sou · GPB352d2 · 2002-01-01 00:00:00 — För det mest sammanfattande måttet på psykosocial arbetsmiljö, hög anspänning, ökar andelen utsatta inom samtliga studerade grupper. Minst är ökningen inom gruppen övriga, dvs. de yrken som inte ingår i välfärdstjänsterna. Den största ökningen finner vi bland sjukvårds- anställda (inklusive sjukhemspersonal). Personalen inom sjuk- vården har också, tillsammans med skolpersonalen, den högsta andelen utsatta för hög anspänning i arbetet. Det finns en tendens till polarisering mellan vård, skola och omsorg å den ena sidan och å den andra sidan den övriga arbetande befolkningen under 1990- talet. Personalen inom välfärdstjänsteområdet som gick in på högre nivåer har också haft en sämre utveckling. När det gäller fysisk arbetsmiljöbelastning ligger nivåerna täm- ligen stabila över perioden, vilket är i linje med tidigare studier (t.ex. 2000; 2000). Ett viktigt undantag från detta mönster framträder dock. När vi lyfter ut sjukhemspersonal ur gruppen sjukvårdsanställda visar det sig att Med välfärdsstaten som arbetsgivare denna grupp, som den enda av de här studerade yrkeskategorierna, har en reell ökning av andelen med olämplig arbetsställning. Skillnaderna mellan yrkesgrupper bekräftas i regressions- analyserna på arbetsmiljöindikatorerna tunga lyft och hög anspän- ning. När det gäller tunga lyft visar analyserna kraftiga överrisker för samtliga välfärdsyrkesgrupper förutom skolpersonal. Sjukvårds- personalen har, sett över , ett 6,5 gånger högre odds än övriga. Motsvarande siffror för anställda inom äldre- och handikappomsorg och barnomsorg är drygt 5 gånger respektive närmare 4 gånger högre. Skolpersonalen har lägre risk än övriga. Dessa siffror påverkas inte av att bakgrundsfaktorer förs in i modellerna. Inte heller i modellen för hög anspänning påverkas olika välfärdsyrkens överrisker av att kontroll för bakgrundsfaktorer införs. Här är dock överriskerna för välfärdsyrkena på en lägre nivå. Anställda inom äldre- och handikappomsorg (exklusive sjukhems- personal) har en lägre oddskvot än referenskategorin. När det gäller de arbetsrelaterade besvären ökar andelen utsatta , med några få undantag, på samtliga här studerade indikatorer (värk, oro samt trötthet och utmattning). Sjukvårds- anställda redovisar den kraftigaste ökningen av andelen med besvär av värk, men den största delen av denna ökning förklaras av ökningen inom gruppen sjukhemsanställda (se Figur B i Bilaga 3). över hela perioden är det anställda inom äldre- och handikapp- omsorgen som har den största andelen med besvär av värk. Även när det gäller besvär av trötthet och utmattning finner vi den största ökningen bland sjukvårdspersonalen, men liksom för besvär av värk förklaras en stor del av denna ökning av ökningen bland sjukhems- personalen. Den största absoluta ökningen av andelen med besvär av oro sker bland skolpersonalen där var fjärde anställd rapporterar sådana besvär 1999. I relativa termer är dock ökningen större bland barnomsorgspersonalen, för vilka andelen mer än fördubblas . I de multivariata analyserna på arbetsrelaterade besvär (Tabell 2) visar det sig att en stor del av överriskerna bland välfärdstjänste- personalen förklaras av dessa gruppers större utsatthet för arbetsmiljöproblem. De överrisker som redovisas för äldre- och handikappomsorgspersonal för värk, för barnomsorgspersonal när det gäller oro, och för anställda inom sjukvård och äldre- och handikappomsorg när det gäller trötthet och utmattning, försvinner eller förbyts till underrisker när indikatorerna på Med välfärdsstaten som arbetsgivare arbetsmiljöproblem förs in i modellen. Detta kan tolkas som att om dessa personalgrupper hade haft samma exponering