sou · GPB316 · 2002-01-01 00:00:00 — (1995) Rate of temperature increase in human muscle during 1MHz and 3MHz contimuous ultrasound. J Orthop Sports Phys 22, 142–150 Ebenbichler, G.R., Erdogmus, C.B., , K.L., Funovics, M.A. & Kainberger, F. (1999) Ultrasound therapy for the calcific tendinitis of the shoulder. N Eng J Med 340, 1533–1538 Gam, A.N. (1995) Ultrasound therapy in musculoskeletal disorders: A meta-analysis. Pain 63, 85–91 SOU 2001:16 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 133 Keg, P.R. (1989) Experimentelle untersuchungen zur beurteilung der wirksamkeit von ultraschall bei der tendinnitis des pferdes. Pferdeheilkunde 5, 285–289 Lang, D.C. (1980) Ultrasonic treatment of musculoskeletal conditions in the horse, dog and cat. Vet Rec 106, 427–431 (1998) Thermal effects of 3MHz ultrasound treatments in dogs. Proceedings First Int Symp on Rehab and Phys in Vet Med, Corvallis, Lippiello, L. (1991) Densitometric assesment of equine bone repair following pulsed ultrasound therapy. Equine Practice 4, 17–24 Morcos, M.B. (1978) Histological studies on the effects of ultrasonic therapy on surgically split flexor tendons. Equine Vet J 4, 267–269 Nyanzi, C.S., Langridge, J., Heyworth, J.R. & , R. Randomized controlled study of ultrasound therapy in the management of acute lateral ligament sprains of the ankle joint. Clin Rehabil 13, 16–22 , J., , , , P., Hurme, T. & Kalimo, H. (1999) Effects of therapeutic ultrasound on the regeneration of skeletal myofibers after experimental muscle injury. Am J Sports Med 27, 54–59 , B., Ashikaga, T., , B.C. & Zimny, N.J. (1997) The effects of heating with ultrasound on knee joint displacement. J Orthop Sports Phys 26, 131–137 Steiss, J.E.& . (1999) Effect of coat on rate of temperature increase in muscle during ultrasound treatment of dogs. Am J Vet Res 60, 76–80 van der Windt, D.A., van der Heijden, G.J., van den , S.G., ter Riet, G., de , A.F. & Bouter, L.M. (1999) Ultrasound therapy for musculoskeletal disorders: a systematic review. Pain 81, 257– 271 van der Windt, D.A., van der Heijden, G.J., van den , S.G., ter Riet, G., de , A.F. & Bouter, L.M. (2000) Ultrasound therapy for acute ankle sprains. Cochrane Library, Issue 3 Wimsatt, J., Dressen, P., Dennison, C. & , A.S. (2000) Ultrasound therapy for the prevention and correction of contractures and bone loss associated with wing bandaging in the domestic pigeon. J Zoo Wildl Med 31, 190–195 Zorlu, U., Tercan, M., Ozyazgan, I., Taskan, I., Kardas, Y., Balkar, F. & Ozturk, F. (1998) Comparative study of the effect of ultrasound and electrostimulation on bone healing in rats. Am J Phys Med Rehabil 77, 427–432 134 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur SOU 2001:16 Asamoto, S. & Tageshige, C. (1992) Activation of the satiety center by auricular acupuncture point stimulation. Brain Res 29, 157–164 (1993) Ear acupuncture for treatment of epilepsy in the dog. Progress in Veterinary Neurology. 4, 89–94 , W. & Xu, G. (1990) An approach to mechanism of function of auricular point. Chiu 15, 187–190 Panzer, R.B. (1994) An auricular acupuncture treatment for idiopathic canine epilepsy: a preliminary report. Am J 22, 11–17 Raevskaia, O.S.& Grishanin G.G. (1990) Effects of auricular electrostimulation and naloxon on nociceptive sensitivity in rabbits. Biull Eksp Biol Med 110, 339–341 Still, J. (1990) A clinical study of auriculotherapy in canine thoracolumbar disc disease. J South Afric Vet Ass 61, 102–105 Bornet, J.P. (1998) Mesotherapy: application and treatment of osteo- articular conditions in the limbs of dogs. Bulletin Mensuel del la Societe Veterinaire Praque de 82, 13–38 Nelemans, P.J., de , R.A., de Vet, H.C.W. & , F. (2000) Injection therapy for subacute and chronic benign low back pain. Cochrane Library, Issue 3 Zohmann, A. (1994) Effects of acupuncture and neural therapy on diseases of the immunologic defense. Praktische Tierarzt 75, 93–98 Cecherelli, F., Gagliardi, G., Visentin, R. & , G. (1998) Effects of deep