sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — Andra aktiviteter i form av rekreation skulle kunna erbjudas såsom akvarellmålning och tradi- tionell slöjd m.m. där känslan av lugn och ro erbjuds på samma sätt som fiske. Företagets förtjänst i resonemanget blir att de anställda får nya krafter och kostar sedan förhoppningsvis företaget mindre pengar i sjukfrånvaro. Social kultur och samarbete På grund av konflikterna som det fria handredskapsfisket har medfört har den sociala kulturen i skärgården försämrats vilket försvårar ett samarbete aktörer emellan. Av intervjuerna framgår det att det flesta är positiva till samarbete mellan olika aktörer. Dock anser en del att inte ställer upp riktigt. Detta kan grunda sig i deras missnöje med kommunens delaktighet i sportfiskecampen och dess bedrivande av kommersiell fiske- turism. Att skärgårdsbefolkningen är mån om sin bygd och vill samarbeta för att förbättra förhållandena i skärgården påvisar engagemanget vilket också ökat ifrån år enligt skärgårds- föreningarna. Många av de intervjuade har förutom ett medlem- skap i skärgårdsföreningen, även medlemskap i () som är en lokal förening och som verkar för bl.a. företagsamheten i området. arbetar bo- fasta skärgårdsbor och sommarboende tillsammans i olika frågor. Enligt skärgårdsföreningarna är det svårt att få människor att förstå de svåra förhållanden som råder för skärgårdsbefolkningen. Det fria fisket är för skärgårdsbor ett problem i mängden men till skillnad från utflyttning, höga fastighetstaxeringar, brist i tillgänglighet och service är det fria fisket ett känsloladdat problem vilket gör att det skiljer sig från de övriga och är därmed komplext. En ändring av reformen tror skärgårdsborna inte kommer att ändra problematiken med en utdöende skärgård, men det kommer att skapa bättre förutsättningar för dem som äger vatten och livnär sig på fiske. Vidare kan om konflikter tonas ner och tid och kraft läggas på annat. Psykologiskt är det viktigt för skärgårdsborna att någonting görs. Detta för att få tillbaka gnistan och se positivt igen, som det bibringas en känsla av att stat och andra instanser i praktiken vill ha en levande skärgård där yrkesfiskare för vidare tradition och kunskap om fiskeresursen till näst kommande generation. Den avslutande slutdiskussion utgår från personliga reflexioner och är spontana och personliga reaktioner baserade på kunskaper som inhämtats via bland annat intervjuresultaten. Med hänsyn till aktörernas åsikter och attityder avseende det fria handredskaps- fisket redogörs i detta avsnitt alternativa synsätt på situationen i skärgården. En fokusering på vad som kan skapas på basis av vad som blivit en kritisk situation i skärgården är i åtanke mot hur en hållbar utveckling i skärgården skall nås. Under arbetets gång har det visat sig att de negativa effekterna av det fria fisket ligger på lokal nivå medan få aktörer kan gynnas av lagen. För att uppnå en hållbar utveckling i skärgården kan man inte förbise detta faktum. Situationen i skärgården kan beskri- vas som besvärande och därför är det vitalt att man vid en utred- ning avseende det fria handredskapsfisket tar hänsyn till lokalbe- folkningens uppfattning om fiske och fisketurism. I och med de reaktioner som förekommer bland skärgårdsbefolkningen vad gäller inställningen till det fria handredskapsfisket, är det nog befogat med en annan ansats till problemet. Detta då en lagföränd- ring inte är politiskt genomförbart. Det går därmed inte att endast verka för en återgång till vad som har varit utan försöka se andra lösningar. Följande frågeområden kan vara utgångspunkt vid annan ansats. Finns det förutsättningar för en stabilisering av befolkningsunder- laget? Hur skall missbruk av allemansrätt kunna kontrolleras? Är den nya förvaltningsmodellen en möjlig lösning på situationen? Hur handhas fiskereproduktionen och vem skall handha skötsel etc.? Finns det en öppenhet och en entreprenörsanda som möjliggör nya arbetstillfällen? Kan det skapas nya