för negativa arbetsmiljöfaktorer som övriga yrkesgrupper, hade de inte haft högre utsatthet för de besvär som analyserats här. Den enda överrisk som kvarstår efter denna kontroll är den för skolpersonal när det gäller oro. Här är således även andra faktorer än de som studeras här verksamma. Det bör också påpekas att i analysen av värk är oddsen för skolpersonalen lägre än för referenskategorin övriga även i de modeller där arbetsmiljö inte är konstanthållet. Storleken på effekterna av arbetsmiljöindikatorerna och nedjusteringen av effekterna av yrkesgrupp bör dock tolkas med försiktighet. Även om effekterna av hög anspänning i den modell som skapats enligt den s.k. jobbmetoden sannolikt är under- skattade, ger de resultaten ändå en fingervisning om att man bör vara försiktig med att tolka de andra resultaten bokstavligt. I inledningen av kapitlet nämndes tre aspekter av arbetsmiljö- utvecklingen inom välfärdsyrkena. För det första som ett individuellt problem för de anställda, för det andra som ett poten- tiellt kvalitetsproblem för brukarna och för det tredje som ett kostnadsproblem för stat och arbetsgivare. När det gäller den första aspekten, dålig arbetsmiljö som ett välfärdsproblem för de drabbade, är beläggen ganska klara. Kopp- lingen mellan dålig arbetsmiljö och arbetsrelaterade besvär framstår som tydlig, trots de invändningar som kan riktas mot den s.k. individmetoden i detta avseende. Vi har funnit överrisker för flera välfärdsyrkesgrupper för såväl exponering för dålig arbetsmiljö som för arbetsrelaterade besvär. I det senare fallet reduceras också överriskerna, i flera fall kraftigt, när arbetsmiljövariablerna förs in i respektive analys. I den mån exponering och besvär leder till långvarig sjukskrivning blir resultatet en välfärdsförlust för de anställda som drabbas, inte bara som förlorad hälsa, utan även ekonomiskt och socialt eftersom vi vet att personer med omfattande sjukskrivning har svårt att komma tillbaka till arbets- livet (2001b). Den andra aspekten, kvaliteten på verksamheten, är det svårare att säga något om. Det finns vissa indikationer på att kvaliteten i vissa fall försämrats (t.ex. 1998; Arbetarskydds- styrelsen 2000; 2001), men det är svårt att säga i vad mån detta beror på arbetsmiljöproblem eller organisationsförändringar per se. SOU 2001:52 Med välfärdsstaten som arbetsgivare Arbetarskyddsstyrelsen gör ändå en koppling mellan kvalitet och arbetsmiljöproblem i en rapport om sjukvårds- och omsorgs- personalens arbetsförhållanden (Arbetarskyddsstyrelsen 2000). Rapporten bygger på arbetsmiljöinspektörernas iakttagelser och hävdar bl.a. att de anställda har fått alltmer att göra pga. personal- minskningar och att de därför t.ex. fått svårigheter att leva upp till verksamhetsmålen. () rapporterar att 1999 var med 12 miljarder eller bara (RFV 2000). Då är alltså inte arbets- givarnas utgifter inräknade. Som nämndes ovan står kommun och landsting för en stor del av ökningarna av sjukfallen (SOU 2000:121). Det förtjänar också att upprepas att kvinnor står för hela ökningen av de långvariga sjukfallen . Med tanke på den negativa utvecklingen av framför allt den psykosociala arbetsmiljön ligger det nära till hands att göra en kausal koppling mellan dessa utvecklingstrender. Säkert är det också så att de i viss mån hänger ihop, men precis som när det gäller att orsaksbestämma kvalitetsförändringar är det oerhört svårt att hålla isär effekterna av att vara utsatt för de förändringar som nedskärningarna inneburit och rena arbetsmiljöeffekter. En naturlig fråga att ställa sig i detta sammanhang är om den försämrade arbetsmiljön inom vård, skola och omsorg beror på nedskärningarna. Även här ligger det nära