sou · GPB326d1 · 2002-01-01 00:00:00 — 39 § Den som innehar en varumärkesregistrering eller har an- sökt om registrering av ett varumärke här i landet, och som an- tingen är svensk medborgare, har hemvist i eller driver rörelse här, kan ansöka om internationell registrering av varu- märket hos Internationella byrån. Ansökan skall ges in till och vara avfattad på engelska. Ansökan skall innehålla uppgifter om sökandens namn eller firma och adress, nummer och datum för den svenska registrering eller ansökan om registrering som den internationella ansökan bygger på, en återgivning av märket och uppgifter om de varor som märket begärs registrerat för. I övrigt skall ansökan uppfylla de föreskrifter som meddelas med stöd av 85 §. Sökanden skall också betala föreskriven ansökningsavgift. 40 § skall undersöka om ansökan uppfyller de krav som avses i 39 §, inbegripet kravet på betalning av ansök- ningsavgift, och om uppgifterna i ansökan stämmer överens med uppgifterna i den svenska varumärkesregistrering eller ansökan om registrering som den internationella ansökan bygger på. Är ansökan så bristfällig att den inte kan läggas till grund för en internationell registrering skall förelägga sökanden att avhjälpa bristerna . Detsamma gäller om sökanden inte har betalat föreskriven ansökningsavgift. Följer sökanden inte föreläggandet skall ansökan avvisas. Uppfyller ansökan kraven enligt första stycket skall Patent- verket skicka ett intyg om detta till Internationella byrån tillsammans med ansökan. Ansökan om att en registrering skall gälla i ytterligare länder 41 § Den som innehar en internationell registrering grundad på en svensk registrering eller ansökan om registrering och som där- efter vill att registreringen skall gälla i ytterligare länder kan ansöka om detta hos Internationella byrån. Ansökan får ges in till Internationella byrån eller, om sökanden har hemvist i , till . En ansökan som ges in till skall vara avfattad på engelska samt uppfylla de före- skrifter som meddelas med stöd av 85 §. Begäran om att en internationell registrering skall gälla i 42 § Den som ansöker om eller innehar en internationell regi- strering, som inte bygger på en svensk registrering eller ansökan om registrering, kan hos Internationella byrån begära att registre- ringen skall gälla i . När får en underrättelse från Internationella byrån med en begäran enligt första stycket, skall undersöka om det finns något hinder mot att registreringen gäller här i landet. Hinder mot att den internationella registreringen skall gälla i föreligger om märket inte uppfyller villkoren enligt 13– 15 §§. Behandlingen av begäran om att registreringen skall gälla i 43 § skall besluta att den internationella registre- ringen, helt eller delvis, inte kan gälla i om det finns något hinder mot registreringen enligt 13 eller 14 §. Beslutet får grundas endast på en omständighet som meddelas till den Internationella byrån för underrättelsen enligt 42 § andra stycket med begäran om att registreringen skall gälla här i landet. skall göra en ny prövning av frågan om den inter- nationella registreringen kan gälla i , om innehavaren av registreringen begär detta från beslutet att regi- streringen helt eller delvis inte kan gälla här. Bestämmelserna om avskrivning och återupptagande i 20 § tillämpas på motsvarande sätt vid behandlingen av en begäran om ny prövning. Anteckning om att registreringen gäller i 44 § Finns det inte något hinder som avses i 43 § första stycket, skall i varumärkesregistret göra en anteckning om att registreringen gäller i och kungöra detta. 45 § När har kungjort att registreringen gäller i , kan invändning framställas mot att den gäller här. Den som vill framställa invändning mot registreringen skall göra det till . Invändningen skall ha kommit in inom den tid och uppfylla de krav som anges i 23 § andra stycket. 