sou · GPB368 · 2002-01-01 00:00:00 — Vill licenstagare väcka talan om intrång i ett formskydd eller om fastställelse enligt 13 kap. 2 § , skall han eller hon underrätta innehavaren av skyddet om detta. Om den som är skyldig att underrätta , innehavare eller licenstagare enligt första och andra styckena inte gör detta skall talan avvisas. Vad som sägs om licenstagare i denna paragraf gäller även den som enligt registret har panträtt i formgivningen. 61 § är rätt domstol i mål som gäller 1. bättre rätt till formgivning som söks registrerad, 2. ogiltighet av en registrering eller överföring av en registrerad formgivning, 3. intrång i formskydd, 4. fastställelsetalan som angår en registrerad formgivning. I mål om intrång i formskydd får innehavaren även föra talan om intrång i upphovsrätt eller varumärkesrätt i de fall han eller hon gör gällande att den registrerade formgivningen även är skyddad genom en sådan ensamrätt. 62 § Dom eller beslut i mål som avses i 61 § skall av domstolen sändas till . 9 kap. Övriga bestämmelser 63 § får förelägga en sökande som inte har hemvist i att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet hos verket. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske genom att handlingen sänds med posten till sökan- den under dennes senaste kända adress. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit fullgjort. 64 § En innehavare av en registrering som inte har hemvist i skall ha ett ombud som är bosatt här i landet. Ombudet skall ha behörighet att för innehavaren ta emot delgivning av stäm- ning, kallelser och andra handlingar i mål och ärenden om registre- ringen med undantag av stämning i brottmål och föreläggande för part att infinna sig personligen inför domstol. Ombudet skall anmälas till och antecknas i registret. Om innehavaren inte anmält något ombud enligt första stycket, kan delgivning i stället ske genom att den handling som skall delges sänds till honom eller henne i den i registret antecknade adressen. Om någon fullständig adress inte är antecknad i registret, får delgivning ske genom att handlingen hålls tillgänglig hos och genom att ett meddelande om detta och om handlingens huvudsakliga innehåll kungörs. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit fullgjort. 65 § Regeringen kan under förutsättning av ömsesidighet för- ordna, att bestämmelserna i 63 eller 64 §§ inte skall gälla för sökande eller innehavare av formskydd som har hemvist i viss främmande stat eller har ett i den staten bosatt ombud som anmälts hos och har den behörighet som avses i nämnda para- grafer. 66 § Innehavaren av formgivningen kan ge annan rätt att utnyttja denna. En licenstagare får inte överlåta sin rätt vidare, utan samtycke av innehavaren till formgivningen. Ingår licensen i en rörelse får den dock överlåtas i samband med rörelsen, om inte annat avtalats. I sådant fall svarar överlåtaren alltjämt för att licens- avtalet fullgörs. Har licens upplåtits eller överlåtits skall på begäran en anteck- ning göras i registret. Den som begär att en anteckning görs skall betala föreskriven avgift. Om det visas att licensen har upphört att gälla, skall anteck- ningen strykas ur registret. Pantsättning av en formgivning 67 § Rätten till en registrerad formgivning eller en nationell ansökan om registrering av en formgivning kan pantsättas enligt 68–76 §§. Panträtt i en ansökan om registrering av en formgivning omfat- tar också en formgivning som avdelas ur den ursprungliga ansökan. Pantsättning kan också avse internationell registrering av form- givning som har kungjorts enligt 84 § andra stycket. 68 § Panträtt i egendom som avses i 70 § uppkommer genom registrering av ett skriftligt avtal om pantsättning av egendomen. Ansökan om registrering görs hos . Om en registrerad panträtt har övergått till någon annan, skall det på begäran antecknas i registret eller i diarium. Har panträtt upplåtits till flera var för sig, har den upplåtelse företräde för vilken ansökan om registrering först kom in till , om inte något annat har avtalats. Görs ansökan om registrering av flera upplåtelser, har de sinsemellan företräde efter den tidsföljd i vilken de har ägt rum, om inte något annat har avtalats. Är upplåtelserna samtidiga eller kan det inte utredas i vilken tidsföljd de har skett, har de lika rätt. Ansökan om registrering av pantupplåtelse 69 § Ansökan om registrering enligt 68 § görs av den som har rätten till formgivningen eller ansökan om registrering av en form- givning eller av den till vilken panträtten har upplåtits. Sökanden skall styrka upplåtarens rätt till formgivningen eller ansökan om skydd för formgivningen. Vid tillämpning av denna paragraf skall den som i registret är antecknad som innehavare till en registrerad formgivning anses ha rätt till formgivningen, om inte något annat framgår i ärendet. Avser ansökan om registrering pantsättning av en ansökan om registrering, skall den som i diarium har registrerats som sökande anses ha rätt till ansökningen av en formgivning, om inte något annat framgår i ärendet. Ansökan får inte bifallas om upplåtaren, när ansökan om regi- strering görs, inte är behörig att förfoga över den pantförskrivna egendomen på grund av utmätning, konkurs, omyndighet, betal- ningssäkring, kvarstad eller någon annan anledning. 