sou · GPB310d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Frågor rörande sexualitet diskuteras överlag mer öppet och variationen när det gäller par- och familjerelationer är betydligt större än vad den var för några tiotal år sedan. Lagstiftning påverkar ofta attityder. När det gäller homo- sexuellas situation belyses det i ett par fall i de attitydundersök- ningar som gjorts av Utredningen om homosexuellas situation i samhället (1981) och i (1998). Homosexualitet som sjukdomsbegrepp avskaffades i . Vid undersökningen ansåg av de svarande att homosexualitet inte är en sjukdom, jämfört . Möjligheten att registrera partnerskap infördes i . Vid undersökningen ansåg av de svarande att homosexuella borde få ingå äktenskap, jämfört . När det gäller frågan om homosexuellas möjlighet att adoptera barn är det inte osannolikt att utvecklingen följer samma mönster. Slutligen bör något nämnas om homosexuellas risk att utsättas för brott. Homosexuella kvinnors och mäns berättelser om utsatthet och brott (1999) framgår bl.a. följande. av de tillfrågade har under sitt liv utsatts för brott, vilket de förmodade berodde på att de var homosexuella. Även om denna siffra kan tyckas hög är det viktigt att notera att det förekommer stora skillnader mellan olika homosexuella perso- ners risk för att utsättas för brott. I likhet med befolkningen i övrigt löper unga män som ofta är ute i nöjeslivet störst risk för att utsättas för brott. Många av de allvarligaste brotten sker utanför gayställen, i parker eller vid andra nattliga träffställen. De som utsätts lever mer sällan i ett stadigt förhållande och de är oftare öppna med sin homosexualitet, i den meningen att de har ett köns- rollsöverskridande beteende. Enligt direktiven skall kommittén undersöka och redovisa hur de länder som samarbetar med om internationella adop- tioner skulle ställa sig om en möjlighet för registrerade partner att adoptera gemensamt infördes och vad detta skulle innebära för andra personer som vill adoptera utländska barn. Om kommittén föreslår en möjlighet för registrerade partner att adoptera skall den också lämna förslag om hur man från svensk sida kan motverka eller lösa eventuella svårigheter i det internationella samarbetet. Att få fram ursprungsländernas konkreta inställning i dessa frå- gor är förenat med vissa svårigheter. känner till är det bara som har en officiell uppfattning i frågan om homosexuella som adoptanter. Där har den statliga adoptions- myndigheten utfärdat föreskrifter som innebär att det av hem- utredningen rörande ensamstående adoptionssökande måste SOU 2001:10 Överväganden och förslag framgå att personen inte är homosexuell för att ansökan skall beaktas. Saken kompliceras av att frågor som rör homosexualitet är käns- liga i en del länder. Det går därför inte alltid att få ett svar över huvud taget. Andra aspekter är att inställningen kan skifta mellan olika adoptionsorganisationer/myndigheter inom länderna och från tid till annan. Kommittén har vänt sig med frågor till ursprungsländerna, via det svenska och de svenska ambassaderna i länderna. Ambassaderna har i sin tur vidarebefordrat frågorna till ansvarigt ministerium eller centralmyndighet i respektive land. De svar som kommittén härefter fått får betraktas som ländernas offi- ciella svar på frågorna. Inställningen till homosexuella par som adoptanter och vilken påverkan en svensk reglering kan få på heterosexuella pars möjlig- heter att adoptera kan dock skifta inom länderna. Vilka barn som skall lämnas för adoption och vem som skall få adoptera ett enskilt barn bestäms ofta av lokala adoptionsorganisationer, myndigheter, barnhem m.m. Det är därför inte uteslutet att t.ex. en enskild adoptionsorganisation i ett land skulle bli mer restriktiv gentemot alla svenska adoptanter om en svensk lagstiftning som ger homo- sexuella par möjlighet att adoptera införs. Det är heller inte ute- slutet att en sådan organisation, i en viss situation, skulle finna att det