tionsskyldighet. I avsnitt 11.10.4 analyserar vi närmare vilken rättsverkan ett till- delningsbeslut kan ha och frågan när avtalsbundenhet inträder. Information skall lämnas på eget initiativ till anbudssökande och anbudsgivare Inom det direktivstyrda området är en upphandlande enhet endast skyldig att lämna viss information sedan en anbudsgivare framställt en begäran om detta. Detta är enligt vår mening inte tillräckligt för att garantera att en missnöjd leverantör skall kunna utnyttja till- gängliga rättsmedel på det sätt som krävs enligt dom i Alcatel-målet. Vi föreslår därför att den upphandlande en- heten skall vara skyldig att på eget initiativ lämna information om vem som tilldelats kontraktet och skälet till det. Det är framför allt vid upphandlingar där det förekommer an- budssökande eller anbudsgivare som det finns skäl att införa en skyldighet att på eget initiativ informera om tilldelningsbeslutet. En mer långtgående informationsskyldighet, dvs. en skyldighet att på eget initiativ lämna information om tilldelningsbeslutet även till leverantörer som varken lämnat anbud eller ansökt om att få lämna anbud, skulle endast kunna ske genom annonsering. Upphandlings- reglerna bygger emellertid på att upphandling i vissa situationer kan ske utan krav på föregående annonsering. Exempel på detta är s.k. direktupphandling enligt 6 kap. 2 § eller upphandling i s.k. force majeure situationer. Det är enligt kommitténs bedömning inte lämpligt att vid upphandlingar där det i ett tidigare skede i upphandlingsärendet inte finns något krav på annonsering införa ett krav på annonsering av själva tilldelningsbeslutet. Den information som skall lämnas på eget initiativ av den upphandlande enheten kan, mot denna bakgrund, begränsas till de leverantörer som är anbudssökande och anbudsgivare i ett visst upphandlingsärende. En sådan lösning överensstämmer med den informationsskyldighet som gäller enligt de i avsnitt 10.2 beskrivna bestämmelserna i 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 §, 4 kap. 15 § och 5 kap. 13 § . Vid upphandling utanför det direktivstyrda området gäller enligt 6 kap. 14 § endast en informations- skyldighet gentemot anbudsgivare. Eftersom skyldigheten för en upphandlande enhet att på eget initiativ lämna information om tilldelningsbeslutet endast gäller vid upphandlingar där det finns anbudssökande eller anbudsgivare är bestämmelsen inte tillämplig vid upphandlingar som avses i 2 kap. 11 §, 3 kap. 15 §, 4 kap. 16 § eller 5 kap. 17 § . Något ut- tryckligt undantag för upphandling som sker i där angivna situa- tioner är således inte nödvändigt. Information skall lämnas till varje leverantör som så begär Enligt 7 kap. 1 § första stycket som hänvisar till 7 kap. 2 § samma lag kan den leverantör ansöka om överprövning som anser att han lidit eller kan komma att lida skada om den upphandlande enheten brutit mot 1 kap. 4 § eller någon annan bestämmelse i Talan om skadestånd kan, enligt 7 kap. 6 § , väckas av en leverantör som uppger sig ha lidit skada. Eftersom även potentiella leverantörer har rätt att ansöka om överprövning och väcka talan om skadestånd föreslår vi att information om vem som tilldelats kontraktet och skälet till det även skall lämnas till varje leverantör som så begär. Leverantör anses den vara som anser att den pågående upphand- lingen sker på ett sådant sätt att han inte kan delta på ett korrekt och i lagen förutsatt sätt.246 Kommittén har övervägt att föreslå att uppgifter endast skall lämnas ut om det behövs för att leverantören skall kunna iaktta sin rätt till överprövning. Någon möjlighet för en upphandlande enhet att kontrollera en uppgift från den som uppger sig behöva upp- gifterna i detta syfte finns dock inte. Enligt kommittén är det därför tillräckligt att ange att uppgifter skall lämnas ut till en leverantör. Den som inte är anbudssökande eller anbudsgivare måste därför för att ha rätt att få ut uppgifter om tilldelnings- beslutet med stöd av den föreslagna bestämmelsen ange att denne är en potentiell leverantör i den ifrågavarande upphandlingen. Andra än anbudssökande, anbudsgivare eller de som uppger sig vara potentiella leverantörer kan visserligen genom vårt förslag till ändring av bestämmelsen