arbetstillfällen i skärgården? Kan en utveckling av fisketurism ha en framsida som gynnar andra aktörer än kommun? Skärgården utgör en genuin kulturmiljö med rika traditioner grun- dat på yrkesfiske och jordbruk. Dessa traditioner finns än att upp- leva i verkliga livet. Skärgården med dess befolkning är utan tvivel en resurs som inte bör förbises. Den negativa befolkningsutveck- lingen får dock genomslagskraft på flera olika sätt i skärgården. Gamla tiders skärgård med ett sjudande liv för unga likväl som arbetsverksamma är snart ett minne blott. Liksom tidigare utförda rapporter i skärgården påvisar intervjuresultat att det är svårt att livnära sig i skärgården och många bedriver därför någon form av binäring för att klara en åretruntverksamhet. Höga fastighets- taxeringar, ett begränsat serviceutbud och dåliga kommunikationer gör förhållandena för skärgårdsborna än värre. Införandet av det fria handredskapsfisket har inte gjort situationen till det bättre även om det inte är lika påtagligt som exempelvis fastighets- taxering. Förmodligen förbisåg man den psykologiska effekten vid genomförandet av reformen med det fria handredskapsfisket. Med den avfolkningstakt som skärgården befinner sig i är ett hypotetiskt tänkande inom snar framtid om att vi kan bli hänvisade till skönlitterära verk för att få en inblick i det hårda men traditionsbundna liv som skärgårdsbefolkningen har framlevt och fortfarande i vissa stycken framlever. Frågan avseende skärgårdens framtid bör inte längre fokuseras på om insatser finns plats i årets budget utan om vi har råd att mista den så väsentliga del av som skärgården utgör. För att stabilisera utvecklingen krävs ett synsätt eller inriktning där en naturlig utgångspunkt bör vara att olika insatser och stöd- jande åtgärder i skärgården inte bara gynnar skärgårdens befolkning utan även andra stora grupper. Ges inte den lokala befolkning möjligheter att verka och bo i skärgården så ges inte hellre andra grupper möjlighet att vistas i områden under andra tider. Insatserna måste komma ifrån såväl det allmänna som lokalbefolkningen och syfta till en aktiv och levande skärgård så långt det är möjligt. En levande skärgård förutsätter att ett regionalpolitiskt och ett företagsekonomiskt perspektiv bör vara vägledande i frågan då t.ex. ett bidragsberoende kan ge otrygghet i sig. Kanske måste också en kraftig områdesprioritering ske. Med detta avses områden där öar och fastlandsort tillsammans bildar en bärkraftig enhet och där basfunktioner har en förutsättning att fortleva. En modell där kommunen möjliggör ett permanent- boende bör prioriteras och kanske kan den så kallade Dalslandsmodellen bilda utgångspunkt och att kommunen då kraftigt subventionerar inköp av tomtmark. Enligt intervjuresultaten säger yrkesfiskare sig inneha en känsla av att stat och kommun inte vill ha yrkesfiskare verksamma i skärgår- den i och med att beslut togs om att införa fritt fiske. En etablering av en kommunalt driven sportfiskecamp i området där yrkesfiskare livnär sig på fiskeresursen vilket ytterligare förstärker denna känsla. I en av intervjuerna som genomfördes framfördes ett citat som belyser effekter av minskandet av yrkesverksamma fiskare i skärgården på ett ytterst målande sätt. Citatet lyder – barn (skärgårdsbarn) vet knappt hur en fiskare ser ut. Av tradition så har skärgårdsbefolkning haft möjlighet att genom sitt kunnande styra besökande grupper inom sina domäner och överföra sin kunskap om och känsla för naturen på land likväl som i sjön till nästkommande generation - Är inte yrkesfiskare och deras kunskap en resurs som skulle kunna nyttjas och leda till andra verksamheter då basnäringen som huvudsysselsättning i skärgården avtar? Det finns potential för utveckling främst inom turismsektorn men det krävs insatser ifrån alla instanser för att lösa de rådande kon- flikterna samt förbättra situationen för skärgårdsborna generellt sätt. Turism är en näring som flertalet i skärgården redan bedriver som binäring. Många