sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — Det kan dock konstateras att detta inom immaterialrätten inte är något okänt fenomen. Såväl URL som PL har en genomgående paragrafnumrering av hänsyn till den nordiska rättslikheten. Även har vid utformningen av förslaget till en ny VmL använt sig av en genomgående paragrafnumrering. En sådan utformning av lagen leder givetvis till vissa oönskade konsekvenser i samband med framtida ändringar i lagen. Vid sådana ändringar blir det nödvändigt att införa s.k. bokstavsparagrafer (ett tydligt exempel på detta är URL). Men sådana olägenheter kan även uppstå om lagens kapitel inleds med en ny paragrafnumrering (som exempel på detta kan nämnas RB). Sammantaget har utred- ningen haft den uppfattningen att intresset av en harmonisering av de nordiska lagarna i redaktionellt hänseende överväger. Förslaget till en ny lag har därför en löpande paragrafnumrering. Det finns givetvis en del bestämmelser i de skilda nordiska ländernas lagar som har ett sådant samband med annan nationell lagstiftning att det inte framstår som meningsfullt att eftersträva nordisk rättslikhet. Bland sådana bestämmelser kan nämnas regler av sakrättslig karaktär, sanktioner samt vissa processuella bestäm- melser. I detta sammanhang finns enligt utredningens mening anledning att ta upp en redaktionell fråga med anknytning till reglerna om intrångsundersökning. Dessa bestämmelser infördes i samtliga lagar på det industriella rättsskyddets område, dvs. ML, VmL, PL och VäxtfL. Innehållet i bestämmel- serna är detsamma i samtliga dessa lagar. Det rör sig om samman- lagt åtta paragrafer. Mot bakgrund av att bestämmelserna är likalydande i samtliga nu nämnda lagar kan det ifrågasättas om inte de kunde ha samman- förts i en egen lag. Att överväga ett förslag med detta innehåll är dock något som inte innefattas i direktiven till utredningen. Utred- ningen har därför avstått från att föreslå något sådant, men vill trots detta framhålla de redaktionella fördelarna med en sådan ord- ning. Det kan vidare påpekas att reglerna om intrångsundersökning i bl.a. och har samlats på annat håll än i de olika lagarna inom det industriella rättsskyddets område. En lag där bestämmelser om pant kunde samlas skulle även den ha fördelar i redaktionellt hänseende, även om skälen inte här är lika framträdande. De nu omtalade bestämmelserna om intrångsundersökning och pant har starkt bidragit till att den eftersträvade nordiska harmoni- seringen inte fullt ut kunnat uppnås. Lagen består av elva kapitel. Paragrafnumreringen är genomgående. Lagens disposition framgår av följande sammanställning. Formskyddet och dess innehåll Nationell registrering av formgivning Straffansvar, ersättningsskyldighet, vitesförbud och intrångsundersökning De danska och isländska lagarna samt det föreliggande norska för- slaget har samma huvudsakliga disposition. Någon allmän översyn av mönsterskyddslagstiftningen har, som påpekats tidigare, ännu inte skett i . I sak föreligger det stora likheter mellan de skilda lagarna. Detta gäller särskilt de regler som bygger på mönsterdirektivet. De största skillnaderna gäller frågor som har koppling till andra rätts- områden än mönsterrätten, t.ex. förvaltningsrätt, processrätt och straffrätt. I dessa delar har varje lands egen rättsordning givetvis satt sin prägel på respektive förslag. I bilaga 2 finns intagen en innehållsförteckning till utredningens förslag till formskyddslag. Betänkandet är disponerat på följande sätt. I kapitel 2 ges en över- blick av den mönsterrättsliga lagstiftningen i och . Kapitel 3 innehåller en genomgång av förslaget till förordning om gemenskapsformgivning. Utredningen har här tagit sin utgångs- punkt i ett förslag till EG-förodning av (7400/1/01). I kapitel 4 presenteras utredningens överväganden om varför det behövs en ny lag och vad namnet på denna bör vara. Kapitel 5 innehåller utredningens överväganden av frågor med anknytning till ansökan om skydd för formgivning, dvs. ansökan