sou · GPB382 · 2002-01-01 00:00:00 — I samband med genomförandet av fritt handredskapsfiske begränsades rätten till förvaltning och administration av privat- mark, något som de intervjuade betraktar som stöld. Särbehand- lingen av fiskeregler, kontra inlandet, anser samtliga vara orättvist och att samma regler borde gälla. Av de personer som äger vattenareal är det inget som ingår i ett fiskevårdsområde. Dock anser man att fiskevårdsområden är bra. Ett ökat lokalt ansvar och beslutanderätt över resursens nyttjande tror man skulle kunna leda till ett ökat engagemang och intresse för att bedriva fiskevård. Förslaget på förvaltningsmodellen har samtliga vetskap om och anser även den vara bra då resursen blir mer kontrollerad. Obligatoriskt fiskekort är man positiv till och man ser det som en möjlighet för fiskevattenägarna att få inkomst för upplåtelse av fiskeresursen. Den person som inte äger vatten kan tänka sig att stödja ett för- slag som ger markägarna rätten att åter förvalta över fiskeresursen. Kontakt och samarbete med andra aktörer anses vara bra, dock råder det delade meningar när det gäller kommunens insatser. Medlemskap finns i både skärgårdsföreningen och i MIF. Om den av i län föreslagna förvaltnings- modellen genomförs är det positivt främst ur psykologisk och eko- nomisk synvinkel anser de intervjuade. Dels kan folk få tillbaka gnistan och lägga kraft och tid på att utveckla skärgården sam- tidigt som det kan generera en mindre inkomst till ägare av fiske- vattnet som kompensation för upplåtelse av fiskeresursen samt intrång på privat mark. Det finns dock en uttryckt rädsla för att allemansrätten skulle kunna begränsas i samband med att den nya förvaltningsmodellens införs, något som skulle kunna drabba de personer som driver turism men ej har något eget vatten. Två av de tre intervjuade äger bara en fastighet utan hus vilken inte gått i arv. Fiskevatten arrenderas, varav den ene gör det för eget husbehov och den andra för fritidsbruk. Den tredje personen äger en fastighet där vattenareal ingår. Fiskevattnet, där det tidigare bedrevs fiske, arrenderas dock ut till släkt. Huvudsysselsätt- ningen för de intervjuade är byggverksamhet specialiserat på skär- gårdsbebyggelse eller transporter av olika slag. En av personerna bedriver turism som binäring och hyr ut kajaker. Verksamheten med kajakuthyrning ökar i omfattning och tar stegvis över syssel- sättningen. Införandet av det fria handredskapsfisket anser man vara negativt och pekar på flera aspekter. Dels betalar fiskaren en avgift för arrende medan andra får fiska gratis på an andra ägt vatten och dels blev vattenägarna överkörda psykologiskt när de blev fråntagna rätten att besluta över sitt eget vatten. Vidare bedrevs förr fiske utifrån ett långsiktigt perspektiv medan det gäller att vara först till kvarn. En av de intervjuade uppfattar fiskare som nyttjar det fria fisket som provocerande när de lägger till vid vikar i närheten av hus samt fiskar från privat brygga. Detta har lett till irritation. En av de intervjuade anser dock det fria handredskaps- fisket vara positivt för besöksnäringen och ser det som ett dragplåster för att utveckla turism i skärgården. Även om det förekommer många tyskar som nyttjar det fria handredskapsfisket poängteras det att det även finns andra grupper, däribland svenskar, som bedriver nonchalant fiske och brister i respekt visavi både markägare och yrkesfiskare. I områdena närmast Lysingsbadet är förekomsten av det fria handredskapsfisket störst enligt de intervjuades utsago. Sedan införandet av det fria handredskapsfisket anser samtliga intervjuade att klimatet i skärgården har förändrats. En av de inter- vjuade uppfattar klimatet som frostigare och en annan säger sig har blivit utsatt för vandalism då denne bedriver fisketurism. Den person där eget vatten ingick i fastigheten anser att fiske- vårdsområden är bra förutsatt att någon driver det. En av de inter- vjuade poängterar dock att det vore bättre att bilda större