46 § Bestämmelserna i 24 § första–fjärde styckena gäller också en invändning mot en internationell registrering. skall på grund av invändningen besluta att registre- ringen, helt eller delvis, inte kan gälla i om det finns något hinder enligt 13–15 §§. Beslutet får grundas endast på en omständighet som meddelas till Internationella byrån för under- rättelsen enligt 42 § andra stycket med begäran om att registre- ringen skall gälla här i landet. Har tiden för invändning enligt 45 § löpt ut efter 18-månadersfristen, får beslutet grundas på omstän- dighet som meddelas till Internationella byrån inom en månad från invändningstidens utgång, under förutsättning att underrättat Internationella byrån om att ett meddelande kan komma att översändas . skall avslå invändningen, om det inte finns något hinder mot att registreringen gäller här i landet. Om beslutar att registreringen, helt eller delvis, inte kan gälla i skall detta antecknas i registret och kungöras när avgörandet har vunnit laga kraft. 47 § En internationell registrering som gäller i har samma verkan som en svensk nationell registrering. Den inter- nationella registreringen har sådan verkan från den dag som Inter- nationella byrån har angett för registreringen eller för en senare begäran om verkan i . En internationell registrering gäller från den dag som Internationella byrån har angett för registreringen. Registreringen kan förnyas för av åt gången enligt bestämmelserna i När en registrering förnyats skall detta anteck- nas i varumärkesregistret och kungöras. I fråga om internationella registreringar skall 28–34 §§ tillämpas på motsvarande sätt. Utbyte av en internationell registrering mot en nationell registrering 48 § När någon innehar både en internationell registrering med verkan här i landet och en svensk registrering av samma märke, träder den internationella registreringen i stället för den svenska, om den internationella registreringen har verkan här i landet från en senare tidpunkt än den svenska, och alla varor som omfattas av den svenska registreringen ingår i förteckningen över de varor som omfattas av den internationella registreringen. Detta innebär ingen inskränkning i rättigheter som kan ha förvärvats på grund av den svenska registreringen. På begäran av innehavaren skall anteckna att den internationella registreringen trätt i stället för den svenska samt kungöra detta. Verkan av att en internationell registrering upphör 49 § Om en internationell registrering som gäller i upp- hör att gälla helt eller delvis, upphör dess verkan här i landet i mot- svarande utsträckning. En anteckning om detta skall göras i varu- märkesregistret och kungöras. Omvandling av en internationell registrering till en nationell regi- strering 50 § Om en internationell registrering som gäller i upp- hör att gälla helt eller delvis från den dag Inter- nationella byrån angett för registreringen, på grund av att den ur- sprungliga registreringen eller ansökan om registrering kan utgöra grund för en internationell registrering, och inne- havaren därefter ansöker om registrering av märket här i landet, skall denna ansökan anses gjord för den internationella registreringen, under förutsättning att 1.ansökan görs från den dag då den inter- nationella registreringen upphörde, och 2.de varor som anges i den svenska ansökan också omfattades av den internationella registreringens verkan i . 51 § Om en internationell registrering som gäller i upp- hör på grund av en uppsägning av Madridprotokollet, och inne- havaren därefter ansöker om registrering av märket här i landet, skall denna ansökan anses gjord för den internationella registreringen, under förutsättning att 1.ansökan görs från den dag då uppsägningen fick verkan, och 2.de varor som anges i den svenska ansökan också omfattades av den internationella registreringens verkan i . 6 kap. Överlåtelse, licens m.m. 52 § Rätten till sådana varukännetecken som avses i 3 § första– tredje styckena kan överlåtas i samband med eller fristående från den rörelse i vilken de används. Vid överlåtelse av en rörelse ingår rätten till sådana varukänne- tecken som avses i första stycket och som är knutna till rörelsen i överlåtelsen, om inte annat är avtalat. Rättsverkan av anteckning om innehavare m.m. 53 § I mål eller ärenden om ett nationellt registrerat varumärke skall den som är antecknad som innehavare i varumärkesregistret anses vara innehavare av registreringen. Överlåtelse av rätten till ett nationellt registrerat varumärke skall på begäran antecknas i varumärkesregistret och kungöras. Den som begär att en ny innehavare antecknas skall betala föreskriven avgift. I mål eller ärenden om ett internationellt registrerat varumärke skall den som är antecknad som innehavare i det internationella registret anses vara innehavare av märket. Överlåtelse av rätten till ett internationellt registrerat varumärke kan anmälas till Inter- nationella byrån. 