på elektronisk väg och sekretess m.m. I kapitel 6 presenteras utred- ningens överväganden och förslag om hävning av en registrering i administrativ ordning samt vissa andra frågor med anknytning till ensamrättens bestånd. Kapitel 7 innehåller utredningens övervä- ganden med avseende på de sanktioner som kan göras gällande vid intrång i ensamrätten, bl.a. tas där upp frågor om rätten till ersätt- ning. Kapitel 8 innehåller en redovisning av vissa övriga frågor som har samband med lagstiftningen om skydd för formgivning. I kapitel 9 lämnas en översiktlig redogörelse för mönsterskyddet för reservdelar och i anslutning till detta utredningens överväganden. Kapitel 10 ger en överblick av Haag-systemet om internationell registrering av mönster. Kapitlet innehåller även utredningens överväganden om huruvida bör tillträda konventionen i den form den kommit till uttryck i . Kapitel 11 och 12 innehåller i sedvanlig ordning dels en beskrivning av vilka ekonomiska och andra konsekvenser utredningens förslag får, dels en författningskommentar. 2 Förhållandet i andra länder I detta kapitel redogörs kortfattat för lagstiftning om skydd för mönster i några andra länder, nämligen och . Utred- ningen har valt att beskriva huvuddragen i dessa två rättsordningar främst av två skäl. Det ena är att båda länderna utgör stora indu- strinationer med betydande verksamhet inom området för industriell och annan formgivning. Det andra är utformningen av registreringsförfarandet i dessa länder, vilket bygger på ett system med en omfattande officialgranskning. Att närmare beskriva de övriga nordiska ländernas lagstiftning och förslag till lagstiftning på området för mönsterskydd har utredningen inte funnit erforderligt. Detta med hänsyn till att mönsterdirektivet lett till att de centrala materiella bestämmelserna om förutsättningarna för skydd i huvudsak är likalydande. Av samma skäl har utredningen inte funnit anledning att närmare redogöra för lagstiftningen i något annat land inom EU. Även om skydd kan uppnås genom annan lagstiftning, t.ex. upp- hovsrätt, varumärkesrätt m.m., har utredningen valt att studera endast sui generis lagstiftning om skydd för formgivning, dvs. I kan, liksom i ett flertal länder, skydd för formgivning upp- nås genom skilda immaterialrättsliga lagar. Nämnas kan bl.a. patent- och upphovsrättslagstiftningen. I den fortsatta framställ- ningen kommer en viss översikt lämnas av den lagstiftning som mer direkt tar sikte på ett formgivningsskydd, nämligen patentlag- stiftningen (35 U.S.C. En ansökan om formgivningspatent skall göras hos det ameri- kanska patentverket (Patent and Trademark Office). Ansökan måste göras senast efter det att det formgivna alstret började Förhållandet i andra länder marknadsföras på den amerikanska marknaden. De skilda kraven på ett formgivningspatent prövas noga av det amerikanska patentverket. Det kan påpekas att det över åren gång på gång framställts förslag om ett enklare och bättre anpassat skyddssystem, en design copyright, men utan framgång. I är det således möjligt att erhålla skydd för formgivning genom ett formgivningspatent (design patent). Ett formgivnings- patent tar i huvudsak sikte på industriell formgivning och bestäm- melser om skyddet återfinns i patentlagen (35 U.S.C. 171–173). Den som uppfinner en ny, originell och dekorativ utformning av ett föremål avsett för tillverkning (Whoever invents any new, ori- ginal and ornamental design for an article of manufacture) kan erhålla ett formgivningspatent (171). Ett formgivningspatent kan således erhållas när de fyra nu nämna skyddsförutsättningarna är uppfyllda. Kravet på nyhet finns uttryckt i 35 U.S.C. 102(a) och (b). I korthet kan nyhetskravet sägas gå ut på att skydd inte kan ges för en formgivning som ger en genomsnittlig köpare samma helhetsin- tryck som en tidigare formgivningsprestation. Utöver kravet på nyhet kommer kravet på att formgivningen skall vara en uppfinning, dvs. utgöra en prestation som höjer sig