sou · GPB396 · 2002-01-01 00:00:00 — Avrapportering till om biståndssamarbetet med enskilda länder föreslås ske två gånger per mandatperiod eller när omvärldsförändringar så påkallar. Efter hänsynstagande till faktorer bortom mottagarlandets kontroll, och under förutsättning att kriterierna är fortsatt uppfyllda, skall nya medel fördelas i förhållande till hur väl landet lyckats att nå uppsatta mål. Kommittén konstaterar att vägen till ett generellt samarbete i form av budgetstöd kräver stora insatser och ökad svensk närvaro i samarbetslandet. Antalet länder med vilka önskar bedriva ett långsiktigt samarbete bör därför begränsas till ett hanterbart antal och bedöms i ett inledningsskede inte kunna överstiga 20 län- der. Denna minskning av antalet samarbetsländer bör komma till stånd . Vid utarbetande av landstrategier skall en mål-medel-analys utar- betas som utgår från en identifikation av vem som är fattig och varför. Analysen skall omfatta alla dimensioner av fattigdom och utmynna i prioriteringar och insatsförslag som kan förväntas vara effektivast i att bidra till fattigdomsbekämpning. Särskild uppmärk- samhet skall ägnas barns och funktionshindrades situation samt jämställdhet. Utvecklingsländernas egna fattigdomsstrategier skall vara utgångspunkten för landstrategierna. Representanter från sam- arbetslandet bör vara delaktiga i arbetet och en bred medverkan av olika svenska aktörer, t.ex. näringslivet och det civila samhället, bör även eftersträvas. Kommittén föreslår en förstärkning av resultat- tänkandet i biståndet. I länder som inte är föremål för långsiktigt samarbete, kan kun- skapsinriktat bistånd och stöd till produktionen av globala nyttig- heter, via bland annat multilaterala kanaler komma ifråga. Strategier bör även utarbetas för när biståndet till enskilda länder skall avslu- tas och samarbetet i stället skall övergå till politiska, kommersiella och kulturella relationer. Kommittén anser att bör avbinda allt bilateralt bistånd och verka för en total internationell avbindning av biståndet. bör även aktivt verka för att det regionala samarbetet i olika regioner stärks. Kommittén beskriver i avsnittet 6.5 de svenska profilfrågorna i bi- ståndet. Där beskrivs ämnesområden som redan varit framgångs- Sammanfattning - en ny svensk politik för global utveckling rika i biståndssamarbetet t. ex. miljö, jämställdhet och demokrati. De förutsätts vara viktiga även . Kampen mot hiv/aids, att överbrygga den digitala klyftan och att utvinna och spara energi och vatten på ett mer ekonomiskt och miljömässigt effektiv sätt, är enligt kommittén andra områden som kommer att kräva stor uppmärksamhet. Den snabba teknikutvecklingen inom dessa och andra områden bör göra det möjligt för de fattigaste länderna att hoppa över vissa steg i utvecklingsprocessen. I detta avsnitt beskrivs också en rad områden som kommittén anser tillhöra den svenska resursbasen och som kan komma att efterfrågas i bistånds- samarbetet. En rad aktörer och kanaler bör användas för att genomföra svensk politik för global utveckling (Kapitel 7). Den nuvarande uppdel- ningen av flertalet multilaterala institutioner på enskilda sakfrågor förmår inte skapa de integrerade lösningar som krävs. Samord- ningen mellan de olika fackorganens verksamhet behöver stärkas och flera organisationsöverskridande arbetsgrupper för specifika frågekomplex bildas. En bidragande orsak till den oklara ansvars- fördelningen är att organisationerna har olika huvudmän i med- lemsländerna, vilka i sin tur inte är samordnade sinsemellan. Kommittén anser att det svenska stödet till och samfinansiering via de multilaterala organisationerna spelar en betydelsefull roll, som förväntas öka i samband med en gradvis övergång till generellt budgetstöd och utökat finansiellt stöd till produktion av globala nyttigheter. skall fortsatt stödja arbetet med en bättre finansiering av det multilaterala systemet liksom det s.k. HIPC initiativet för skuldavskrivning. Som FN-medlem bör verka