om anbudssekretess begära att få ut mot- svarande information, se vidare avsnitt 11.10.7. Ett utlämnande från en enhet som har att iaktta bestämmelserna om handlings offent- lighet och sekretess till någon som inte påstår sig vara en leverantör förutsätter dock en skadebedömning enligt relevanta sekretess- bestämmelser. Utgångspunkten är att skyldigheten för en enhet att på begäran lämna ut uppgifter om tilldelningsbeslutet gäller vid alla upphand- lingar enligt , dvs. även vid upphandlingar som skett i de situationer som avses i 2 kap. 11 §, 3 kap.15 §, 4 kap. 16 § eller 5 kap. 17 § . Undantag gäller dock för vissa upphandlingar som regleras enligt bestämmelserna i 6 kap, se närmare nedan. För att en anbudssökande eller anbudsgivare skall kunna förutse när ett giltigt upphandlingskontrakt, i enlighet med vårt förslag till 1 kap. 30 § , kan ingås föreslår vi att informationen som lämnas på eget initiativ av en upphandlande enhet till anbuds- 246 Jfr prop. 1992/93:88 s. 101. sökande och anbudsgivare även skall innehålla upplysning om när ett giltigt upphandlingskontrakt kan ingås. Informationen har framför allt ett pedagogiskt syfte. Anbudssökanden eller anbuds- givaren kan genom denna upplysning få en möjlighet att bedöma vilken tid som står till buds för en ansökan om överprövning och för en begäran om interimistiskt beslut. Enligt kommittén är det lämpligt att en anbudssökande eller anbudsgivare blir informerad även om tillgängliga rättsmedel och relevanta tidpunkter för att begära överprövning eller skadestånd. Därigenom säkerställs att rättsmedlen fungerar på ett effektivt sätt. Som vi närmare beskrivit i avsnitt 10.7.1 betonar i Alcatel-målet vikten av att de rättsmedel som finns att tillgå vid upphandling är effektiva. Vi föreslår därför att informationen som lämnas på eget initiativ till anbudssökande och anbudsgivare även skall innehålla upplysning om möjligheterna för en leverantör att ansöka om överprövning eller att väcka talan om skadestånd enligt 7 kap. . En sådan upplysning skall även ange möjligheterna att ansöka om interimistiskt beslut. Motsvarande kompletterande upplysningar är enligt kommitténs mening inte nödvändiga att lämna när någon som påstår sig vara potentiell leverantör men inte ansökt om anbud eller avgett anbud begär att få ut uppgifter om tilldelningsbeslutet. Ett giltigt upp- handlingskontrakt kan exempelvis vara slutet när en sådan begäran kommer in. I sådant fall har leverantören inte längre någon möjlig- het att få överprövat upphandlingen. När och på vilket sätt skall informationen lämnas? Det finns enligt vår mening inte någon anledning att i lag reglera när den information som skall lämnas på eget initiativ senast skall ha avsänts. Skälen är att ett upphandlingskontrakt enligt vårt för- slag får slutas först förflutit från det att informa- tion om tilldelningsbeslutet skickats (se avsnitt 11.10.4). Det ligger således i den upphandlande enhetens eget intresse att expediera ifrågavarande information så snart det kan ske efter det att tilldel- ningsbeslutet fattats. För att även en potentiell leverantör som avser att ansöka om överprövning skall kunna göra detta innan avtal kan slutas skall en upphandlande enhet vara skyldig att genast sedan en begäran därom framställts lämna information om vem som tilldelats kontraktet och skälen till det. Kommittén anser det inte nödvändigt att reglera hur informa- tionen om tilldelningsbeslutet skall lämnas. Informationen kan där- för lämnas muntligen, skriftligen eller genom elektronisk över- föring. Eftersom upphandlingsärendet inte avgörs genom tilldel- ningsbeslutet är bestämmelsen i 21 § förvaltningslagen inte till- lämplig när den upphandlande enheten är en förvaltningsmyndig- het. Undantag för upphandlingar som regleras enligt 6 kap. Direktupphandling och upphandling som avses i 1 kap. 3 § andra stycket , dvs. upphandling som omfattas av sekretess eller andra särskilda begränsningar med hänsyn till rikets säkerhet och upphandling av försvarsprodukter och tjänster som inte har civil användning och som omfattas av artikel 223 i EG-fördraget, skall vara undantagna från informationsskyldigheten. Vid direktupphandling kan den i 1 kap. 28 § föreslagna bestämmelsen aldrig