över genomsnittet. Av 35 U.S.C. 103 (a) framgår att detta krav innebär att skillnaden mellan tidigare och ny formgivning inte får vara uppenbar (nonobvious) för en person med genomsnittlig yrkesskicklighet. Möjligheten till formgivningspatent utesluts dock inte av det sätt på vilket uppfinningen gjorts. Härutöver måste formgivningen vara dekorativ. Sådan formgiv- ning som helt bestäms av den funktion produkten skall fylla eller som inte är synlig vid normalt bruk är inte patenterbar. Slutligen ställs ett krav på att formgivningen skall vara original, dvs. den får inte vara en efterbildning av någon annans formgivning. Detta krav – som alltså tar sikte på subjektiv nyhet – innebär även att kraven på nyhet och uppfinning skall förstås så att ett formgivningspatent endast kan erhållas för det som också är objektivt nytt. Ett formgivningspatent gäller enligt 35 U.S.C. 173 för av från att det beviljades. Skyddstiden kan inte delas upp utan skydd kan endast sökas för hela perioden. Patentet innebär att patenthavaren kan hindra andra från att tillverka, saluföra, sälja eller till importera det skyddade alstret, vilket framgår av 35 U.S.C. 154 (a). Förhållandet i andra länder Industriell formgivning skyddas i liksom i genom en särskild mönsterskyddslag (nr 125 ). Mönsterskydd är förhållandevis populärt och registreras mellan 35 000 och 40 000 mönster. Därtill spelar den särskilda lagen om otillbörlig kopiering (nr 47 ) en supplerande roll. Lagen om otillbörlig kopiering för- bjuder bl.a. sådant som s.k. döda kopior (slavisk efterbildning). Kumulation mellan upphovsrättsligt skydd och mönsterskydd är formellt möjlig. Men enligt ett normalt japanskt synsätt är den japanska mönsterskyddslagen inriktad på industriell design (artikel 24) och upphovsrätten på kulturorienterad sådan. Den processuella traditionen är att man åberopar en rättsgrund, varför problemet inte tycks uppträda i praktiken. Den japanska mönsterskyddslagen tar sin utgångspunkt i ett patenträttsligt synsätt och mönsterrätten bygger på patenträttsliga principer (artikel 36). Skyddet är kravbaserat och meddelas efter förprövning av det japanska patentverket. Kriterierna för skydd är nyhet och att mönstret inte får vara näraliggande för en fackman. Av artikel 9 framgår att det är fråga om ett s.k. first-to-file system. Skydd kan erhållas för maximalt från den dag mönstret regi- strerades (artikel 21), alltså inte från ansökan. Det registrerade mönstret skyddas i enlighet med kraven i ansö- kan samt de till ansökan fogade teckningarna, bilderna eller pro- verna/modellerna (artikel 24). Förprövningen är noggrann och tar ett drygt år (13 månader 1999). Skyddsobjektet är estetisk design. Tonvikten ligger alltså på dekorationsmönster och inte på nyttomönster. För de senare finns traditionellt i en särskild bruksmodellagstiftning (nr 123 ). Uteslutande funktionell design kan inte vara föremål för mönsterrätt. Detta statuerades uttryckligen i en ny bestämmelse . Ytterligare ett antal viktiga ändringar infördes i den japanska mönsterlagen . De väsentligaste är följande: För det första kan numera krav också ställas på skydd för en del av en vara. Artikel 2.1 i sin nya lydelse uttalar i engelsk översätt- ning: 1 Uppgifterna om japansk rätt har inhämtats från Kazumasa Soga, LLM (doctoral candidate, ). Förhållandet i andra länder Design in this means a shape, pattern or color or any combination thereof in an article (including part of an article - hereinafter the same except in Section 8) which produces an aesthetic impression on the sense of sight. Bestämmelsen skall tolkas i ljuset av mönsterförordningen, som föreskriver att sökanden skall i sina krav ange att ansökan avser en del av en vara. På den åtföljande avbildningen (mönsterritningen) skall det som söks skyddat markeras med en heldragen linje, medan övriga delar av varan markeras med en streckad linje. För det andra ändrades det tidigare nationellt begränsade nyhetskravet till ett globalt, dvs. medan det