för fortsatta reformer inom FN. Reformarbetet bör i första hand inriktas på effektivisering av styrelsearbetet och ledningsstrukturen. Den svenska politiken bör även inriktas på att stärka UNDP:s roll att företräda de fattiga län- derna. Sammanfattning - en ny svensk politik för global utveckling Den mest uppenbara svagheten i EU:s politik för fattigdomsbe- kämpning och utveckling är bristen på måluppfyllelse i biståndet, en ineffektiv organisation och bristande samstämmighet mellan handels- respektive jordbrukspolitiken och utvecklingspolitiken. bör verka för att utvecklingshänsyn tas inom samtliga poli- tikområden även på EU-nivå. EU bör vara en viktig aktör i pro- duktionen av globala offentliga nyttigheter i samarbete med andra internationella organisationer. bör noggrant följa reforme- ringen av EU:s utvecklingsarbete och fortsätta att resa krav på bättre uppföljning av budget, resultatstyrning och rapporteringssy- stem. Uteblir tillräckliga förbättringar under kommissionens man- datperiod, bör ta initiativ till en diskussion om den arbets- och resursfördelning som bör råda mellan EG och medlemssta- terna. Näringslivets roll som förmedlare av kunskap och tillväxt blir allt viktigare. behövs en aktiv social dialog i arbetslivet, vilket förutsätter väl fungerande fackföreningar. Det svenska näringslivets och fackföreningarnas erfarenhet och kunnande bör användas bättre i det svenska biståndet genom att de i ökad omfattning inkluderas redan i planeringsstadiet av landstrategier. Näringslivets möjligheter att verka internationellt har fortsatt att öka bl.a. tack vare en medveten svensk politik att verka för starka internationella regelverk på det ekonomiska området. De förstärkta regelverken underlättar näringslivets expansion, vilket i sin tur bidrar till ekonomisk utveckling. Regelverken på de sociala och miljömässiga områdena är svagare. Näringslivets egna ställningsta- ganden vad gäller respekt för mänskliga rättigheter och miljö blir därmed mycket viktiga. Kommittén föreslår att en utredning till- sätts för att utreda om det föreligger behov av lagstiftning vad gäller företags och pensionsfonders rapporteringsskyldighet på det sociala och miljömässiga området samt om det föreligger behov av villkor gällande socialt ansvarstagande och förstärkta villkor avse- ende miljöhänsyn i samband med exportkreditgivning. Ett utökat informationsutbyte mellan regeringskansli och näringsliv vad gäller mänskliga rättigheter skall eftersträvas. Sammanfattning - en ny svensk politik för global utveckling Det svenska civila samhällets organisationer kan bidra med värde- fulla erfarenheter när det gäller att skapa en ökad koherens mellan målen för den svenska politiken för global utveckling och politiken inom olika politikområden. Därför föreslår kommittén att ett med- borgarforum inrättas med syfte att skapa en plattform för diskus- sion och erfarenhetsutbyte och ökad insyn i den svenska politiken för global utveckling. Det globala civila samhället växer sig allt starkare och skapar många nya allianser som ofta är framgångsrika i att förstärka med- vetenheten om globalt ansvar och global nytta. Det civila samhället bör vara representerat i de rådgivande specialistgrupper som före- slås skapas för arbetet med att främja globala nyttigheter. Det svenska biståndet till enskilda organisationer kan dels vara ett stöd till organisationer i utvecklingsländer för att stärka deras självständighet och kapacitet, dels vara ett stöd för att skapa ett gynnsamt samhällsklimat för dem att verka i. Utifrån ett sydper- spektiv bör det svenska stödet till det civila samhället i utvecklings- länder bygga på behov och efterfrågan från organisationer i berörda länder. Det behöver inte vara avhängigt av att det finns en samar- betspartner i . Det civila samhällets organisationer i får en allt viktigare roll som samhällspåverkare och opinionsbildare vad avser såväl mål och medel som kvalitet och kvantitet. Enskilda organisationer har en viktig