54 § Innehavaren av ett varukännetecken som avses i 3 § första– tredje styckena kan ge någon annan rätt att använda kännetecknet i näringsverksamhet (licens). En licenstagare får inte överlåta sin rätt vidare, utan samtycke från innehavaren av kännetecknet. Innehavaren av ett varukännetecken kan åberopa de rättigheter som ensamrätten till kännetecknet innebär gentemot en licens- tagare som överträder en bestämmelse i licensavtalet med avseende på licensens giltighetstid, den form under vilken kännetecknet får användas, de varor för vilka kännetecknet får användas, det geo- grafiska område inom vilket kännetecknet får användas eller kvaliteten på de av licenstagaren framställda varorna. En licens som avser ett registrerat varumärke, eller en ansökan om registrering, skall på begäran antecknas i varumärkesregistret. Den som begär att en upplåtelse av licens antecknas skall betala föreskriven avgift. Om det visas att licensen har upphört att gälla, skall anteck- ningen strykas ur registret. 55 § Rätten till ett varukännetecken enligt 3 § tredje stycket får inte tas i mät. Om innehavarens egendom avträds till konkurs, ingår rätten till ett varukännetecken i konkursboet. Innehåller ett varukännetecken ett personnamn gäller detta endast övriga delar av kännetecknet, om inte kännetecknet är registrerat eller inarbetat. Ett kännetecken som enligt denna bestämmelse inte tillhör konkursboet får ändå användas i rörelse som bedrivs för boets räkning. Panträtt i registrerat varumärke 56 § Rätten till ett registrerat varumärke eller till en ansökan om registrering av ett varumärke kan pantsättas enligt 57–65 §§. 57 § Panträtt i egendom som avses i 56 § uppkommer genom registrering av ett skriftligt avtal om pantsättning av egendomen. Ansökan om registrering görs hos . Den som ansöker om registrering skall betala föreskriven ansökningsavgift. Om en registrerad panträtt har övergått till någon annan, skall det på begäran antecknas i varumärkesregistret eller i diarium. Har panträtt upplåtits till flera var för sig, har den upplåtelse företräde för vilken ansökan om registrering först kom in till , om inte något annat har avtalats. Görs ansökan om registrering av flera upplåtelser, har de sinsemellan företräde efter den tidsföljd i vilken de har ägt rum, om inte något annat har avtalats. Är upplåtelserna samtidiga eller kan det inte utredas i vilken tidsföljd de har skett, har de lika rätt. Ansökan om registrering av pantupplåtelse 58 § Ansökan om registrering enligt 57 § görs av den som har rätten till varumärket eller varumärkesansökan eller av den till vilken panträtten har upplåtits. Sökanden skall styrka upplåtarens rätt till varumärket eller varumärkesansökan. Vid tillämpning av denna paragraf skall den som i varumärkes- registret är antecknad som innehavare av ett registrerat varumärke anses ha rätt till märket, om inte något annat framgår i ärendet. Avser ansökan om registrering pantsättning av en varumärkesan- sökan, skall den som i diarium har registrerats som sökande anses ha rätt till varumärkesansökan, om inte något annat framgår i ärendet. Ansökan får inte bifallas om upplåtaren, när ansökan om regi- strering görs, inte är behörig att förfoga över den pantförskrivna egendomen på grund av utmätning, konkurs, omyndighet, betal- ningssäkring, kvarstad eller någon annan anledning. 59 § Ett avtal om pantsättning kan registreras när varumärket har registrerats eller, om avtalet avser en varumärkesansökan, när ansökan har registrerats i diarium. Om en pantsatt varumärkesansökan leder till att varumärket registreras, gäller där- efter rätten till det registrerade varumärket som pantobjekt. 60 § Även om en panträtt har registrerats, gäller panträtt i den pantsatta egendomen endast om pantavtalet har ingåtts av någon som var rätt ägare till egendomen och behörig att förfoga över den och om avtalet inte heller av någon annan anledning är ogiltigt. 61 § Panträtten är förfallen, om rätten till varumärket eller varumärkesansökan på grund av bestämmelserna i denna lag inte vidare skall gälla. 62 § Registreringen av en panträtt skall strykas, om panträtten genom en dom som har vunnit laga kraft har förklarats ogiltig eller om panträtten har förfallit eller annars har upphört att gälla. 