sou · GPB3103d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Det har därför varit nödvändigt att – som här skett – reglera huvudförhandlingssituationen. 49 kap. 2 § Har parterna skriftligen eller inför rätten avtalat att inte överklaga en dom som meddelas med anledning av en uppkommen tvist eller en fram- tida tvist som kan härledas till visst rättsförhållande, gäller avtalet. Ett avtal som ingåtts före tvistens uppkomst gäller dock inte i mål som avses i 1 kap. 3 d § första stycket. En utfästelse om att inte överklaga en dom i tvistemål gäller, om den har gjorts efter domen. Paragrafen behandlas i kapitel 12. Första stycket har justerats på så vis att ett avtal som parterna träffar inför rätten om att inte överklaga en dom skall gälla. Om parterna träffar ett sådant avtal inför rätten, skall detta naturligtvis antecknas av rätten och avtalet får härmed den grad av forma- lisering som kan krävas. Här kan erinras om den nya regeln i 42 kap. 6 § andra stycket 6, som innebär att frågan om parterna har ingått eller avser att ingå ett avtal om att inte överklaga domen i målet skall klarläggas under förberedelsen. Det är viktigt att rätten för parterna går igenom och påvisar fördelar och nackdelar med ett avtal att inte överklaga domen i den mån parterna inte kan förut- sättas ha tillräckliga kunskaper om detta. Andra stycket har ändrats så att ett avtal mellan parterna att inte överklaga en dom skall gälla även om tvistemålet är indispositivt. 50 kap. 10 § Hovrätten skall sända över svarsskrivelsen till klaganden. Om det behövs, får hovrätten besluta om ytterligare skriftväxling under förberedelsen. Hovrätten får också meddela närmare bestämmelser om skriftväxlingen och därvid bestämma i vilket avseende parten skall yttra sig. En part får föreläggas att ge in mer än en skrivelse endast om det finns särskilda skäl. Under förberedelsen får sammanträde hållas, om det behövs för en ändamålsenlig handläggning av målet. I fråga om ett sådant sammanträde tillämpas bestämmelserna i 16 § första stycket och andra stycket första meningen, 21 § första stycket första meningen och 22 §. Ändringarna innebär att vissa bestämmelser om telefonanvändning har utgått på grund av de nya reglerna i 5 kap. 10 §. 50 kap. 17 § I övrigt skall det som sägs i 43 kap. 1–6 §§, 7 § tredje stycket andra meningen och femte stycket, 10-12 §§, 13 § första stycket, andra stycket första meningen och tredje stycket samt 14 § tillämpas i fråga om huvudför- handling i hovrätten. Reglerna i 16 § i detta kapitel skall dock tillämpas i fråga om kallelser till huvudförhandling som återupptas efter uppehåll och förelägganden för parterna. Vissa hänvisningar har justerats på grund av ändringar i 43 kap. 51 kap. 10 § Hovrätten skall sända över svarsskrivelsen till klaganden. Uppgift om målsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress som saknar betydelse för åtalet skall inte framgå av de handlingar som sänds över till den tilltalade i mål om allmänt åtal. Om det behövs, får hovrätten besluta om ytterligare skriftväxling under förberedelsen. Hovrätten får också meddela närmare bestämmelser om skriftväxlingen och därvid bestämma i vilket avseende parten skall yttra sig. En part får föreläggas att ge in mer än en skrivelse endast om det finns särskilda skäl. Under förberedelsen får sammanträde hållas, om det behövs för en ända- målsenlig handläggning av målet. I fråga om ett sådant sammanträde tillämpas bestämmelserna i 16 § första stycket och andra stycket första meningen, 21 § första stycket första meningen och 22 §. Hovrätten får be- sluta att den som är anhållen eller häktad skall inställas till sammanträdet. Ändringarna innebär att vissa bestämmelser om telefonanvändning har utgått på grund av de nya reglerna i 5 kap. 10 §. 