vs. superficial stimulation of acupuncture on capsaicin- A blind controlled study in rats. Acupunct Electrother Res 23, 125–134 , , , J.C., Tseng, C.C., , Y.H. & , J.T. (1995) Decrease of anesthetics by electroacupuncture on point in rabbits. Sheng Li Hsueh 47, 605–609 & Han, J.S. (1992) Analgesia induced by electroacupuncture of different frequencies is mediated by different types of opoid receptors: another cross-tolerance study. Behav Brain Res 47, 143–149 , B.W., Iuhl, I.U., Vilbek, H., Bulow, H.H., Dreijer, N.C. & , H.F. (1992) Acupuncture treatment of severe knee osteeoarthrosis. A long-term study. Acta Anaesthesiol Scand 36, 519–525 SOU 2001:16 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur 135 , , , Z.C. & Yin, Y. (1995) Ionic mechanism of acupuncture on improvement of learning and memory in aged animals. Am J 23, 1–9 Dill, S.G., Gleed, R., , N.S., Erb, H.N. & , T.K. (1988) Cardiovascular effects of acupuncture stimulation at point Governing 26 in halothane-anesthetized ponies. Am J Vet Res 49, 1708–1712 , E.& Pittler M.H. (1998) The effectiveness of acupuncture in treating acute dental pain: a systematic review. Br Dent J 184, 443– 447 Ezzo, J., , B., Hadhaazy, V.A., Jadad, A.R., , L. & , B.B. (2000) Is acupuncture effective for the treatment of chronic pain? A systematic review. Pain 86, 217–225 Hau, D.M., , , , , , Y.H. & , C.H. (1999) Therapeutic effects of moxibustion on experimental tumor. Am J 27, 157–166 (1985) The treatment of canine cervical disc disease by acupuncture: a review of sixty-one cases. J Small Anim Pract 26, 203–212 Klide, A.M., Farnbach, G.C. & , S.M. (1987) Acupuncture therapy for the treatment of intractable, idiopathic epilepsy in five dogs. Acupunct Electrother Res 12, 71–74 Korematsu, K., Takagi, E., Kawabe, T., Nakao, T., Moriyoshi, M. & Kawata, K. (1993) Therapeutic effects of moxibustion on delayed uterine involution in postpartum dairy cows. J Vet Med Sci 55, 613– 616 Li, Y., Tougas, G., Chiverton, S.G. & Hunt, R.H. (1992) The effect of acupuncture on gastrintestinal function and disorders. Am J Gastroenterol 87, 1372–1381 , J.H., Lo, Y.Y., , , , J.S., Lai, T.M., , . & , W.W. (1988) Control of preweaning diarrhea in piglets by acupuncture and Chinese medicine. Am J 16, 75–80 , J.H., Su, H.L., , S.H., Shien, Y.S. & , L.S. (1991) Treatment of iatrogenic Cushing´s syndrome in dogs with electroacupuncture stimulation of stomach 36. Am J 19, 9–15 , , , K. & Panton, J. (2000) Acupuncture for chronic asthma. The Cochrane Library, Issue 3 (1998) Effect of electroacupuncture on intestinal motility in dogs. Proc of 24th on , Chitou, Nantou, , 151–156 136 Kartläggning av alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur SOU 2001:16 , B.B. & Klide A.M. (1987a) Use of acupuncture for the treatment of chronic back pain in horses: stimulation of acupuncture points with saline solution injections. J Am Vet Med Assoc 190, 1177–1180 , B.B. & Klide A.M. (1987b) Treatment of chronic back pain in horses. Stimulation of acupuncture points with a low powered infrared laser. Vet Surg 16, 106–110 , L.A., Oldman, A.D. & McQuay, H.J. (2000) Review of thirteen acupuncture trials in the treatment of back and neck pain. Pain 86, 119–132 Steiss, J.E. (1989) Electroacupuncture in the treatment of chronic lameness in horses and ponies: A controlled clinical trial. Can J Vet Res 53, 239–244 Takeshige, C.& Sato M. (1996) Comparisons of pain relief mechanism between needling to the muscle, static magnetic field, external qigong and needling to the acupuncture point. Acupunct Electrother Res 21, 119–131 van Tulder, M.W., Cherkin, D.C., , B. lao, L. & Koes, B.W. (2000) Acupuncture for low back pain. The Cochrane Library, Issue 3 , A.R., Rampes, H., & , E. (2000) Acupuncture for smoking cessation. The Cochrane Library, Issue 3 Yu, C., , K., Lu, G., Xu, J., Xie, H., , Z., , Y. & , J. (1994) Characteristics of acupuncture and acupoints in animals. 