vore till ett enskilt barns bästa att adopteras av ett homosexu- ellt par. För att få fram närmare besked i dessa frågor skulle man behöva vända sig till de kontakter som de svenska adoptions- organisationerna har i de olika länderna. Men kommittén har bl.a. på inrådan av de svenska adoptionsorganisationerna avstått från att fråga de enskilda samarbetspartnerna i ursprungsländerna om deras inställning till homosexuella adoptanter. Anledningen till detta har varit att de svenska organisationerna befarat att en sådan fråga skulle kunna äventyra deras relationer till samarbetspartnerna och försvåra deras arbete. Kommittén har ställt två frågor till de tjugofem ursprungsländer som lämnat flest barn för adoption till . Ena frå- gan gällde om de kunde tänka sig att låta ett homosexuella par adoptera ett barn från deras land. Andra frågan var om en eventuell svensk lagstiftning som ger homosexuella par möjlighet att adop- tera skulle kunna påverka möjligheterna för svenska heterosexuella par att adoptera negativt. Svar har kommit in från sjutton länder. De sjutton ursprungsländerna svarar samtliga att endast hetero- sexuella par – och i de flesta fall också ensamstående – accepteras i adoptionshänseende. Myndigheterna i sju länder: , , , , , och har svarat att en svensk lagstiftning som ger homosexuella par möj- lighet att adoptera inte skulle påverka svenska heterosexuella pars möjlighet att adoptera negativt. Svenska ambassaden i har vidare svarat att det inte är troligt att det skulle påverka heterosex- uella pars möjlighet att adoptera negativt, men att det eventuellt skulle kunna påverka ensamståendes möjligheter negativt. Svenska ambassaden i har svarat att heterosexuella par inte skulle påverkas juridiskt, men att det är omöjligt att uttala sig om de indirekta effekterna. Endast ett land – – har svarat att det finns en risk för att heterosexuella pars möjlighet skulle kunna komma att påverkas negativt. De övriga länderna har valt att inte besvara den sistnämnda frågan. Homosexuella par som adoptanter De ursprungsländer som svarat på kommitténs frågor har samtliga svarat att endast gifta par, och i de flesta fall även ensamstående, accepteras i adoptionshänseende. Genomgången i övrigt beträffande ursprungsländernas lagstift- ning, praxis m.m. har visat att synen på homosexualitet i de flesta fall ännu är relativt negativ, även om arbete för att stärka homosex- uellas ställning pågår i många av länderna. Sannolikt kommer därför inte de ursprungsländer som svenska adoptionsorganisa- tioner samarbetar med att acceptera homosexuella par som adoptanter generellt . Men det är inte uteslutet att de ansvariga myndigheterna/organisationerna i ett enskilt fall skulle komma fram till att det vore till barnets bästa att få komma till ett homosexuellt par. Det kan vidare finnas andra länder, än de som de flesta barn adopteras från , som har en annan syn på homosexuella par som adoptanter och som skulle kunna bli aktuella som ursprungsländer framgent (Se t.ex. genomgången av utländska förhållanden i bilaga 3, Del A). Gifta pars möjlighet att adoptera Inget har framkommit som tyder på att en svensk lagstiftning som ger homosexuella möjlighet att adoptera barn generellt skulle påverka heterosexuella pars möjligheter att adoptera negativt. Endast ett av de tillfrågade länderna har, som tidigare nämnts, uttryckt att det skulle kunna finnas en sådan risk. I sammanhanget måste man hålla i minnet att ursprungsländerna är väl medvetna om de nuvarande svenska värderingarna rörande homosexualitet och den lagstiftning rörande homosexuella par som vi har . Att en utvidgning av denna lagstiftning skulle medföra att inte längre skulle accepteras som samarbetspartner i fråga om adoptioner till heterosexuella par har kommittén inte funnit några belägg för. Däremot kan det finnas en risk för att enskilda adoptionsorgani- sationer, barnhem m.m. blir mer restriktiva gentemot svenska adoptanter. Ett tidigare exempel på att så kan