70 § Ett avtal om pantsättning kan registreras när formgiv- ningen har registrerats eller, om avtalet avser en ansökan om regi- strering av en formgivning, när ansökan har registrerats i Patent- verkets diarium. Om en pantsatt ansökan om registrering av en formgivning leder till att formgivningen registreras, gäller därefter rätten till den registrerade formgivningen som pantobjekt. 71 § Även om en panträtt har registrerats, gäller panträtt i den pantsatta egendomen endast om pantavtalet har ingåtts av någon som var rätt ägare till egendomen och behörig att förfoga över den och om avtalet inte heller av någon annan anledning är ogiltigt. 72 § Panträtten är förfallen, om rätten till formgivningen eller ansökan om registrering av en formgivning har överförts på någon annan eller på grund av bestämmelserna i denna lag inte vidare skall gälla. 73 § Registreringen av en panträtt skall strykas, om panträtten genom en dom som har vunnit laga kraft har förklarats ogiltig eller om panträtten har förfallit eller annars har upphört att gälla. 74 § Pantsättningen gäller från tiden för ansökan om registre- ring enligt 68 § mot den som senare förvärvar äganderätt eller annan rätt till egendomen. Ett licensavtal gäller mot panthavaren, om avtalet har slutits före ansökan om registrering av pantavtalet. 75 § Bestämmelser i annan lag om handpanträtt vid utmätning eller i konkurs gäller också för panträtt i rätten till en formgivning eller en ansökan om registrering av en formgivning. När ansökan om registrering enligt 68 § kommer in till medför det samma rättsverkningar som när en panthavare tar en lös sak i besittning. Säljs rätten till en pantsatt formgivning eller pantsatt ansökan om registrering av en formgivning vid utmätning eller konkurs, består sådana licensavtal som avses i 74 § andra stycket. 76 § Pantborgenären får sälja panten och ta ut sin fordran ur köpeskillingen endast om han eller hon har underrät- tat gäldenären och andra kända sakägare om försäljningen och dessa har fått skäligt rådrum att bevaka sin rätt. Vid en försäljning enligt denna paragraf består sådana licensavtal som avses i 74 § andra stycket. Rättsverkan av anteckning om innehavare m.m. 77 § I mål eller ärenden om en nationellt registrerad formgiv- ning skall den som är antecknad som innehavare i registret anses vara innehavare av registreringen. Överlåtelsen av rätten till en nationell registrering av en form- givning skall på begäran antecknas i registret och kungöras. Har samregistrering skett kan anteckning om överlåtelse endast ske beträffande samtliga formgivningar. Den som begär att en ny inne- havare skall antecknas skall betala föreskriven avgift. I mål eller ärenden om en internationellt registrerad formgivning skall den som är antecknad som innehavare i det internationella registret anses vara innehavare av den internationella registreringen. 78 § Om inte annat avtalats, skall en formgivning som en anställd tagit fram som ett led i sina arbetsuppgifter tillfalla arbets- givaren. 79 § Om en registrering av en formgivning har upphävts genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till skadestånd eller straff eller besluta om annan åtgärd enligt 42–45 §§ och 47–49 §§. I mål om intrång i en registrerad formgivning skall domstolen, på yrkande av den mot vilken talan förs, förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om upphävande av registreringen slutligt avgjorts. Är talan om upphävande inte väckt, skall domstolen före- lägga honom eller henne att göra det . Vad som sägs i andra stycket gäller i tillämpliga delar sådan talan som avses i 61 § första stycket 4. 80 § I ärenden som rör ansökan om registrering av formgivning eller om förnyelse av en registrering skall sökanden betala ansök- nings- eller förnyelseavgift. I förekommande fall skall sökanden dessutom betala följande avgifter: –Klassavgift för varje klass av produkter utöver den första, –Samregistreringsavgift för varje formgivning utöver den första, –Förvaringsavgift för varje modell, –Kungörelseavgift för kungörande av varje bild utöver den första. Förnyelseavgift som betalas efter utgången av löpande registre- ringsperiod utgår med ett förhöjt belopp. Den som ansöker om registrering av ett avtal om pantsättning enligt 67–76 §§ skall betala en avgift. 