sou · GPB365 · 2002-01-01 00:00:00 — Framförallt är det norrlandskommunerna som i termer av kommunalt intresse och engagemang kan ses som de mest demokratiskt vitala (figur 8). Att hamnar i en tätposition när det gäller demokratisk vitalitet är inte så förvånande. Kommunen har ofta beskrivits som en framtidskommun i både politiskt och ekonomiskt hänseende (nu senast på DN:s ledare ). )LJXU Hur det kommunala intresset påverkar engagemanget i kommunen 154 (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" Något som försvårar bruket av en enkel regional förklaring är det faktum att också hamnar i en tätposition. Sjöbos placering bland toppkommunerna när det gäller demokratisk vitalitet visar att frågan om demokratisk vitalitet är komplicerad. kan säkerligen med tanke på det tidiga 1990-talets kommunala utspel i flyktingfrågan sägas vara en kommun med starkt kommunalt intresserade och engagerade invånare. En andra klunga av kommuner i figur 8 där medborgarna är mer demokratiskt vitala än genomsnittet, innefattar invånarna i västsvenska , , , och , samt invånare i och värmländska . Bland de kommuner med lägre vitalitet än genomsnittet återfinns framförallt , , , , och . Kommuninvånare med genomsnittlig demokratisk vitalitet återfinns nära nollpunkterna för intresse och engagemang i figur 8. I denna grupp ingår kommuner som , , . är för övrigt kommunen med högst valdeltagande i nästan alla val som hållits (se tabell 2). Sammantaget visar dessa resultat att det finns ett starkt empiriskt stöd för att politiskt intresse på lokal nivå samvarierar med kommunalt engagemang. Den förklarade variansen är hög: skillnaderna i kommunalt engagemang förklaras till av graden av lokalt intresse enligt figur 8. Det är dock inte uteslutet att det är engagemanget som genererar intresset i kommunen.3 Sambandet mellan intresse och engagemang gäller dock inte bara för medborgarnivån: en utvidgad analys med motsvarande frågor ställda i undersökningar till kommunledning och personal i 14 av de 33 urvalskommunerna visar att sambandet mellan intresse och engagemang i kommunen sträcker sig bortom medborgarundersökningens ramar. Jämförelserna mellan de kommunala medborgar-, personal- och kommunledningsstudier visar att vad man kan kalla en demokratisk vitalitet omfattar inte bara kommunmedlemmarna, utan också dess personal och i vissa fall också kommunledningen. 3 En utförligare kontroll av sambandet mellan kommunalt intresse och engagemang visar att det i varje enskild kommun grovt sett finns två olika grupper av medborgare där en grupp är kommunalt engagerade (eller motsatsen) och en grupp är kommunalt intresserade (eller ointresserade). (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" 155 9DG XWPlUNHU GHQ PHU GHPRNUDWLVNW YLWDOD NRPPXQHQ" Efter att ha besvarat de två första frågorna om hur väl den demokratisk vitaliteten finns förankrad bland olika grupper av kommunala väljare, samt i vilken omfattning faktorerna samvarierar och förekommer i olika kommuner, är det nu dags att besvara den avslutande frågeställningen om vad som utmärker den demokratiskt vitala kommunen. Särskild vikt kommer att läggas vid frågan: I vilken utsträckning är röstdelning och valdeltagande systematiskt högre i kommuner med störst andel intresserade, engagerade medborgare? Sammantaget visar dessa resultat att det är svårt att på ett entydigt sätt ringa in vad som är gemensamt för de mer demokratiskt vitala kommunerna. Att som (1993) söka förklaringen i föreningsaktivitet och regional tillhörighet visade sig inte görligt. Att förklara den lokaldemokratiska medborgarandan i termer av kommunstorlek, eller som ett resultat av att kommunen undgått 1950 och 1960-talens kommunsammanslagningar misslyckades likaså. Vissa av de mer demokratiskt vitala kommunerna har dock en befolkningsstruktur med ett inslag av många äldre. 