63 § Pantsättning gäller från tiden för ansökan om registrering enligt 57 § mot den som senare förvärvar äganderätt eller annan rätt till egendomen. Ett licensavtal gäller mot panthavaren, om avtalet har slutits före ansökan om registrering av pantavtalet. 64 § Bestämmelser i annan lag om handpanträtt vid utmätning eller i konkurs gäller också för panträtt i rätten till ett varumärke eller en varumärkesansökan. När ansökan om registrering enligt 57 § kommer in till medför det samma rättsverk- ningar som när en panthavare tar en lös sak i besittning. Säljs rätten till ett pantsatt varumärke eller en pantsatt varu- märkesansökan vid utmätning eller i konkurs, består sådana licensavtal som avses i 63 § andra stycket. 65 § Pantborgenären får sälja panten och ta ut sin fordran ur köpeskillingen endast om han har underrättat gälde- nären och andra kända sakägare om försäljningen och dessa har fått skäligt rådrum att bevaka sin rätt. Vid en försäljning enligt denna paragraf består sådana licensavtal som avses i 63 § andra stycket. 8 kap. Vitesförbud, skadestånd, straffansvar m.m. 66 § På yrkande av den som har rätt till ett varukännetecken en- ligt 3 § eller den som på grund av licens har rätt att använda ett sådant varukännetecken får domstolen vid vite förbjuda den som gör intrång i rätten till kännetecknet (varumärkesintrång) att fort- sätta intrånget. Om käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till varukännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slut- ligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa säkerhet, får dom- stolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av dom- stolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller tredje stycket och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om för- budet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vites- förbud. 67 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör varumärkes- intrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av varu- kännetecknet. Därutöver skall ersättning betalas för den skada som intrånget i övrigt medför varvid hänsyn skall tas särskilt till 1.den skada som hänför sig till varukännetecknets anseende (goodwill), 2.rättighetshavarens uteblivna försäljning, 3.den vinst som intrångsgöraren har gjort till följd av intrånget 4.rättighetshavarens intresse av att varumärkesintrång inte begås. Den som utan uppsåt eller oaktsamhet gör varumärkesintrång skall betala ersättning för utnyttjandet av varukännetecknet, om och i den mån det är skäligt. 68 § Avser intrånget ett varumärke som är skyddat enbart på grund av registrering, skall ersättning för det intrång som skett före registreringsdagen betalas endast om intrånget gjorts uppsåtligen. Rätt till ersättning får endast avse skada innan talan väcktes. För annan skada är rätten till ersättning preskriberad. Avser intrånget ett varumärke som är skyddat enbart på grund av registrering preskriberas dock inte rätten till ersättning i något fall tidigare än efter registreringsdagen. 69 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör varu- märkesintrång skall dömas till böter eller fängelse i högst . För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 66 § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal är påkallat från allmän synpunkt. 70 § Avser intrånget ett varumärke som är skyddat enbart på grund av registrering, skall inte dömas till ansvar för intrång som gjorts före registreringsdagen. Förebyggande av fortsatt intrång 71 § På yrkande av den som har lidit varumärkesintrång får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att varukännetecken som olovligen förekommer på varor, förpackningar, reklamtryck, affärshandlingar eller liknande skall utplånas eller ändras. Kan en sådan åtgärd inte ske utan att egendomen på vilken kännetecknet förekommer förstörs eller på visst sätt ändras får domstolen besluta om detta. I ett sådant fall får domstolen också, på yrkande, besluta att egendomen skall mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. På yrkande av den som har lidit intrånget får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att föremål, vars användande skulle innebära varumärkesintrång, skall förstöras eller ändras på visst sätt. Sådan egendom som avses i första och andra styckena får tas i beslag om det skäligen kan antas att ett brott enligt 69 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse till brott enligt 69 § andra stycket. 