13, 927–933 Lamand, M., Favier, A. & , A. (1990) Advantage of hair analysis for estimating the nutritional state of trace elements. Medicine et Nutrition 26, 352–361 Ralston, S.L. (1990) Hair analysis. J Eq Vet Sci 10, 412–416 4Behovet av forskning och utbildning Kapitlet innehåller en beskrivning av behovet av utbildning och forskning inom området alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur. För den enskilde djurägaren är det mycket svårt att avgöra kvalitén på de tjänster som den enskilde utövaren erbjuder efter avslutad utbildning i en alternativmedicinsk behandlingsmetod. Varje utbildning i alternativmedicinska behandlingsmetoder, som avser att ge kunskaper för yrkesmässig alternativmedicinsk behandling av djur, skall därför innehålla en utbildningsdel med medicinska baskunskaper om djur samt en utbildningsdel som belyser djurskydds- och smittskydds- lagstiftning, etik och ansvarsfrågor, se förslag i kapitel 6, avsnitt 6.4.1. Jag har också funnit att det finns ett stort behov av ytterligare forskning kring alternativmedicinska behandlingsmetoder, deras funktion och förklaringsmodell, för att kunna utröna eventuella positiva eller skadliga effekter. För att få tillgång till fälterfarenheter och kliniska erfarenheter av olika behandlingars effekter bör krävas av utövarna att de dokumenterar de behandlingar som görs och de resultat som uppnås. En kvalitativ dokumentation av behandlingar på en tillräckligt stor population ger en god grund för att formulera forskningshypoteser. I syfte att säkra djurskyddet bör staten avsätta öronmärkta medel i en särskild fond. Förslaget beskrivs i kapitel 6, avsnitt 6.4.5. 138 Behovet av forskning och utbildning I takt med att alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur växer i omfattning framstår det som alltmer nödvändigt med mer enhetliga krav på de som utövar dessa behandlingsmetoder. Den veterinär- medicinska utvecklingen har inneburit större möjligheter att diagnosticera och behandla svåra sjukdomstillstånd hos djur. Sjukdomstillstånd som tidigare oftast ledde till att djuret avlivades kan numera behandlas framgångsrikt. Möjligheten att behandla fler sjukdomstillstånd har också inneburit att behovet av ett komplement till den traditionella veterinärmedicinen växt fram. Det kan till exempel gälla rehabiliterande sjukgymnastik efter operativa ingrepp. Parallellt med denna utveckling har också intresset för alternativmedicinska behandlingsmetoder ökat. Utveck- lingen torde tämligen väl följa den som sker på humansidan där alternativmedicinska behandlingar växer i omfattning. En indikation på det intresse som finns är de yrkesbeteckningar som används av personer som behandlar djur men inte har veterinärutbild- ning. Diplomerad hundmassör, djurfysioterapeut, djurhomiatriker, djurhomeopat, djurkommunikatör, djurvårdare, djursjukvårdare, equiatriker, equiterapeut, hippolog, hovslagare, smådjursterapeut, veterinärassistent är några sådana beteckningar. Några av dessa yrkestitlar till exempel hovslagare och djursjukvårdare är etablerade och används tillbaks. Andra är nyare och används av personer som gått olika alternativmedicinska utbildningar. finns, förutom veterinäryrket, inga legitimations- yrken eller skyddade yrkestitlar på djursidan. Från hovslagar- utbildningen och djursjukvårdarutbildningen har dock framförts önskemål om auktorisation respektive legitimation. Vissa av ovan nämnda yrkestitlar används av personer som har högskolestudier medan andra inte har någon formell utbildning utan enbart har lång erfarenhet av arbete med djur. Ytterligare andra har enbart gått ett antal kortkurser. Det finns endast ett fåtal utbildningar i alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur, som syftar till att den som gått utbildningen skall kunna arbeta yrkesmässigt. Därutöver tillkommer ett antal helg- och korrespondenskurser som kan kombineras på olika sätt.. Behovet av forskning och utbildning 139 4.2.1Redovisning och utvärdering av dagens utbildningar i alternativmedicinska behandlingsmetoder Enligt direktiven skall den särskilda