ske är då införde en abortlagstiftning. Något enstaka barnhem stoppade då temporärt adoptioner till . Ensamståendes möjlighet att adoptera Den fråga kommittén ställt till ursprungsländerna avser endast om en svensk lagstiftning som ger homosexuella par möjlighet att adoptera skulle kunna påverka heterosexuella pars möjlighet att adoptera negativt. Hur de olika länderna ställer sig till ensamstå- ende adoptionssökande, vid en förändrad lagstiftning, vet vi alltså inte. Vår nya lagstiftning innebär att vi i accepterar homosex- uella adoptanter generellt och medför att även homosexuella ensamstående sökande kan komma i fråga. Möjligheten till styvbarnsadoption inom ett registrerat partner- skap får till följd att ett barn, som adopterats av en ensamstående, i ett senare skede kan komma att adopteras av förälderns homosexu- ella partner, för det fall föräldern ingår partnerskap. Det kan inte uteslutas att denna möjlighet kan medföra att vissa ursprungs- länder blir något mer restriktiva när det gäller ensamstående sökande. För vissa ursprungsländer kan det därför bli viktigt att förvissa sig om att de barn de lämnar för adoption inte kommer till en homosexuell person. Det är därför möjligt att dessa länder – liksom – kommer att kräva att det av hemutredningen framgår att den sökande inte är homosexuell. Om den svenska hemutredningen i sådana fall öppet redovisar den sökandes sexuella läggning borde det inte medföra att ensamståendes möjligheter att adoptera generellt påverkas negativt. Hur kan vi motverka eller lösa eventuella svårigheter i det internationella samarbetet? Att vi i inte anser att den sexuella läggningen är avgörande för hur gott ett föräldraskap är betyder inte att vi kan bortse från andra länders inställning i den frågan. En seriös adoptionsverksam- het bygger på ett förtroende mellan de förmedlande organisatio- nerna/myndigheterna i ursprungsland och mottagarland. Det är viktigt att detta förtroende inte rubbas. Ursprungsländerna har i varje enskilt adoptionsärende rätt att välja den eller de adoptanter som de anser möter deras krav, t.ex. i fråga om personliga förhållanden. De har också rätt att när som helst under förfarandet avbryta detta, om omständigheter uppdagas som gör att de inte anser att de kan godta adoptionsansökan. För att det förtroende som finns mellan och ursprungsländerna inte skall rubbas och för att möjliggöra för ursprungslandet att avgöra vilken familjekonstellation de anser vara lämplig för det enskilda barnet bör den svenska hemutredningen ta upp frågan om sexuell läggning hos den eller de sökande, i de fall ursprungslandet efterfrågar sådan information. Även om detta kan tyckas ovidkommande eller kränkande är det endast genom att vara öppna i denna fråga som vi kan skapa trovärdighet hos ursprungs- länderna och motverka eventuella svårigheter i adoptionssamarbe- tet mellan länderna. En svensk öppenhet i denna del kan också medföra att frågan om en förälders sexuella läggning blir mer neutral även i andra länder. konvention om barnets rättigheter, nedan kallad , innehåller bestämmelser som har bety- delse i såväl adoptionssammanhang som i andra sammanhang rörande barn och barnets bästa. Den konvention som har störst betydelse , när det gäller internationella adoptioner, är om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, nedan kallad . Konventionen syftar bl.a. till att förbättra bar- nets rättsskydd över gränserna och att verka för att de adoptioner som genomförs är etiskt godtagbara. En annan konvention rörande adoption som tillträtt är europeiska konvention om adoption av barn. Denna kon- vention syftar till att skapa enhetliga adoptionsregler och praxis i de olika konventionsstaterna. Enligt skall, vid alla åtgärder som rör barn, bar- nets bästa komma i främsta rummet (artikel 3). Kommittén har arbetat enligt denna riktlinje och såväl framtagandet av den bakom- liggande utredningen som de överväganden som gjorts har skett mot bakgrund av barnets