sou · GPB353d1 · 2002-01-01 00:00:00 — För av den vuxna befolkningen innebar nittiotalets ekonomiska kris att de registrerade sig på arbetsförmedlingen på grund av arbets- löshet. Om vi räknar om andelen till absoluta tal är det drygt 1 800 000 svenskar som blev arbetslösa –2000. 5 Vi ser också att tillskottet av nya arbetslösa avtar . Även om detta givetvis är något positivt så är det viktigt att komma ihåg att detta i kombination med den höga arbetslösheten betyder att de som blivit arbetslösa blev kvar länge i arbetslösheten. Skillnaden mellan dem som enbart varit öppet arbetslösa och den totala arbetslösheten är inte särskilt stor (). 5 Vi har här också tagit hänsyn till att vi 1991 har ett bortfall i urvalet. Vid vägningen har vi tagit hänsyn till att bortfallet fördelar sig olika över faktorerna kön, ålder, civilstånd och ortstyp. innebär att de flesta som varit i åtgärd eller varit deltidsarbetslösa också varit öppet arbetslösa. I Tabell 1 redovisar vi arbetslöshetens totala längd 1992–1999 för dem som 1991 var 18–. Drygt en fjärdedel har varit öppet arbetslösa högst 6 månader, dvs. och för omkring hälften har den öppna arbetslösheten bara varat i högst . Den genomsnittliga tiden i öppen arbetslöshet är dock högre, . När vi också inkluderar personer i arbetsmarknadsåtgärder, dem som inte kunnat ta arbete direkt och som varit under utredning och de deltidsarbetslösa blir de samman- lagda arbetslöshetsperioderna längre. har nästan en fjärdedel varit drabbade än och över hälften längre än . En stor andel av de arbetslösa har m.a.o. levt med arbetslöshets- problemen mycket . Denna andel hade antagligen varit ännu större om vi även i dessa inledande analyser tagit bort dem som eventuellt studerat eller pensionerats, som alltså inte befinner sig på arbetsmarknaden och därför kan förväntas ha kortare arbetslöshetstider. Total tid i arbetslöshet och program, 1992–1999. Procent i re- spektive kategori. (18–1991) + åtgärd, utredning Bland dem som drabbades av arbetslöshet kan man urskilja många olika varianter. Arbetslösheten kan komma i olika skepnader. En del har varit arbetslösa . Många har varit arbetslösa upprepade gånger under kortare eller . Andra har varvat arbetslöshet med olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. För flertalet har arbetslösheten gällt heltid men för några har arbetslösheten varit på deltid. De enskilda individernas arbetslöshetserfarenheter kan avbildas som sekvenser av arbetslöshet. Det finns givetvis nästan lika många arbetslöshetssekvenser i datamaterialet som det finns arbetslösa. Vår avsikt är att ge en bild av hur enskilda individer drabbats av arbetslösheten genom att gruppera sekvenserna så att de beskriver olika typer av arbetslöshetserfarenheter. Vi vill m.a.o. identifiera och klassificera arbetslöshetens olika skepnader. De olika grupperna kan vi sedan utnyttja för att analysera arbetslöshetens effekter på levnadsnivån. Det är självfallet svårt att sammanfatta så mycket och kompli- cerad information och det finns många möjliga tillvägagångssätt. I den här studien har vi tagit hjälp av en statistisk metod som kallas klusteranalys för att identifiera olika typer av arbetsmarknads- erfarenheter. Individerna grupperas här med hjälp av information om ett antal av variabler (registeruppgifter från AMS). Metoden syfte är just att identifiera grupper som har likartade, men inte nödvändigtvis identiska, värden på de inkluderade variablerna. För att klassificeringen skall ge en så korrekt bild som möjligt av nittiotalets massarbetslöshet skall analysen helst ta hänsyn till flera faktorer. Främst gäller det olika typer av arbetslöshet som heltids- arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Men vi vill också ta med information om längden på de enskilda episoderna och slutligen antalet episoder av olika slag. Vi har därför använt åtta variabler för att sammanfatta individernas arbetslöshetserfarenheter . Fyra variabler mäter antalet episoder av heltidsarbetslöshet, deltidsarbetslöshet, deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, samt utredning vid arbetsförmedlingen, och fyra mäter i respektive tillstånd. I vårt huvudurval (de som fyllde 24 upp till och med och som blev ) är det 886 individer som finns registrerade hos AMS för någon typ av arbetslöshet. De utgör av urvalet. De som inte registrerats för arbetslöshet utgör en grupp för sig och det är endast för dem som finns i AMS register som vi genomfört en klusteranalys. 