tidigare utgjorde nyhetshinder endast om designen var känd i vid ansöknings- tillfället, gäller numera att en registrerbar design får inte vara tidi- gare känd i eller internationellt känd. Artikel 3.2 i den reviderade lagen lyder i engelsk översättning: (2) Where a design could easily have been created, prior to the filing of the design application, by a person with ordinary skill in the art to which the design pertains, on the basis of a shape, pattern or color or any combination thereof publicly known in or overseas//a design registration shall not be effected for such a design, notwithstanding the preceding subsection. Ett undantag i sammanhanget utgör dock varianter på en redan registrerad design, som kan inlämnas senare och få ett självständigt skydd under (artikel 10). Samregistrering (gemensam registrering av föremål som skall brukas tillsammans, t.ex. delarna av en teservis) har länge varit möjlig i , men endast för i lagen angivna föremål. En tredje ändring är dock att listan på sådana föremål som kan samregistrerats väsentligt har utökats, från 13 till 56 sambruksartiklar (artikel 8). Som redan framgått är den japanska mönsterlagstiftningen täm- ligen formalistisk med stränga krav på ansökans utformning. Hit hör kraven på det ritningsmaterial som skall lämnas in i samband med ansökan. Det krävs inte mindre än sex ritningar för att tillfredställande återge en produkt och om så inte sker är ansökan ogiltig med ett fåtal undantag. De är (1) att om ett mönster är identiskt på fram- och baksida, så räcker det att endast en av dessa återges. Vidare är det föreskrivet att (2) om höger och vänster sida är symmetriska, räcker det med endast en återgivning. Slutligen gäller (3) att om formen på topp och botten är identiska eller Förhållandet i andra länder symmetriska, så räcker det med en återgivning. En sökande får också lämna in sådant ytterligare material som diagram eller fotografier om det är nödvändigt för att ge en fullständig bild av mönstret. 3Förslaget till förordning om gemenskapsformgivning Som nämnts har det pågått förhand- lingar inom EU angående en förordning om gemenskapsformgiv- ning. Förhandlingarna har enligt vad utredningen erfarit nått så långt att enighet råder om förordningens huvudsakliga utformning i materiellt hänseende. Av medlemskap i följer att en EG-förordning är direkt tillämplig här. En sådan förordning kräver dock normalt vissa nationella föreskrifter. Förordningen kan uttryckligen ge utrymme för eller innehålla förpliktelser för medlemsstaterna att besluta om utfyllande bestämmelser. Vidare kan nationella kom- pletterande bestämmelser behövas för att en EG-förordning skall kunna få avsedda verkningar i medlemsstaten (jfr prop. 1994/95:19 s. 524 f.). Det finns också goda skäl för att ändra den nationella lagstiftningen så att det blir en nära överensstämmelse mellan de regler som styr nationell rätt och de som styr gemenskapsrätten. Den omtalade EG-förordningen om gemenskapsformgivning har som sagt ännu inte formellt beslutats av den Europeiska unionens råd. Utredningen har dock funnit skäl att ge en närmare belysning av innehållet i förslaget och peka på några områden i en formskyddslag som kan komma att beröras av förordningen. I vissa fall har utredningen som grund för föreslagna lagänd- ringar hänvisat till förslaget om gemenskapsformgivning. Det rör sig här om bestämmelser, som i och för sig inte är nödvändiga med hänsyn till gemenskapsrätten, men ändå är påkallade i den natio- nella lagstiftningen. I sådana fall finns anledning att sträva efter en överensstämmelse med vad som kommer att gälla enligt gemen- skapsrätten. Däremot lämnas inte några förslag till lagändringar som är nödvändiga för att förordningen skall få avsedd verkan i . Det rör sig här t.ex. om regler som reglerar vilka sanktio- ner som kan bli aktuella vid ett intrång i ett gemenskapsformskydd m.m. Skälen för detta är dels att sådana överväganden inte omfattas Förslaget till förodning om gemenskapsformgivning av direktiven till utredningen, dels den omständigheten att förord- ningen ännu inte formellt beslutats. Nedan följer därför i avsnitt 3.1 en redovisning av förslaget till förordning. Avslutningsvis berörs kortfattat i avsnitt 3.2 några av de områden inom vilka det kan bli nödvändigt med lagstiftningsåt- gärder för det fall förordningen beslutas. 