sou · GPB311d2 · 2002-01-01 00:00:00 — När anslöt sig till den allmänna tendensen att integrera skatten på bolag och aktieägare gjorde man detta genom ett avräk- ningssystem, men behöll differentieringen av skatten på innehållen och utdelad vinst. Den medförde att skatten blev 40 resp. , vartill som kom solidaritetstillägg och närings- skatt (Gewerbesteuer). Vad reformen nu innebär är både ett avancemang och en reträtt. I den nya ordningen förekommer bara en skattesats på bolags- vinster, nämligen 25%.8 Den differentierade beskattningen har 8 Det är värt att notera, att i tysk terminologi termen inkomst (Einkommen) enbart används för fysiska personers inkomster, medan en juridisk person som ett aktiebolag bara beskattas Det är i sammanhanget intressant att påpeka, att den nya skattesatsen också skall tillämpas på utländska bolags fasta driftställen i . På det sättet kommer man undan den anklagelse för diskriminering av utländska företag, som riktats mot i , och som grundats på att skattesatsen för dessa driftställen varit högre än den skulle varit för tyska före- tag med en viss utdelning, utan avseende på huruvida det utländska företaget delat ut en större eller mindre del av sin vinst. Det skall noteras att inte heller efter reformen avses tillämpa någon skatt på fasta driftställens vinst, motsvarande källskatten på utdelning (branch profits tax). Den totala skattebelastningen på bolagsvinster blir emellertid åtskilligt högre än . I första hand kommer näringsskatten in, men det är med hänsyn till att basen något avviker från den skatte- pliktiga vinsten och att uttagsprocenten varierar mellan olika kommuner inte möjligt att ge annat än ett exempel. anses vara en lämplig skattning, och därmed reduceras en vinst på 100 till 83. Bolagsskatt på det beloppet blir 20:75 och solidaritetstillägget 1:14, så att 61:11 återstår och belastningen blir . I sitt PR-material om skattereformen anger finans- ministeriet 38,6 som den totala skattesatsen, att jämföra 1998 och 51,8 1999. I gengäld skall aktieägande fysiska personer, som haft förmånen av avräkning av bolagsskatten mot inkomstskatten på utdelning, nu åter börja betala skatt på utdelning. Man skall emellertid få reducera av det skattepliktiga beloppet till av utdelningen, i vad man kallar Halbeinkünfteverfahren (halvin- komstmetod). I konsekvens med hälftendelningen halveras också de avdragsgilla kostnader som är förbundna med aktieinnehavet. Därtill var det från början meningen att låta den icke beskattade hälften av utdelningen ligga till grund för beräkningen av den progressiva skattesatsen – ett progressionsförbehåll av det slag som vi i är berättigade till enligt många skatteavtal men av förenklingsskäl avstår från att tillämpa. Detta ströks emellertid i slutbehandlingen. Om vi fortsätter sifferexemplet från föregående stycke och antar att resten, 61:11, delas ut och hälften därav beskattas , alltså 12:83, återstår för aktieägarna 48:28, och den totala belastningen blir alltså . för vinst (Gewinn). Inkomstskattelagen berör följdriktigt bara fysiska personer, medan bolagen beläggs med bolagsskatt (Körperschaftsteuer). Skattekravet säkras med en 20 %-ig källskatt på all utdelning från tyska bolag, med rätt till återbäring eller i vissa fall skattefrihet för bolag (även utländska bolag blir skattefria om de har fasta drift- ställen i dit utdelningen räknas). Också enskilda skatt- skyldiga med lägre skatt på den skattepliktiga hälften av utdel- ningen än vad som innehållits vid källan kan räkna med återbäring. Beträffande utdelning till utländska aktieägare gäller naturligtvis fortfarande de bestående avtalen liksom EU:s moder/dotterbolags- direktiv (90/435/EEC). I det svenska avtalet är skatten begränsad till . Hur det blir med det franska avtalet, som tar hänsyn till avoir fiscal, anges inte, men den omförhandlingen kan naturligtvis erbjuda en del komplikationer, vilka något dämpas av att man också i i viss mån inskränkt omfattningen av skatteavräkningen. Den beslutade