till hands att dra slutsatsen att sambandet mellan nedskärningar och arbetsmiljö- problem är ett orsakssamband. gör denna koppling med samvarierande trender av sjukfrånvaro respektive nedskärningar som enda belägg (SOU 2000:121). Detta är dock inte tillräckligt för att tala om orsakssamband. Det finns gott om trender som samvarierar utan att vara det minsta orsaksmässigt kopplade till varandra. När det gäller sjukfrånvaron kan åtminstone en del av ökningen sannolikt förklaras av konjunkturcykeln, vilken vi vet har effekter på sjuk- frånvaron (se t.ex. 1998). Det är emellertid svårt att tänka sig att de kraftigt ökande långvariga sjukskrivningarna, som ju dessutom kräver läkarintyg, helt skulle kunna vara en effekt av högkonjunkturen. Två tänkbara sätt att närma sig frågan om orsaksförhållandena är att dels se på diagnoser för långvariga sjukskrivningar, dels studera yrken på en mycket fin detaljeringsnivå för att kunna finna arbeten Med välfärdsstaten som arbetsgivare där det skett förändringar av arbetsmiljön, men inte några ned- skärningar och vice versa. Den senare strategin skulle dock kräva mycket stora longitudinella material där uppgifter om arbetsmiljö ingår, och framstår därför som ett svårgenomförbart alternativ. Det första alternativet är dock en mer framkomlig väg. Uppgifter om diagnoser samlas in av bl.a. RFV. Det visar sig att sjukskrivningar pga. någon form av psykiska besvär ökat bland kvinnor under 1990- talet (Olkiewicz & Lidwall 2000). Vi vet att det framför allt är dålig psykosocial arbetsmiljö som orsakar den typen av besvär och att denna typ av arbetsmiljöproblem har ökat kraftigt i framför allt de grupper som också ökat sin sjukfrånvaro mest. Eftersom det också är dessa grupper genomlidit de största nedskärningarna, kan det därför finnas visst fog för påståendet om orsakssamband. Med välfärdsstaten som arbetsgivare Arbetsförhållanden och sjukskrivning med ersättning, SOU 2000:121, Sjukförsäkring och sjukskrivning – fakta och förslag, bilaga 7. Arbetarskyddsstyrelsen, 2000. Stress och belastning i vård och omsorg. Verksgemensamt tillsynsprojekt 1998 och 1999. & E. , 2000. Psykiskt och fysiskt tröttande arbete – tendenser , i S. (red. ), Arbetsliv och hälsa 2000. : Arbetarskyddsstyrelsen och . , G., K. . Dallner, 1999. Sjuk och på jobbet. En empirisk studie av sjuknärvaro. Arbetsmarknad och arbetsliv. 5 (1):27–43. , G., K. . Dallner, 2000. Anställnings- former, arbetsmiljö och hälsa i ett centrumperiferiperspektiv. Arbete och Hälsa, nr 2000:9. , O. 1998. Longitudinal Studies on Sickness Absence in . , O. & C. , 2000. Arbetsmiljö och arbetsrelaterade besvär , i S. (red. ), Arbetsliv och hälsa 2000. : Arbetarskyddsstyrelsen och . Ett föränderligt arbetsliv på gott och ont. Utvecklingen av den stressrelaterade ohälsan. : Näringsdeparte- mentet. , P., J. , 2000. En uppdatering av ett klassifikations- system för yrkesrelaterade psykosociala exponeringar Arbete och Hälsa, nr 2000:11. & O. , 2000. Välfärd, ofärd och ojämlikhet. Delbetänkande från Kommittén Välfärdsbokslut. le Grand, C., R. Szulkin & M. , 2001. Har jobben blivit bättre? En analys av arbetsinnehållet , i J. , M. Gähler och O. (red. ), Välfärd och arbete i arbetslöshetens årtionde. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. Med välfärdsstaten som arbetsgivare & M. Szebehely, 2001. Arbetsvillkor och välfärdsopinion inom äldreomsorgen – en enkätbaserad fallstudie bland personal och politiker. , A., H. , L. , O. , A. , K. , P. , G. Nise & C. , 2000. Hur kan könsskillnader i arbets- och livsvillkor förstås? Metodologiska och strategiska aspekter samt sammanfattning av resultat ur ett könsperspektiv, Arbete och hälsa. Karasek, R. A., Jr. & T. , 1990. Stress, Productivity, and the Reconstruction of Working Life. : Basic Books. and Cardiovascular Disease: A Theoretical Critical review, . 