sou · GPB372d3 · 2002-01-01 00:00:00 — I ingår dock både polisen och åklagaren i den grupp där enskilda ärenden tas upp. Olika bedömningar görs alltså av om polis och åklagare bör delta i dessa grupper eller inte. Även i hänger samarbetet från polisens sida på en person och även här ifrågasätter kriminalinspektören det rimliga i att ansvaret vilar så tungt på honom. Ansvaret ligger på låg nivå – jag är ju bara en vanlig kriminalinspektör. Jag tror inte att myndigheten vet särskilt mycket om mitt arbete eller om vad samverkan i praktiken innebär. Man har bara låtit ansvaret falla ned på min nivå och så sköter jag det efter bästa förmåga. Jag skulle önska mer stöd från vår lokala myndighet. Mellan polisledningen och socialförvaltningens ledning förekommer säkert samarbete. kontakt som ligger högt upp och så har jag mina kontakter här nere. Det finns inget samband däremellan så att vi kan gå varandra till mötes. I där det finns fyra samrådsgrupper, skall polisen alltså samverka med fyra olika grupper, vilket är en komplikation. Flera av de intervjuade poängterade vikten av att de som deltar i samrådsgruppen har legitimitet och stöd från ledningen. Detsamma uttrycktes i studie av arbetet i samrådsgrupper: En annan fråga som lyftes fram i intervjuerna var att samrådsgruppens medlemmar ansåg att det behövs stöd såväl från chefer som kollegor i den organisation de tillhör för att var och en ska kunna bidra optimalt till gruppens verksamhet. Om verksamheten är sanktionerad enbart av några myndigheters chefer och kollegor men inte av andra, kan det ställa till svårigheter för gruppen som helhet och minska dess möjligheter att göra ett bra jobb. (art nr 2000-36-003). Det mest långtgående samarbetet på chefsnivå är den ovan beskrivna i . I möts förvaltningscheferna regelbundet för att diskutera övergripande frågor. Dessutom finns områdesgrupper med representanter från olika förvaltningar, där strategiska frågor tas upp. I deltar chefen för barn- och familjesektionen regelbundet i rektors- konferenserna. Förutom det samarbete på ledningsnivå som sker genom i , har chefer ett nära samarbete både formellt och informellt i kommunen. · I min roll har jag ett bra och välfungerande samarbete med . Vi har fyra fasta träffar , då vi tar upp allmänna frågor. Det kan röra sig om att jag hört från något rektorsområde att samarbetet med sos fungerar dåligt. Det kan också gälla rutiner där vi båda är inblandade t.ex. vid omhändertaganden av barn. (utvecklingschef, , ) · Jag har ett nära samarbete med utvecklingschefen inom barn- och ungdomsnämnden. Vi träffas regelbundet. växer förslag på gemensamma förändringar fram och ibland försöker vi finna lösningar på rena organisationsidiotier kring enskilda barn. Fot- folket kan stå och stampa och inte komma någonvart och det kan vara uppenbar att om man bara ändrar lite så går det bra. att ge och ta från ömse håll. Ofta är vi från alltför låsta. (sektionschef, , ) · Vi har ett samverkansorgan mellan kommuner och landsting där vi träffas ungefär . Där sitter cheferna för socialtjänst, omsorgerna, sjukhuset, primärvården, psykiatrin och planeringsdirektören i . Vi tar upp planeringsfrågor i ett långsiktigt perspektiv. Samordningsfrågor kommer också upp, men barnfrågorna har en tendens att dränkas i andra frågor till exempel äldreomsorg. Vården av äldre får större utrymme än vården av barn därför att det är ett stort område, som kostar mycket pengar. Barnen är inte så ofta på dagordningen i vårt regelbundna sam- arbete. Om barnfrågor kommer upp handlar det i allmänhet om specifika frågor och inte så mycket om generella. (chef för psykiatrin, ) ·I min funktion har jag inget formaliserat samarbete utan det sker på handläggarnivå. Jag är chef för barn- och familjegruppen men även för de som sysslar med socialbidrag och vuxna miss- brukare, så där finns inga samordningsproblem. (IFO-chef, ) ·Jag träffar representanter för varje skolområde ungefär en gång . Jag deltar också i områdeschefsträffar. Stöd