reformen har kritiserats på principiella grunder av dem som hävdar att bolagsskattesatsen inte bör ligga under den högsta marginalskatten på fysiska personers inkomst. Även om den slutliga bolagsskattebördan som nämnts kan beräknas ligga strax snarare än vid har förslaget gett upphov till en omfattande diskussion av skattesystemets inverkan på företagens utdelningspolitik. Man hör argument av det slag vi också hört i , som går ut på att reformen gynnar vinstnedplöjning i företagen och att en högre bolagsskatt i kombination med en lägre personlig inkomstskattesats skulle kunna innebära att företagens användning av medel för investeringar i högre grad underkastades the test of the market. Uppenbarligen har dessa argument inte någon nämnvärd genomslagskraft hos regeringskoalitionen. Om man så vill kan man i den tyska reformen se en viss parallell till den traditionella svenska inställningen att skattelagarna bör stimulera företagen snarare än ge förmåner till deras ägare. Reformen har kritiserats exempelvis av för att den riktar sig till företaget som sådant snarare än enheten företagägare.9 Genom att skatten läggs på företagen snarare än på aktieägarna genom ett integrerat system uppnår man enligt hans uppfattning en fördelningseffekt, som är ogynnsam för små ägare jämfört med stora. Aktieägare eller högre marginalskatt vinner medan aktieägare i lägre inkomstskikt förlorar på reformen. Han ogillar också den impuls till ackumulation av outdelade vinster, som den 9 , Unternehmenssteuerreform und Corporate Governance, StuW 2/2000 s. 109-120. Bilaga 2 SOU 2001:11 nya skatten ger. Hälftenlösningen kritiseras som systematiskt ogenomtänkt.10 Det har observerats att den gällande ordningen inneburit en spärr mot förtäckt utdelning till utrikes bosatta aktieägare.11 Förutom att inget avdrag medgivits har bolaget avkrävts skatt motsvarande avräkningsbeloppet och dessutom källskatt på utdel- ning. Avskaffandet av avräkningsprincipen innebär att detta hinder inte längre möter (utom i vissa fall där utdelningar gjort slut på allt fritt kapital utom EK 02). Å andra sidan kan man konstatera att med det nya systemet frestelsen inte är så stor att ge förtäckt utdelning t.ex. i form av överdrivna löner, eftersom bolagsskatten är så pass mycket lägre än den aktuella marginalskatt på inkomst den kan beräknas bli jämförd med. b)Utdelningar mellan bolag Bestämmelserna om aktiebolags skattefrihet för utdelning omge- staltas radikalt. All utdelning från andra bolag, inhemska såväl som utländska, blir skattefri, utan att några krav ställs vare sig på procentuellt innehav eller på innehavstid.12 Skattefriheten gäller också utdelning som tillflyter ett aktiebolag genom ett handels- eller kommanditbolag där aktiebolaget är delägare. Den gäller också för ett utländskt företags fasta driftställe i , om utdelning tillflyter detta. Det finns emellertid ett par hakar. För det första gäller i fråga om utdelningar, att motsvarande kostnader inte får dras av. Gäller det utdelningar från inhemska bolag är regeln allomfattande. Kostnaderna måste utredas och avdragsrätt vägras, vilket självfallet kan leda till problem, om anskaffningen av aktierna finansierats genom räntebärande krediter. Om man emellertid avstår från att ta ut utdelning, före- 10 Liknande synpunkter framhålls av , Das Halbeinkünfteverfahren im Systemvergleich, StuW 2/2000 s. 133-143. Han saknar en systematisk ansats och finner även progressionsförbehållet otillräckligt grundat. 