0HGERUJDUH L GHPRNUDWLVNW YLWDODUH NRPPXQHU YDUNHQ U|VWDU HOOHU U|VWGHODU PHU lQ L DQGUD NRPPXQHU Ett huvudargument bland förespråkarna för skilda valdagar är att det kommer att vitalisera den kommunala demokratin. Om det systematiskt är så att valdeltagandet är högre, och röstdelningen är mera utbredd i de mer demokratiskt vitala kommunerna, ja då skulle man också kunna sluta sig till att införandet av skilda valdagar skulle vara den vitamininjektion som reformens förespråkare menar att den är. I figur 9 har de kommuner med färre röstdelande än genomsnittskommunen (eller färre) markerats med en fylld rektangel. De kommuner med större andel röstdelande än ges på motsvarande sätt en cirkel. Resultatet visar dock att kommuner med mer omfattande röstdelning val återfinns både bland de kommuner där medborgarna är mindre demokratiskt vitala än genomsnittet, såväl som bland de mest demokratiskt vitala kommunerna: 156 (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" )LJXU Demokratisk vitalitet i kommunen med kontroll för graden av röstdelning i kommunen Röstdelning val 1998: Det går således inte på något entydigt sätt att säga att de demokratiskt vitalare kommunerna i någon större grad än andra kommuner kännetecknas av att en större andel röstande i kommunen väljer olika partier. Att röstdela är inte vanligare bland medborgarna i mer demokratiskt vitala kommuner. Det går således inte att på ett enkelt sätt sluta sig till att införandet av skilda valdagar skulle medföra en mer allmänt vitaliserad demokrati med anledning av detta resultat. Den demokratiskt vitala kommunen kännetecknas inte heller av ett högre valdeltagande än genomsnittskommunen. Tvärt om är valdeltagandet i flera av de mest demokratiskt vitala kommunerna lägre än genomsnittet vid kommunala val (figur 10). (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" 157 )LJXU Demokratisk vitalitet med kontroll för graden av valdel- tagande i kommunen i valet till fullmäktige 1998 I de allra minst demokratiskt vitala kommunerna var valdeltagandet likaså lägre än i genomsnittskommunen. Det går således inte att på ett systematiskt sätt att säga att de mer demokratiskt vitala kommunerna har ett högre valdeltagande. Ett av de starkaste argumenten för att införa skilda valdagar är att en sådan reform skulle vitalisera den kommunala demokratin. Undersökningens syfte är att studera sambandet mellan demokratisk vitalitet och förekomsten av kommunala väljare, d.v.s. andelen i kommunen som , trots den gemensamma valdagen, röstar på olika partier i riksdags- och kommunalvalet. Om resultaten visar att den största andelen kommunala väljare återfinns i demokratiskt vitalare kommuner, ger det naturligtvis en bättre prognos för att införandet av skilda valdagar kommer att vitalisera den kommunala demokratin. Studien omfattar analyser av hur införandet av skilda valdagar kan tänkas vitalisera den kommunala demokratin, både som representativ 158 (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" demokrati (främst valdeltagandet) och i form av en deltagardemokratisk modell (kommunalt intresse och engagemang) i samband med val. Undersökningens material omfattar både offentlig statistik och en medborgarundersökning genomförd i 33 kommuner val. De inledande analyserna av hur den representativa demokratin påverkas, visar att den gemensamma valdagen håller valdeltagandet uppe valdeltagandet i både riksdags- och kommunalval: ju fler i en kommun som röstar i riksdagsvalet, desto fler röstar också i kommunalvalet. En analys av valdeltagandet i alla val , visar att det finns vad man kan kalla en röstningskultur i många svenska kommuner som inte ändras så lätt. Slutsatsen i denna del är att införandet av skilda valdagar inte medför en drastisk sänkning av valdeltagandet, men reformen kan leda till att tendensen med successivt minskande valdeltagande förstärks. Analyserna av hur den kommunala demokratin kan vitaliseras genom skilda valdagar är inte entydigt positiva. Det finns inget samband mellan andelen röstdelande kommunala väljare och graden av valdeltagande i en kommun. Kommuner med fler röstdelande kommunala väljare kännetecknas inte heller av ett större kommunalt intresse och engagemang bland medborgarna än i