bli aktuell redan på grund av det förhållandet att det inte finns några anbudssökande och att det inte finns några andra anbudsgivare än den som den upphandlande enheten själv valt att vända sig till. Direktupphandlingar och upphandlingar som avses i 1 kap. 3 § andra stycket bör dock uttryckligen vara undantagna från bestämmelsens tillämpning. Vid upphandlingar som regleras i 6 kap. gäller enligt 6 kap. 14 § andra stycket samma lag en skyldighet för en upphand- lande enhet att underrätta anbudsgivare vars anbud inte har antagits om när detta skett. Denna bestämmelse skall fortsättningsvis gälla för upphandlingar som regleras i 6 kap. , där det förekommer fler än en anbudsgivare. Den gäller därför t.ex. vid upphandlingar som regleras i 1 kap. 3 § andra stycket samma lag. Information om varför ansökan eller anbud förkastats Bestämmelserna i 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 §, 4 kap. 15 § och 5 kap. 13 § ger en anbudsgivare eller en anbudssökande vid upp- handling över tröskelvärdena en möjlighet att på begäran få upp- lysning om skälet till att dennes ansökan eller anbud förkastats. Eftersom det bör införas enhetliga bestämmelser för samtliga upp- handlingar i 1 kap. förslår vi att denna skyldighet införs i en ny bestämmelse i 1 kap. 27 § i denna lag. Vid upphandling av varor, byggentreprenader och tjänster gäller enligt 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 § och 5 kap. 13 § att upplysning- ar skall lämnas från det att begäran kommit in. Vid upphandling inom försörjningssektorerna gäller i stället att enheten skall lämna begärda upplysningar. För att den gemensamma regleringen i 1 kap. 27 § inte skall medföra någon ändring av de nuvarande reglerna föreslår vi att en enhet skall vara skyldig att lämna begärda upplysningar så snart som möj- ligt, dock senast från det att begäran kom in. Upphandlande enheter är enligt bestämmelserna i 2 kap 7 a §, 3 kap. 11 § och 5 kap. 13 § skyldiga att lämna upplysningar till anbudsgivare eller anbudssökande om skälen för sitt beslut när enheten beslutat att inte avsluta en annonserad upphandling eller att göra om den. Denna upplysningsskyldighet skall regleras på ett enhetligt sätt i en ny paragraf i 1 kap. 29 § . Även den infor- mationsskyldighet som gäller vid upphandling inom för- sörjningssektorerna enligt 4 kap. 15 § tredje stycket avser, enligt kommitténs mening en sådan situation. Enligt sistnämnda bestämmelse skall enheten lämna upplysningar om resultatet av upphandlingen. Mot denna bakgrund bör den nya bestämmelsen gälla för all upphandling inom det direktivstyrda området, dvs. för upphandling enligt 2-5 kap. Våra förslag innebär inte någon ändring i den nuvarande skyldig- heten för en upphandlande enhet som avslutat en upphandling enligt 2, 3 eller 5 kap. att enligt 1 kap. 11 § lämna infor- mation till officiella publikationer och till kommissionen. Även denna skyldighet bör regleras gemensamt i den nya bestämmelsen i 1 kap. 27 § . Vid upphandling inom försörjningssektorerna, dvs. enligt 4 kap. samma lag, gäller en något annorlunda utformad upplysningsskyldighet i bestämmelsen i det nuvarande första stycket i 4 kap. 15 § (se avsnitt 10.2.3). Någon ändring av den bestämmelsen föreslås inte. Följdändringar i nuvarande bestämmelser Vårt förslag till informationsskyldighet för upphandlande enheter föranleder vissa ändringar i nuvarande bestämmelser om upplys- ningsskyldighet i 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 §, 4 kap. 15 § och 5 kap. 13 § . Eftersom en upphandlande enhet, enligt vårt förslag till 1 kap. 28 § , är skyldig att på eget initiativ och redan när beslut om leverantör och anbud har fattats informera anbudssökande eller an- budsgivare om tilldelningsbeslutet blir bestämmelserna om upplys- ningsskyldighet till anbudssökande eller anbudsgivare i 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 §, 5 kap. 13 § i motsvarande utsträckning onödiga. Eftersom vi föreslår att en enhet på begäran skall vara skyldig att genast lämna information om skälet till att en viss leverantör till- delats kontraktet blir även den nuvarande informationsskyldig- heten till anbudssökande och anbudsgivare i 4 kap. 15 § tredje stycket onödig. Den ytterligare