11Bogenschütz & , a.a. 12Detta anses överraskande nog minska risken för vad vi i gamla dagar brukade kalla Lundin-transaktioner, på engelska dividend stripping. Man menar att utan rätt till återbäring av underliggande bolagsskatt vid utdelning risken minskar för att obehöriga personer utnyttjar återbäringsrätt. Uppgiften att hejda missbruk blir dock knappast enklare av att Bundesfinanzhof i ett uppmärksammat utslag den 15/12 1999 underkänt skattemyndighetens talan i ett sådant mål, speciellt i vad avser tillämpningen av den allmänna skatteflyktsklausulen, och därigenom lagt bördan på lagstiftaren att sätta stopp för missbruk. W. Haarmann och O. Dörfler i Internationales Steuerrecht 6/2000 s. 176- 182.) ligger inte någon skattebefriad inkomst och därmed inte heller någon begränsning i avdragsrätten. Det vore fel att påstå, att räntearbitragefrågan fått en systematisk behandling vid reformen. När det gäller utländska aktier gäller skattebefrielsen också, men här har man i anslutning till EU:s moder/dotterbolagsdirektiv en enkel presumtionsregel som säger att av utdelningen anses motsvara avdragna kostnader och därför återföres till beskattning. Det gör sedan ingenting om kostnaderna varit större. Avdrags- rätten för dem kvarstår med undantag för dessa . Hur denna förmånsbehandling av utländska aktier gentemot inhemska ter sig från EU-synpunkt har inte riktigt klarlagts. Som vi strax återkommer till kopplas denna reform till en ny regel om skattefrihet för bolags kapitalvinster på aktier. Till- sammantagna kan dessa regler betraktas som en betydande lockelse för utländska företag att etablera sig i , inte minst om man tar i betraktande att den stora hemmamarknaden där gör avdrags- rätten för moderbolagets finansieringskostnader intressant, något som inte alltid är förhållandet vid etablering t.ex. i eller i något skatteparadis.13 Villkoren för Organschaft, dvs. gemensam beskattning av koncernföretag, lättas upp betydligt, både genom att kravet släpps på ekonomisk och organisatorisk samordning och genom att också indirekta aktieinnehav räknas med vid bedömningen av ägarandel. Däremot behålls kravet på ett avtal om vinstöverföring mellan koncernbolagen. Lättnaden anses vara så mycket viktigare som skattefriheten för utdelning och kapitalvinster på aktier i princip minskar möjlig- heterna att på annat sätt än genom Organschaft utjämna vinster och förluster mellan koncernbolag. Regeln om att man inte får avdrag för kostnader hänförliga till skattefria intäkter innebär också att det krävs Organschaft för att inom koncernens ram få avdrag för finansieringskostnaderna vid förvärvet av ett koncernbolag. Bilden kompliceras av att reglerna för Organschaft skiljer sig mellan bolagsskatt, näringsskatt och mervärdesskatt. För de två senare kategorierna blir det ingen ändring. För vår del har vi i visserligen ibland diskuterat formerna för skatterättslig neutralitet mellan koncerner och enhetliga bolag och i det sammanhanget naturligtvis också tagit de tyska erfaren- heterna i betraktande, men resultatet har i första hand blivit koncernbidragsreglerna. Att dessa måste tillämpas med hänsyn till 13 Bogenschütz & , a.a. såväl dubbelbeskattningsavtalens som EG-rättens förbud mot diskriminering har efterhand blivit klart och illustreras med den nya lagstiftningen i ärendet. Motsvarande problem möter självfallet i när frågor uppstår om Organschaft-bestämmelsernas tillämpning på internationella koncerner. Övergångsbestämmelser behövs för att klara upp skatte- behandlingen av de olika kategorier av vinstmedel (egenkapital), som ligger hos bolagen och som i det nu övergivna avräknings- systemet skulle ha föranlett justeringar i samband med utdelning.14 Kategori EK40 har burit skatt och därmed mer än de som gällt för utdelad vinst. När utdelning sker av sådana medel är det meningen att en skattereduktion med en sjättedel av det utdelade beloppet skall medges det utdelande bolaget. Denna möjlighet står öppen . Den kan effektivt utnyttjas bara vid utdelning till andra aktieägare än bolag. Sker utdelning till ett bolag påläggs en kompenserande skatt hos det mottagande bolaget, vilken i sin tur restitueras om de utdelade medlen utdelas vidare. Om ett bolag å andra sidan efter reformen utdelar medel i kategori EK02, som innefattar annan skattefri vinst krävs en kompenserande skattebetalning, medan däremot utdelning av medel i kategori EK01, skattebefriad utländsk vinst, inte skall utlösa någon kompenserande skatt. Om medel i EK02 och EK01 står kvar hos bolaget förfaller