6 Det finns ett flertal klusteranalytiska metoder, och vi har använt oss av en hierarkisk klusteranalys. Denna anses normalt lämplig då man inte vet något om antalet grupper i materialet. Vid en hierarkisk klusteranalys jämförs individerna på basis av deras värden på de inkluderade variablerna. Individer med mest likartade värden förs samman i ett antal grupper. I nästa steg jämförs i sin tur dessa grupper och de mest likartade grupperna förs samman. Vid varje sådan sammanslagning beräknas ett mått som indikerar hur pass lika respektive olika de två sammanslagna grupperna är. Storleken på dessa mått används sedan som indikation på antalet distinkta grupper i materialet. visade på att de arbetslösa kunde indelas i sex olika grupper, dvs. sex olika typer av arbetslöshet. Men även om klusteranalysen ger en fingervisning om hur grupperna kan se ut kan den aldrig ge ett entydigt besked om vilka individer som tillhör vilka grupper. Efter- som vi är intresserade av att veta vilka individer som upplevt olika former av arbetslöshet, och också ville få en uppfattning om gruppernas relativa storlek, har vi använt de åtta variablerna ovan för att särskilja de olika grupperna. 7 Att de olika grupperna repre- senterar skilda former av arbetslöshet framgår klart av medel- värdena på de inkluderade variablerna som redovisas i Tabell 2. 7 Grupperna definierades som kort arbetslöshet: deltidsarbetslöshet mindre än och övrig arbetslöshet (öppen, utredning samt åtgärd) mindre än 13 månader, lång öppen arbetslöshet: deltidsarbetslöshet mindre än och övrig arbetslöshet mer än 12 månader men mindre än 49 månader samt av övrig arbetslöshet utgjord av öppen arbetslöshet, lång åtgärdsarbetslöshet: deltidsarbetslöshet mindre än och övrig arbetslöshet mer än 12 månader men mindre än 49 månader samt maximalt av övrig arbetslöshet utgjord av öppen arbetslöshet, samt varaktig arbetslöshet: deltidsarbetslöshet mindre än och övrig arbetslöshet mer än 48 månader. Slutligen fanns lång hel/deltidsarbetslöshet: deltidsarbetslöshet mer än men mindre än 37 månader och varaktig deltidsarbetslöshet: deltidsarbetslöshet mer än 36 månader. Arbetslöshets- och programerfarenheter 1992–1999. Gruppmedelvärden och urvalets fördelning befolkningen, 1000-tal a) a) Uppskattningen baserar sig på hela urvalet i åldrarna 24–före bortfallet 1991 och bortfallet i panelen mellan 1991–2000. Procent siffrorna baserar sig på de absoluta siffrorna i vårt urval efter bortfall. Två tredjedelar av dem som 1991 var 24 till har aldrig varit arbetslösa . 8 Bland de arbetslösa ser vi att 29 pro- cent har varit vad vi betecknar korttidsarbetslösa. I genomsnitt har de varit arbetslösa vid drygt ett tillfälle med närmare i öppen heltidsarbetslöshet och sammanlagt i i arbetslöshet. Nästa grupp har i huvudsak varit arbetslösa på heltid under långa perioder och den kallar vi lång öppen arbetslöshet. Här finner vi av de arbetslösa och de har en sammanlagd genomsnittlig arbetslöshet , varav 22 månader är heltidsarbetslöshet. Om vi lägger samman de här två grupperna visar det sig att eller nästan hälften av de arbetslösa i huvudsak varit öppet arbetslösa och inte i någon större utsträckning deltagit i några arbetsmarknadspolitiska åtgärder. 