finns en styrgrupp, där förvaltningscheferna för bildning och ingår tillsammans med mig. Jag träffar också samordnaren för regelbundet. (verksamhetschef, och , ) · Jag träffar distriktscheferna för , kultur- och fritid och områdesförvaltaren för . deltar även kyrkan, polisen och ett arbetskooperativ. I chefs- gruppen träffas polis och de tre distriktscheferna. I den gruppen kan vi diskutera detaljfrågor och gå på djupet i enskilda frågor. Där kan vi också planera samordning och understödja samordnings- arbetet. (distriktschef, , ) Sektionschefen för barn- och familjesektionen i deltar i rektorskonferenserna ungefär en gång . I finns just nu en grupp bestående av chefer inom kommun och landsting, som skall utreda frågor om barn som far illa. Polisen i samarbetar nästan enbart på handläggarnivå. Något fast samarbete på chefsnivå förekommer inte utan det sker Den operative chefen för kriminalavdelningen anser att ansvaret för samverkan skall ligga på dem som skall utföra arbetet. Jag tycker att det är mindre viktigt att cheferna samarbetar över gränserna utan det viktiga är att den som skall utföra det praktiska arbetet vet hur man skall göra och håller samarbetsvägarna öppna. I intervjuerna framkom en hel del kritik mot samarbetsparterna. Självfallet kan kritiken grundas på rent faktiska förhållanden, men konflikter kan också uppstå på grund av ärendenas natur. · När man jobbar med sexuella övergrepp kan man förutsäga att konflikter kommer att uppstå. Det ligger i ärendenas natur att man polariserar och hamnar på olika stolar och jag tror att det är lite likadant vid barnmisshandel. Handlar det om svåra brott så polariseras debatten och samhället. Kollisioner mellan vuxen- och barnperspektiv, ont och gott, tvivel på att detta kan ha hänt etc. Händelserna sätter igång så mycket för att vi är människor och sedan får man försöka hålla sig i skinnet med hjälp av sin professionalitet. Jobbar man med människor och förändring så får man frustration på sig. Folk tycker att det går för långsamt. De har orealistiska förväntningar. Även om vi hade mer resurser så skulle vi ändå få kritik, för mänsklig förändring tar tid. (enhetschef, , , ) En socialsekreterare vid familjecentret i talar också om ärendenas karaktär som en anledning till att konflikter kan uppstå, även om det inte är vanligt med konflikter. Det kan uppstå problem därför att det är akut och kritiskt och alla har sitt i magen. Då kan det ju hända att man tycker saker om varandra. Jag känner till ett fall där mamman blev nedstucken med kniv. Det var mycket dramatiskt och man missade att det fanns ett barn i skolan. När något så allvarligt hänt behöver man kanske få lägga skulden på någon annan och det blir lätt . Det är OK, men det är viktigt att man sedan samlas och går igenom vad det handlade om så att man kan gå vidare med samverkan. Några allmänna synpunkter på samverkan En svårighet i samarbetet för BVC är att vi är noga med att värna om vårt. Vi måste hinna med basprogrammet t.ex.. Visst måste vi sköta basprogrammet, men det går kanske att göra på lite olika sätt. Möjligen är vi lite stelbenta. (BVC-sköterska, familjecentral, ) om att ta ett gemensamt ansvar När jag jobbade i kändes det som om och skolan hade ett gemensamt ansvar för hur barn har det. Skolan för- sökte inte föra över något på för att bli av med problem, utan diskussionerna handlade om hur vi tillsammans skulle göra det så bra som möjligt för barnet och familjen. Människor har rätt att få ut den bästa möjliga hjälp av oss offentlig- anställda och det bästa får man oftast genom att gå ihop för att hitta bra lösningar. Man får inte göra det hela till budgetproblem utan barnet ha rätt att få bra hjälp av kommunen. Centralt i skolförvaltningen finns nu en tjänst som skall användas för att finna lösningar för barn med särskilda behov. Den personen samarbetar vi med och jag har ingen känsla av att syftet är att föra över problemen på oss utan vi tar ett gemensamt ansvar och gör också gemensamma