kommuner med låg grad av röstdelning. Med anledning av dessa resultat är det inte lätt att se hur en reform med skilda valdagar på ett enkelt och systematiskt sätt kommer att vitalisera den kommunala demokratin. (Q YLWDOLVHUDG NRPPXQDO GHPRNUDWL" 159 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 159 7 Partiernas fotfolk om skilda Partiernas lokala aktivitet är den grund varpå valrörelserna vilar. Det gäller såväl de primärkommunala valen som de regionala och nationella. Svensk lokalpolitik är i hög grad partipolitiserad, och i valen till kommunfullmäktige möter väljaren i stort sett samma aktörer som i riksdagsvalen. Även i de minsta kommunerna ställer normalt de på riksnivå representerade partierna upp både i riksdags- och kommunval. Valrörelserna bedrivs i stor utsträckning av de lokala partiorganisationerna. Trots centrala strategier baseras valkampanjerna på de många frivilligarbetande partimedlemmarna och på partiernas lokala organisationsförmåga. Eventuella förändringar av valdagarna kommer onekligen att förändra villkoren för det lokala partiarbetet. Av denna anledning bör vi intressera oss för partiernas lokala fotfolk; alltså för dem som utför lejonparten av arbetet i samband med de politiska valen. I detta kapitel redovisas resultaten av en undersökning med frågor om skilda valdagar riktade till partierna på lokal nivå. De lokalt valansvariga i partierna har tillfrågats om attityder till och uppfattningar om valdagarnas placering i förhållande till varandra, samt ytterligare ett antal frågor med relevans för demokrati. Intresset är särskilt riktat dels mot de skäl som anförs för respektive emot skilda valdagar, och dels mot de konsekvenser skilda valdagar kan tänkas få. Frågan om skilda valdagar är i flera avseenden abstrakt och teknisk till sin natur. Det är en fråga om själva spelreglerna för demokratin, snarare än en dagspolitisk, substantiell fråga. Det är en fråga som inte annat än vid exceptionella tillfällen finns med i den allmänna politiska debatten. Särskilt torde detta gälla på den lokala nivån. I surveyundersökningarnas värld är svårigheterna med frågor av denna karaktär välkända. Då frågor riktas till allmänheten kring exempelvis konstitutionella frågor kan vi inte förvänta oss särskilt utvecklade ställningstaganden och argument (se 1999). Med de lokalt partiaktiva i allmänhet, och de valansvariga i synnerhet, är det 160 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU I partiernas lokalorganisationer bör man ha anledning att bedöma vilka konsekvenser förändringar av valdagarna kan få. Lokala politikers inställning till frågan om gemensamma eller skilda valdagar har tidigare kartlagts av tidskriften . har tidskriften riktat snabbfrågor om inställningen till skilda valdagar till ordförandena i landets kommunstyrelser. Av undersökningen framgår att det finns en majoritet för att behålla den gemensamma valdagen. Vid samma undersökning fanns ingen tydlig majoritet för endera förslaget. I de tre partier som tillsammans besätter det överväldigande flertalet av ordförandeposterna i landets kommunstyrelser har det främst skett en förskjutning mot minskad tro på skilda valdagar hos socialdemokraterna och . uppvisar ungefär samma fördelning som 1999 (för, emot). De socialdemokratiska kommunalråden är framgent klara motståndare till att skilja valdagarna åt (för, emot), medan det hos kommunalråden från finns en knapp majoritet för förslaget om skilda valdagar (för, emot) (5/2001, 5/1999; se vidare kapitel 9). I den undersökning som genomförts inom ramen för är det partierna och deras lokala aktivister som står i fokus, inte primärt innehavarna av de offentliga uppdragen. Genom att undersöka de valansvariga i kommunerna fokuserar vi på några av huvudaktörerna i de svenska valrörelserna. Detta fokus medför också att vi här kan ge en bild också av uppfattningar hos företrädare för de mindre partierna, vilka aldrig eller endast undantagsvis innehar poster som kommunstyrelseordföranden. Med vår undersökning vill vi nå bortom den enkla frågan för eller emot skilda valdagar. Den senare bör placeras in i ett sammanhang där ett flertal olika förslag för att förbättra demokratin lokalt och nationellt diskuteras. Några frågor som tas upp i kapitlet är: Hur hänger synen på olika demokratifrågor samman med frågan om skilda valdagar? Är det in första hand åsiktsskillnader mellan partier eller finns det andra faktorer som i någon mån förklarar hur man ställer sig till skilda valdagar? 