8 Den något större andelen än i den föregående beskrivningen av den kumulativa arbetslösheten beror på det snävare åldersintervallet. Följande två grupper har pendlat mellan öppen arbetslöshet och olika åtgärder. Individerna i gruppen lång åtgärdsarbetslöshet har i genomsnitt varit arbetslösa vid sex tillfällen och . Hälften av tillfällena gällde öppen heltidsarbetslöshet som samman- lagt varat i genomsnitt. I gruppen varaktigt arbetslösa är problemen mycket omfattande med 12 tillfällen av olika typer av arbetslöshet. I genomsnitt har det varit öppen arbetslöshet samt i åtgärder och utredning i . Dessa båda grupper utgör tillsammans av de arbetslösa. I de två sista grupperna har vi samlat dem som haft en om- fattande deltidsarbetslöshet. I den första gruppen som utgör av de arbetslösa är det en blandning av heltids- och del- tidsarbetslöshet. De har i genomsnitt varit heltidsarbetslösa och deltidsarbetslösa , sammanlagt har de varit registrerade hos AMS under . Den sista gruppen, varaktig deltidsarbetslöshet, har i genomsnitt varit deltids- arbetslösa eller . Deras heltidsarbetslöshet är inte längre än ett drygt halvår i genomsnitt. En stor del av befolkningen var alltså arbetslös . Under massarbetslöshetens decennium har ungefär en tredjedel av befolkningen i de här åldersgrupperna varit arbetslös åtminstone . Eftersom LNU är ett representativt urval av befolkningen kan uppgifterna från urvalet användas till att beräkna storleken på motsvarande grupper i hela landet. 9 De arbetslösa i gruppen 18–motsvarar då ungefär 1 840 000 individer med någon form av arbetslöshetserfarenhet. De arbetslösa i det mer begränsade urvalet 24–representerar i sin tur 1 270 000 arbetslösa i befolkningen. Men vi ser också att arbetslösheten var mycket ojämnt fördelad. Tabell 2 visar att bland dem som blev arbetslösa kom en knapp tredjedel undan relativt lindrigt, den totala tiden i arbetslöshet bland dem med kort arbetslöshet uppgick i genomsnitt till . Resten, två tredjedelar av de arbetslösa och kanske en fjärdedel av befolkningen, har betydligt längre erfarenhet av arbets- löshet. De med olika former av lång arbetslöshet, totalt mot- svarande ungefär 659 000 personer, har varit arbetslösa i någon form omkring två till . De varaktigt arbetslösa, 240 000 per- soner, har varit utanför arbetsmarknaden i ungefär . 9 Vi har här tagit hänsyn till bortfallet 1991 över faktorerna kön, ålder, civilstånd och typ av ort. Men även om den totala arbetslöshetstiden är likartad är det tämligen heterogena grupper. De inkluderar således personer som helt enkelt har varit arbetslösa under en väldigt , individer som gått fram och tillbaka mellan arbetslöshet och åtgärder samt personer som har haft anställning men som varit undersysselsatta under långa perioder. Ett annat sätt att betrakta arbetslöshetens skepnader är därför att fokusera på vilken slags arbetslöshet som de arbetslösa varit registrerade för. En av de frågor som diskuterats gäller återkommande episoder av arbetslöshet och deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I debatten har man ibland fått intrycket att det stora flertalet arbetslösa befinner sig i en sådan rundgång. Detta verkar nu inte vara fallet, utan istället har de allra flesta endast mycket begränsade erfarenheter av arbets- marknadspolitiska åtgärder. De med kort arbetslöshet, de med lång öppen arbetslöshet, de med lång hel/deltidsarbetslöshet och de med varaktig deltidsarbetslöshet utgör av de arbetslösa. Grupperna som eventuellt skulle kunna sägas ha fastnat i en rundgång mellan arbetslöshet och åtgärder, de med åtgärdsarbets- löshet och de varaktigt arbetslösa, är således betydligt mindre, ungefär en fjärdedel av alla med arbetslöshetserfarenhet. I jäm- förelse med de senare grupperna framstår grupperna av deltids- arbetslösa som anmärkningsvärt stora. Således omfattar även de deltidsarbetslösa av de arbetslösa. Det är inte bara arbetslöshetserfarenheterna som ser olika ut för grupperna. I Tabell 3 redovisas riskerna att hamna i någon av de arbetslösa grupperna uppdelat efter kön, ålder, nationell bak- grund10, socioekonomisk klass11, region och sektor. Det var något fler kvinnor än män som blev arbetslösa . Männen riskerar i större utsträckning att hamna i varaktig heltidsarbets- löshet medan en större andel kvinnor blir deltidsarbetslösa. Om man i stället ser på hur könsfördelningen ser ut inom de olika arbetslöshetsgrupperna (redovisas inte i tabellen) visar sig det vara män bland de varaktigt heltidsarbetslösa och kvinnor bland de varaktigt deltidsarbetslösa. Här avspeglar resultaten könsfördelningen på arbetsmarknaden där det främst är kvinnor som har deltidsarbeten och som vill öka sin arbetstid till heltid. 