uppföljningar av hur det går för barnet. (samordnare, familjecentral, ) om fördelen med sammanhållen förskola-skola Det är många övergångar för barn: från småbarnsavdelning till syskonavdelning, från förskola till förskoleklass, från förskolklass till lågstadiet och vidare till mellan- och högstadiet. Man tar inte med sig den kunskap man har erövrat om barnet . Man börjar om från början i förskoleklassen. Det kan förklaras av att barnomsorgen tidigare var en förvaltning och en annan. Skolan är obligatorisk, inte förskolan, vilket gör att man värderar skolan högre. Det blev två världar, men det skall vi ändra på . Så fort barnet börjar i förskolan skall det ha en trygg väg ända upp i årskurs 9. befinner sig barnet i en organisation med en arbetsledare och en personalgrupp. Jag kommer att kräva mycket skriftlig dokumentation, t.ex. från utvecklingssamtal och den dokumentationen skall följa med barnet. (områdeschef för skola och förskola, ) om , polisen och bup Vi har öppna kanaler för samarbete på det praktiska planet, men på ett övergripande plan är det svårt att samarbeta. Visavi polisen finns inga problem förutom att de ofta omorganiserar sig och har svårt att få riktig stuns i närpolisverksamheten. Vi träffas i det brotts- förebyggande rådet t.ex.. Det känns som om vi och polisen arbetar med samma saker medan vi sällan hittar något gemensamt med BUP. Det kan bero på en ideologisk skillnad. Jag tror på en barn- psykiatri som vilar på socialpsykiatrisk grund. Då skulle den vara mer lik oss, men är BUP mer medicinskt inriktad. (sektions- chef, , ) Skolan och barnomsorgen är våra främsta samarbetsparter. BVC har vi ganska lite med att göra. försökte vi samarbeta både med MVC och BVC, men det gav ingenting. Något samarbete kom aldrig till stånd. Det blev i stället ibland ett alibi för MVC/BVC att låta bli att förändra sig själva i kontakten med de människor de mötte. Jämfört med MVC, BVC, skola och barn- omsorg är individ- och familjeomsorgen en liten verksamhet och vi måste ha våra styrkor där vi tror att de kan göra mest nytta. Jag håller med om nyttan av tidig prevention men har dåliga erfaren- heter av det konkreta samarbetet. BVC vill ha en egen social- arbetare som de kan ringa till, visade det sig när jag blev inbjuden till ett möte om samarbete. Tycker ni att det är samarbete? Jag hade tänkt mig att vi skulle hjälpas åt att identifiera riskmammor. Sedan skulle vi kanske gemensamt kunna jobba med den familjen, men det var BVC inte intresserad av. Jag tolkade det som om de ville ha en egen fil till oss för att slippa göra anmälningar. Det finns 8 socialsekreterare i råd- och stödgruppen. Om man fördelade dem på MVC och BVC skulle det bli väldigt lite tid kvar för arbetet med barn, ungdomar och familjer som har Med mera resurser skulle jag gärna se social- sekreterare vid /BVC så att vi tidigt kan hjälpa mammor och barn. (sektionschef, , ) Vi har ett ganska omfattande samarbete med skolorna och vi har planer på att socialsekreterare skall knytas dit. Det man kan vinna med ett nära samarbete mellan och skolan är att anmälningarna avdramatiseras och att det blir lättare att vända en anmälan till en ansökan. (socialsekreterare, ) Vi har märkt av nedskärningarna i barnomsorg och skola. hade vi mycket bättre samarbete med skolan. Vi hade direkt kontakt med kuratorerna. När de övergripande elevvårds- teamen tillskapades blev det ett glapp. Skolan vet inte att vi finns, så vi har mycket färre ärenden därifrån . (Krismottagningen, , ) Många vill samarbeta med oss. Det är en skillnad jämfört med tidigare. upplever vi att våra samarbetsparter känner stor skräck inför myndighetsutövningen. Framför allt barnomsorgen och BVC är oroliga för vår möjlighet att omhänderta barn. De har inte kunskap om vår verksamhet. Vi kan informera hur som helst, men det hjälper inte. Information om social- tjänsten borde ingå i deras grundutbildning. (socialsekreterare, ) I den lilla kommunen () talade om att det inte bara är myndigheterna som