varje kompensationskrav. Särskilda regler gäller vidare för kapital- tillskott och återbetalning av sådana. Återbetalning (som är skattefri) anses inte föreligga förrän allt annat egenkapital är uttömt. Genom den nya lagstiftningen undgår man i princip denna kategorisering av innehållna vinstmedel. Det är tydligt att regeringen finner det vara en betydande förenkling att avräknings- systemet nu avskaffas och att alla utdelningar behandlas lika. Det har emellertid fortfarande ansetts nödvändigt att göra justeringar både uppåt och neråt i samband med utdelning av innehållna medel. Det finns uppenbarligen många som menar att man här slängt ut barnet med badvattnet. Den fulla integration av skatten på bolag och deras ägare, som man tidigare tillämpat, följde 14 Art. 3 StSenkG, punkt 22 infogar efter § 35 KStG en sjätte del, Sondervorschriften für den Übergang vom Anrechnungsverfahren zum Halbeinkünfteverfahren (Speciella före- skrifter för övergången från avräkningssystemet till inkomsthälftsystemet). Här handlar § 36 om de olika kategorierna av kvarstående vinstmedel, medan § 37 reglerar skattetillgodo- havande och skattereduktion och § 38 höjningen med 3/7 av utdelningsbeloppet när EK 02 kommit till användning, § 39 delägarnas tillskjutna medel och § 40 förfarandet vid fusioner. ett ovanligt komplicerat mönster, och det är långtifrån självklart, att den önskvärda förenklingen nu skulle kunna uppnås genom att integrationen offras. Å andra sidan har det varit ett betydande led i argumentationen för avskaffandet av integrationen, att man genom att denna utsträckts enbart till inhemska bolag måste räkna med att förr eller senare stå till svars inför . Avoir fiscal-målet som avgjordes till nackdel, har setts som ett varnande exempel.15 Det är emellertid långt ifrån säkert att integrationen måste avskaffas för att göra systemet förenligt med europeisk lag.16 Snarare skulle man kanske kunna säga att det varit Kommissionens bristande intresse eller förmåga att komma fram till en samlad europeisk lösning på frågan om den europeiska bolagsbeskattningens harmonisering som fått tyskarna, och inte bara dem, att ge upp integrationen av skatt på bolag och deras delägare och i stället söka sig fram till en som man hoppas mindre kontroversiell lösning. Privatpersoner slipper undan kapitalvinstbeskattning på aktier om de har innehaft aktierna minst ett år.17 Med en kortare innehavstid räknas vinsterna som spekulativa, och därmed som en del av inkomsten. I reformförslaget ingår nu en reduktion till hälften av den skatt dessa vinster beläggs med. Förutom korta spekulationsvinster beskattas i vinst vid avyttring av större aktiepaket (wesentliche Beteiligungen), på samma sätt som man till exempel länge i lade en särskild skatt på sælgende gruppe. Definitionen av vad som skall be- skattas under den regeln håller man nu på att ytterligare skärpa. har definitionen av väsentliga andelar krävt ägande, ligger den vid , men enligt det nya förslaget skall gränsen gå redan vid . Den period innehavet måste ha legat , C-270/83. 16Jochen Stigloch, Unternehmenssteuerreform 2001 – Darstellung und ökonomische Analyse, StuW 2/2000 s. 160-176 hävdar att det hade varit enkelt att göra avräknings- metoden Europa-fähig (argumentet avser reformens angivna syfte att säkra kapitalets fria rörlighet och etableringsfriheten inom EU) liksom att stoppa missbruken och förenkla reglerna, utan att ge avkall på avräkningsmetoden. Han är långtifrån ensam om den inställ- ningen. 