10Utländsk bakgrund är baserad på föräldrarnas medborgarskap när den intervjuade föddes. De som hade minst en förälder med utländskt medborgarskap klassificeras här som att ha utländsk bakgrund. 11Social klass kodas enligt SEI som grupperats i facklärda arbetare, ej facklärda arbetare, lägre okvalificerade tjänstemän, tjänstemän på mellannivå samt högre tjänstemän. Arbetslösheten drabbar främst de yngsta. I åldersintervallet 24–blev arbetslösa jämfört bland 46–55 åringar. Riskerna varierar också påtaligt mellan dem som har en utländsk härkomst och dem med svensk bakgrund. Bland dem med utländsk bakgrund blev arbetslösa medan motsvarande siffra bland dem med enbart svenska föräldrar var . När det gäller risken för korttids- arbetslöshet är emellertid skillnaderna i nationell bakgrund inte särskilt avgörande. Det tycks istället vara särskilt stor risk för de med utländsk härkomst att bli varaktigt arbetslösa. Resultatet visar att utländsk bakgrund främst tycks försvåra möjligheterna att ta sig ur arbetslösheten. Arbetslösheten drabbar främst de ej facklärda arbetarna. Här har drabbats av arbetslöshet medan motsvarande siffra bland högre tjänstemän är . För dem som blir arbetslösa bland de högre tjänstemännen rör det sig också i hälften av fallen endast om kort arbetslöshet. Mer än var tionde ej facklärd arbetare riskerar också att under långa perioder pendla mellan heltids- och deltidsarbetslöshet. Om vi tittar tillbaka på köns- och ålders- fördelningen visar det sig att det bland kvinnorna och i den yngsta gruppen var det som också riskerade att hamna i den här arbetslöshetsgruppen. Det var till stor del en grupp av unga kvinnor med dålig utbildning som ibland lyckades få deltidsarbete men som sedan ofta åter kastades ut i heltidsarbets- löshet. Arbetslösheten slog hårdast i glesbyggd. Här skulle bli arbetslösa. I storstadsregionerna , och var det som skulle bli arbetslösa. När det gäller sektor var det individer i den privata sektorn som drabbades hårdast av arbetslösheten. Här blev 37 pro- cent arbetslösa och i den offentliga sektorn skulle bli arbetslösa . Jämfört med den privata sektorn var deltids- arbetslösheten vanligare i den offentliga sektorn. Arbetslöshetsrisker fördelat över kön, ålder, härkomst, socioekonomisk klass, H-region och sektor. Ålder 24–, . Lång hel/del- Nittiotalets dramatiska utveckling på arbetsmarknaden väcker frågor om hur befolkningens levnadsförhållanden kan ha påverkats. Finns det något samband mellan de olika gruppernas arbetslöshets- erfarenheter och förändringar när det gällde hushållens ekonomi, individernas hälsa och deras syn på samhället? I analyserna av levnadsförhållandenas utveckling har vi tagit fasta på ett antal indikatorer inom några centrala områden. Analysen av dessa presenterar vi i tre steg. Först studerar vi skillnaderna mellan de arbetslösa grupperna vid de två intervjuerna 1991 respektive 2000. Avsikten är här att bedöma om och i så fall hur grupperna skiljer sig åt. Därefter betraktar vi förändringen mellan intervjuerna inom varje grupp. Eftersom vi här studerar förändring har vi bara med personer som deltagit i båda undersökningsom- gångarna (1991 och 2000). Slutligen tar vi oss an den relativa förändringen mellan intervju– erna för de skilda grupperna, till exempel om de långtidsarbetslösas löneförändring skiljer sig från deltidsarbetslösas. I dessa analyser har vi återigen begränsat oss till dem som svarat vid båda tillfällena och använt oss av olika regressionsansatser (samt binär och ordinal logistisk regression). Avsikten med dessa analyser är att pröva om