81 § Regeringen fastställer avgifter enligt denna lag. Närmare föreskrifter för tillämpligheten av denna lag meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av Patent- verket. 10 kap. Internationella registreringar 82 § Med en internationell registrering av formgivning avses en registrering av formgivning som den internationella byrån hos för den intellektuella äganderätten () gjort i det internationella formgivningsregistret enligt överens- kommelsen om ändringar av Haag-överenskommel- sen från om internationell registrering av formgivning (). är registreringsmyndighet i i ärenden om internationell registrering av formgivning. Ansökan om internationell registrering av formgivning 83 § Den som är svensk medborgare, har hemvist i eller driver rörelse här, kan ansöka om internationell registrering av en formgivning. Ansökan skall lämnas in hos den internationella byrån eller . Den skall uppfylla de formella krav som föreskriver. Lämnas ansökan in hos skall verket inom den i angivna tiden sända ansökan till den internationella byrån. För detta skall betalas en av regeringen bestämd avgift. Begäran om att en internationell registrering skall gälla i 84 § När får en underrättelse från internationella byrån med en begäran om att en registrering skall gälla i , skall undersöka om villkoren för registrering enligt 2 § 1 och 7 § första stycket är uppfyllda. Finns enligt första stycket inget hinder mot att en internationell registrering gäller i , skall den tas in i det svenska registret och kungöras med uppgift om att den gäller i . Hinder mot att en internationell registrering gäller i 85 § Om det finns något hinder enligt 84 § första stycket, skall besluta att den internationella registreringen helt eller delvis inte skall gälla i . Ett sådant beslut får grundas endast på hinder mot registreringen som meddelats till internationella byrån inom den tid som föreskrivs i . En underrättelse enligt andra stycket skall innehålla skälen till varför den internationella registreringen helt eller delvis inte skall gälla i . Verkan av en internationell registrering 86 § För en internationell registering har 1–12 §§, 23–24 §§, 26– 62 §§, 67–79 §§ och 81 § andra stycket motsvarande tillämpning. En internationell registrering gäller från den dag den anses ha skett vid internationella byrån. Registreringen kan förnyas genom ansökan hos internationella byrån i enlighet med vad som före- skrivs i . När får en underrättelse om att förnyelse skett skall uppgift om detta tas in i registret och kun- göras. För tiden innan uppgift om att en internationell registrering gäller i tagits in i det svenska registret och kungjorts tillämpas vad som i lagen föreskrivs om en ansökan om registrering av en formgivning. Verkan av att en internationell registrering upphör 87 § Om en internationell registrering som gäller i upp- hör att gälla helt eller delvis, upphör dess verkan här i landet i mot- svarande utsträckning. En anteckning om detta skall göras i regist- ret och kungöras. Denna lag träder i kraft i fråga om 1 § andra stycket, 67 § tredje stycket, 77 § tredje stycket och 10 kap. den dag regeringen bestämmer och i övrigt den Genom lagen upphävs mönsterskyddslagen (1970:485). Om det i lag eller annan författning hänvisas till föreskrifter som har ersatts med bestämmelser i formskyddslagen, skall hänvis- ningen avse de nya bestämmelserna. För registreringar som skett till följd av ansökningar som kom- mit in till före ikraftträdandet skall äldre bestämmel- ser om invändning mot registrering tillämpas. 5.Giltigheten av sådana registreringar som avses i p 4 får endast prövas efter talan vid allmän domstol. 2.Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Härigenom föreskrivs att 10 § i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Upphovsrätt till ett verk Upphovsrätt till ett verk gäller även om verket har regi- gäller även om verket har regi- strerats som mönster. strerats som formgivning. Upphovsrätt gäller inte till kretsmönster för halvledarprodukter. Om rätten till sådana kretsmönster finns särskilda bestämmelser. 1 Senaste lydelse 1994:190. 3Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) att 8 kap. 13 § skall ha följande lydelse Sekretess gäller i ärende om ansökan om patent för i uppgift om uppfinning eller företagshemlighet, om annat inte följer av gällande lagstiftning om patent. Sekretess gäller för sådan uppgift angående uppfinning som har lämnats till myndighet enligt lagstiftning om arbetsgivares rätt till arbetstagares uppfinningar. Om patent har sökts på uppfinningen, gäller dock sekretessen endast om uppgiften omfattas av sekretess enligt första stycket. Sekretess gäller i ärende om Sekretess gäller i ärende om registrering av mönster för upp- registrering av formgivning för gift om mönstret, om sökanden uppgift om formgivningen, om begär det och annat inte följer av annat inte följer av gällande lag- gällande lagstiftning om möns- stiftning om formskydd. Sekretess gäller i mål eller ärende om formgivning för upp- gift om enskildas affärs- eller driftförhållanden om part begär detta och det kan antas att den som uppgiften rör lider avsevärd skada om uppgiften röjs. Sekretess gäller dock inte för sådana upp- gifter som har betydelse för bedömning av ensamrättens upp- komst, omfattning eller bestånd i fråga om formgivning. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket första meningen i högst . 1.1Bakgrund och utredningens uppdrag Regeringen bemyndigade vid ett regeringssammanträde chefen för att tillkalla en särskild utredare för att se över ML. Det grundläggande skälet till översynen var den betydelse mönsterdirektivet har för lagens inne- håll. De genomgripande förändringar mönsterdirektivet medför har således påkallat en översyn. Även bortsett från detta har den utveckling som skett inom det industriella rättsskyddet sedan ML:s tillkomst i vissa avseenden gjort det nödvändigt att se över lagen. Här kan exempelvis nämnas det förslag till ny VmL som presenterats av . Till detta kan fogas att det i och med det moderna samhällets framväxt har uppstått nya behov och anspråk, som inte tillgodoses av den nuvarande lagen. Avslutningsvis har i direktiven till utredningen framhållits mönsterskyddets betydelse för den internationella handeln. Mot denna bakgrund finns det ett behov för att överväga om bör tillträda Haagöverenskommelsen om internationell registrering av mönster. Direktiven för utredningen finns återgivna i sin helhet i bilaga 1. Utredningen inledde sitt arbete och har lämnat ett delbetänkande (Mönster, Form, Design – Förslag till genom- förande av Europarlamentets och rådets direktiv om mönsterskydd m.m., SOU 2000:79). I delbetänkandet, som lämnades , behandlade utredningen i första hand de anpassningar av ML som föranleddes av mönsterdirektivet. I det sammanhanget fann utredningen det även nödvändigt att se över vissa delar av förfarandet vid registrering av mönster. En omständighet som påverkat utredningens överväganden är att arbetet med slutbetänkandet avslutades innan lagrådsremiss eller proposition lämnats med anledning av delbetänkandet. I samband med att en allmän översyn av ML gjorts i slutbetänkandet har utredningen funnit anledning att beakta vissa synpunkter som framkom under remissbehandligen av delbetänkandet. Direktiven lämnar utredningen stort utrymme att utreda beho- vet av andra reformåtgärder än de som var påkallade av mönsterdirektivet. Tids- och arbetsplanering gjorde det dock nödvändigt att begränsa undersökningen till vissa delar av ML, där reformbehovet framstod som mest nödvändigt. En naturlig utgångspunkt var i det sammanhanget att utifrån direktivens inne- håll bestämma reformbehovets omfattning. En annan utgångspunkt för att närmare bestämma reformbehovets omfattning var utvecklingen inom EU och de övriga nordiska länderna samt det förslag till ny varumärkeslagstiftning som arbetat med. Direktiven nämner uttryckligen förfarandereglerna för mönster- registrering. En inledande uppgift var därför att närmare se över bestämmelserna om förprövningens omfattning och vid vilken tid- punkt registrering och kungörelse av mönster – i förhållande till invändningsförfarandet – skall ske. Denna inledande del av utred- ningsarbetet presenterades därför redan i utredningens delbetän- kande. Därefter tog sig utredningen an uppgiften att närmare utreda möjligheten till hävning av mönsterregistreringar i administrativ ordning. I det sammanhanget framstod det som naturligt för utredningen att även se över förfarandereglerna vid mönsterregistrering i stort. Bl.a. togs då upp möjligheten att på elektronisk väg ge in ansökningar om mönsterregistrering, som enligt direktiven skulle övervägas. Utöver de studier av förfarandet för registrering av ett mönster, som direkt föranletts av vad som nämns i direktiven, har följande delar av förfarandet studerats: möjligheten till sekretess i samband med att en ansökan om registrering lämnas in till , rätten till s.k. konventions- och utställningsprioritet samt om det skall vara möjligt att framställa en invändning mot en registrering. I omedelbar anslutning till arbetet med att se över förfarandet har arbetet med en översyn av ML i materiellt hänseende bedrivits. En naturlig utgångspunkt var även här direktiven. Bland de frågor som togs upp i ett senare skede var sådant som rörde sanktioner vid intrång i en ensamrätt samt