roll att spela i genomförandet av bistånd. Engagemanget hos enskilda organisationer i höginkomstländerna är en stor resurs i biståndssamarbetet. Kommittén förutser att ett samarbete mellan organisationer i och i utvecklingsländerna kommer att ha ett värde också när samarbetet inte är direkt biståndsrelaterat. Kommittén föreslår att utformningen och finansieringen av ett stöd till ett sådant mellanfolkligt samarbete utreds. Förstärkt mål- och resultatstyrning Allt fler fackdepartement internationaliseras och allt fler frågor blir gränsöverskridande. Det självständiga agerandet från myndigheter i internationella fora har vuxit sig starkare, och ökade krav på både vertikal och horisontell samordning kan konstateras (Kapitel 8). Sammanfattning - en ny svensk politik för global utveckling Instrument inom många olika politikområden har effekter på fat- tigdomen i utvecklingsländer. Kommittén föreslår därför att en koordineringsfunktion för PGU inrättas i med ansvar för bl.a. följande: N att sammanställa departementens rapportering vad gäller deras bidrag till måluppfyllelse av PGU, N att återrapportera till , N att ta fram bakgrundsanalyser, N att ta initiativ till interdepartementala arbetsgrupper, N att identifiera departementsöverskridande frågor. När det gäller utvärdering och uppföljning av politiken konstaterar kommittén att många utvärderingar inte kommer till användning och att de utvärderade parterna sällan har en aktiv del i utvärde- ringen. Kommittén föreslår därför att värdlandet mer systematiskt integreras i utvärderingen. Det framtida uppföljnings- och utvärde- ringsarbetet bör inkludera hela PGU. Utvärderingsarbetet i de multilaterala organisationerna bör uppmärksammas mer. Kommittén konstaterar att ett effektivt informations- och kom- munikationsarbete är en förutsättning för att skapa och bibehålla ett starkt stöd för PGU. Kunskapen bland allmänheten om multilate- ralt globalt samarbete behöver stärkas. Kommittén föreslår att opi- nionsbildning i första hand bör bedrivas av enskilda organisationer och politiska partier. Kommittén föreslår vidare att samtliga poli- tikområden inom PGU utvecklar sitt informationsarbete. och berörda förvaltningar har att hantera allt mer kunskapsintensiva och komplexa fattigdomsfrågor, och för- ändringstakten är snabb. För att öka potentialen för svenskt infly- tande krävs en förstärkning av spetskompetens inom departement och verk på prioriterade områden samt en utökad korsbefruktning mellan existerande kompetens. En central databas och vidareut- bildning i centrala frågor med bred medverkan från bl.a. utvecklingsländer, det civila samhället, forskarsamhället och näringslivet föreslås. Kompetensen inom utrikesförvaltningen och Sida behöver för- nyas och förstärkas för fördjupad och breddad analys av utveck- lingsländernas politik för fattigdomsminskning utifrån ett syd- och rättighetsperspektiv. Handelspolitik, demokrati och mänskliga rättigheter bör särskilt uppmärksammas. Ett utökat samarbete med andra biståndsgivare, multilaterala organisationer och externa Sammanfattning - en ny svensk politik för global utveckling experter bör också eftersträvas. Med tanke på det långsiktiga land- samarbetet som föreslås förutser kommittén att Sida kommer att behöva decentralisera mer personal till samarbetsländerna. De globala frågornas hantering När det gäller styrning och analys på global nivå konstaterar kom- mittén att denna behöver förstärkas (Kapitel 8). Den snabba för- ändringstakten som följt i globaliseringens spår har skapat ett tryck på förändring och anpassning av de globala institutionerna. Ett behov finns av en global diskussion om hur existerande svagheter i systemet skall åtgärdas som människors tilltro till det internationella samarbetet och den demokratiska legitimiteten för- stärks. Kommittén föreslår att stöd ges till en global fond för att främja utvecklingsländernas medverkan i det globala samarbetet. Fortsatt stöd krävs också för det arbete som utförs inom