utvecklingen skiljer sig åt för de olika grupperna. För att renodla sambandet mellan arbetslöshet och levnadsnivå har vi i samtliga regressionsmodeller kontrollerat för skillnader i levnads- nivå och arbetslöshet relaterade till kön, ålder, utländsk bakgrund, social klass samt (H-) region. Eftersom det i analyser av relativ utveckling är viktigt att ta hänsyn till eventuella skillnader i utgångsläget har vi även inkluderat levnadsförhållanden som en variabel när vi studerar variationer i levnadsförhållanden . Vår ansats vid analyserna av arbetslöshetserfarenhet och levnads- förhållanden påminner om ett experiment med mätningar före och efter arbetslöshet, där vi studerar hur arbetslöshet påverkar och förändrar levnadsförhållanden. De arbetslöshets- episoder som ligger till grund för sammanställningen av grupperna kommer efter den första intervjun 1991. Därefter kommer den andra intervjun. Precis som ovan har vi uteslutit de yngsta och de äldsta från analyserna, undersökningen begränsas alltså till dem som 1991 var och som blivit äldre. Den enda restriktionen utöver detta är att vi i en del av analyserna av arbetsrelaterade förhållanden begränsas till dem som haft förvärvsarbetat vid båda intervjutillfällena. Vilka levnadsvillkor är då av intresse? Ekonomin anges ibland som levnadsförhållandenas mest grundläggande aspekt eftersom vår ekonomiska situation påverkar så många andra dimensioner i var- dagen. Vi har här valt att se på den reala bruttotimlönen13 bland dem som har anställning vid intervjutillfället , om man har till- gång till en kontantmarginal eller ej samt om man under föregående år haft problem med att klara de löpande utgifterna.14 Fördelningen av dessa tre variabler över de sju grupperna 1991 och 2000 redovisas i Tabell 4a. Först jämför vi skillnaderna mellan grupperna vid intervju- tillfällena respektive 2000. Av tabellen framgår att den ekono- miska situationen generellt sett är sämre bland dem med arbets- löshet än bland dem som inte varit arbetslösa. har grupperna som skulle möta arbetslös- heten lägre timlöner är de som klarade sig undan arbetslösheten. Lönerna är särskilt låga för de varaktigt arbetslösa och deltids- arbetslösa och det är som vi sett grupper där vi finner många in- vandrare respektive kvinnor. I stort sett samma förhållanden råder . Skillnaden i timlönerna mellan de som ej var arbetslösa och de olika grupperna av arbetslösa ligger på ungefär 15–. Om vi beräknar de procentuella förändringarna av de reala bruttotimlönerna mellan 1991 och 200 visar det sig att de som inte varit arbetslösa haft en löneökning på . De korttids- arbetslösas löneförbättring på ligger inte långt efter, medan de med lång öppen arbetslöshet har fått nöja sig med en 16 procentig ökning. De med lång åtgärdsarbetslöshet har ökat sina löner , de varaktigt arbetslösa och för de deltidsarbetslösa är ökningarna . 12Panelstudier kan vara problematiska om en del av dem som svarade vid första intervjun inte deltar i uppföljningen. En analys av det s.k. bortfallet visar att detta var något högre än genomsnittet i grupperna lång åtgärdsarbetslöshet och varaktig arbetslöshet, och lägre i gruppen hel/deltidsarbetslöshet. Detta är viktigt att ha i minnet när man analyserar resultaten. 14Kontantmarginal definieras utifrån frågan: Om du plötsligt hamnade i en situation där Du måste skaffa fram . ) skulle Du kunna klara det? De som svarat att de inte kan det alternativt måste låna hos släkt eller vänner har vi ansett saknar egen kontantmarginal, medan de som kan få fram beloppet antingen via uttag från eget bankkonto, försäljning av aktier o.dyl., eller lån i bank har vi ansett har en kontantmarginal. De med ekonomiska problem är i sin tur de som svarat ja på frågan: Har det hänt att Du haft svårigheter att klara de löpande utgifterna för mat, hyra, räkningar m.m.? Det är med andra ord endast de korttidsarbetslösa och de varaktigt deltidsarbetslösa som något så när hållit takten med dem som inte varit arbetslösa. På samma sätt som