51 kap. 17 § I övrigt skall det som sägs i 46 kap. 1-5 §§, 6 § andra och fjärde styckena, 8, 9, 11, 13, 16 och 17 §§ tillämpas i fråga om huvudförhandling i hov- rätten. Reglerna i 16 § i detta kapitel skall dock tillämpas i fråga om kallel- ser till huvudförhandling som återupptas efter uppehåll och förelägganden för parterna. När ett mål sätts ut till fortsatt eller ny huvudförhandling, får hovrätten besluta om lämpliga åtgärder för att målet skall kunna slutföras vid den förhandlingen. I fråga om sådana åtgärder gäller 10-12 §§ i detta kapitel. Vissa hänvisningar har justerats på grund av ändringar i 46 kap. 52 kap. 11 § Om det är nödvändigt för utredningen i målet att en part eller någon annan hörs muntligen, får hovrätten besluta om detta på lämpligt sätt. Hovrätten skall besluta att den som är anhållen eller häktad skall inställas till förhöret. Om hovrätten beslutat häkta någon som inte är personligen närvarande vid rätten, skall 24 kap. 17 § tredje och fjärde styckena tillämpas. Ändringarna innebär att vissa bestämmelser om telefonanvändning har utgått på grund av de nya reglerna i 5 kap. 10 §. 55 kap. 15 § Vid rättegången i skall i övrigt följande bestämmel- ser tillämpas: 1. i tvistemål, 50 kap. 10 § tredje stycket, 12 §, 1422 §§, 24 § och 25 § första och andra styckena och 2. i brottmål, 51 kap. 8 § fjärde stycket, 10 § tredje stycket, 12 §, 14-22 §§, samt 23 a, 24, 25 och 30 §§. Det som sägs i 50 kap. 26-29 §§ rörande tvistemål samt i 51 kap. 26– 29 §§ rörande brottmål om undanröjande av tingsrätts dom och om åter- förvisning gäller för i fråga om lägre rätts dom. Paragrafen har justerats med anledning av de ändringar som har gjorts i 50 och 51 kap. Lagen föreslås träda i kraft . I enlighet med all- männa processuella principer tillämpas de nya bestämmelserna även på mål som anhängiggjorts före ikraftträdandet. En övergångsbestämmelse skall dock garantera att en tilltalad aldrig skall vara i okunnighet om sin rätt att få en huvudförhandling till stånd. 14.2Förslag till lag om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden I 19 § paragrafen finns bestämmelser om telefonsammanträden. Paragrafen har utgått med anledning av den hänvisning till RB som görs i 21 §. I fråga om offentlighet och ordning vid ett sammanträde tillämpas 5 kap. 1-5, 9 och 10 §§ . Under sammanträdet skall det föras anteckningar om vad som före- kommer vid detta när det gäller yrkanden, medgivanden, bestridanden, åberopanden, invändningar och erkännanden samt om den utredning som läggs fram. Har sammanträdet begränsats enligt 13 §, skall även det antecknas. I paragrafens första stycke har tillfogats en hänvisning till 5 kap. 10 § RB. Hänvisningen innebär att om telefon och video blir tillämpliga även vid handläggningen av ärenden enligt ärendelagen. Såvitt avser telefon innebär förslaget inte någon förändring i sak. Utredningen har inte funnit skäl att låta regeln om sidosalar i den nya paragrafen 5 kap. 11 § RB bli tillämplig även vid handläggning enligt ärendelagen. Vid sammanträde får vittnesförhör hållas. Förhöret får hållas under ed. I övrigt tillämpas 36 kap. 1-18 och 20-25 §§ på förhöret. Ändringen innebär att vissa bestämmelser om telefonanvändning utgått med anledning av den hänvisning till RB som gjorts i 21 §. I fråga om skriftliga bevis tillämpas 38 kap. 1-5 och 7-9 rättegångs- balken. I fråga om syn tillämpas 39 kap. 1 och 4-5 . I fråga om sakkunnig tillämpas 40 kap. , dock inte hänvis- ningen i 11 § till 36 kap. 19 § . Ändringarna innebär samma sak som ändringarna i 24 §. 14.3Förslag till lag om upphörande av lagen (1996:613) om försöksverksamhet med videokonferens i domstol Bestämmelserna i lagen har inarbetats i 5 kap. 9 och 10 §§ samt i ärendelagen. Ds Ju 1980:6 Förenklad domskrivning. Ds 1993:29 Brottsoffren i blickpunkten – åtgärder för att stärka brottsoffrens ställning. Ds 1997:7 Domstolsförfarandet – Förslag till förbättringar. Ds 2001:36 Hovrättsprocessen . SOU 1926:33 betänkande angående rättegångsväsendets ombildning. Rättegången i tvistemål. SOU 1938:44 Processlagberedningens förslag till rättegångs balk II. SOU 1979:63 Barnets rätt. 2 Om föräldraansvar m.m. SOU 1982:26 Översyn av . Processen i tings- rätt. SOU 