8QGHUV|NQLQJHQV JHQRPI|UDQGH För att kunna göra en begränsad forskningsinsats men ändå inkludera alla partier som är representerade i , var ett urval av kommuner nödvändigt. Representativitet har eftersträvats särskilt vad SOU 2001:65 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 161 gäller kommunstorlek och politiska maktförhållanden. Vid urvalet grundade vi oss på ett tidigare inom Kommunforskningsprogrammet använt kommunurval om 25 kommuner (se 1983:32-34). Urvalet utökades med representanter för partiorganisationerna i de tre storstäderna , och . För att balansera urvalet beträffande politiska majoritetsförhållanden hämtades ytterligare fyra kommuner från det urval som undersökningen i kapitel 6 grundas på (, denna volym). Med dessa tillägg erhöll vi ett urval om 32 kommuner vilket bättre än det ursprungliga urvalet motsvarar de politiska majoritetsförhållandena i landets samtliga kommuner. Beträffande kommunstorlek avviker urvalet från genomsnittet för riket framför allt genom överrepresentation av storstäderna. Skevheten blir dock begränsad eftersom varje parti bidrar med en person i samtliga kommuner, oavsett storlek. Inför undersökningen kontaktades partiernas organisationer på central och/eller regional nivå. Med partiorganisationernas hjälp identifierade vi de i sammanhanget mest centrala personerna att tillfråga, nämligen partiernas lokala valledare eller valansvariga. En liknande funktion finns i alla rikspartier, och valledarna kan förväntas vara de personer som har mest praktisk erfarenhet av att organisera partiets valrörelse på lokal nivå. I den aktuella undersökningen utgjordes populationen av de partifunktionärer som vid val hade valledaransvar i sin lokala partiorganisation. För att validera studien i detta avseende ställdes ett antal frågor om vilka politiska uppdrag svarspersonerna innehade. I så gott som samtliga fall var svarspersonerna representerade i kommunfullmäktige och/eller hade centrala uppdrag i partiets lokala organisation. Detta för att de personer som ingår i enkäten utöver valledaransvaret är väl förankrade i det lokala politiska livet. Samtliga sju riksdagspartier finns representerade i urvalskommunerna, med enstaka undantag av kommun där partiet i fråga inte ställt upp i kommunvalet. En postenkät tillställdes så personerna i urvalet. 2 Av de totalt 217 personer som tillsänts enkäten svarade 150. Det motsvarar en svarsfrekvens av , vilket kan betraktas som mer än 1Ett tilläggsurval av lokala partier med representation i fullmäktige i de aktuella kommunerna gjordes också. Dessa redovisas inte i denna undersökning. 2Assistent vid fältarbetet med enkätundersökningen var , som härmed tackas för sin stora insats. 162 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU I det ursprungliga urvalet är svarsfrekvensen (121 av 168). Urvalskommunerna presenteras i tabell 7.1. Här anges några demografiska och politiska egenskaper hos kommunerna, såsom kommuntyp, folkmängd och politiska majoritetsförhållanden. Dessa uppgifter är hämtade från kommundatabasen som administreras vid , . I tabell 7.2 jämförs medelvärden för urvalskommunerna med motsvarande värden för samtliga kommuner. Därigenom ges en uppfattning om urvalets representativitet. 7DEHOO Kommuner i enkätundersökningens urval 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 163 Kommentar: Kommuntyp följer Svenska Kommunförbundets indelning. 6RFLDOLVWLVN PDMRULWHW innebär att socialdemokrater och vänsterpartister tillsammans förfogar över %RUJHUOLJ PDMRULWHW syftar på motsvarande vis på majoritet för kombinationer av , , och . 