bästa. tar i en särskild artikel upp frågan om adop- tion av barn (artikel 21). När det gäller adoption är principen om barnets bästa särskilt uttalad. Barnets bästa skall vara styrande för alla överväganden som rör adoption. Inga andra intressen får sättas före eller anses lika viktiga som hänsynen till barnets bästa. Kon- ventionsstaterna skall också säkerställa att adoptionsförfarandet är godtagbart, t.ex. genom att endast behöriga myndigheter godkän- ner adoptionen, att berörda personer lämnat sitt samtycke och att inte adoptionen leder till en otillbörlig ekonomisk vinst för någon av de medverkande. fann, vid genomgången av den svenska adop- tionslagstiftningen, att denna står i överensstämmelse med Barn- konventionens bestämmelser och anda (SOU 1997:116 s. 256). Den lagstiftning som kommittén föreslår ändrar inte något i detta hänseende. En annan artikel som är viktig i sammanhanget är artikel 7, där det bl.a. sägas att barn, så långt det är möjligt, har rätt att få vetskap om sina föräldrar. Kommitténs förslag om att lesbiska par skall ges möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus – vilket möjliggör för ett barn att få kännedom om sitt biologiska ursprung – är ett steg i denna riktning. Detsamma gäller kommit- téns förslag om att spermagivarens identitet skall antecknas i soci- alnämndens akt vid en faderskaps- eller moderskapsutredning. syftar i första hand till att stärka barnens rätts- skydd vid internationella adoptioner. Tanken är att de stater som ansluter sig till konventionen skall samarbeta kring adoptionerna och att såväl ursprungsland som mottagarland skall ansvara för att de adoptioner som genomförs är till barnets bästa. Konventionen skall tillämpas då ett barn med hemvist i en för- dragsslutande stat (ursprungsstaten) har överflyttats, överflyttas eller kommer att överflyttas till en annan fördragsslutande stat (den mottagande staten), antingen efter adoption i ursprungsstaten av makar eller av en person med hemvist i den mottagande staten, eller för sådan adoption i den mottagande staten eller i ursprungs- staten (artikel 2.1). Innebörden av artikel 2.1 i Den specialkommission som arbetade fram det förslag som låg till grund för hade ingående diskussioner rörande frågan om vem som skulle kunna adoptera enligt konventionen. Särskilt diskuterades om konventionen skulle omfatta adoptioner till ogifta par som levde under äktenskapsliknande förhållande och/eller homosexuella par. Eftersom ämnet ansågs mycket käns- ligt stannade man för att föreslå att konventionen endast skulle omfatta adoptioner där gifta par (spouses) eller ensamstående (a person) var adoptanter. Frågan kom upp igen i den diplomatkonferens som slutligen antog konventionen. Förtydligande krävdes av några stater, för att det skulle stå klart att konventionen endast omfattade heterosexu- ella sökande par och ensamstående. En av anledningarna till att ett förtydligande krävdes var att det hos staterna fanns farhågor för att homosexuella par skulle kunna komma att likställas med makar i vissa av de andra staterna. – I anslutning till diskussionen anförde företrädaren för specialkommissionen att avsikten var att termen spouses skulle tolkas som par av olika kön och att det inte var meningen att konventionen skulle reglera andra än sådana parför- hållanden. Frågan om huruvida andra personer, än dem som kon- ventionen tog upp, skulle tillåtas att adoptera fick bedömas av varje enskilt land. Han erinrade därvid att varje enskilt land hade en suverän rätt att när som helst avbryta förfarandet i ett adoptions- ärende om de ansåg att så borde ske (t.ex. på grund av adoptanter- nas personliga förhållanden), även om det andra landet som var inblandat i förfarandet kunde tänkas tillåta adoptionen. – Under diskussionen framfördes vidare att i den franska versionen av kon- ventionstexten användes termen epoux, vilket uteslutande hänför sig till par av olika kön. Diskussionen i diplomatkonferensen avslutades med en