17Lagen talar om andelar, och någon precisering av eventuell tillämplighet på finansiella instrument som t.ex. optioner tycks inte förekomma. är som förut . Ett förslag i förbundsdagsutskottet att avyttraren för att behöva skatta för vinsten borde ha en andel av det nominella kapitalet av minst 20 000 föll bort. I gengäld skall också här bara halva kapitalvinsten beskattas. Något progressionsförbehåll skall inte gälla i det sammanhanget heller. I detta sammanhang är det inte oviktigt, att så snart innehavstiden överstiger (i vissa fall ) bara hälften av vinsten på aktier beskattas hos en rörelsedrivande fysisk person eller delägare i ett handelsbolag, även om aktierna ingår i rörelsekapitalet (Betriebsvermögen). Aktieägandet är inte så utbrett i som i , och den relativa skärpning som reformen innebär verkar inte ha orsakat någon större diskussion. Reformen av kapitalvinstbeskattningen går i följe med den drastiska förändring som föreslås i bolagsvinstbeskattningen på samma område. har det gällt att alla vinster i ett bolag räknas som en del av skatteunderlaget och beläggs med bolagsskatt. När man utanför ondgör sig över att tyskarna inte har en kapitalvinstskatt av t.ex. amerikansk typ, glömmer man ofta bort att det skattemässiga vinstbegrepp som ligger till grund för bolagsskatt och skatt på enskildas näringsverksamhet i själva verket inkluderar mycket av de vinster, som till exempel i hänförs till kapitalvinster. För ett aktiebolag i är all egendom rörelsetillgångar (Betriebsvermögen), medan enskilda firmor får skilja mellan vad som obligatoriskt ingår i näringsverksamheten (notwendiges Betriebsvermögen), vad som är privategendom utan- för rörelsen (Privatvermögen) och sådan egendom som närings- idkaren om han vill kan boka som tillhörande rörelsen (willkürliches Betriebsvermögen). Vinster på rörelsetillgångar är i princip alla skattepliktiga oavsett innehavstid. Mot den bakgrunden innebär det en betydande lättnad att regeringen – i princip av samma skäl som vi i diskuterat fri- het från kapitalvinstskatt som en logisk konsekvens av skatte- friheten för utdelning på näringsaktier – nu föreslagit att aktiebolag utan skatt på vinsten skall kunna få sälja av sådana aktieinnehav, för vilkas utdelning de enligt reglerna inte är skattskyldiga. En tilltänkt begränsning till femprocentiga innehav ströks. Däremot gällde ett krav innehav, men också detta krav har uppgivits genom ett nytt förbundsdagsbeslut.18 Nyheten om denna skattefrihet ledde till glädjeskutt på Frank- furtbörsen. Det ligger enorma mängder av aktier inlåsta hos tyska 18 och , a.a. s. 193. bolag, som det privata aktieägandet inte är så utvecklat som man hade kunnat vänta av ett avancerat industriland som . Det är sedan en annan historia att skattefriheten inte skulle träda i kraft genast, varför nyheten som första konsekvens fick att tidigare planerade försäljningar sköts upp. Det finns också ett viktigt undantag från regeln, både i fråga om personlig inkomstskatt och bolagsskatt.19 Det gäller aktier som enligt bestämmelserna i lagen om fusioner m.m. (Umwandlungssteuergesetz) förts in i rörelsen med skatte- uppskov. Där kan väntetiden vara innan skattefrihet inträder för reavinst, men sjuårsregeln gäller inte alla sådana aktier – ett undantag gäller för dem som åtkommits vid andelsbyten, förutsatt att aktierna inte kan föras tillbaka till vad man kallar ett skadligt tillskott. Det kan också vara värt att påpeka, att regeln i § 15 Abs. 4 Satz 3 EstG, som handlar om terminsaffärer, har skärpts för att avdrag för förlust inte skall kunna dras av från andra inkomster när det gäller hedging i en aktieaffär. Slutligen kvarstår ett allvarligt frågetecken för hur samspelet mellan reglerna för skattefri kapitalvinst och för koncernbe- skattning (Organschaft) skall fungera. Med blick för syste- matiken, i detta fall sambandet mellan skattefri utdelning och skattefri kapitalvinst, har lagstiftaren som villkor för den senare ställt att utdelning från dotterbolaget resulterar i (skattefri) utdel- ningsinkomst för moderbolaget.20 Om emellertid enligt reglerna för Organschaft ett vinstöverföringsavtal gäller mellan bolagen, blir den överförda vinsten i sträng mening inte längre utdelnings- inkomst för moderbolaget utan någonting annat. Frågan är om kapitalvinsten vid avyttring av dotterbolaget i så fall kan bli skatte- fri. Egendomligt nog verkar den olöst.21 En förklaring skulle kunna vara den, att avyttringen av ett organbolag inte generellt kan på- räknas ge någon vinst, eftersom inga ackumulerade vinster kan uppstå om ett Gewinnabführungsvertrag föreligger. Vi kan alltså se ett logiskt samband mellan utdelningsbeskatt- ningen och skatten på reavinster enligt samma tankegång som i prövades det år (1994) då dubbelbeskattningen var avskaffad, och som i fått sin fulla utveckling med den så 19§ 3 (40) Einkommensteuergesetz (EinkStG), 2 st., infört genom Art. 1 StSenkG och § 8b (4) Körperschaftsteuergesetz (KStG) ändrad genom Art. 3 StSenkG. 