1(3):246–60. Lidwall, U. & P. , 2000. Sjukskrivning och förtidspensionering under , i S. (red. ), Arbetsliv och hälsa 2000. : Arbetarskydds- styrelsen och . , O. 2000. Sjukvård och vårdutnyttjande, i M. Szebehely (red. ), Välfärd, vård och omsorg. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. Olkiewicz, E. & U. Lidwall, 2000. Bakgrund, diagnos och återgång i arbete. En beskrivning av utvecklingen till 1999. Sjukförsäkring och sjukskrivning – fakta och förslag, bilaga 7. & A. , 2000. Inledning, i S. (red. ), Arbetsliv och hälsa 2000. : Arbetarskyddsstyrelsen och . Arbetsmiljö och sjukfrånvaro – en prövning av krav-kontroll modellen. RFV, 2000. : Riks- försäkringsverket. RFV, 2001. . SCB, 1990. Systematisk förteckning över yrken. Folk- och bostadsräkningen 1985. SCB, 1998. Standard för svensk yrkesklassificering 1996. Med välfärdsstaten som arbetsgivare SCB, 2000. AM 68, . SCB/Arbetarskyddsstyrelsen, 1997. Negativ stress i arbetet. De mest utsatta yrkena. Information om utbildning och arbetsmarknad 1997:1. : / Arbetarskydds- styrelsen. Sjukhemmen före och efter ädelreformen. : Social- styrelsen. : Social- styrelsen. : Social- styrelsen. Välfärd vid vägskäl. Delbetänkade från Kommittén Välfärdsbokslut. Sjukförsäkringen – Basfakta och utvecklings- möjligheter. Sjukförsäkring och sjukskrivning – fakta och förslag. Hälsoutvecklingen för kommunalt anställda. Szebehely, M. Äldreomsorg i förändring – knappare resurser och nya organisationsformer, i M. Szebehely (red. ), Välfärd, vård och omsorg. Antologi från Kommittén Välfärdsbokslut. Tegsjö B., G. . , 2000. Kartläggning av magra organisationer. , J., H. och F. , 1992. Arbetsför- hållanden, ohälsa och sjukfrånvaro 1975–1989. Att utveckla sociala indikatorer. Urval – Skriftserie utgiven av , nr 21. Bilaga 1: Fördelning efter kön och yrke Fördelning av förvärvsarbetande män och kvinnor över yrkesgrupper. Arbetsmiljöundersökningen 1991–1999. Antal personer samt procent inom parentes. (95,5) (69,4) (95,6) (67,4) (95,6) (65,7) (95,3) (67,9) (0,7) (9,6) (0,6) (10,9) (0,6) (12,1) (0,6) (11,6) (0,5) (8,5) (0,4) (8,6) (0,4) (8,5) (0,5) (7,6) (0,7) (7,5) (0,8) (8,5) (0,9) (8,3) (0,9) (7,4) (2,7) (4,9) (2,6) (4,6) (2,5) (5,4) (2,8) (5,5) (95,3) (64,5) (95,1) (66,8) (94,4) (64,9) (0,8) (12,3) (0,8) (12,3) (0,7) (12,8) (0,5) (8,9) (0,6) (7,9) (0,7) (8,8) (1,0) (8,4) (1,0) (7,7) (1,1) (7,4) (2,4) (5,4) (2,5) (5,4) (3,1) (6,1) Med välfärdsstaten som arbetsgivare Bilaga 2: Variabelkonstruktioner I tablån nedan framgår vilka NYK- respektive SSYK-koder som har förts till de olika yrkesgrupperna (för NYK se SCB 1990; för SSYK se SCB 1998). Åren 1991–93 har NYK-koder använts och 1995–99 har SSYK-koder använts för klassificering. (sjuksköterskor); (barnmorskor); 36 (förskollär., (förskollär., (barnskötare m.fl.) (barnskötare m.fl.) (skötare psyk. (, pers. ass. (skötare, vårdare) (vårdare m.fl. inst. 32-35 (Lärare, ej högsk.) (Lärare, ej högsk.) Med välfärdsstaten som arbetsgivare Den som svarar på fråga om man måste lyfta (1991–93) eller 15–(1995–97) får värdet 1 på variabeln Tunga lyft, annars 0. Den som svara att de minst halva tiden arbetar framåtböjd och inte stödjer sig med händerna eller arbetar i vriden ställning får värdet 1 på variabeln, annars 0. Kravindexet skapas utifrån fyra dummyvariabler som skapas utifrån lika många frågor: i) Kräver arbetet hela din uppmärksamhet och koncentration? Svaret Nästan ger värdet 1 på dummyvariabeln ii) Har du ibland så mycket att göra att du ibland blir tvungen att dra in på luncher, arbeta över eller ta med