utredaren redogöra för och utvärdera dagens utbildningar i alternativmedicinska behandlings- metoder av djur samt bedöma behovet av sådan utbildning. Uppgiften att redogöra för dagens utbildningar har visat sig vara svår att fullfölja. Det finns flera orsaker till detta. För det första har det varit svårt att få kännedom om de utbildningar som finns. I annonser om utbildningar i olika facktidskrifter med djuranknytning, genom att söka på internet och genom att fråga de utbildningsanordnare som jag fått kontakt med har ändå ett antal utbildningar kunnat ringas in. En annan erfarenhet har visat sig vara att utbildningar kommer och går. Under den relativt korta tid som utredningen pågått har åtminstone två olika utbildningar upphört eller lokaliserats utanför och minst en ny utbildning har startat. För det andra har det visat sig vara svårt att utvärdera de utbildningar som ställt upp med information. Bland annat har den information om förkunskapskrav, lärarkompetens, vilka ämnen som ingår i utbildningen liksom omfattningen av teoretiska och praktiska studier skiljt sig åt mellan olika utbildningar. Olika sätt att beräkna studietid och olika examinationskrav är också utmärkande för de utbildningar jag kommit i kontakt med. Detta har inneburit att det har varit svårt att göra en rättvisande jämförelse mellan dem. Eftersom alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur endast i begränsad omfattning tidigare varit föremål för kartläggning eller utvärdering (Statens jordbruksverks rapport samt , A. SLU 1995) saknas dessutom relevanta kunskapskrav att jämföra med. Av ovan redovisade skäl har det inte varit möjligt att göra en regelrätt utvärdering. Jag har därför valt att presentera en redovisning av några befintliga utbildningar inom det alternativmedicinska området i en bilaga till betänkandet, se bilaga 2. För att få en jämförelsegrund har jag valt att även översiktligt redovisa de utbildningar som ges i offentlig regi bl.a. veterinärutbildningen, djursjukvårdarutbildningen och hovslagarutbild- ningen. Jag har inte gjort någon djupare analys över varför ovan beskrivna svårigheter finns. De utbildningar som redovisats i bilagan har samtliga ställt sig positiva till utredningen och villigt lämnat begärd information. Andra har avstått från möjligheten att bli presenterad på detta sätt. Möjligen kan det finnas en viss osäkerhet bland vissa anordnare av alternativmedicinska utbildningar om utredningens syfte. Jag har fått intrycket av att inte alla utbildningsanordnare är intresserade av att bli 140 Behovet av forskning och utbildning kartlagda och jämförda med varandra. Det kan inte heller uteslutas att jag helt enkelt förbigått någon utbildningsanordnare. Det har i så fall inte varit avsiktligt. 4.2.2Vilka krav bör ställas på alternativmedicinska utbildningar? Ett annat uppdrag enligt utredningsdirektiven var att bedöma behovet av utbildningar i alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur. Jag har därvid funnit att det finns ett stort behov av mer enhetliga krav på de kunskaper som förmedlas inom området. Detta gäller särskilt när utbildningen har som mål att leda till yrkesverksamhet. Intresset för alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur har ökat och torde tämligen väl följa den som sker på humansidan, där alternativmedicinska behandlingar växer i omfattning. Det har också visat sig att det inom vissa behandlingsmetoder är tämligen vanligt att utövarna av behandlingar har sin huvudsakliga erfarenhet från humansidan. Jag anser att det är otillfredsställande. Djur har en oavvislig rätt att bli behandlade väl och skyddas från lidande. Grundläggande kännedom om djurs anatomi och fysiologi, deras normala beteende liksom deras sjukdomar och sjukdomssymtom är en förutsättning för en effektiv behandling. Detta gäller självklart även personer utan veterinärmedicinsk utbildning. Det krävs veterinärmedicinska kunskaper både för att utesluta svåra sjukdoms- tillstånd och för att behandla dem. Gränsen mellan