fiske- vårdsområden då det är svårt att veta vart gränserna går. Ett ökat ansvar och beslutanderätt över resursens utnyttjande tror man kommer att öka engagemanget och intresset hos de som äger vatten att bedriva fiskevård. Detta då man bedrev ett långsiktigt fiske innan reformen genomfördes. Om man får tid över ifrån huvudsysselsättningen, vilket inte i detta fall är fiske, kan den per- son som äger vatten tänka sig att bedriva fiskevård. Av det tre intervjuade känner ingen av dem till förslaget om en ny förvaltningsmodell. Trots det anser en av dem att förslaget är positivt och en annan att den förmodligen inte kommer att gynna besöksnäringen genom att de vattenägare som är emot en utveck- ling av turism då kan neka upplåtelse för fiske på sitt vatten. Obli- gatoriskt fiskekort anser samtliga av de intervjuade vara bra förut- satt att inkomsten går till vattenägare och att det gynnar det lokala samhället. En person tror även att fiskekort kan generera viss sysselsättning i skärgården i form av försäljning, administration och kontroll. Turismaktivitet kring , och förekommer i småskalig verksamhet i form av Bo på Lantgård, Stuguthyrning samt kajakuthyrning. Hos de intervjuade råder det en positiv inställning till en utveckling av turism i skärgården. I takt med att det blir allt svårare att livnära sig på de traditionella näringarna anser en av de intervjuade att man måste leta efter nya inkomstkällor. De traditionella näringarna måste dock finnas med i grunden men i kombination med turism. – Det gäller att se möj- ligheterna och ta vara på dem istället för att bara se det negativa. En utveckling av fisketurism är samtliga av de intervjuade positiva till men med vissa restriktioner. Kommun bör ej gå in och investera i verksamheter som konkurrerar med dem som försörjer sig på fiske i skärgården. Det är som att bädda för konflikter. Vidare bör ett fiskekortsystem införas samt att inkomsten för dessa går till de personer som äger vatten. En ökad turismaktivitet i skärgården anser de intervjuade gynna deras verksamheter. Vad gäller samarbete med olika aktörer som arbetar lokalt, regi- onal och kommunalt med fiskeutveckling, turism och företagsut- veckling är man positivt inställd till under förutsättning att det ger resultat och att man erbjuds hjälp i form av olika slag. En av de intervjuade anser dock att samarbete i skärgården är svårt då situationen är som den är. Medlemskap i skärgårdsföreningen finns hos två medan den tredje är med i MIF. Dagsläget för skärgården ser inte ljus ut och samtliga av de inter- vjuade anser att förändringar måste ske för att skärgården ska ha en framtid. Vilka förändringar som måste ske är snarlika för de inter- vjuade. En av personerna understryker vikten av att reformen om det fria handredskapsfisket ändras och att någon form av avgift införs och en annan anser att det fria fisket måste finnas kvar men att ett fiskekortsystem kan införas. Vidare har en av de intervjuade uttryckt en svårighet att koncentrera sig på sin verksamhet p.g.a. den hetsiga debatten som råder i skärgården angående det fria handredskapsfisket. Utflyttning från skärgården är ett pro- blem och om skärgården ska ha någon framtid anser man att det måste skapas möjligheter för folk att både bo kvar samt att flytta ut i skärgården. Merparten av de intervjuade äger en fastighet där vatten ingår. Många av fastigheterna har även gått i arv. Sysselsättningen har förändrats historiskt. Yrkesfisket har minskat i omfattning och där fiske/jordbruk bedrivs har oftast en näring fått ta överhand. Ändrade förhållanden i skärgården har medfört att det är svårt att livnära sig på endast en näring. Turism bedrivs som binäring av många. Införandet av det fria fisket har bidragit till att andra aktörer har trätt in på arenan för att ta del av fiskeresursen. Konflikter har uppstått. Som vattenägare finner man införandet av det fria fisket som konfiskering av privat mark. Merparten av de intervjuade inne- har en känsla av att de blev psykologiskt