1991:106 Domstolarna inför 2000-talet. SOU 1992:61 Ett reformerat åklagarväsende. SOU 1995:65 Näringslivets tvistlösning. SOU 1995:124 Ett reformerat hovrättsförfarande. SOU 1998:40 Brottsoffer – Vad har gjorts? Vad bör göras? SOU 1999:117 IT i demokratins tjänst. SOU 2000:70 Beslut om rättspsykiatrisk undersökning – Problem och lösningar. SOU 2001:3 Offentlighetsprincipen och den nya tekniken. SOU 2001:33 Patentprocessen m.m. 1 Referensförteckningen upptar endast de verk som det hänvisas till i fotnoterna. SOU2001:59 Snabbare lagföring 1 – Några förslag till förbätt- ringar. med förslag till rättegångsbalk. med förslag till lag om allmänna med förslag till lag om rättegången i tvistemål om mindre värden, m.m. med förslag till patentbesvärsrätten m.m. om ändring i m.m. med förslag till lag om införande av utsök- med förslag till åtgärder för att åstadkomma snabbare avgöranden i skattebrottmål om ett reformerat tingsrättsförfarande. om några processrättsliga frågor. om vårdnad och umgänge. En ny lag om domstolsärenden. Ny lag om skiljeförfarande. Effektivisering av förfarandet i allmän dom- Effektivare handläggning av straff- Säkerhetskontroll i domstol. Åtgärder mot inställda huvudförhandlingar i brottmål vid tingsrätterna m.m. RP 32/2001 rd. med förslag till lagar om ändring av bestämmelser- na om förberedelse och huvudförhandling i tvistemål samt behand- ling av ansökningsärenden i och i vissa andra lagar. 1341/1997. Småsagsproces – Inkassoproces. 1401/2001. Reform af den civile retspleje I. Instansordningen, byrettens sammensaetning og almindelige regler om sagsbehandlingen i förste instans. JO:s ämbetsberättelse 1970. JO:s ämbetsberättelse 1992/93. JO:s ämbetsberättelse 1995/96. JO:s ämbetsberättelse 1996/97. JO:s ämbetsberättelse 1998/99. JO:s ämbetsberättelse 1999/2000. JO:s ämbetsberättelse 2001/02. , Hans, Utnämning av domare i . för 4/2000. , , Ratio et Auctoritas. Ett komparativrättsligt bidrag till frågan om domsmotiveringens betydelse främst i tvistemål. , , Ett hot mot den lilles rättssäkerhet. Svenska Dag- bladet . , , , , , , Tvistemåls- processen I. En handledning för förberedelsen (tredje uppla- gan). Camitz, , Studiebesök i dansk domstol. in- formerar nr. , Hans m.fl., Sekretesslagen. Kommentar till lag med ändringar (tredje upplagan). , Hans, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis. En kom- mentar till om de mänskliga rättigheterna. En promemoria från . , Video i domstolarna, 1995:5 –Försöksverksamhet med videokonferens i rättegång i allmän domstol – delredovisning av ett regeringsuppdrag, . –Utredning om Rättslig reglering av enskilds bandinspelning vid rättegång. , , Offentlighet och sekretess i rättegång. Principen om förhandlingsoffentlighet. En studie rörande användningen av experter inom rättsväsendet. , P.O., Rättegång. Första häftet (sjunde upplagan). Fjärde häftet (femte upplagan). Femte häftet (sjätte upplagan). , W.E., Dommer-tilkendegivelser. – Dommertilkendegivelser 1987 til 1997. Fitger, , (laghandböcker). Främby, , Om domareutbildning i . – Domarrollen i ett europeiskt perspektiv. Särtryck av en artikelserie i tidskriften informerar . , , , m.fl. ), Dommeren i det 20. år- hundrede. , , , , How to detect deception? Arresting the beliefs of officers, prosecutors and judges. , N, . ägnad lag av jurister i och . Del I. Stockholm1934. , N, Engströmer, , , , , , Nya jämte lagen om dess införande. 