samverkar utan även klienterna. Det förekommer mycket skvaller. Den ena vet precis vad den andre gjort och fått och alla känner alla. får ibland inform- ation den vägen som kan vara svår att hantera. Att få till stånd en väl fungerande samverkan inom en enskild verk- samhets olika grenar kan vara nog så komplicerat som att samverka över myndighetsgränserna. beskriver problem i för- hållandet mellan enheter som arbetar med barn och familj visavi enheter som arbetar med vuxna, dvs. de som handlägger eko- nomiskt bistånd och arbetar med vuxna missbrukare. I fyra av de fem kommunerna finns samverkansgrupper kring sexuella övergrepp och misshandel. Sexuella övergrepp är den ärendetyp som dominerar i grupperna medan ärenden som rör misshandel ganska sällan tas upp. Samverkansgruppernas samman- sättning och arbetssätt varierar i de fyra kommunerna. Polisens medverkan i grupperna förefaller ha stor betydelse för verksam- heten. I två kommuner hänger polisens medverkan på en enda person, vilket gör att verksamheten blir sårbar och dessutom inne- bär det ett tungt ansvar för de aktuella poliserna. Som särskilt goda modeller för samverkan framstår familje- central i , samarbetet mellan förskola, skola och social- tjänst i och i . Vissa problem som kan uppstå i samarbetet eller hindra samarbete har redovisats i tidigare avsnitt. Det har gällt brist på kunskap, avsaknad av en helhetssyn, oklara roller och otillräckliga eller inadekvata hjälpinsatser. Dessa punkter tas inte upp här utan i detta avsnitt behandlas frågor som rör huvudmannaskap, organisation, resurser, personalomsättning och sekretess. Det hinder för samverkan som oftast nämns är personal- omsättningen, framför allt inom . Särskilt i och har personalomsättningen bland socialsekreterare varit hög. Även socialförvaltningen i har haft hög personal- omsättning . Ett av de främsta hindren är omsättningen av personal inom social- tjänsten. Där behövs erfarna människor som kan tackla familjerna på ett klokt och sunt sätt. Med den personalomsättning som råder kan handläggaren skifta i ett och samma ärende. rektor, förskolan, ) Omsättningen på människor i utsatta jobb är stor här. I inland t.ex. finns inte så många jobb och då kanske man stannar och härdar ut, men här kan man gå till något annat. (pedagogisk utvecklare, ) På grund av den höga personalomsättningen får man backa när man tyckt att man gått framåt. Jag har bara varit här men tycker att jag backat redan. (socialsekreterare, ) När det inte finns bärande strukturer och samarbetet inte är organi- serat blir personkontakterna centrala. Eftersom samarbetet så mycket utgår från personkännedom, gör hög personalomsättning samarbetet ryckigt. (chef, , ) Vi har jobbat länge och medvetet med att utveckla samverkan mellan socialtjänst, skola och barnomsorg, men det hjälper inte när det kommer in nytt folk. Man måste förmedla vidare. Annars är det lätt att det blir många missar från sida t.ex. när det gäller återkoppling. (socialsekreterare, ) Även i kommun har personalomsättningen varit hög , men avdelningschefen för tror inte att samverkansproblemen beror på det. Problemet med hög personalomsättning inom accentueras i förhållande till verksamheter, där personalstyrkan är stabil. Ett problem är att inte haft någon stabilitet på personal- sidan, vilket vi har haft. Inom BVC är medelåldern i vårt område . Börjar man jobba på BVC så stannar man. Man slutar bara om man flyttar från stan. Vi har alltså en stark kontinuitet i personalgruppen. Det är ett självständigt trivsamt arbete som man kan göra mycket av. Man får använda hela sig själv i arbetet. Den fina kontakten med många familjer gör också att många trivs. Förutom att omsättningen på socialsekreterare i varit stor, är många unga och nyutexaminerade De har inte så mycket livserfarenhet att falla tillbaka på och då blir det svårt i de här tunga ärendena. (vårdutvecklare, sydvästra sjukvårdsområdet, ) Vi har mött besvikelse när vi kommit ut och fått frågan: Är det överhuvudtaget