överkörda. De personer som nyttjar sitt fiskevatten mest är starkast emot det fria fisket, t.ex. yrkesfiskare och fiskare/jordbruk. Grupperna yrkesfiskare samt fiskare/jordbruk, är en utsatt grupp då de livnär sig helt eller delvis på resursen. Det fria fisket har resulterat i flertalet irritationsmoment hos lokalbefolkningen. Personer som inte äger vatten och som bedriver annan form av verksamhet än fiske tänker ej på problemet i samma utsträck- ning. Förekomsten av fritt fiske anges vara störst där någon form av turismaktivitet förekommer. Tyskar anges vara den utländska grupp som utnyttjar det fria fisket flitigast. Tyskar såväl som svenskar uppfattas vara lika respektlösa vid sitt nyttjande av fiskeresursen. Kommersialisering av allemansrätten uppfattas som ett pro- blem då man ej talar om allemannsskyldigheten i marknads- föringen. Med det fria fisket och kommersialiseringen av fiskeresursen finns det en uttryckt åsikt bland skärgårdsborna om att bjuder hela världen på fiske. Många är positiva till en utveckling av turism i form av rekrea- tion i området. Kravet är dock att det ska vara småskaligt och drivas av skärgårdsbor. Inkomsten ska dessutom gynna det lokala. En av de lokala entreprenörerna ser skärgården som en resurs. Möjligheterna bör tas vara på då lugn och ro samt naturupp- levelse går att sälja. Många områden är ännu inte överexploaterade och därmed finns det utrymme för ytterligare utveckling av näringen. Genom turism kan skärgårdsmiljön bevaras. Gruppen Övrig bofast lokalbefolkning anser att en ökad turismaktivitet kan gynna deras verksamheter. Då kommunen bedriver kommersiell fisketurism uppfattas det som om de stjälper skärgårdsborna istället för att hjälpa dem. Detta har angivits som upprörande för många. Fiske som en aktivitet för rekreation ses som en möjlighet för skärgården. Besöksnäringen ser positivt på att utveckla fiskerekreation. Krav ifrån yrkesfiskare är att det ska drivas lokalt och inom ett fiskevårdsområde där vattenägarna råder över resursen. Övriga grupper är också positiva till en sådan utveckling förut- satt att det bedrivs gemensamt inom ett fiskvårdsområde. Fiskekort bör införas då det skapar möjlighet att ta betalt för upplåtelse av fiskeresursen samt kan ge kompensation för nyttjande/beträdande av privat mark. Fiskekort jämförs med jaktkort. För vattenägare är deras mark lika viktig som skog och åker. Fiskekort anses vara vitalt att införa vilket kan generera inkomst till fiskevattenägarna för fiskevård och ersättning av förstörda fiskeredskap. Ersättning av sådant slag är något som inte går att få . Yrkesfiskarna är de som främst bedriver fiskevård. För dem är fiskevårdsområden och bedrift av fiskevård en förut- sättning för att kunna föra statistik över bestånden och bestämma fångstuttag samt plantera ut yngel. Även andra grupper är positiva till fiskevårdsområden förutsatt att fiskekort införs då det genererar ersättning för intrång på privat mark etc. Kontroll och tillsyn har försämrats betydligt enligt de grupper som livnär sig på fisket. Ökad beslutanderätt över resursen i samband med fiskevårdsområden är man överens om att det skulle leda till ett ökat engagemang för fiskevård. Alla är väl mån om sitt vatten. Vid införandet av det fria handredskapsfisket fråntogs vatten- ägarnas rättigheter att styra över fiskeresursen. Med föreslagna skötselområden får de tillbaka kontrollen och känner på så vis ej längre någon maktlöshet över sin egna mark. Förslaget på den nya förvaltningsmodellen anses vara bra då dagsläget måste förändras. Modellen anses vara bra fast det finns en uttryck känsla av att det inte kommer att genomföras. Denna åsikt grundar sig i erfarenheter ifrån medverkan av flera undersökningar som har gjorts i skärgården och där resultat ej har åstadkommits. Enligt en intervjuads utsago har förtroende för kommun och läns- styrelse successivt tappats. Fritt fiske har skapat totalkonfrontation mellan yrkesfiskare och besöksnäring. Många skärgårdsbor är besvikna på