0S YnJP betyder att majoritetsförhållandet är oklart, med i vågmästarställning. I kolumnen reg. underlag 2000 anges att kommunen styrs med ett underlag bestående av socialistiska (soc) eller borgerliga (borg) partier, kombinationer med (mp) eller lokala partier (lok.p. ), respektive blocköverskridande kombinationer (blockö). * anger storstadskommuner som lagts till det ursprungliga urvalet, ** anger kommuner tillagda kommuner som hämtats års kommun- och regionvalsundersökning. 7DEHOO Folkmängd och politiskt majoritetsläge i urvalskommu- nerna samt i rikets samtliga kommuner Genomsnittlig folkmängd (1000-tal) Majoritet mandat 1998 (procent) Regeringsunderlag 1998 (procent) Borgerliga + lokalt parti Urvalet visar på god överensstämmelse med förhållandena i hela riket, särskilt vad beträffar de politiska majoritetsförhållandena. Andelen kommuner med socialistisk respektive borgerlig majoritet är ungefär lika stor i urvalet som i kommuner i stort. Samma sak gäller regeringsunderlaget i kommunerna. Emellertid är något färre 164 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU kommuner i urvalet styrda av rena borgerliga koalitioner, vilket dock kompenseras något genom att en större andel kommuner styrda av borgerliga + finns med i urvalet. Urvalet på individnivå innefattar en representant från varje parti och kommun, och avspeglar således inte partiernas styrkeförhållanden vare sig lokalt eller nationellt. Det innebär att försiktighet måste iakttas när resultaten från undersökningen jämförs med andra resultat som generaliserar till exempelvis alla medborgare, eller opinionsläget i . I det här kapitlet redovisas i första hand jämförelser mellan partier samt mellan förespråkare och motståndare till skilda valdagar, inte samlade mått på åsikterna hos landets valledare. ,QVWlOOQLQJ WLOO I|UVODJHW RP VNLOGD YDOGDJDU I vilken utsträckning vill partiernas lokala företrädare skilja på valdagarna för kommun- och riksdagsval? Det är den första enkla fråga undersökningen syftar till att ge svar på. Partiföreträdarna fick ta ställning till huruvida man huvudsakligen var för eller emot förslaget om skilda valdagar, eller om man inte hade någon bestämd åsikt i frågan. Resultaten redovisas i tabell 7.3. 7DEHOO Inställning till frågan om skilda valdagar bland partiernas lokala valansvariga (procent). Inställning till skilda valdagar Kommentar: Tabellen anger svar på enkätfråga med följande lydelse: ´)|U QlUYDUDQGH GLVNXWHUDV ROLND I|UlQGULQJDU DY GHW VYHQVND YDOV\VWHPHW (WW I|UVODJ VRP I|UHNRPPHU L GHEDWWHQ LQQHElU DWW DYVNDIID GHQ V N JHPHQVDPPD YDOGDJHQ RFK LVWlOOHW DQRUGQD NRPPXQYDOHQ YLG HQ DQQDQ WLGSXQNW lQ ULNVGDJVYDOHQ 9DG W\FNHU 'X RP GHW I|UVODJHW" bU 'X )g5 HOOHU (027 I|UVODJHW RP VNLOGD YDOGDJDU"´ Svarsalternativ ´-DJ lU L KXYXGVDN I|U´ resp ´HPRW VNLOGD YDOGDJDU´ samt ´-DJ KDU LQJHQ EHVWlPG nVLNW L IUnJDQ´ * alla är fördelningen för samtliga svarspersoner, oviktat för partitillhörighet. 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 165 Merparten av de valansvariga ger uttryck för en huvudsaklig uppfattning i frågan (tabell 7.3). Mot bakgrund av att urvalet på partinivå omfattar få personer måste de exakta nivåerna för varje parti tolkas mycket försiktigt. Tendenserna är emellertid entydiga och tillförlitliga. Vid en partivis redovisning finner vi att fyra partiers företrädare har en övervägande positiv uppfattning i frågan, medan tre ger uttryck för en negativ ståndpunkt. Flest positiva svarande finner vi i , där samtliga personer som svarat är för skilda valdagar. Därefter följer i tur och ordning , och . I de båda senare partierna finns, trots den övervägande positiva inställningen, en tämligen stor andel motståndare till förslaget. Motståndarpartierna är , socialdemokraterna och . Mer än var fjärde vänsterpartist i undersökningen hade dock en positiv inställning till skilda valdagar. Med något undantag följer resultaten i denna undersökning de officiella partilinjerna i frågan. Utifrån partiernas uttryckliga ståndpunkter i frågan vid tiden för enkätens genomförande