1949 (citeras m.fl.). , , Bör förhörsutsaga återges i dom? – Anmälan av Processuell preklusion av . , , Preklusionsrisken vid bevissäkringspassivitet, SvJT , Handledning för revisionssekreterare. God- känd i plenum . Kring, , Bättre skäl i brottmål. , , Studier rörande partshandlingar. Lavin, , En JO:s syn på domskrivningen i förvaltningsdom- stol. Förvaltningsrättslig tidskrift nr. –Förvaltningsprocessen 2000. , , Tes, antites och syntes – perspektiv på –Allmän domstol som alternativt tvistlösningsorgan. , , Partsautonomins gränser – i dispositiva tvistemål och med särskild inriktning på rättsanvändningen. –Processuell preklusion. Av nya omständigheter eller bevis rörande saken. –Alternativ tvistlösning. Särskilt medling och skiljeförfarande. , , Medling och andra typer av alternativ konflikt- lösning. , , Medling – en oupptäckt möjlighet? för domareförbud, nr. 3/95. Widebeck, , Dom . Vindelöv, , Konflikt, tvist og maegling – konfliktlösning ved forhandling. Pretto m.fl. mot , dom , nr. Unterpertinger mot , dom den 24 Bricmont mot , dom , nr. mot , dom den 20 Windisch mot , dom , nr. Delta mot , dom , nr. Isgrò mot , dom , nr. Asch mot , dom , nr. mot , dom , nr. mot , dom , nr. Hadjianastassiou mot , dom , Saïdi mot , dom , nr. Georgiadis mot , dom . 8769/79 mot , D.R. 25 s. 240. 10412/83 mot , D.R. 52 s. 128. 24949/94, Konttinen mot , D.R. 87-A s. 68. NJA 1992 s. 532. NJA 1993 s. 616. NJA 2000 C 26. RÅ 1989 ref. 56 RÅ 1997 ref. 10. Processen i allmän domstol Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall undersöka hur rättegången i tvistemål och brottmål med bibehållen rättssäkerhet kan förbättras. Utreda- ren skall särskilt uppmärksamma frågor om muntlighet, omedel- barhet och koncentration i förfarandet samt frågor om bevisning. Vidare skall utredaren undersöka om man kan förenkla arbetet med domskrivning. Frågor om domstolarnas sammansättning och organisation och frågor som endast avser processen i högre domstol ingår inte i uppdraget eftersom dessa frågor är föremål för överväganden i annan ordning. Utredaren skall lägga fram de lagförslag som undersökningarna ger anledning till. Rättsväsendet skall sörja för medborgarnas rättstrygghet och rätts- säkerhet. Alla mål och ärenden vid domstolarna skall handläggas på ett rättssäkert och ändamålsenligt sätt och med rimliga hand- läggningstider. Ett effektivt resursutnyttjande kräver att modern teknik används i den utsträckning det är möjligt. Reglerna om handläggningen skall vara utformade utifrån ett medborgar- perspektiv. Däri ligger bland annat att hänsyn skall tas till brotts- offrens ställning i processen. Reglerna bör vara utformade så att den som vänder sig till en domstol får sina frågor behandlade och tvister lösta på ett sätt som är anpassat för det enskilda fallet, en enkel, snabb och rättssäker handläggning. Reglerna bör i den mån det är möjligt vara utformade så att parter kan ta till vara sin rätt utan eget juridiskt ombud. Reglerna skall givetvis motsvara de an- språk som om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna ställer. Reglerna om förfarandet vid domstol i tvistemål och brottmål finns i (RB), som vid sitt ikraftträdande innebar djupgående förändringar av rättegången. Särskilt betydelsefulla var nya principer om att förfarandet skulle präglas av muntlighet, omedelbarhet och koncentration. har reglerna i balken ändrats vid åtskilliga tillfällen. Viktigare justeringar av processens grundprinciper gjordes (prop. 1986/87:89, JuU 1986/87:31, rskr. 1986/87:278) på grundval av betänkande Översyn av 1 Processen i tingsrätt (SOU 1982:25-26). De regler som då tillkom är i huvudsak oförändrade. Frågor som är specifika för hovrättsprocessen har undersökts av som lade fram vissa förslag i betänkandet Ett reformerat hovrättsförfarande (SOU 1995:124). På grundval av det betänkandet har beslutat vissa smärre ändringar i reglerna om hovrättsprocessen (prop. 1998/99:37; bet. 1998/99:JuU13; rskr. 1998/99:143). Andra delar av betänkandet återstår att ta ställning till. Frågor som är specifika för hovrättsprocessen bör därför inte nu utredas på nytt. Lagen (1996:242) om domstolsärenden, som vid de allmänna domstolarna gäller parallellt med , är vår moder- naste förfarandereglering. Den kan för den skull inte helt lämnas utanför reformövervägandena. I vissa hänseenden kan den till och med tjäna som förebild. Muntlighet, skriftlighet och omedelbarhet Förfarandet i tingsrätt enligt är uppdelat i ett skede för förberedelse (beredning) och ett skede för avgörande. När det gäller förberedelsen upptog balken för