då de bedriver kommersiell fisketurism. Konflikterna kring det fria fisket har bidragit till att den sociala kulturen i skärgården försämrats. Även om merparten av de intervjuade är positiva till ett sam- arbete har ett par yrkesfiskare uttryckt en åsikt om att de inte är intresserade av att ha kontakt med andra aktörer och utveckla vidare samarbeten. Situationen i skärgården försvårar samarbete. Medlemskap i skärgårdsföreningen finns hos nästan alla. Många har även medlemskap i . Engagemang finns hos skärgårdsborna. Det fria fisket är för skärgårdsborna bara ett problem i mäng- den. Dock är det ett känsloladdat problem vilket skiljer sig ifrån övriga problem i skärgården. En förändring av reformen kommer med sannolikhet inte ändra problematiken med en utdöende skärgård, men bättre förutsättningar för de som livnär sig på resursen. Konflikter kan tonas ner och man får tillbaka beslutanderätten över det som man inte äger men som man ändå betalar skatt för. Tid och kraft kan läggas på att utveckla skärgården istället för att driva diskussioner om nyttjanderätt och tolkning av lag. Psykologiskt är det viktigt för skärgårdsborna att få tillbaka rätten att förvalta och besluta över fiskeresursen. har funnits , Små- landskustens och tillkom och Gryts- och Skär- gårdsföreningar startade . Skärgårdsföreningarnas främsta uppgift är att befrämja medlemmarnas och skärgårdens intressen och att skapa förutsättningar för en hållbar utveckling i skärgården. Antalet medlemmar är mellan 300 och 600 stycken. I Gräsö Skärgårdsråd blir alla som är mantalsskrivna på och på öarna precis söder om automatiskt medlemmar utan kost- nad. Medlemmarna är mycket engagerade och detta har ökat år . startade konflikterna om det fria handredskapsfisket på allvar vilket gjorde Skärgårdsföreningarnas roll som språkrör mycket viktig. Grunden till konflikterna var att man kunde få till- stånd av att bedriva kommersiell allemansrätt på enskild fastighet förutsatt att man inte störde eller skräpade ner. Blekinge Kust-Skärgårdsföreningens medlemmar har dock minskat i antal då stora inskränkningar gjorts i skärgårdsbefolkningens möjligheter att bedriva ett meningsfullt husbehovsfiske. Detta har medfört att medlemmarna tappat intresset av alla slags frågor gällande skärgårdsboende. kämpade hårt mot den nya reformen men förlorade och tappade glöden. har de dock börjat samarbete mer med övriga föreningar, kommuner och myndigheter vilket resulterat i att man återigen börjar tro på möj- ligheten att påverka skärgårdens utveckling. menar att deras arbete egentligen inte förändrats. Torskfisket var vid tiden för frifiskets införande gott och man brydde sig inte så mycket om det kustnära fisket. Vattenägarna protesterade dock och menade att vattnet var lika viktigt för dem som åker och äng. Det fria handredskapsfisket har inte medfört några problem i då handredskapsfisket redan var fritt. De flesta föreningar vill avskaffa det fria handredskapsfisket helt och hållet. Vissa menar att man är bestört över hur staten å ena sidan vill ha en levande skärgård och å andra sidan rycker undan en avgörande del av näringsunderlaget. samlade ett stort antal människor för ett möte angående det fria handredskapsfisket. Medverkade gjorde bl.a. sportfiskare, yrkesfiskare, vattenägare och forskare. Alla var över- ens om två saker; att tillgången på fisk blivit sämre och att det fanns för lite pengar till att bedriva fiskevård. lades det fram ett förslag om att frifisket skulle tas bort, att fiske- vattenägarna skulle sälja fiskekort för att finansiera fiskevård. Motionen har sedan tagits hand av SIKO. Det är främst för de som tidigare haft enskilt fiske och för den äldre generationen som frå- gan är mycket viktig. Gräsö Skärgårdsråd menar istället att det förekommer så lite fiske att det inte märkts någon skillnad. menar att man bör komma fram till någon form av särlösning för den del av Ostkusten som det berör men att handredskapsfisket även fortsättningsvis skall vara fritt på övriga