lönt att ni kommer hit? Ni byts ju ut varje halvår. (socialsekreterare, ) Ny personal kan vara ett hinder och det har särskilt gällt . De har bytt personal och även utökat och fått nya tjänster. Förvirring uppstår när man måste byta handläggare. Vår personal kan uppleva att det kommit en ny och grön socialsekreterare, som de inte har för- troende för. (utvecklingschef, , ) Polisen i och talar om svårigheter att behålla och rekrytera ny personal till arbetet med att utreda misshandel och sexuella övergrepp mot barn. Även klinikchefen vid tar upp detta. Hos oss har hinder varit att det varit svårt att rekrytera läkare och att vi fått skära ned verksamheten. Vi måste ha goda kontakter med kirurger, ortopeder och röntgen. Hinder för samarbetet i de fallen är personalomsättningen, särskilt bland röntgenläkare. Samma problem finns inom barnomsorgen i och . Vi har haft en stabil personalstab, men börjar det röra på sig. Spar- betingen skapar oro och den nuvarande arbetsmarknaden innebär att det finns möjligheter att få andra arbeten. Många är trötta och slitna så en hel del funderar på att byta yrke. (biträdande rektor, förskolan, ) Med neddragningarna i vissa verksamheter har både personal och kompetens försvunnit. Det började med att de skickade hem alla som var . Där för- svann mycket kunskap. Sedan fick de civilanställda gå. Jag hörde att vi nu är färre än väktarna. (kriminalinspektör, ) Brist på tid och resurser Brist på tid är ett hinder som ofta nämndes i framför allt . Bland annat sade samordnaren för familjecentral att alla är hårt inbokade och akutstyrda. Socialsekreteraren i tog upp svårigheten att räcka till för allt som är uppgifter. Resurserna är begränsade och likaså tiden. Vårt arbete är splittrat och det är inte lätt att ha grepp om allt. Kanske skulle vi behöva speciali- sera oss. Även företrädarna för Myndighetsgruppen i kommun upp- ger att brist på tid och resurser är ett problem. I myndighets- gruppen arbetar bara två socialsekreterare med barn och familj och en med ungdomar på . Ingen arbetar med vuxna miss- brukare, vilket fått till följd att de socialsekreterare som skall arbeta med barn och familj också fått ta ärenden som rört vuxna miss- brukare. En förstärkning är dock beslutad. I Råd och Stöd har en socialsekreterare. Polisen vid polisdistrikt framhöll att resurserna inte räcker till för alla som de förväntas samarbeta med. Deras distrikt består av flera kommuner, många stadsdelar och ännu fler enheter inom . Nedskärningarna har orsakat tidsbrist hos både oss och , vilket gör det sämre för barnen. Det finns inte resurser för att ge barn den hjälp som de behöver. Brist på tid och resurser var ett problem också för polisen i och . På båda ställena är det bara en person som arbetar med barnutredningar. Polisen i arbetar normalt med 6–8 utredningar parallellt. Vi är för få poliser som jobbar med detta. Vore vi fler skulle vi inte behöva ha så många utredningar . Att ha flera utredningar på gång samtidig medför risker för rättssäkerheten. Det innebär också att utredningarna drar ut . Nedskärningarna inom offentlig sektor har inte bara drabbat polisen utan även exempelvis barnomsorg och skola. Genom ned- dragningarna är alla organisationer hårt slimmade . Utrymmet för ett så tidskrävande arbete som samverkan har minskat. Andra, framför allt chefer, ser inte tidsbrist som något problem utan anser att det handlar om prioriteringar. Tidsbrist är nog inte något egentligt problem. Vi får förvalta den tid vi har på bästa sätt. Upplevelsen av tidsbrist handlar nog bland annat om vilken image man vill ha i en organisation. Det verkar vara lite status att vara fullbokad jämt. måste man värna om socialarbetarnas tid att koncentrera sig på det som är deras uppgift och inte splittra deras arbete för mycket. Att bygga relationer tar tid t.ex.. Social- arbetare måste få vara lite mer ifred. Det är något att tänka på för ledare och chefer. Tidsbrist är också ett resultat av den tid vi lever i och de krav som