globala nätverk kring olika avgränsade frågor med bred medverkan. Kommittén föreslår att tar initiativet till en fördjupad fortsatt internationell diskussion om hur de globala ödesfrågorna skall hanteras och finansieras. bör dessutom aktivt tillsam- mans med andra likasinnade länder ta initiativ till nya former för kraftigt utökade resursöverföringar till fattiga människor och fattiga länder. Direktiven föreskrev att kommitténs arbete skall bedrivas i former som stärker och fördjupar engagemang och förståelse för den vision som samlade utvecklingspolitik är ett uttryck för och lägga en grund för en bred samsyn i och hos folkrörelser och allmänhet om hur utvecklingspolitiken och ut- vecklingssamarbetet skall se ut . Betoningen av att Globkom skulle bedriva ett brett utåtriktat arbete var tydlig vilket kommittén hörsammat. Under hela det första utredningsåret har faktainsamlingen kombinerats med en intensivt utåtriktad verk- samhet. Ambitionen har varit att behandla de stora utvecklingsfrå- gorna på kommittémöten, i hearings, på konferenser och mindre möten, i samband med resorna och i bakgrundsmaterial. Kommittén har genomfört samråd och hearings med arbetslivets organisationer, med folkrörelser och enskilda organisationer samt med andra aktörer i samhället med erfarenhet av och engagemang i utvecklingsfrågor. Ett 30-tal hearings och konferenser har hållits bl.a. i , , , , , , och . Dessa har arrangerats tillsammans med högsko- lor, myndigheter och andra intressenter. En rad mindre möten har också arrangerats i . Ett stort antal forskare och experter med olika bakgrund har ombetts att skriva korta bakgrundspapper för utredningen. Cirka 50 rapporter har färdigställts och finns nu publicerade på bifogade CD-skiva. Utöver de beställda rapporterna har kommittén motta- git en rad skrivelser från enskilda organisationer, näringslivet och andra intressenter. Samarbetet med högskolor runt om i landet har även tagit sig uttryck i ett doktorandprogram. I detta har doktorander på uni- versitet och högskolor erbjudits att delta i framställningen av ut- redningens bakgrundsmaterial genom att göra sammanfattningar av konferenser, skrifter, studier och rapporter. Det har både skapat intresse och varit ett värdefullt tillskott till utredningens arbete. 24 doktorander har skrivit ett 40-tal sammanfattningar. Bakgrunds- rapporter och sammanfattningar beställda av utredningen har lö- pande lagts ut på Globkoms hemsida vartefter de blivit klara. Ett antal större samarbetsprojekt har genomförts tillsammans med bl.a. och Samhälle, , , för Ungdomsorganisationer, , , univer- sitet, Sida, , , , m.fl. konsulterade Globkoms sekretariat berörda departement, utlandsmyndigheter och Sida där dessa bereddes möjlighet att besvara en rad frågor och lämna synpunkter på kom- mitténs frågeställningar. Resultatet av detta har varit betydelsefullt för kommitténs arbete liksom även alla de samtal som löpande förts med enskilda tjänstemän. Redan i utredningens inledningsskede uppmanades tjänstemän att förse utredningen med synpunkter och material samt att delta i debatten på utredningens hemsida. Kommittén har genomfört fem längre resor i syfte att studera olika utvecklingsfrågor. I , och har kommittén gjort omfattande studiebesök och haft seminarier med deltagande av forskare och experter från respektive region. Vid besök i och D.C. har kommittén studerat det multilaterala systemet och dess organisationer. Dessutom har kommitténs ordförande och sekretariatet besökt , och (endast sekretariatet) för diskussion om utvecklingsfrågor och internationellt samarbete. Svenska ambassader och andra ar- rangörer har hjälpt till att sätta samman program och bidragit till innehållet. Detta har varit mycket värdefullt för kommitténs ar- bete. Den egna hemsidan på Internet () har möjlig- gjort en mycket större tillgänglighet till utredningens material och rapporter under arbetets gång än vad som annars skulle varit fallet. På det sättet har en bred debatt om kommitténs