är också positiva till en utveckling av turism och fisketurism förutsatt att det bedrivs i småskalig verk- samhet med lokal förankring samt att inkomsten ska gynna det lokala samhället. Någon i intervjuerna uttryckte att turism kan bli räddningsplankan för skärgården. Det är genom den som kultur- miljön kan leva vidare. Den gamla och bevarade fisketraditionen i området skulle istället för att tampas med turismindustrin använ- das som en tillgång som efterfrågas av fisketurister och personer i behov av rekreation. Upplevelseturism och fisketurism i form av rekreation är två produkter som skulle kunna utvecklas. En utveck- ling av turism skapar arbetstillfällen och ökar chanserna för även yngre människor att bo kvar i dessa områden. En verkning av utvecklingen gynnar med sannolikhet andra verksamheter i skär- gården vilket också några av de intervjuade uttryckt sig en antydan om. Det måste vara uppenbart att en traditionsbunden skärgårdskultur har fått törnar och att befolkningen anser sig förfördelad. Nya entreprenörer som etablerat sig i skärgårdsområden och tar del av fiskeresursen, vilket de enligt lag har rätt till, kommer i kollision med fiskevattenägare vilka enligt skatteverket fortfarande står som ägare till resursen. Dessa fastighetsägare anser därför att fastig- heten är deras och uppfattar nyttjandet av resursen som intrång på privat mark. Yrkesfiskare är den grupp där effekterna genom förstörda redskap och förlorad inkomst är tydligast varpå en totalkonfrontation mellan besöksnäringen och yrkesverksamma fiskare uppstått. Den egentliga orsaken till irritationen hos vatten- ägarna är troligtvis att det inte går att få kompensation för upplåtelse av fiskeresursen och för yrkesfiskare att det inte går att erhålla någon ersättning för till exempel förstörda fiskeredskap. Historisk förändring av inställningen till fiskeaktiviteten har också lett till kollision. Otvivelaktigt är det så att två i vissa stycke disparata kulturer har kommit på kollisionskurs då det gäller fiske och sättet att bedriva fiske på i kustnära områden. Den bofasta befolkning vars inställning till fiske, dock i ett generellt perspektiv, är försörjning både avseende arbete och mat, har ur deras perspek- tiv fått sig en törn genom att besökare fiske för sitt egna stora nöje. Maten har för den senare gruppen ett underordnat intresse varpå överbliven fångst enligt intervjuades utsago, slängts längs vid strandkanten eller i soptunnor. I detta sammanhang bör också nämnas de skrönor om invaderande fisketurister från . Det är nog snarare ett alltmer försämrat fiskbestånd som är den stora boven i dramat och inte tyskar. Naturligtvis förekommer det rovfiske men det är så lätt rykten uppstår. Detta vidimeras också i intervjuer. Brist på respekt och visad hänsyn hos fritidsfiskare till såväl skärgårdsbor som djur och natur har också resulterat i irrita- tion hos lokalbefolkningen. En inkommande turist har rättigheter men ibland så glöms tyvärr den andra sidan bort dvs. skyldigheter mot natur och medmänniskor. Det går inte att fostra människor till ett hänsynstagande när de kommer, däremot kan man upplysa dem om allemansskyldigheten genom informationstavlor och i marknadsföring av turism. Kanske måste besöksnäringen ta ett större ansvar i denna fråga. Deras verksamhet är ju trots allt beroende av att naturen är genuin och att lokalbefolkningen är positiv till turismen i området. Med hänsyn till den rådande situationen och olika gruppers attity- der och åsikter avseende fritt handredskapsfiske anser vi att den utarbetade förvaltningsmodellen är en bra kompremiss och utgör en möjlighet för det undersökta skärgårdsområdet att komma på rätt kurs igen. Att samtliga intervjuade skärgårdsbor ställer sig bakom förslaget är väl värt att poängtera. Även om avfolkning och problem med det fria handredskapsfisket är snarlika för skärgårds- områden bör det nämnas att alla områden längs med Östersjö- kusten inte har lika lokala/regionala grundförutsättningar och därför är det