är kanske svarsmönster det mest iögonenfallande. Partiets positiva hållning står i bjärt kontrast till de valansvarigas huvudsakligen negativa hållning. I svaren framträder ett tydligt vänster-högermönster. Detta bekräftas när vi jämför de valansvarigas inställning till skilda valdagar med hur de själva väljer att placera sig på en vänster – högerskala (subjektiv vänster-högerplacering). Av de personer som placerar sig till vänster (klart till vänster eller något till vänster) är positiva till skilda valdagar, medan denna andel är av dem som placerar sig till höger. Mest positiva () är emellertid de som valde mittenalternativet varken till vänster eller höger. Denna kategori är den vanligaste bland såväl miljö-, center- som folkpartister, partier inom vilka finns en majoritet för skilda valdagar. Om de valansvariga visar på ett klart partimönster i sina nVLNWHU i frågan, så är det sämre beställt med deras ombads att ange vilken uppfattning om skilda valdagar riksdagspartierna har på en skala mellan mycket negativ och mycket positiv. Svaren gick starkt isär; hela skalregistret (elva skalsteg) kom till användning för så gott som samtliga partier när valledarna angav positionen för andra partier än det egna. Ett annat tecken på osäkerhet kring partiernas åsikter är den stora andelen som valt att besvara frågan om partipositionen med alternativet vet ej. Den subjektiva kännedomen om socialdemokraternas 3 Vid riksting röstades emellertid förslaget om skilda valdagar ned av majoriteten. 166 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU uppfattning var den minst okända (av andra partiers företrädare än s uppgav vet ej), medan position var okänd för en majoritet (vet ej). Även när GH HJQD partiernas uppfattningar skulle anges visade svarspersonerna upp mycket stor spridning på svaren, liksom stor osäkerhet i form av vet ej- svar. Inom och är andelen som är osäkra på sitt eget partis position så hög som . Också bland och valansvariga gav många svaret vet ej på frågan om det egna partiets uppfattning i frågan (). Till detta skall läggas ett relativt stort antal personer som placerar partiet fel i förhållande till de partiets offentligt deklarerade ståndpunkter. Hos exempelvis kristdemokrater och moderater är det runt en fjärdedel som placerar sitt parti på den till skilda valdagar negativa änden på skalan. Här finns en klar tendens till önsketänkande: man projicerar den egna åsikten på partiet. Den låga kännedomen om både egna och andra partiers uttryckta ståndpunkter bör tolkas som att frågan om skilda valdagar endast i mycket begränsad omfattning har politiserats i kommunerna. Partiledningarnas hållningar i frågan är i flera fall ganska svagt förankrade hos de lokala företrädarna. 0LVVQ|MH RFK YLOMD DWW I|UlQGUD Analysen ovan visar att partitillhörighet och ideologisk vänster- högerplacering är betydelsefulla när det handlar om att förklara åsikten in frågan om skilda valdagar. Det är naturligtvis inte överraskande. Det är känt att människor använder ideologiska kartor vid ställningstaganden i specifika frågor. Det finns ingen anledning att tro att partiaktiva människor utgör något undantag, tvärtom. Frågor om förändringar av de politiska spelreglerna, som skilda valdagar är ett exempel på, kan emellertid också förklaras på andra sätt som går utöver de rent partipolitiska. Viljan att förändra något hör rimligen ihop med uppfattningar om nuläget. Den som är nöjd med sakernas tillstånd är mindre intresserad av förändring än de som är missnöjda, så lyder det enkla argumentet. (1999:51) visar att en sådan missnöjesdimension är viktig för att förklara medborgarnas inställning till frågor om demokratins spelregler. Finner vi dem också hos de partiaktiva? I enkäten har vi bett de valansvariga att ange hur nöjda de är med demokrati och styrelse på olika politiska nivåer. Dessutom har de fått ta ställning till några påståenden om kommunpolitik i allmänhet och dess förhållande till väljarna, regering/ 3DUWLHUQDV IRWIRON RP VNLOGD YDOGDJDU 167 riksdag samt massmedierna.