sjukt och friskt är ibland svår att dra, men det får aldrig finnas någon tvekan om när det krävs annan kompetens än den som den enskilde behandlaren besitter. Dagens situation beträffande alternativmedicinsk yrkesverksamhet bland djur är inte tillfredsställande från djurskyddssynpunkt. För den som erbjuder dylika utbildningar finns det ingenstans att vända sig för att få en oberoende bedömning av vilka krav som bör ställas på utbildningen för att tillgodose djurskyddet. För den enskilde djurägaren är det mycket svårt att avgöra kvalitén på de tjänster som den enskilde utövaren erbjuder efter avslutad utbildning i en alternativmedicinsk behandlingsmetod. Det är därför min uppfattning att varje utbildning i alternativ- medicinska behandlingsmetoder, som avser att ge kunskaper för yrkesmässig alternativmedicinsk behandling av djur, skall innehålla en utbildningsdel med medicinska baskunskaper om djur samt en utbildningsdel som belyser djurskydds- och smittskyddslagstiftning, etik och ansvarsfrågor. Den djursjukvårdarutbildning som ges på bör kunna tjäna som modell. Behovet av forskning och utbildning 141 utbildning ingår bland annat grundläggande anatomi, fysiologi och sjukdomslära. Utbildningen beskrivs i bilaga 2. Efter en genomgången utbildning i medicinska baskunskaper för djur, (eller på annat sätt förvärvad likvärdig kompetens) skall en alternativmedicinsk utbildning i en eller flera olika behandlingsmetoder kunna följa. Även om de olika alternativmedicinska behandlings- metoderna skiljer sig åt vad avser både förklaringsmodell och hur behandlingen utförs bör det vara möjligt att även i dessa utbildningar åstadkomma mer enhetliga krav. Enhetligare krav på utbildningar i medicinska baskunskaper för djur och i olika alternativmedicinska behandlingsmetoder gör det både möjligt och meningsfullt att utvärdera utbildningarna. har mallar för utvärderingar; lärarkompetens, antal lektionstimmar, mängd praktik, forskningsinnehåll, etc. Även om det stora flertalet av alternativmedicinska utbildningar knappast kan anses ha högskole- karaktär bör sådana mallar kunna modifieras och vara användbara även för dessa utbildningar. Då utbildningssituationen är mycket varierande torde en tämligen stor andel av de personer som utövar alternativ- medicinska behandlingsmetoder för djur, helt eller delvis sakna den kompetens som beskrivs ovan. För personer som har lång praktisk erfarenhet och eller har förvärvat kunskaper på annat sätt än vad som beskrivs ovan bör det vara möjligt att genom ett teoretiskt och praktiskt prov avlägga examination som motsvarar fastställd utbildning. Jag har i kapitel 6, avsnitt 6.4.3 lämnat förslag på att ett vetenskap- ligt råd skall tillskapas, som bland annat skall ha till uppgift att utvärdera och föreslå godkännande av basmedicinska samt alternativ- medicinska utbildningar för djur. Jag har funnit att det också finns ett stort behov av ytterligare forskning kring alternativmedicinska behandlingsmetoder, deras funktion och förklaringsmodell, för att kunna utröna eventuella positiva eller skadliga effekter. En grundläggande förutsättning för att kunna bedöma om en behandlingsmetod har den effekt som är avsedd, är att det finns oberoende studier som kan visa detta. Det räcker inte med att enskilda personer upplever att metoden fungerar. Det räcker oftast inte heller med att behandlingsmetoden utgör beprövad erfarenhet, dvs. 142 Behovet av forskning och utbildning använts och att det finns ett stort antal utövare som upplever att behandlingsmetoderna har effekt. Inom humanmedicin, såväl som inom veterinärmedicin ställs krav på både vetenskap och beprövad erfarenhet för att acceptera en behandlingsmetod. För att en behandlingsmetod skall accepteras krävs därför forskning som på ett vetenskapligt sätt kan visa att behandlingsmetoden har effekt och helst även hur denna effekt uppkommer, dvs. behandlingsmetoden måste ha en förklaringsmodell som går att förstå vetenskapligt. Bakgrunden är både en omsorg om kvaliteten på de