vitalt att varje skärgårdsområdes situation utreds för att därefter appliceras efter någon lösning där ett botten upp perspektiv ligger som grund. Detta har också vidimerats i inter- vjuerna. Sättet att arbeta vid framtagandet av Smålandsmodellen anser vi kunna agera riktlinje för andra skärgårdsområden längst med för att åstadkomma en hållbar utveckling av fiskeresursen. Fiskekort, helst knutet till fiskevårdsområden, bör införas där inkomsten går till det lokala och används för fiskevård och ersätt- ning för förstörda fiskeredskap. Inom de reglerade områdena skulle den lokala skärgårdsbefolkningen ha möjlighet att, som en aktiv part, kunna aktivt kontrollera att besökare följer re- kommendation avseende skyddade områden, häckningstider, fiske etc. Vidare går det inte att uppfostra inkommande besökare men om möjlighet ges till skärgårdsbefolkningen att i positiv anda guida och övervaka exempelvis fisket så får det innebörden av ett hållbart perspektiv både avseende natur och social förhållanden. På detta vis kommer traditionen att betona skärgården mer som rekreationsområde. I samband med fiskevårdsområde där lokalbefolkningen driver företagsamheten är merparten av de intervjuade positiva till en utveckling av fisketurism i form av rekreation i skärgården. randet och det uthålliga nyttjandet är grundförutsättningen för en fisketuristisk verksamhet. Viktigt är därmed att entreprenörer arbetar i samråd med bland annat yrkesfiskare. Sistnämnda grupp innehar värdefull kunskap om fiskesamhällets förutsättningar och begränsningar. Konflikter mellan dessa parter försvårar dock ett sådant samarbete. får många besökare från som kommer enbart för att fiska. Dessa besökare fin- ner också vägen till skärgården. Genom en utveckling av fiske- turism i form av rekreation skulle skärgården kunna ta del av de positiva verkningar som denna gren av näringen medför. Fiskerekreation sett ur ett medicinskt perspektiv Det borde finnas förutsättningar vad gäller skapandet av en sam- verkan mellan privata företag, organisationer och offentliga verk- samheter vilka är intresserade av fiskebaserad turism och dess inverkan mot ett hållbart samhälle i en utveckling för framtiden. Fisketurism behöver således inte enbart ses som en fritidsaktivitet utan som en aktivitet som ger motion och avkoppling ur ett mer medicinskt perspektiv. Denna utsaga kan understrykas av en studie som utförs av forskare vid i . Studien syftade till att studera hälsan hos 2 500 personer för att utröna om det finns ett samband mellan hälsa och avstånd till grönområden. Framöver måste samhället planera för olika insatser för att möta effekterna av dagens stressade samhälle och frågan är då om den bofasta befolkningen i samspel med skärgården som område kan finna nya vägar att erhålla arbetstillfällen inom detta område? Fisketurism som aktivitet för att höja livskvalitén skulle med ovan- stående synsätt ge flera individer möjlighet att hålla sig friskare längre. Härvid skulle samhällets mer krävande insatser kunna sparas till längre fram i tiden. skulle samhället genom en aktiv planering för fisketurism kunna vara med och skapa förut- sättning för ökad sysselsättning i redan sysselsättningsmässigt hårt drabbade områden. Sysselsättningsmöjligheterna kräver dock ett aktivt deltagande ifrån skärgårdsborna själva genom entreprenörs- kap men även i samarbete med andra aktörer. Kommuns ansvar genom översiktsplanerna får inte glömmas och tillsammans med skärgårdsborna bör en strategi för framtiden arbetas fram som setts i verkning. För att åstadkomma utveckling gäller det att se möjligheter i en situation som ser tämligen becksvart ut. Att enbart införandet av skötselområden är räddningsplankan är svårt att tro. Det är dock ett steg i rätt riktning som i sig är en upprättelse för människor i en redan svår situation. Befolkningen i skärgårdsområdena bör på ett eller annat sätt få råda över sina egna resurser. Till syvende och sist handlar det om att den minoritet som skärgårdsbefolkningen utgör