frågeställningar genererats, inte bara på kommitténs hemsida utan framförallt i många andra sammanhang. Bakgrundsmaterialet, och den diskus- sion det skapat, synes i vissa fall ha bidragit till pågående policyar- bete och tänkande, redan innan betänkandet färdigställts. Kommittén har sammanträtt . De flesta inledande kommittésammanträden har haft ett särskilt tema och flera har varit tvådagarsinternat. Kommittén valde att bedriva en intensivt utåtriktad verksamhet som perioden präglades av kunskapsinhämtande och lyssnande på många olika parter. Resorna har i detta avseende varit mycket betydelsefulla. har denna process knutits samman och betänkandets texter - slutsatser, överväganden och förslag - formulerats. En mer utförlig förteckning över innehållet i kommittémöten, resor, seminarier och hearings och andra aktiviteter, bakgrundsrap- porter, skrivelser till kommittén, sammanfattningar etc. återfinns på den bifogade CD-skivan. Kommitténs uppdrag är brett och täcker en stor mängd sakfrågor. För att begränsa omfattningen av betänkandet har kommittén valt att göra löpande hänvisningar till bakgrundslitteratur och rappor- ter, i vilka fakta och analyser finns mer utförligt beskrivna. Själva betänkandet består till övervägande del därmed av kommitténs be- dömningar, överväganden och förslag. Huvudförslagen återfinns i punktform i slutet av respektive avsnitt. Kommittén har även valt att i den löpande texten redovisa sina ståndpunkter i en rad frågor. Innehållet i betänkandets olika kapitel beskrivs kortfattat i sammanfattningen. Det bakgrundsmaterial som beställts under utredningen återfinns i sin helhet på bifogad CD. Förteckning över förkortningar som används i betänkandet åter- finns sist, efter huvudtexten. Där finns också en lista över de akti- viteter och kommittésammanträden som genomförts under utred- ningstiden. Dessa beskrivs utförligare på bifogad CD. 1 En rättvisare värld utan fattigdom Varje människa har rätt till ett värdigt liv. Att utrota fattigdomen i världen är mänsklighetens största moraliska, politiska och ekono- miska utmaning och en förutsättning för fred, stabilitet och hållbar utveckling. En värld med skriande orättvisor förblir en otrygg värld för alla – inte bara för fattiga människor, utan också för välbeställda individer och stater. Att bekämpa fattigdomen och skapa en rättvi- sare värld ligger i allas intresse. Visionen måste vara en värld där alla människor har sina grundläggande politiska, ekonomiska och soci- ala rättigheter tillgodosedda. Många framsteg har gjorts. har den genomsnittliga förväntade livslängden i världen ökat med . Barnadödligheten har halverats. Antalet elever i grundskola har fördubblats. Allt fler flickor börjar skolan. Många länder, framför allt i , har utvecklats från fattiga länder till medel- inkomstländer. Demokratiska styrelseskick har introducerats i ett stort antal länder1. Detta visar att fattigdom kan bekämpas och att utveckling är möjlig om den politiska viljan finns. Men ändå lever vi i en värld med utbredd fattigdom vid sidan av stor rikedom. Fler än 80 länder hade lägre per capitainkomst än 1990. I stora delar av världen dör ett barn av tio , i flera länder två av tio. En halv miljon kvinnor dör i samband med graviditeten. 130 miljoner barn går fortfarande inte i skolan, de flesta av dem är flickor2. Minst 1,2 miljarder människor försöker överleva på mindre än och de allra sämst ställda halkar efter. Överallt är det till största delen kvinnor som är fattiga och kvinnornas andel av de fattiga ökar. En rättvisare värld utan fattigdom Erfarenheterna av gångna decenniers utveckling visar att fortsatt tillväxt i den globala ekonomin måste ske med långt större hänsyn till miljön och naturresurserna. Dagens produktions- och konsum- tionsmönster är inte långsiktigt hållbara, framför allt inte i en värld med snabbt växande befolkning. Ansvaret att utveckla långt mera effektiva metoder för energi- och resurshanteringen vilar i första hand på de rika länderna