kuststräckor. Det verkar vara svårt att estimera hur många som fiskar och hur stora fångsterna är men minskad fisktillgång har minskat fritids- fisket något . Det yrkesmässiga fisket efter gädda och abborre är även det dåligt på många håll. Vid stugbyar menar att fisket är omfattande men att det på mer isolerade och oåtkomliga ställen är mindre omfat- tande. Trollingfiske har innerskärgårdarna problem med enligt . Klimatet har förändrats till det sämre menar de flesta av Skär- gårdsföreningarna. Reformen har varit kraftigt konfliktskapande. Kunskapen om natur, fiske och traditioner har minskat vilket innebär ökade störningar i en miljö som är mycket känslig. Tas frågorna upp av lokalbefolkningen får de ofta höra att det är fritt fiske. Övervakningen är svår och därmed känns utsattheten ännu värre. Gräsö Skärgårdsråd samt Blekinge Kust-Skärgårdsföre- ning har dock inte märkt att klimatet förändrats. De allra flesta Skärgårdsföreningar förespråkar turism men man vill ha möjlighet att förvalta sin egen egendom och resurs. Främsta frågan angående turister för är att försöka styra turisterna till lokalentreprenörer då man inte helt är överens om man vill ha fler turister då de fritidsboende redan är så många. Skärgårdsföreningarna har generellt en negativ attityd till fiske- turism med nuvarande lagstiftning. Attityden skulle ha varit annorlunda om fiskekort kunde säljas till gagn för fiskevårdsom- rådena. Det är också viktigt för en entreprenör att känna till fiske- reglerna och i övrigt ha en god kontakt med fiskevattenägarna och lokalbefolkning. menar att utveckling av fisketurism inte får ske på bekostnad av yrkesverk- samma fiskare och skärgårdsbefolkning. Fritidsfisket är viktigt för människors behov av rekreation och återhämtning från dagens stress i samhället och skärgården kan definitivt vara en resurs att räkna med. Det viktigaste är att verk- samheten skapar inkomster med synliga effekter för området annars kan effekten bli den motsatta. Nya verksamheter måste få utvecklas i den takt som gör att människorna i bygden accepterar förändringarna menar man. Flertalet havererade projekt med inriktning på fisketurism har även skapat en viss skepsis. Kontakten mellan Skärgårdsföreningarna och myndigheter, lokalbefolkning och entreprenörer är god i de allra flesta fallen. Samarbeten som fungerar mindre bra är bl.a. mellan Smålands- kustens och . Orsaken är att tycker att det kommunala Lysingsbadet bedriver kommersiell fisketurism och föreningen menar att man endast får bedriva kommersiell fisketurism på eget vatten eller om man tecknat avtal med vattenägaren. De flesta tycker att Skärgårdsföreningarna kan påverka beslut från högre ort och att möjligheten förbättrats . Vissa Skärgårdsföreningar har god kontakt med kommunerna och vissa Skärgårdsföreningar har istället bättre kontakt med länsstyrelserna. Önskan finns dock att rösterna skall höras och uppmärksammas ännu högre upp. tycker att det är svårt att göra sig gällande mot det organiserade sportfisket och det storskaliga yrkesfisket. Den nya förvaltningsmodellen är alla föreningar mer eller mindre medvetna om och vissa har även varit med om att ta fram modellen. Styrelserna tycker att förvaltningsmodellen är en bra/acceptabel kompromiss men bl.a. Blidö-Frötuna Skärgårdförenings medlem- mar vill hellre att fiskevattenägarna skall ta hand om vattnet istället för att tvinga in alla i ett fiskevårdsområde. De flesta i Skär- gårdsföreningarna är dock överens om att skötselområdena måste vara små/hanterbara och att pengarna oavkortat stannar inom dessa områden och inte delas ut genom en central organisation. Att kunskapen om fiskesamhällets förutsättningar och begräns- ningar för dess nyttjande har minskat är alla överens om. Skärgårdsborna retar sig på detta. Fiske ser de fritidsfiskande som ett nöje, och inte som ett sätt att få mat. Det är dessutom svårt att få beslutsfattare att fatta beslut som går i hand med verkliga för- hållanden. använder man likformiga regler för hela