måste få känna stöd hos samhället i stort. Stoltheten för urgamla traditioner kan således användas för att finna nya vägar i kampen om skärgårdens överlevnad. *Avslutningsvis kan sägas att sociala aspekter bör betona lokalbe- folkningen och fisketurister med fokusering på samvaro till nytta för bägge kategorierna. Vidare bör betonas de lokala entreprenö- rernas benägenhet till samverkan för att skapa produkter som kan betecknas som aktiva för livskvalitén och fritidsfiskarens uppfatt- ning om fiske som livskvalitet med fokus på motion och hälsa. *Avslutningsvis kan sägas att regionalpolitiska och företag- sekonomiska aspekter bör betona chanserna till ökade arbetstill- fällen med utgångspunkt i en process med botten upp perspektiv likväl som steg mot ett hållbart skärgårdssamhälle. Avslutningsvis kan sägas att sociala/medicinska aspekter bör betona medicinska experters uppfattning om fritidsaktiviteter och speciellt fritidsfiske som livskvalitet med fokus på motion och hälsa och de eventuella samhälleliga besparingar som kan tänkas vara ett resultat av detta. 1.Har ägorna gått i arv- släktskapsförhållanden? 2.Har sysselsättningen på ägorna förändrats historiskt? Finns det någon sysselsättning utöver basnäringen? 4.Hur stor andel (uppskattningsvis) har basnäringen utgjort och hur stor andel utgör dessa ? 5.Vad anser Ni om det fria handredskapsfisket? 6.Förekomsten av fritt handredskapsfiske i område? 7.Har införandet om fritt handredskapsfiske påverkat Ert liv i skärgården och i så fall hur? 8.I samband med genomförandet av frifiskereform be- gränsades kraftigt fiskevårdsområdesföreningarnas rättig- heter vad gäller förvaltning och administration av fisket vid kustvatten, vad anser Ni om detta? 9.Attityd till särbehandling vad gäller fiskeregler, Östersj- ökusten kontra inlandet? 10.Ingår Era ägor i ett fiskevårdsområde? 11.Attityd till fiskevårdsområden? 12.Hur tycker Ni att kontrollen och tillsynen fungerar över resursen i och med det fria handredskapsfisket? Förbättrats/ Försämrats? 13.Skulle ett ökat ansvar och beslutanderätt över resursens utnyttjande leda till ett ökat lokalt engagemang och intresse för fiskevård? 14.Det finns förslag på en ny förvaltningsmodell utarbetad av bl.a Länsstyrelserna i och län 1999, vilken utgår från att fiskerättsägarna ska få en möjlighet att styra fiskevården men även formerna för upplåtelser, dvs. i likhet med fiskevårdsområden i sötvatten, känner Ni till den? 15.Vad anser Ni om den? 16.Attityd till obligatoriskt fiskekort? 17.Anser Ni att kunskap om fiskesamhällets förutsättningar och begränsningar för dess utnyttjande har minskat ? 18.A) Arrenderar Ni mark för att bedriva yrkesfiske på? B) Vad anser Ni om att man har möjlighet att hyra ut sitt fiskevatten till fiskeklubbar istället för till yrkesfiskare? 19.Förekommer det någon form av turismaktivitet i området? 20.Attityd till en utveckling av turism i området och då speciellt fisketurism? 21.Hur är kontakten/klimatet mellan Er och turismentreprenö- rer i närområdet och har den förändrats sedan införandet av rätt till fritt handredskapsfiske? 22.Skärgårdsföreningar är ett nätverk som ska värna om områ- det och dess framtid- medlemskap? 23.Skulle Ni vara villiga att samarbeta med olika aktörer som arbetar regionalt, kommunalt och lokalt med fiskeutveckling, turism och allmän företagsutveckling? 24.Hur kommer framtiden att se ut i skärgården och i kustnära områden? Positivt/Negativt scenario? Intervjufrågor till fiskare/jordbrukare 25.Har ägorna gått i arv- släktskapsförhållanden? 26.Ingår det vatten i Era ägor? 27.Finns det någon sysselsättning utöver basnäringen? 28.Har sysselsättningen på ägorna förändrats historiskt? 29.Hur stor andel (uppskattningsvis) har basnäringen utgjort och hur stor andel utgör dessa ? 30.Vad anser Ni om det fria handredskapsfisket? 31.Förekomsten av fritt handredskapsfiske i område? 