tvistemålens del ursprungligen en huvudregel om muntlighet. tvistemålens del enligt 42 kap. 9 § RB att förberedelsen sker vid sammanträde eller genom skriftväxling eller annan handläggning. Om det är lämpligt, får olika former av förberedelse förenas. En parts skyldighet att avge ett skriftligt svaromål eller att inställa sig till ett sammanträde är för vissa fall sanktionerad genom att dom- stolen kan meddela tredskodom, vilket innebär en summarisk prövning som i första hand grundas på kärandens uppgifter. I brottmål var förberedelsen i tingsrätt ursprungligen alltid rent skriftlig. kan tingsrätten enligt 45 kap. 13 § RB under förberedelsen hålla ett sammanträde, om det finns särskilda skäl. Förklaringen till att brottmålsförfarandet i huvudsak saknar munt- lig förberedelse inför tingsrätten är att polisutredningen (förunder- sökningen) i praktiken fyller mycket av den funktionen. Ett förberedelsesammanträde i tingsrätt får enligt 42 kap. 10 § och 45 kap. 13 § RB hållas per telefon, om det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter eller om ett sammanträde inför rätten skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att sammanträde hålls inför rätten. När det gäller avgörandeskedet i tvistemål och brottmål bygger fortfarande på en huvudregel om att avgörandet kräver en huvudförhandling. För åtskilliga tvistemålsfall finns dock i 42 kap. 18 § RB regler om att rätten i stället får avgöra målet utan att hålla huvudförhandling. Det gäller bl.a. avgöranden genom slutligt beslut, medgivna eller förlikta mål samt fall där någon huvudförhandling inte behövs med hänsyn till utredningen i målet och inte heller begärs av någon av parterna. I brottmål är det endast avvisnings- och avskrivningsbeslut som kan meddelas utan huvudförhandling. Många brottmål kan emellertid med stöd av 46 kap. 15 § RB avgöras utan att den tilltalade har infunnit sig till huvudförhandlingen. Även för rättegången efter ett överklagande från tingsrätt till hovrätt bygger på att förfarandet skall vara uppdelat i en förberedelse och ett avgörandeskede. Det är ovanligt med muntlig förberedelse i hovrätten. Däremot är huvudförhand- ling, dvs. en muntlig förhandling, det vanligaste sättet att avgöra ett mål efter sakprövning. Reglerna om i vad mån förberedelsen skall vara skriftlig eller muntlig och reglerna om i vilka fall ett avgörande kan grundas på handlingarna i målet har alldeles reformerats (prop. 1998/99:37, bet. 1998/99:JuU13, rskr. 1998/1999:143). Det finns därför inte anledning att här gå närmare in på innehållet i dessa regler. Vid huvudförhandling skall domstolens avgörande enligt 17 kap. 2 § och 30 kap. 2 § RB grundas på det som har förekommit vid förhandlingen (omedelbarhetsprincipen). Enligt muntlighets- principen får parter och andra vid förhandlingen inte läsa från papper utan är skyldiga att använda sig av det talade ordet. Vissa handlingar, t.ex. skriftliga bevis, får dock läsas upp. Det är i princip endast det som har sagts vid huvudförhandlingen som blir process- material. En viss uppluckring skedde dock på den punkten. Enligt 43 kap. 8 § och 46 kap. 7 § RB kan domstolen besluta att skriftliga bevis skall anses upptagna vid huvudförhandlingen utan att de har lästs upp vid denna, om parterna medger detta, om dom- stolens ledamöter tagit del av bevisen och om det inte är olämpligt med hänsyn till omständigheterna. Om avgörandet inte sker efter huvudförhandling, skall det grundas på det som handlingarna innehåller och det som i övrigt har förekommit i målet. Förfarandet enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden är enligt 13 § den lagen skriftligt, men i förfarandet bör det ingå sammanträde, när detta kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet. Domstolen kan begränsa ett sammanträde till att utreda parternas ståndpunkter i ärendet, till att ta upp muntlig bevisning eller på det sätt som annars är lämpligt. Domstolens beslut i ett ärende skall enligt 27 § den lagen grundas på det som