omröst- ning i frågan om ett förtydligande behövdes i konventionstexten. Majoriteten ansåg att detta var onödigt. Däremot röstade en stor majoritet för att det i den förklarande rapporten till Haagkonven- tionen klart skulle framgå att endast gifta par av olika kön och ensamstående omfattades av konventionen. Den förklarande rap- porten (Explanatory Report on the Convention on the Protection of Children and Co-operation in respect of Intercountry Adop- tions av G. Parra-Aranguren) tar i enlighet med beslutet i diplo- matkonferensen upp den ovanstående diskussionen och uttalan- dena. Barnets bästa i förhållande till adoptioner som inte omfattas av I samband med att antogs som lag i genomfördes en del ändringar som bl.a. stärkte barnens rättsskydd. En väsentlig förändring i detta avseende var att möjligheterna till s.k. enskild (privat) adoption kraftigt begränsades. Alla adoptioner som genomförs enligt svensk lag – såväl kon- ventionsenliga som andra – står under offentlig tillsyn. Det finns därför ingen risk för att regelverket kringgås. Det sagda innebär att även en adoption som inte omfattas av omgärdas av i princip samma regelskydd som konventionen ger. Frågan om homosexuella pars möjlighet att adoptera var uppe till diskussion vid antagandet av och efter ingående diskussioner inom såväl den specialkommission som utarbetade konventionsförslaget som vid den diplomatkonferens som seder- mera antog konventionen kom man överens om att konventionen endast skulle omfatta adoptioner där gifta heterosexuella par och ensamstående var adoptanter. Konventionen är inte uppbyggd så att den avser att täcka alla former av adoption. I stället anges i artikel 2.1 i vilka fall konven- tionen är tillämplig. Av de uttalanden som gjordes i samband med diskussionen om vilka adoptanter som skulle omfattas av konven- tionen framgår också tydligt att man inte avsåg att konventionens tillämpningsområde i detta avseende skulle begränsa de olika kon- ventionsstaternas möjlighet att ha egna inhemska bestämmelser om vilka som skall godtas som adoptanter. I stället påpekades att det stod såväl ursprungsland som mottagarland fritt att när som helst avbryta ett adoptionsförfarande som inte ansågs godtagbart enligt den egna statens bestämmelser och värderingar. Sammanfattningsvis finns det inte – med anledning av Haagkon- ventionen – något formellt hinder mot att införa en bestämmelse som ger registrerade partner möjlighet att adoptera barn. Däremot skulle en sådan adoption inte komma att omfattas av Haagkonven- tionen. Men det svenska regelverket rörande adoptioner innebär att barnet ändå har i princip samma rättsliga skydd. europeiska konvention om adoption av barn Konventionen, som tar sikte på konventionsstaternas interna reg- ler, syftar till att utjämna olikheterna mellan staternas adoptions- lagstiftning och tillgodose barnets bästa genom gemensamma prin- ciper och gemensam praxis beträffande adoption av barn. Konventionen innehåller dels bestämmelser som staterna förbin- der sig att följa, dels bestämmelser som är fakultativa. En fördrags- slutande stat får, vid undertecknandet eller vid anslutningen till konventionen, reservera sig mot högst två av de förpliktande bestämmelserna. har inte gjort någon sådan reservation. Artikel 6.1, som anger vem som får adoptera enligt konventio- nen, tillhör de bestämmelser som en ansluten stat förbundit sig att följa. Artikeln slår fast att barn får adopteras endast av makar, antingen gemensamt eller var för sig, eller av en person.33 Också artikel 10, som tar upp verkan av en adoption, tillhör de bestämmelser som konventionsstaterna förbundit sig att följa. I artikeln sägs bl.a. att en adoption innebär att alla band mellan adoptivbarnet och dess biologiska föräldrar klipps av. En konven- tionsstat får dock i lag stadga att adoptantens make behåller sina rättigheter och skyldigheter i förhållande till barnet, om detta är hans eget barn i eller utom äktenskap eller hans adoptivbarn (artikel 10.2). En annan artikel som är av intresse i detta sammanhang är artikel 16 som stadgar att en avtalsslutande part har rätt att anta bestäm- melser som är gynnsammare för adoptivbarnet. Det finns varken i konventionstexten eller den förklarande rap- porten till konventionen någon definition av vad som avses med makar. I den engelska versionen används uttrycket two persons married to each other och i den franska versionen deux person- nes unies en marriage. Frågan om huruvida endast par av olika kön var avsedda att omfattas av begreppet var knappast uppe till diskussion vid tiden för konventionens tillkomst. Konventioner är dessutom levande materia så till vida att samhälls- utvecklingen och förändringar i rättsuppfattningen i konventions- staterna kan medföra att den tolkning av en konventions- bestämmelse som var den rätta när konventionen kom till kan förändras . Den innebörd som lades i begreppet makar när konventionen upprättades kan alltså ha ändrats . 33 – som införde en möjlighet för registrerade partner att styvbarnsadoptera andre partners barn – har reserverat sig mot bl.a. tillämpningen av artikel 6.1. (som också infört en möjlighet till styvbarnsadoption för registrerade partner) eller (som infört en möjlighet för homosexuella par att såväl styvbarnsadoptera som adoptera gemensamt) har anslutit sig till den aktuella konventionen. I brist på en definition av begreppet makar i konventionstexten och dess förarbeten får man söka annan vägledning. Man får då falla tillbaka på de allmänna principer för tolkning av internationella traktater som finns i om traktaträtten. Av artikel 31 framgår att det är ordalagen i traktaten som framför allt skall tillmätas betydelse, men att orden skall läsas i sitt sammanhang och i ljuset av traktatsbestämmelsernas syfte. europeiska konvention om adoption har till syfte att harmonisera de olika konventionsstaternas lagstiftning rörande adoptioner så att enhetliga principer och praxis tillämpas. Detta innebär att även de övriga konventionsstaternas tolkning av begreppet makar måste tillmätas betydelse. Av de sexton stater som är anslutna till konventionen är det endast , , och i viss mån som erkänner registrerat partnerskap som rättsligt institut. I de övriga staterna kan homosexuella inte ingå partnerskap. Ett partnerskap som ingåtts i ett annat land medför som regel inte heller några rättsverkningar, eller endast begränsade rättsverkningar, i dessa stater. När det gäller andra staters syn på begreppet makar kan det vara av intresse att nämna ett mål som avgjorts EG:s första- instansrätt. Frågan gällde om en svensk tjänsteman i gemenska- perna, som ingått registrerat partnerskap, skulle erhålla familje- tillägg. Den gjorde gällande att registrerat partnerskap i detta fall skulle betraktas som äktenskap, vilket Rådet hade tillbakavisat. Förstainstansen delade Rådets ståndpunkt och framhöll att gemenskapernas tjänsteföreskrifter uteslutande omfattar civiläktenskap i traditionell bemärkelse. Förstainstansen uttalade vidare att på gemenskapsrättens nuvarande stadium kan ett stadigvarande förhållande mellan två personer av samma kön inte likställas med ett förhållande mellan äkta makar (/97, avgjort ). Avgörandet har överklagats till Europeiska gemenskapernas domstol. Ett annat sammanhang där innebörden av begreppet makar har diskuterats är vid utformningen av om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. I denna konvention används i den engelska versionen termen spouses och i den franska versionen termen epoux, vilket man enades om skulle tolkas som par av olika kön (se föregående avsnitt rörande ). Den ingående diskussionen som föregick detta ställningstagande belyser två saker. fanns farhågor hos vissa stater att andra stater skulle kunna komma att likställa homosexuella par med makar, dels att den allmänna inställningen bland de stater som deltog vid diskussionen var att homosexuella par inte i detta sammanhang skulle likställas med makar.