3.1Närmare om förslaget till förordning om gemenskapsformgivning Förordningen etablerar ett gemenskapsrättsligt system för skydd av formgivning. Den innebär att man genom en ansökan om regi- strering eller genom att göra sin formgivning tillgänglig för allmän- heten kan få skydd för sin formgivning i hela gemenskapen (regi- strerad gemenskapsformgivning, respektive oregistrerad gemen- skapsformgivning). En ansökan om registrering av en formgivning skall ske hos OHIM, som blir det organ som kommer att handha administratio- nen av det gemenskapsrättsliga skyddet för formgivning. Ansökningar om registrering kan göras antingen direkt hos OHIM eller lämnas in till registreringsmyndigheten i en medlems- stat eller till mönsterbyrå (artikel 37.1). Registrerings- myndigheten i en medlemsstat skall vidarebefordra en ansökan till OHIM från det att den lämnades in till myndig- heten (artikel 37.2). OHIM skall kontrollera att en ansökan uppfyller de formella krav som ställs, dvs. att ansökningsavgift är betald, att nödvändigt bildmaterial finns m.m. Vidare skall myndigheten granska om ansökan innehåller en formgivning enligt den definition som ges i artikel 3 a och om formgivningen strider mot allmän ordning eller allmänt erkända moraliska principer (artikel 48 och 49 a). En ansökan kan innehålla ett flertal formgivningar under förut- sättning att de produkter formgivningarna avser hör till samma klass enligt Locarnoöverenskommelsen (artikel 40.1). För orna- ment gäller dock inget krav på att de skall höra till samma klass för att samregistrering skall kunna ske. Förslaget till förordning om gemenskapsformgivning Om OHIM vid sin granskning av en ansökan inte finner något hinder mot registrering skall formgivningen tas in i registret över gemenskapsformgivningar och en kungörelse om detta utfärdas (artikel 50 och 51). Kungörelsen skall tas in i en tidning för gemen- skapsformgivningar. Sökanden kan, när ansökan lämnas in, begära senareläggning av formgivningens offentliggörande (artikel 52.1). Publiceringen kan skjutas upp maximalt 30 månader räknat för ansökan eller prioritetsdagen. Förutsättningarna för registrering av en formgivning regleras, liksom registreringsförfarandet, uteslutande i förordningen. De yttre ramarna för vilken formgivning som kan registreras enligt förordningen överensstämmer i alla avseenden utom ett med mönsterdirektivet (se artikel 3, 9 och 10 i förordningen respektive artikel 1, 7 och 8 i mönsterdirektivet). Till skillnad från direktivet medger förordningen inte skydd för formgivning som används på eller ingår i en produkt som utgör en beståndsdel av en sammansatt produkt, när beståndsdelen används i syfte att reparera den sam- mansatt produkten så att den återfår sitt ursprungliga utseende (se artikel 127 a i förordningen). Formgivningen till en beståndsdel kan alltså registreras, men något skydd medges inte i de fall delen används i reparationssyfte. Reglerna om kraven på nyhet och särprägel (individuell karak- tär) och övriga hinder mot en registrerings bestånd svarar mot motsvarande bestämmelser i mönsterdirektivet (se artikel 5, 6 och 27 i förordningen respektive artikel 4, 5 och 11.1 i direktivet). Det- samma gäller för de bestämmelser som anger när en formgivning skall anses allmänt tillgänglig (se artikel 8 i förordningen respektive artikel 6 i direktivet). Förutsättningarna för skydd av formgivning utan en föregående registrering, s.k. oregistrerad gemenskapsformgivning, anges även de uttömmande i förordningen. De är i huvudsak desamma som gäller för en registrerad gemenskapsformgivning. Skyddet är dock inte beroende av en registrering