handlingarna innehåller och det som i övrigt har förekommit i ärendet. har beslutat att anta regeringens proposition om försöksverksamhet med användning av videoteknik i allmän domstol (prop. 1998/99:65, bet. 1998/99 JuU23, rskr. 1998/99:212). Det innebär att det blir möjligt vid vissa domstolar att använda videokonferens vid handläggningen av mål och ärenden. Lagen gäller till och med utgången av . Regleringen innebär att parter i tvistemål, brottmål, konkursärenden och domstolsärenden under vissa förutsättningar kan delta i ett sammanträde inför rätten genom videokonferens och att bevisning kan tas upp på samma sätt. Resul- tatet av försöksverksamheten skall enligt propositionen följas fort- löpande och utvärderas. principer om muntlighet, omedelbarhet och koncentration vilka ligger bakom många av balkens paragrafer, genomfördes vid balkens införande med betydande stränghet för att få genomslag i den praktiska rättstillämpningen. Principerna har kunnat mjukas upp en hel del i syfte att åstad- komma en effektiv process. De viktigaste förändringarna har byggt på utredningsarbete. Erfarenheterna av de reformer som skett är väsentligen goda, och det kan nu finnas skäl att gå vidare. Muntlighet eller skriftlighet är i modern tid kärnfrågan vid till- komsten av varje processordning. kan rättegångs- balken sägas vara präglad av den ursprungliga principen om muntlighet. Muntlighet har i många fall betydande fördelar när det gäller att åstadkomma ett förfarande som är både rättssäkert och effektivt. En av de stora fördelarna är att det fritt talade ordet tvingar fram en välgörande förenkling och begriplighet, vilket är av värde för alla som deltar i eller åhör en rättegång. I andra fall har skriftlighet fördelar som kan vara lika stora. De regler som finns för tvistemålen ger i allmänhet möjlighet att under både förberedelsen och avgörandeskedet välja det alternativ som bäst passar för det enskilda målet. Gällande regler innebär emellertid att en part har en ovillkorlig rätt att få en huvudförhandling till stånd, om inte målet utan att motparten behöver kopplas in, kan avgöras som uppenbart ogrun- dat. För vissa fall kan den nuvarande ordningen leda till att den ena parten kan fördröja processen till nackdel för sin motpart genom att begära huvudförhandling. Reformutrymmet när det gäller att i ökad utsträckning helt kunna avslå en parts begäran om muntlighet begränsas av artikel 6 i , som ger en part rätt att bli hörd muntligen, om tvisten – som det heter – är både reell och seriös. För brottmålen i tingsrätt gäller fortfarande att en tingsrätt inte kan pröva saken utan att hålla huvudförhandling. Enklare brottmål som skulle kunna passa för ett avgörande på handlingarna, om detta var tillåtet, kan emellertid i allmänhet avgöras relativt enkelt utan att den tilltalade är närvarande. Att det med nuvarande regler inte finns någon möjlighet att avgöra brottmål på handlingarna har därför kanske inte uppfattats som särskilt besvärande i dom- stolarna, men detta utesluter inte i sig att det kan finnas ett reform- behov som bör tillgodoses. En del tilltalade som med dagens regler uteblir i enklare mål skulle sannolikt kunna komma bättre till sin rätt genom att de får tillfälle att yttra sig skriftligt och garanteras få kännedom om allt processmaterial. Det har vidare för brottmålens del i en del sammanhang förespråkats ett införande av regler om tredskodom. En reform för brottmålens del enligt de principer som gäller för tredskodom i tvistemål bör emellertid inte ens övervägas eftersom man inte kan låta en tilltalads passivitet inverka på prövningen av ansvarsfrågan. Närmare till hands ligger en utvidgning av möjligheterna att avgöra ett mål utan att den tilltalade inställer sig. En annan sak är vad som skall vara föremål för ett sammanträde i ett tvistemål eller brottmål. Här kommer omedelbarhetsprincipen in i bilden. Den principens ändamål är i första hand att domstolen skall ha ett gott underlag för en fri bevisprövning.