informationsskyldighet som gäller enligt nämnda bestämmelser skall, som vi angett ovan, regleras 1 kap. 27 och 29 §§ . Bestämmelserna i 2 kap. 7 a §, 3 kap. 11 § och 5 kap. 13 § samma lag kan mot denna bakgrund upphävas. Våra förslag innebär även att bestämmelsen i 4 kap. 15 § tredje stycket kan upp- hävas. Informationsskyldigheten skall, som vi angett ovan, som huvud- regel även gälla för upphandlingar utanför det direktivstyrda om- rådet. Detta sker genom en hänvisning i 6 kap. 1 § till 1 kap. 28 § samma lag. Eftersom upphandlingar som avses i 1 kap. 3 § andra stycket endast regleras av 6 kap. och informations- skyldigheten i 1 kap. 28 § inte skall gälla för dessa upphand- lingar har kommittén valt att bibehålla informationsskyldigheten i 6 kap. 14 § andra stycket . 11.10.3 Formkrav för upphandlingsavtal Regeringsrätten har som vi redovisat ovan247 funnit i ett mål om upphandling enligt 4 kap. , dvs. inom försörjningssektorn, att 247 RÅ 1996 ref. 50. upphandlingsavtal är formalavtal. Regeringsrätten kom till denna slutsats sedan den konstaterat att upphandlingskontrakt som anges i 4 kap. 9 § enligt definitionen i 1 kap. 5 § samma lag är ett skriftligt kontrakt som en upphandlande enhet ingår avseende en upphandling enligt lagen. Regeringsrätten gjorde bedömningen att ett avtal var slutet när parterna undertecknat ett skriftligt avtal. När det gäller upphandlingar inom det direktivstyrda området, dvs. i 2–5 kap. är det, såvitt kommittén kan bedöma, lämpligt att ha ett formkrav för avtalsbundenhet. Dessa upphandlingar avser stora belopp där det i parternas eget intresse, inte minst ur bevis- synpunkt, är av stor betydelse att reglera åtagandena i ett form- bundet avtal. Ett formkrav innebär att det blir enklare även för tredje man, t.ex. konkurrerande anbudsgivare, att bedöma från vilken tidpunkt ett avtal om upphandling kan anses slutet. När avtal är slutet kan, som vi närmare utvecklat i avsnitt 10.4 över- prövning inte längre ske. Från denna tidpunkt börjar även preskrip- tionsfristen för att väcka talan om skadestånd att löpa. Som Regeringsrätten konstaterat i nämnda avgörande bygger på att ett skriftligt avtal ingår i upphandlingen. Detta gäller, enligt kommitténs bedömning, dock endast sådana upphandling som regleras av EG-direktiv, dvs. upphandlingar som avses i 2–5 kap. . Vi återkommer nedan till frågan om avtalsbundenhet vid upphandlingar utanför det direktivstyrda området, dvs. upp- handlingar som regleras i 6 kap. . Behov av tydliga regler för avtalsslut Det formkrav som enligt ovan nämnda dom gäller för upphand- lingsavtal är inte tydligt angivet i . Formkravet framgår endast av det förhållandet att begreppet upphandlingskontrakt återkom- mande används i flera bestämmelser i 2–5 kap , rörande fram- för allt beräkning av tröskelvärden, och att detta begrepp i sin tur i definieras i 1 kap. 5 § samma lag som ett skriftligt avtal. I lagen saknas således en bestämmelse som, i likhet med exem- pelvis 4 kap. 1 § jordabalken avseende fastighetsköp, anger vilka formkrav som skall vara uppfyllda för att ett upphandlingsavtal skall vara giltigt. Det är enligt kommitténs bedömning viktigt att såväl parterna som konkurrerande leverantörer har klart för sig när ett upphand- lingsavtal anses slutet. Denna tidpunkt är avgörande inte bara för frågan om vilken rättsverkan ett offentliggörande av tilldelnings- beslut kan ha utan även för möjligheterna att ansöka om över- prövning eller begära skadestånd (se avsnitt 10.4.1 och 10.4.2). Upphandlingens avslutande är vidare av betydelse för när en upp- handlande enhet skall annonsera en avslutad upphandling. Enligt kommittén bör det formkrav som gäller för upphand- lingsavtal tydliggöras i . Avtal om upphandling är ogiltigt om det inte slutits genom upphand- lingskontrakt Kommittén har övervägt att införa en ny bestämmelse där form- kravet, i likhet med vad som gäller t.ex. vid fastighetsköp, för ett giltigt avtal anges. En sådan lösning innebär dock att definitionen av upphandlingskontrakt i 1 kap. 5 § blir överflödig. Kommittén anser att det finns anledning att bibehålla definition- en i 1 kap. 5 § . En sådan systematik överensstämmer såväl med de gällande EG-direktiven som med kommissionens förslag