hos OHIM. Bedömningen av om den oregistrerade gemenskapsformgiv- ningen är ny och har särprägel (individuell karaktär) skall ske med utgångspunkt från den dag formgivningen gjorts Förslaget till förodning om gemenskapsformgivning tillgänglig för allmänheten (artikel 5.1 a och 6.1 a). Det är även skyddet uppstår. Gemenskapsformskyddets innehåll, omfattning och giltighetstid Innehållet, omfattningen och giltighetstiden av skyddet för en registrerad gemenskapsformgivning är detsamma som föreskrivs i direktivet (se artikel 11, 13, 20.1, 22 och 24 i förordningen respek- tive artikel 9, 10, 12.1, 13 och 24 i direktivet). Det skall dock anmärkas att förordningen till skillnad från direktivet innehåller en uttrycklig bestämmelse om föranvändarrätt (artikel 25). I de fall sökanden begärt att publiceringen av den registrerade gemen- skapsformgivningen skall skjutas upp, dvs. hållas hemlig, omfattar skyddet endast de fall då formgivningen efterbildats (artikel 20.3). Skyddet för en oregistrerad gemenskapsformgivning omfattar endast de fall då formgivningen efterbildats (artikel 20.2). En omtvistad användning skall inte anses bero på en efterbildning av den skyddade formgivningen, om den är ett resultat av ett obero- ende, skapande arbete som utförts av en formgivare som rimligen kan antas inte ha känt till den formgivning som offentliggjorts av innehavaren (artikel 20.2). Giltighetstiden för ett sådant skydd är vidare begränsat till från det att formgivningen gjordes tillgänglig för allmänheten (artikel 12.1). Ogiltighet av en registrerad eller oregistrerad gemenskapsformgivning Rätten till en registrerad gemenskapsformgivning kan helt eller delvis upphöra i den mån innehavaren avstår från rätten. Vid ett delvis avstående måste formgivningen i sin ändrade form uppfylla kraven för skydd och behålla sin särprägel (artikel 55). En registrerad gemenskapsformgivning kan förklaras ogiltig antingen hos OHIM efter en ansökan om upphävande av registre- ringen eller av en nationell domstol p.g.a. ett genkäromål i ett mål om intrång i skyddet (artikel 26.1). Den oregistrerade gemenskapsformgivningen kan endast förkla- ras ogiltig efter antingen en särskild talan om hävning vid en natio- nell domstol eller efter genkäromål i ett mål om intrång i skyddet (artikel 26.3). Grunderna för ogiltighet svarar mot artikel 11 i Förslaget till förordning om gemenskapsformgivning mönsterdirektivet (artikel 27). Verkan av ogiltighet inträder som huvudregel ex tunc (artikel 28.1). Förmögenhetsrättsligt skall gemenskapsformskydd – om inte annat anges i förordningen – behandlas som ett nationellt formskydd i det land där innehavaren har sin bostad eller drifts- ställe (artikel 29.1). För en registrerad gemenskapsformgivning gäller därvid vad som införts i registret över sådan formgivning (artikel 29.2). En gemenskapsformgivning kan överlåtas. På begäran av par- terna skall, såvitt gäller en registrerad gemenskapsformgivning, överlåtelsen föras in i registret och en kungörelse om detta utfär- das. De rättigheter en överlåtelse medför kan inte göras gällande mot tredje man förrän en anteckning om överlåtelsen införts i registret (artikel 30). En registrerad gemenskapsformgivning kan pantsättas (artikel 31) och kan bli föremål för exekutiva åtgärder (artikel 32). Licens kan vidare upplåtas till en gemenskapsformgivning (artikel 34.1). Licenstagare får väcka talan om intrång i ett gemenskapsformskydd endast om innehavaren samtycker till detta. Den som har en exklu- siv licens kan dock väcka sådan talan, om innehavaren efter en underrättelse inte själv väcker talan inom rimlig tid (artikel 34.4). Förordningen medför dock att licensupplåtelser av en registrerad gemenskapsformgivning måste antecknas i registret över gemen- skapsformgivning för att vara giltiga mot tredje man (artikel 35). De olika beslut OHIM meddelar rörande t.ex. en ansökan om regi- strering eller en ogiltigförklaring kan överklagas till särskilda över- klagandenämnder inom myndigheten.