kusten och skärgården trots att förutsättningarna är så olika menar och menar vidare att ett beslut som kanske gäller enbart fisket kan få negativa konsekvenser på andra områden. Gruppen skärgårdsfiskare har alltid varit en minoritet i samhäl- let. Det flesta människor har också ett större avstånd till skär- gårdssamhällena än förut på grund av hur dagens moderna samhälle fungerar. Barnen på vet knappt hur en fiskare ser ut! Delvis orsak är också att fiskebestånden minskat och det är mycket dyrt att köpa in sig på fiskekvoter. Det går helt enkelt inte att liv- nära sig på fisket menar . Fisket har haft en viktig roll för att forma skärgårdskulturen. Då resursen är fri för handredskapsfiske är det nu ingen som känner ansvar för förvaltningen av dessa områden i en omfattning som motsvarar den långsiktiga reproduktionen. Därför vill Skär- gårdsföreningarna bl.a. marknadsföra skärgården för att få ut kun- skapen till människor utanför dessa områden. Detta görs bl.a. genom informationsblad och genom som täcker ett större område. Många tycker att just informationen är viktig att komma ut med och att även ta del av. samarbetet med bl.a. myndigheter och andra föreningar blivit mycket mer omfattande än . Det är dyrt att leva i skärgården menar med nuvarande fastighetsskatt och på grund av att värdet på hus och tomter ökat så markant . Ungdomarna i skärgården har därför svårt att skaffa sig något eget. Följden blir att ungdomarna är tvungna att söka sig bort från sin hembygd för att klara sig. Befolkningsminskningen är redan ett problem i glesbygden och detta gör inte saken bättre. Fiskekunskaperna går om intet om denna generation är tvungen att ge sig av. Kvar blir endast de som har råd att skaffa sig fritidsboende. Tillgängligheten för bl.a. det rörliga friluftslivet i området kommer därmed att minska. I ett något mer positivt scenario tar samtliga, myndigheter och befolkning, ett gemensamt ansvar för skärgården som nationell resurs menar . Man satsar mer på bostäder för åretruntboende och en välutvecklad skärgårdsturism ger syssel- sättning och inkomster. De naturliga resurserna tas tillvara och generationerna har möjligheter att stanna kvar. Skärgården görs tillgänglig för alla intresserade oberoende av deras ekonomiska för- utsättningar och behov. Skärgårdskulturen bygger på vattenarealer- nas produktion och kunskapen om hur man fångar och hanterar fisk. Abborre och gädda är en del av skärgårdsfiskarens levebröd. Skärgårdsföreningarna vill att fiskevattenägarna återigen skall få ta ansvar för sitt vatten och med detta förbättra sina möjligheter för överlevnad i skärgården. Skärgårdsföreningarna arbetar för att skydda och befrämja skärgårdsbefolkningens intressen och engagemanget hos med- lemmarna har ökat år . Flertalet föreningars arbete har kommit igång på allvar sedan konflikter blossat upp kring rätten att bedriva kommersiell allemansrätt på enskild fastighet. Åsikter om det fria handredskapsfisket Vid reformens införande var det mest vattenägarna som protesterade medan yrkesfiskarna hade gott om fisk ute i havs- banden och inte brydde sig så mycket om kustfisket. Sedan fiskebestånden minskat och fiskekvoterna begränsat yrkesfiskarnas möjligheter har kustfisket blivit mer betydelse- fullt och konflikter har då skapats. Majoriteten av Skärgårdsföreningarna vill avskaffa det fria handredskapsfisket. Fiskebestånden har minskat, vattenkvaliteten blivit sämre vilket gör att befolkningen ifrågasätter vem som har ansvaret för kontrollen av fiskevattnen där ingen reproduktion sker. Hur mycket som fiskas av fritidsfiskare kan ingen säga men i närheten av stugbyar är fisket omfattande medan det i andra områden inte förekommer något fiske överhuvudtaget. Reformen har varit konfliktskapande menar de flesta Skär- gårdsföreningarna och har även sin grund i att kunskapen om natur, fiske och traditioner minskat mycket . Skärgårdsföreningarna förespråkar turism men de flesta vill ha möjligheten att förvalta sin egen egendom och resurs.