till två nya direktiv på området248. Mot denna bakgrund har vi valt att i en ny paragraf, 1 kap. 30 §, i ange att ett avtal om upphandling är ogiltigt om det inte slutits genom upphandlingskontrakt. I avsnitt 11.10.4 återkommer vi till kravet på att en skälig tid skall ha gått innan giltigt avtal kan slutas. Formkravet för upphandlingskontrakt framgår därvid, som , av bestämmelsen i 1 kap. 5 § . Rättsföljden av att formkravet inte iakttas är att avtalet blir ogiltigt. Vi utvecklar detta närmare i avsnitt 11.10.5. Med denna reglering blir det klart att avtalsbundenhet uppstår först när ett upphandlingskontrakt ingåtts. Vi har närmare redo- gjort för avtalsslutet vid upphandlingskontrakt i avsnitt 10.3. I vissa upphandlingssituationer är och skall det vara möjligt att sluta avtal utan att det sker i form av ett upphandlingskontrakt. Vi återkommer till detta i avsnitt 11.10.6. Lämpligheten i nuvarande reglering, dvs. att anbudsgivaren i vissa fall är ensidigt bunden av sitt anbud innan formkravet är upp- fyllt kan givetvis ifrågasättas. Det ankommer dock inte på kom- mittén att föreslå några ändringar i denna reglering. 248 Kom (2000) 275 slutlig-COD 2000/0115, EGT C 29 E.30.1.2001, s. 11-111, Celex nr. 52000 PC0275 och KOM (2000) 276 slutlig-COD 2000/0117, EGT C29E, 30012001, s. 112- 188, Celex nr. 52000 PC 0275. Det förhållandet att avtal om upphandling sluts genom ett upp- handlingskontrakt innebär i enlighet med vad som uttryckligen an- ges i definitionen i 1 kap. 5 § att avtalet skall vara skriftligt. I enlighet med Regeringsrättens dom249 i det tidigare nämnda inne- fattar formkravet även ett krav på egenhändigt undertecknande. Enligt kommitténs mening är det inte tillräckligt tydligt att formkravet även innefattar ett krav på egenhändigt undertecknan- de. I regel gäller ett sådant krav i svensk rätt först om detta ut- tryckligen anges. Ett krav på skriftlighet utan krav på egenhändigt undertecknande har i praxis, när det gäller t.ex. överklaganden, an- setts innefatta även överföring via telefax (se NJA 1993 s. 308). Detta har dock inte varit möjligt när det finns ett krav på egenhändigt undertecknande. Kammarrätten i har, som vi nämnt redan i avsnitt 10.3.2, accepterat att ett upphandlingsavtal ingåtts genom att den upphandlande enheten lämnat en accept genom telefax. Även i har ett krav på egenhändigt undertecknande ut- tryckligen angivits när detta varit nödvändigt. Ett exempel är 1 kap. 19 § i dess lydelse till och med . Enligt denna äldre lydelse kunde anbud och ansökningar om deltagande i anbudsgivning avges skriftligt. Ansökningar kunde dock göras muntligt eller genom telegram eller telefax om de bekräftades genom en egenhändigt undertecknad handling. Systematiken i den tidigare lydelsen innebar, såvitt kommittén kan bedöma, att det inte fanns något krav på egenhändigt undertecknande av skriftliga anbud eller ansökningar. Detta krav gällde endast bekräftelser av ansökningar som gjorts på annat sätt än skriftligen. EG-direktiven ger inte något entydigt svar på frågan i vad formkravet vid upphandlingskontrakt består. Det förhållandet att begreppet contract in writing används i den engelska versionen av EG-direktiven kan eventuellt tas till intäkt för att begreppet skrift- lig när det gäller upphandlingskontrakt skall innefatta även ett krav på egenhändigt undertecknande. För att tydliggöra att ett upphandlingskontrakt, som Regerings- rätten funnit i RÅ 1996 ref. 50, skall vara egenhändigt undertecknat bör det, enligt kommitténs mening, uttryckligen anges i defini- tionen i 1 kap. 5 § . Vi återkommer nedan till vad som skall innefattas i skriftlighets- begreppet. 249 RÅ 1996 ref. 50. Avtal om upphandling skall kunna slutas på elektronisk väg Den informationsteknologiska utvecklingen har gjort det möjligt att sluta avtal på elektronisk väg. Det finns givetvis, i likhet med vad som gäller på andra områden, ett behov av att kunna använda modern kommunikationsteknik i upphandlingsförfaranden.250 Kommissionen bedriver arbete på flera olika områden i syfte att så långt som möjligt tillåta användning av modern teknik. I Kom- missionens meddelande avseende offentlig upphandling251 aviserade kommissionen riktlinjer för ändringar i direktiven.