ställs inte minst på chefer på mellannivå och som påverkar den enskilde socialarbetaren. Mellancheferna slits åt olika håll och blir mindre och mindre närvarande. enhetschef, social- tjänsten, ) De olika aktörerna är organiserade efter olika principer. Vissa har en geografisk indelning, andra en indelning utifrån funktion. Detta kan komplicera samverkan bland annat genom att det kan innebära långa avstånd mellan samarbetsparterna. De verksamheter som har en geografisk indelning har sällan samma geografiska upptagnings- område som sina samarbetsparter. Skolan har sin, sin, sjukvården sin etc. Huvudmannaskapet är olika även för när- besläktade verksamheter som barnhälsovården och skolhälso- vården. Ett exempel på att olika organisationsprinciper gäller för olika verksamheter är . Där är BVC, barnomsorg och skola indelade i geografiska distrikt medan IFO har en indelning i funk- tioner; råd- och stöd respektive utredning och familjehem. Från exempelvis BVC efterfrågas en socialsekreterare med ansvar för just deras distrikt och man tycker att det är besvärligt att dels inte veta vem man skulle vända sig till, dels att man ibland måste ha kontakt med flera socialsekreterare i samma ärende. är dock nöjd med sin organisation. Vårt sätt att vara organiserade kan vara ett bekymmer för andra eftersom vi byter handläggare, men vi tycker att det är en bra modell så vi tar nackdelarna. Vi har en telefonjour dit man kan vända sig med sina anmälningar. Det är ingången och man behöver inte själv leta efter rätt person. I och är man just i färd med att omorganisera så att den blir indelad på liknande sätt som i . Att det finns så många aktörer på arenan är en fördel för de flesta men kan bli till nackdel för vissa, säger chefen för psykiatrin i . Vårt samhälle fungerar bra för de flesta, kanske i av fallen. Att vi har en småskalighet och många aktörer är bra, men för några grupper är det inte bra. De hamnar mellan stolarna och man får ingen helhetsbild av individens situation. Det småskaliga systemet kan vara ett hinder för dessa grupper, dit misshandlade barn troligen hör. Då måste man ha en väl fungerande samverkan. Omorganisationerna har duggat tätt . Särskilt och polisen har genomgått omorganisationer men även skolan. Denna undersökning illustrerar hur vanligt det är att verksamheter omorganiseras. i har just genomfört en omorganisation, i är man mitt uppe i en genomgripande omorganisation och i står inför en omorganisation. landsting har omorganiserats och liksom närpolisverk- samheten och närpolisstationerna i har lagts ned. Skolan och barnomsorgen i har indelats i nio geografiska distrikt och även i har skolan omorganiserats. Omorganisationer skapar oro bland personalen, tar tid och gör att man tappar fart. Eftersom samarbete i stor utsträckning bygger på personkännedom och stabilitet bland personalen och i organi- sationen påverkar omorganisationer samverkan. Vi har startat samtal med om vilka frågor vi skall priori- tera. som vi diskuterat har genomgått två omorganisationer. Det är klart att samtalet mattas av då och på- verkas av att inte vet hur det skall bli. (skoldistriktchef, ) Hur vi än organiserar verkar det inte gå att hitta raka linjer mellan olika samarbetsparter. Om man ser till det nätverk av professionella som skall finnas kring barnen så är bristerna stora i jämförelse med hur det var . Genom omorganisationerna har mycket kompetens och samarbete försvunnit. Glappen mellan olika verksamheter är stora och det fordras mycket tid för att överbrygga dem. Vi har kontaktpersoner hos , men de har bara en rådgivande funktion. Jag har haft flera ärenden där jag varit mycket frustrerad över att familjeenheten och familjerätten inte varit tillgängliga. Detsamma gäller polisen. Jag får söka kunskap och råd mycket i blindo. (biträdande rektor, förskolan, ) Det största hindret för samverkan är när t.ex. polisen omorganiserar eller när verksamheten i olika organisationer skärs ned. Då bryts det man byggt upp tillsammans ned.