9 kap. Intrångsundersökning m.m. 72 § Om det skäligen kan antas att någon har gjort ett intrång, får domstolen för att bevisning skall kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas ha betydelse för utredning om intrånget (intrångsundersökning). Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse till brott enligt 69 § andra stycket. 73 § Ett beslut om intrångsundersökning meddelas av den dom- stol där rättegång som rör intrånget pågår. Om rättegång inte är inledd, gäller i fråga om behörig domstol vad som är bestämt om tvistemål som rör intrång. Vad som sägs i om in- skränkning av domstols behörighet i fråga om tvist som skall tas upp i annan ordning än inför domstol skall dock inte tillämpas. En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på yrkande av den som innehar ett varukännetecken enligt 3 § eller den som på grund av licens har rätt att använda varukännetecknet. Om rätte- gång inte är inledd, skall yrkandet framställas skriftligen. Innan ett beslut om undersökning meddelas skall motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har bety- delse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller för- vanskas. I övrigt skall en fråga om intrångsundersökning som upp- kommer då rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan uppkommit under rättegång. 74 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säker- het, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av motparten. I fråga om överklagande av domstolens beslut om intrångs- undersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . 75 § Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla upp- gifter om 1.vilket ändamål undersökningen skall ha, 2.vilka föremål och handlingar som det får sökas efter, och 3.vilka utrymmen som får genomsökas. Om det behövs, skall domstolen även förordna om andra villkor för verkställandet. 76 § Ett beslut om intrångsundersökning gäller . Om ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfaller det. Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om saken, skall en åtgärd som företagits vid verkställigheten av intrångsundersökningen gå åter, i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersök- ning upphävs sedan verkställighet genomförts. 77 § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av krono- fogdemyndigheten enligt de villkor som domstolen har föreskrivit och med tillämpning av 1–3 kap., 16 kap. 10 §, 17 kap. 1–5 §§ samt 18 kap. utsökningsbalken. Sökandens motpart skall underrättas om verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande. Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar av sådana föremål som den får söka efter. Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter. En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som avses i 27 kap. 2 § . 78 § När ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas har motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om 1.undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller 2.det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte upp- nås. Vid verkställigheten får kronofogdemyndigheten anlita det biträde av en sakkunnig som behövs. Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökan- den är närvarande vid undersökningen för att bistå med upplys- ningar. Om ett sådant tillstånd ges, skall myndigheten se till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram. 79 § Fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av och utdrag ur handlingar skall förtecknas och hållas tillgängliga för sökanden och motparten. 10 kap. Övriga bestämmelser 80 § Om en registrering av ett varumärke har upphävts genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till skadestånd eller straff eller besluta om annan åtgärd enligt 66–79 §§. I mål om intrång i ett registrerat varumärke skall domstolen, på yrkande av den mot vilken talan förs, förklara målet vilande i av- vaktan på att frågan om upphävande av registreringen slutligt av- gjorts. Är talan om upphävande inte väckt, skall domstolen i sam- band med vilandeförklaringen förelägga honom att göra det . Särskilda bestämmelser om gemenskapsvarumärken