sakrättsliga frågor såsom pantsättning. Enligt direktiven fanns det anledning att överväga ett svenskt tillträde till Haagöverenskommelsen om internationell registrering av mönster. I detta arbete, som skedde i slutet av utredningstiden, har sekreteraren besökt (internationella byrån) i för att delta i ett seminarium om internationella registreringar av mönster. Ett annat område som utredningen studerat är förhållandet mellan mönsterskyddet och reservdelar till fordon. I direktiven angavs om behovet för en sådan studie bl.a. följande. I de fall mönsterskydd medges för reservdelar kan tillverkarna tillhan- dahålla reservdelar utan egentlig priskonkurrens eftersom de kan hindra andra från att marknadsföra sådana delar. Den närmare utform- ningen av mönsterskyddet för reservdelar får därför stor betydelse för sådana delar. I detta sammanhang står mönsterskaparens intresse av att få utdelning för sitt arbete mot bl.a. konsumenternas intresse av lägre priser genom konkurrens på reservdelsmarknaden. För detta arbete utsåg regeringen en särskild grupp av experter att biträda den särskilde utredaren. Som ett led i studiet av denna fråga har sekreteraren hos i Söder- hamn (mönsterenheten) gått igenom de registreringar som skett av reservdelar till fordon för några biltillverkare. Möten har vidare hållits vid ett antal tillfällen med den grupp av experter som bistått den särskilde utredaren. Till detta kommer att den särskilde utredaren och sekreteraren sammanträffat med representanter för berörda grupper. I kapitel 9 beskrivs närmare de särskilda problem av utredningsteknisk art som varit förknippade med denna del av utredningens arbete. Det skall slutligen framhållas att utredningen haft ett nära sam- arbete med i samt att samråd skett med (Ju 1997:11) och Patentprocessutredning (Ju 1999:12). 1.3Närmare om det nordiska samarbetet Det nordiska samarbete som förekom före finns närmare beskrivet i utredningens delbetänkande (se SOU 2000:79 s. 38 f.). Därefter har inom ramen för det nordiska samar- betet hållits ytterligare ett möte. Detta hölls i den 8 och . Vid mötet deltog representanter för Patentverken i de nordiska länderna, representanter för det norska Justisdepar- tementet, det finska Industri- och handelsministreriet och Justitie- departementet i . Utöver detta möte har kontakter skett löpande mellan de nordiska länderna. Utredaren och sekreteraren har även sammanträffat med representanter för det finska Industri- och handelsministeriet för att diskutera de kommande förändringarna i mönsterrätten. ML utarbetades i nära nordiskt samarbete. En viktig uppgift för utredningen har varit att i största möjliga utsträckning bibehålla en enhetlighet mellan de nordiska ländernas lagstiftning på detta område. Enligt direktiven skall en fortsatt nordisk rättslikhet efter- strävas. Så som utredningen uppfattat detta skall, om möjligt, inte endast principiellt likartade lösningar åstadkommas, utan även en redak- tionellt sett enhetlig utformning av lagarna eftersträvas. Samarbetet mellan de skilda nordiska länderna har därför varit inriktat på att utarbeta förslag till en ny formskyddslag som så långt möjligt överensstämmer med motsvarande lagar i och och med ett föreliggande norskt förslag (utredningen återkommer i kapitel 4 till frågan om namnet på den nya svenska lagen). Som anförs i slutbetänkande (SOU 2001:26 s. 113) finns flera bestämmelser i de skilda nationella lagarna inom området för det industriella rättsskyddet som har ett likartat innehåll. Det gäller bl.a. bestämmelser om pant, utsökning, konkurs och sanktioner samt vissa processuella bestämmelser. Så långt möjligt bör dessa bestämmelser ha ett fortsatt likartat inne- håll. Detta är även något som utredningen strävat efter. En viktig utgångspunkt har då givetvis varit vad som föreslagits av . På några punkter har dock utredningen funnit skäl att föreslå avvikande lösningar, bl.a. i fråga om bestämmelsen om skadestånd vid intrång i ensamrätten och bestämmelserna om talerätt. Såvitt gäller bestämmelsen om talerätt är den i huvudsak är föranledd av mönsterdirektivet. 1.4.2Den redaktionella utformningen av förslaget till en ny lag m.m. Strävan att uppnå en harmonisering mellan de nordiska lagarna har fått till följd att förslaget till en ny lag inte i alla avseenden fått samma formella utformning som svenska lagar brukar ha. Av utredningens delbetänkande har även framgått att redan mönster- direktivet i vissa avseenden påverkat lagens formella utformning. En tydlig skillnad mot hur en svensk lag brukar vara utformad är att lagförslaget har en genomgående paragrafnumrering i stället för ny paragrafnumrering för varje kapitel. är det enda nordiska land som inte använder genomgående paragrafnumrering.