men måste ägnas starkt ökad uppmärksamhet i utvecklingssamarbetet. Världssamfundet har fastställt gemensamma mål, de internatio- nellt framförhandlade utvecklingsmålen. har, tillsammans med många andra länder, förbundit sig att gemensamt sträva mot målet att halvera fattigdomen i världen – det mest uppfordrande åtagande som någonsin gjorts av det internatio- nella samfundet. De internationella utvecklingsmålen syftar till att utrota fattigdomen och anger etappmål på vägen, och de kan nås om politisk vilja kan skapas. viktiga toppmöten och FN-konferenser har långtgående förslag arbetats fram för att bekämpa fattigdomens alla dimensioner. Om dessa förverkligas finns stora möjligheter till en rättvisare värld. Varje strategi för att utrota fattigdom måste utgå från svaren på bl.a. följande frågor; vilka är de fattiga och vilka är de fattiga män- niskornas kännetecken, vilka dimensioner av fattigdom är mest utmärkande och vad är orsaken till fattigdom. Svaren kommer att vara olika i olika länder och för olika fattiga människor. Politiken och kombinationen av insatser kommer därmed att variera mellan länder och regioner. En rad studier har visat att fattigdomen har många dimensioner3. Genom att studera hur de fattiga själva upplever sin situation får man en bild av fattigdom som handlar om mycket mer än om brist på inkomst. Brist på mat, brist på hälsa och säkerhet samt brist på makt att själv kunna påverka sin situation är den typ av problem som de fattiga själva oftast nämner i relation till fattigdom. Sårbar- het, beroende och förnedring är återkommande teman. 3 , 2000b och 2000c En rättvisare värld utan fattigdom Fattigdom tar sig också olika uttryck, bl. a. beroende på männi- skors ålder, kön, eventuella funktionshinder, geografiska hemvist och etniska grupptillhörighet. För att förstå varför en individ är fattig räcker oftast inte en analys som utgår från endast en av dessa faktorer. En analys som utgår från ett könsperspektiv, komplette- rad med en analys av hur t.ex. etnicitet eller ålder påverkar indivi- den, ger en bättre förklaring och en bättre precision i formulering av åtgärder. är det dock uppenbart att en faktor dominerar. Fattigdomen är således orsakad av en rad ekonomiska, politiska och sociala faktorer, som ofta tenderar att förstärka varandra i en ned- åtgående spiral. För det första gör bristen på inkomst, utbildning, bostad och frånvaron av social service att människor saknar möjligheter att ta sig ur fattigdomen. Några orsaker till otillräckliga inkomster på landsbygden är avsaknad av egen jord och lagstiftade äganderätter liksom låg produktivitet orsakad av bl.a. knapp tillgång till vatten, krediter, insatsvaror, teknik och kunskap. Arbetslöshet och under- sysselsättning leder till inkomstfattigdom både i städer och på landsbygden. Att vara fattig innebär för det andra maktlöshet och stora svårigheter att göra sin stämma hörd. Brist på makt innebär förnedring, inhumant bemötande samt utnyttjande från staten och samhället i stort. Fattiga människors möjligheter att agera som fria individer och att delta i beslutsprocesser som påverkar deras liv beror ofta på om en fungerande demokrati finns. De fattigas förmåga att organisera sig samt normerna och nätverken som ger människor möjligheter och rätt att agera tillsammans, är några av de fattigas viktigaste tillgångar. Befintliga institutioner kan både hindra och befrämja möjligheterna för fattiga människor att delta och påverka. Genom att lyssna på de fattiga och studera förhållandet mellan dem och de institutioner de omges av, kan vi nå värdefull kunskap om fattigdomen och de mekanismer som påverkar dess utveckling4. En tredje central dimension av fattigdom är osäkerhet och sårbar- het. Människans tillvaro har alltid varit osäker. Maktmissbruk, missväxt, våld, krig, väpnade konflikter, hyperinflation, jordbäv- ningar, valutakriser, arbetslöshet och sjukdomar är några exempel En rättvisare värld utan fattigdom på hot mot den enskilda individen5.