20Villkoret är så formulerat att utdelning på de sålda aktierna skall ha utgjort utdelning i meningen av § 20 mom. 1 Nr. 1, 2, 9 och 10a Einkommensteuergesetz. 21Observationen finns hos Bogenschütz & , a.a. Det tyska greppet är emellertid mycket enklare: Eftersom bolagen inte betalar skatt på utdelning skall de inte heller betala skatt på kapitalvinst, och eftersom fysiska personer betalar halv skatt på utdelning skall skatten vara halv också på kapitalvinst. Man har alltså inte på något sätt ambitionen att efter norskt mönster begränsa skattefriheten till den del av reavinsten som kan anses härröra ur ackumulerade vinstmedel. Detta motsvarar den enkla tankegång enligt vilken aktier i ett organbolag inte skulle kunna ge någon vinst. Aktievinstbeskattningen är inte heller fullständig. Det nuvarande undantaget från skatt kvarstår, när avyttraren är en fysisk person, inte innehaft så mycket som av alla aktier och innehaft de avyttrade aktierna . Det var från början meningen att reformen skulle göra det möjligt för både enskilda firmor och handelsbolag att optera för behandling som aktiebolag. Detta är inte minst viktigt i belysning av att formen som aktiebolag eller GmbH inte som i väljs av den stora massan av företag. Tvärtom är formen som handels- eller kommanditbolag eller enskild firma den helt dominerande. I regel skulle omställningen bli skatteneutral och de skattemässiga restvärdena i den enskilda firman eller handelsbolaget bli tillämpliga. Det skulle också bli möjligt att gå tillbaka till den tidigare formen utan förödande skattekonsekvenser. Någon motsvarande optionsrätt för behandling av aktiebolag som handels- bolag föreslogs däremot aldrig. Hela idén led emellertid skepps- brott vid den parlamentariska behandlingen. Förfarandet ansågs för komplicerat för mindre företag och de större ansågs inte ha behov av någon valrätt. Dessutom skulle optionsrätten bara gälla för företag verksamma i , och det ifrågasattes är hur detta kunde förenas med EG-rätten. Det skulle också bli besvärligt att omförhandla dubbelbeskattningsavtal för att få en konsekvent tillämpning av reglerna på de berörda bolagen. Uppenbarligen finns det i inte någon tendens att efterlikna check the box-metod, men detta är så mycket mera naturligt som såväl handelsrätt som skatterätt är helt federalt reglerade, medan handelsrätten i är delstatlig. Den tyska företagsbeskattningen innefattar ett betydande kommunalt element, den s.k. näringsskatten (Gewerbesteuer), som ursprungligen beräknades på vinst, kapital och lönesumma. läggs den bara på vinsten med visst tillägg för i princip halva räntan på investerat främmande kapital (Gewerbeertragsteuer).22 Som förut bestäms grundbeloppet genom federal lagstiftning, som vederbörande kommun själv sätter den procentsats av grundbeloppet, som regel varierande , med vilken skatten tas ut. Regeln har blivit att handelsbolag och enskilda firmor skall få göra avräkning mot inkomstskatten av näringsskattens grundbelopp. får näringsskatten i sin helhet, också den avräknade delen, dras av som kostnad i rörelsen. På det sättet beräknas man vid en utdebiteringssats av och en marginalskatt på bli kvitt hela näringsskattebelastningen. Detta gynnsamma resultat inträffar förstås vid den nya, lägre marginalskattesatsen av bara om uttagsprocenten för närings- skatt ligger så lågt om vid . Stadgandet om avräkning av näringsskatt gäller däremot inte sådana delägare som är aktiebolag. De anses tillräckligt tillgodo- sedda med den 25-procentiga skattesatsen för bolag.