32.Har införandet om fritt handredskapsfiske påverkat Ert liv i skärgården och i så fall hur? 33.I samband med genomförandet av frifiskereform begrän- sades kraftigt fiskevårdsområdesföreningarnas rättigheter vad gäller förvaltning och administration av fisket vid kustvatten, vad anser Ni om detta? 34.Attityd till särbehandling vad gäller fiskeregler, Östersjö- kusten kontra inlandet? 35.Ingår Era ägor i ett fiskevårdsområde? 36.Attityd till fiskevårdsområden? 37.Hur tycker Ni att kontrollen och tillsynen fungerar över resursen i och med det fria handredskapsfisket? Förbättrats/ Försämrats? 38.Skulle ett ökat ansvar och beslutanderätt över resursens utnyttjande leda till ett ökat lokalt engagemang och intresse för fiskevård? 39.Det finns förslag på en ny förvaltningsmodell utarbetad av bl.a Länsstyrelserna i och län 1999, vilken utgår från att fiskerättsägarna ska få en möjlighet att styra fiskevården men även formerna för upplåtelser, dvs. i likhet med fiskevårdsområden i sötvatten, känner Ni till den? 40.Vad anser Ni om den? 41.Attityd till obligatoriskt fiskekort? 42.Anser Ni att kunskap om fiskesamhällets förutsättningar och begränsningar för dess utnyttjande har minskat ? 43.A) Arrenderar Ni mark för att bedriva fiske på? B) Vad anser Ni om man har möjlighet att hyra ut sitt fiske- vatten till fiskeklubbbar istället för till yrkesfiskare? 44.Förekommer det någon form av turismaktivitet i området? 45.Attityd till en utveckling av turism i området och då speciellt fisketurism? 46.Hur är kontakten/klimatet mellan Er och entreprenörer i närområdet och har det förändrats sedan införandet av rätt till fritt handredskapsfiske? 47.Skärgårdsföreningar är ett nätverk som ska värna om områ- det och dess framtid- medlemskap? 48.Skulle Ni vara villiga att samarbeta med olika aktörer som arbetar regionalt, kommunalt och lokalt med fiske- utveckling, turism och allmän företagsutveckling? 49.Hur kommer framtiden att se ut i skärgården och i kustnära områden? Positivt/Negativt scenario? Intervjufrågor till lokala entreprenörer inom besöksnäringen 1.Har ägorna gått i arv- släktskapsförhållanden? 2.Ingår vatten i Era ägor? 3.Vad är Er huvudsysselsättning 4.Hur stor är Er verksamhet och Kan man livnära sig på den? 5.Bedriver Ni någon form av binäring? 6.Har sysselsättningen förändrats historiskt? 7.Förekomst av turism i området? 8.Attityd till en utveckling av turism i området och då speciellt fisketurismen? 9.Utveckla fiskerekreation – samhällstjänst- hur ser Ni på den idén? 10.Vad anser Ni om det fria handredskapsfisket? 11.Förekomsten av fritt handredskapsfiske i området? 12.Har införandet av fritt handredskapsfiske påverkat Er situa- tion/liv i skärgården och i så fall hur? 13.Anser Ni att införandet av fritt handredskapsfiske gynnar Er verksamhet? Om man äger vatten 14.I samband med genomförandet av fri fiskereform- begränsades kraftigt fiskevårdsområdenas rättigheter vad gäller förvaltning och administration av fisket vid kustvatten, vad anser Ni om detta? 15.Attityd till särbehandling vad gäller fiskeregler, Östersjö- kusten kontra inlandet? 16.Ingår Era ägor i ett fiskevårdsområde? 17.Attityd till fiskevårdsområden? 18.Hur tycker Ni att kontrollen och tillsynen fungerar över resursen i och med det fria handredskapsfisket? Förbättrats/ Försämrats? Om man äger vatten. 19.Skulle ett ökat ansvar och beslutanderätt över resursens utnyttjande leda till ett ökat lokalt engagemang och intresse för fiskevård? 20.Det finns förslag på en ny förvaltningsmodell utarbetad av bl.a. Länsstyrelserna i och län 1999, vilken utgår från att fiskerättsägarna ska få en möjlighet att styra fiskevården men även formerna för upplåtelser, dvs. i likhet med fiskevårdsområden i sötvatten, känner Ni till den? 21.Vad anser Ni om den? 22.Attityd till obligatoriskt fiskekort? Om man inte är vatten ägare 23.Skulle Ni kunna tänka Er att stödja ett förslag som ger till- baka rätten till markägare att råda över fiskeresursen? 24.Hur är kontakten/klimatet mellan Er och andra aktörer (entreprenörer, yrkesfiskare etc.) i skärgården, och har det förändrats sedan införandet av fritt handredskapsfiske?