med timlönerna har de arbetslösa redan i utgångsläget en sämre situation när det gäller kontantmarginaler och problem med att klara löpande utgifter. Bland dem som inte blev arbetslösa hade 1991 ingen kontantmarginal jämfört med för samtliga grupper av arbetslösa. tycks ha lett till en förbättring för de flesta och är det av dem som inte varit arbetslösa som inte har en kontantmarginal. Trots att de flesta arbetslösa grupper också har fått en förbättrad situation ligger de fortfarande sämre till än de som inte varit arbetslösa. Bland dem med lång åtgärdsarbetslöshet och de varaktigt arbetslösa har det dessutom blivit fler som inte har någon kontantmarginal. Sämst verkar det ha gått för varaktigt arbetslösa där nästan hälften saknar kontant- marginal . Vad det gäller problem att klara löpande utgifter är det bland dem som inte varit arbetslösa som har problem jämfört bland dem som var varaktigt arbetslösa. Ekonomiska förhållanden per arbetslöshetskategori och år. Medelvärden (timlön) och procent (övrigt). Lång hel/deltids- Relativ förändring av ekonomiska förhållanden –2000. Olika grupper av arbetslösa i förhållande till personer utan arbetslöshet -2,72 1,48** (3,48) (0,28) (0,31) -16,16*** 1,52* (3,35) (0,36) (0,39) -13,22*** 2,78*** 1,75** (4,87) (0,62) (0,47) -8,81** 3,71*** 3,12*** (4,19) (0,97) (0,87) Lång hel/deltids- -9,09*** 2,39*** 2,32*** (2,22) (0,47) (0,52) (4,72) (0,37) (0,65) * p = 0,1 ** p = 0,05 *** p = 0,01 Not: Beroende variabel i analyserna är värdet . Bruttolönen är mätt priser. Bruttolönen är analyserad med regression, övriga med binär logistisk regression. För de logistiska regressionerna redovisas odds-kvoter. Utöver de redovisade variablerna ingick även variablerna kön, ålder, utländsk bakgrund, bostadsort, socioekonomisk position samt den beroende variabeln mätt 1991 i analyserna. Standardfel inom parentes. I nästa steg av analysen kontrollerar vi om de observerade föränd- ringarna är statistiskt säkerställda. I Tabell 4b redovisas resultatet av regressionsanalyser där vi också kontrollerar för andra faktorer än arbetslöshet som kan tänkas påverka föränd- ringarna av de olika gruppernas levnadsvillkor. Koefficienterna i löneregressionen kan tolkas som skillnaden i utvecklingen av tim- lönerna mellan de ej arbetslösa och gruppen i fråga. Odds-kvoterna i de två andra regressionerna kan ses som förändringar av oddset att sakna kontantmarginal respektive att ha ekonomiska problem jäm- fört med referenskategorin ej arbetslösa. Odds-kvoten 1,48 för de korttidsarbetslösa i analysen av kontantmarginal anger därför att oddset att sakna kontantmarginal ökat i denna grupp jämfört med de ej arbetslösa. Odds-kvoten 0,99 för de varak- tigt deltidsarbetslösa indikerar istället att oddset för denna grupp minskat något jämfört med dem som haft arbete. Efter- som vi i Tabell 4b endast kan jämföra var och en av de arbetslösa grupperna med dem som inte varit arbetslösa har vi i en bilaga (Tabell A1) en redovisning av om skillnaderna mellan alla de andra grupperna är statistiskt säkerställd. I Tabell 4b ser vi att skillnaderna mellan de arbetslösa grupperna och dem som inte varit arbetslösa i stort sett kan bedömas som statistiskt säkerställda. De med endast kort arbetslöshet har klarat sig förhållandevis bra medan utvecklingen har varit sämre bland dem som stått helt utanför arbetsmarknaden . Varak- tigt deltidsarbetslösa utgör här ett undantag, de har klarat sig bättre än de andra grupperna med lång arbetslöshet. I bilagans Tabell A1 framgår att det i några fall också är säkerställda skillnader mellan de arbetslösa grupperna. Här är det främst de varaktigt arbetslösas sämre situation som framträder. I relation till de ej arbetslösa verkar alltså de arbetslösa, och då framför allt de långvarigt arbets- lösa, ha fått det sämre ekonomiskt. Det är också viktigt att komma ihåg att den relativa försämringen skett utifrån en lägre utgångs- position. Ett undantag är de deltidsarbetslösa som har klarat sig förhållandevis bra.