behandlingsmetoder som används, dvs. att det bland annat finns kunskaper om behandlingsmetodernas effekter och eventuella bieffekter samt en omsorg om patienten som har rätt att kräva att behandlingen faktiskt har effekt. Historiskt har forskningen ofta kommit till stånd som ett resultat av att enskilda veterinärer gjort kliniska erfarenheter av en viss behandlingsmetod. Erfarenheterna har sedan kunnat ligga till grund för vetenskapliga studier. En modell på hur en vetenskaplig studie kan genomföras redovisas i kapitel 3. När det gäller effekter av alternativmedicinska behandlingsmetoder behöver ibland även andra avväganden göras. , som utredde alternativmedicinen på humansidan, gav två forskare i uppdrag att sammanfatta den då aktuella forskningen inom det alternativmedicinska fältet. Deras arbete redovisades i utredningen av alternativmedicinska teknologier (SOU 1989:63). Författarna konstaterar att det som primärt karaktäriserar en alternativ medicinsk teknologi är att de teoretiska grundantaganden som teknologin refererar till strider mot vedertagna biomedicinska tankegångar... Uppkomsten av en ny teoretisk referensram kan dock ge möjlighet till omtolkning av empiriska data och därigenom hindra att teknologin på förhand avvisas. (SOU 1989:63 s.11) Författarna drar därefter följande slutsats: Framväxten av en ny teoretisk referensram som gör det möjligt att omtolka förvetenskapliga begrepp eller pseudovetenskapliga för- klaringar kan underlätta accepterandet av en terapi. Således har det blivit möjligt att omtolka alternativa begrepp som meridianer, yin och yang, kosmisk energi, dolda kraftfält, subluxation och blockerade energiströmmar från akupunkturbehandlingen respektive manipula- tionsbehandlingen till något man kan tala om i neurofysiologiska termer. Neurofysiologin har, som vi skall erfara, blivit räddare av flera alternativmedicinska teknologier Föreligger emellertid inga möjligheter att omtolka de empiriska data i en acceptabel biomedicinsk Behovet av forskning och utbildning 143 referensram, så förblir teknologin sannolikt alternativmedicinsk oavsett empirisk evidens (Raffalt och 74, s. 18). Behov av dokumentation av klinisk erfarenhet Ett av de grundläggande problemen med att kunna göra en bedömning av de olika alternativmedicinska behandlingsmetodernas effekt och därmed nytta eller skada för djurhälsan är avsaknaden av dokumenta- tion av de erfarenheter som görs på fältet. Dels behövs dokumentation av de erfarenheter som görs av dem som behandlar djur med alternativ- medicinska behandlingsmetoder. Dels anser jag att det behövs bättre möjligheter för veterinärer att göra kliniska erfarenheter av dessa metoder. Enligt min uppfattning är det en nödvändig förutsättning för att forskning inom det alternativmedicinska området skall komma i gång. För att få tillgång till fälterfarenheter och kliniska erfarenheter av olika behandlingars effekter bör krävas av utövarna att de dokumenterar de behandlingar som görs och de resultat som uppnås. Dokumentationen fyller tre viktiga funktioner. För det första ges det en större möjlighet för utövare av olika veterinär/alternativmedicinska metoder att samarbeta då de har möjlighet att följa varandras arbete. För det andra säkras djurskyddet än mer genom dokumentationen, då en utövare i större utsträckning kan ställas till ansvar för den behandling eller frånvaro av behandling som ges. För det tredje utgör en kvalitativ dokumentation av behandlingar på en tillräckligt stor population en god grund för att formulera forskningshypoteser, dvs. en dokumentation som indikerar ett visst förhållande ger information till den presumtive forskaren om vad som kan vara intressant att studera djupare. Området alternativmedicinska behandlingsmetoder är som redovisats mycket vittomfattande och därmed svårövergripbart. I syfte att åstadkomma de säkraste, mest effektiva och mest skonsamma behandlingarna för varje åkomma och djurslag är det därför nödvändigt att ytterligare forskning kommer till stånd.