jobb hem? Den som svarar att så är fallet åtminstone får vecka får värdet 1 på dummyvariabeln. iii) Har du vissa tider så stressigt att du inte hinner prata om eller ens tänka på något annat än arbetet? Den som svarar att så är fallet minst halva tiden får värdet 1 på dummyvariabeln. iv) De som instämmer helt eller delvis i påståendet att de har alldeles för mycket att göra får värdet 1 på den fjärde dummyvariabeln. Den som har värdet 1 på minst två av dessa dummyvariabler anses ha höga krav i arbetet. Kontrollindexet skapas också utifrån fyra dummyvariabler skapade av fyra frågor: i) Kan du delvis bestämma själv när olika arbetsuppgifter ska göras (t ex genom att välja att jobba lite fortare och ta det lite lugnare andra dagar)? Svaren För det mesta inte och Aldrig ger värdet 1 på dummyvariabeln. ii) Händer det att du är med och beslutar om uppläggningen av ditt arbete (t.ex. vad som ska göras, hur det ska göras eller vilka som skall arbeta tillsammans med dig)? Svaren För det mesta inte och Aldrig ger värdet 1 på dummyvariabeln. iii) Har du själv möjlighet att bestämma arbetstakten? Den som svara att så är fallet högst halva tiden får värdet 1 på dummyvariabeln. iv) De som Med välfärdsstaten som arbetsgivare instämmer helt eller delvis i påståendet att de har alldeles för lite inflytande på arbetet får värdet 1 på den fjärde dummyvariabeln. Den som har värdet 1 på minst två av dessa dummyvariabler anses ha låg kontroll över arbetet. Den som har både höga krav och låg kontroll enligt dessa definitioner anses ha ett arbete med hög anspänning och får värdet 1 på den variabeln. De som svarar att de efter arbetet har ont i övre delen av ryggen eller nacken, i nedre delen av ryggen, i axlar eller armar, i handleder eller händer eller i höfter, ben, knän eller fötter får värdet 1 på variabeln Värk, annars 0. De som svarar att de minst har haft svårigheter att sova pga. av tankar på jobbet, misströstat eller känt sig illa till mods pga. svårigheter på jobbet eller misströstat eller känt sig illa till mods pga. kritik de fått på jobbet får värdet 1 på variabeln Oro, annars 0. De som svarar att de känner sig uttröttad i kroppen eller att de haft halsbränna, sura uppstötningar, sveda i maggropen eller orolig mage eller varit trött och håglös eller haft huvudvärk får värdet 1 på variabeln Trötthet och utmattning, annars 0. De som i uppger att de arbetar deltid (oavsett omfattning) får värdet 1, heltid ger värdet 0. Med välfärdsstaten som arbetsgivare De som i uppger att de är tillfälligt anställda (oavsett typ av tillfällig anställning) får värdet 1, fast anställning ger värdet 0. Hushållstyp delas in i fyra kategorier: i) Sambo eller gifta utan barn; ii) Sambo eller gifta med barn; iii) Ensamstående utan barn; iv) Ensamstående med barn. I regressionsanalyserna utgör den första kategorin referensgrupp. Med välfärdsstaten som arbetsgivare Bilaga 3: Arbetsmiljö- och besvärsutveckling inom sjukhus– vård, sjukhemsvård och övrig äldre- och handikappomsorg samt åldersfördelning och yrke Figur A a–f. Utveckling av några arbetsmiljöindikatorer bland förvärvsarbetande inom sjukhusvård, sjukhemsvård samt öriga äldre- och handikappsomsorg i –1999, 16–, efter yrke a) Tunga lyft b) Olämplig arbetsställning c) Låg kontroll Med välfärdsstaten som arbetsgivare d) Höga krav e) För mycket att göra f) Hög anspänning Med välfärdsstaten som arbetsgivare Figur B a–c. Utveckling av några arbetsrelaterade besvär bland förvärvsarbetande inom sjukhusvård, sjukhemsvård samt övrig äldre- och handikappomsorg i –1999, 16–efter yrke c) Trötthet och utmattning Med välfärdsstaten som arbetsgivare Figur C. Åldersfördelning efter yrke. Förvärvsarbetande kvinnor och män 16–.