sou · GPB377d2 · 2002-01-01 00:00:00 — I utvärderingsrapporten rekommenderas i första hand att certifikatens giltighetstid inte ska begränsas. I den nya federala ellagstiftningen ges emellertid inga anvisningar om hur variationer i väderberoende vattenkraftproduktion och därmed förutsättningen för kvotuppfyllelse ska hanteras. Ett certifikat ska motsvara 100 kWh eller en multipel av 100 kWh. Avräkning av att konsumenten eller elhandlaren innehar rätt antal certifikat ska i princip ske en gång . Men även här ges länderna möjlighet att besluta om detta på regional nivå. Det har diskuterats att en kort giltighetstid för certifikaten medför att utbudet av kvalificerad elproduktion i praktiken blir . Utbyggnad och effektivisering sker endast i begränsad omfattning på kort sikt så att utbudskurvan för kvalificerad elproduktion framför allt beror på variationer i väderleken. För att nå bättre prisstabilitet och en handel som är mer jämnt fördelad över kvotperioden har det rekommenderats att det ska vara möjligt att spara certifikat, banking, att låna certifikat samt att medel från en särskild fond vid behov används för att ingripa på marknaden. I de federala rambestämmelserna anges inte om certifikaten ska kunna sparas eller utfärdas innan den fysiska elproduktionen skett. Det åligger de nio regionerna att besluta om detta. Den nätägare som äger nätet där el från berättigad småskalig vattenkraft matas in ska garantera att utgivna certifikat motsvaras av el som producerats vid certifierad småskalig vattenkraftanlägg- ning. Det åligger ägaren av produktionsanläggningen att se till att nödvändig mätutrustning installeras. Utgivning, överlåtelse av certifikat och avräkning av certifikat ska handhas elektroniskt. , Elektri- zitäts , ska övervaka att hanteringen av certifikat sker i enlighet med bestämmelserna. Vid missbruk utgår ett högt vite och dessutom förlorar producenten certifiering som berättigad anläggning samt rätten att utfärda certifikat. Slutkonsumenten är skyldig att visa att av den el som konsumerats kommer från inhemska småskaliga vattenkrafts- anläggningar. Konsumenten visar att skyldigheten fullgjorts genom att uppvisa rätt antal certifikat. I praktiken är det elhandelsföretagen som är skyldiga att se till konsumenterna uppfyller kvotkravet. Elhandelsföretagen ska redo- visa certifikaten till elövervakningsmyndigheten. Den federala ramlagen innehåller inga prisbestämmelser om minsta respektive högsta pris som ska tillåtas för certifikaten. Om kvot- kraven om inte uppfylls ska en straffavgift betalas. Straff- avgiften ska utgöra mellanskillnaden mellan elpriset och det genomsnittliga elproduktionspriset för el från småskalig vatten- kraft. Straffavgiftens exakta nivå ska fastställas i de regionala genomförandebestämmelserna. Medlen från straffavgiften går in i en fond. Fondmedlen ska användas för att främja elproduktionsanläggningar som använder förnybara källor. Handeln ska övervakas av elövervakningsmyndigheten. De närmare bestämmelserna för handeln ska fastställas på regional nivå. Det har ännu inte fastlagts om handeln ska ske via en börs, via mäklare och/eller bilateralt. Systemet avser explicit vattenkraft från småskaliga inhemska anläggningar. Det betyder att utländsk småskalig vattenkraft inte berättigar till certifikat. Dessutom godkänns inte utländska certi- fikat för kvotuppfyllelse. KOMPLETTERANDE STÖDSYSTEM OCH ÖVERGÅNG Enligt den nya ellagen anges även fasta kvoter för andelen förnybar el i förhållande till den totala elanvändningen i landet. Kvoten ska öka enligt följande schema: Minsta andel – kvot De källor för elproduktion som är berättigade att delta i systemet är fast och flytande biomassa, biogas, röt- och deponigas, geoterm- isk el, vindkraft och solel. För att dessa mål ska kunna nås gäller för alla nya förnybara elproduktionskällor utöver småskalig vattenkraft i köp- plikt i kombination med fastprisstöd. De fasta ersättningarna varierar för olika produktionsteknologier. Vidare fastställs ersätt- ningsnivåerna på regional nivå, vilket innebär ersättningsnivåerna skiljer åt sig i olika länder i . Dessutom gäller olika ersätt- ningsnivåer beroende på årstid (sommar respektive vinter) samt tid (dag, natt respektive helg). Sammanställning om stöd, endast på tyska. Energimarknad och miljöskydd: utvärdering för , Ener- giebinnenmarkt und Umweltschutz: Evaluierung für Österreich, , Tekniska högskolan i , ), Promotion Strategies for Electricity from Renewable Energy Sources in EU Countris, Joint report by the cluster electricity co-financed under the 5th framework programme of Commission, . EU:S VITBOK OM ENERGI FRÅN FÖRNYBARA KÄLLOR om förnybar energi omfattar en gemenskapsstrategi och en handlingsplan för att öka användningen av förnybara energi- källor. Målet är att dessa energikällor ska svara för av den totala energianvändningen inom EU . Det motsvarar ungefär en fördubbling i förhållande till dagens nivå. Elsektorn svarar för av den totala energianvändningen inom EU. För att nå det uppsatta målet om en fördubblad användning av förnybara energikällor krävs en kraftig ökning av förnybara källor för elproduktion. Förslaget till direktivet för att främja elproduktion baserad på förnybara energikällor (se ovan) är ett steg. Andra instrument (se ovan) är delar i ramprogram för FoU (inklusive demonstration), ALTENER-programmet samt upptaktskampanjen för förnybara energikällor, Campaign for Take-Off. Länk till vitboken: DIREKTIV OM FÖRNYBAR EL presenterade ett förslag till direktiv för att främja el från förnybara källor. Direktivet anger som mål att öka andelen el baserad på förnybara källor, RES-E), från . Det övergripande målet för EU har fördelats med specifika målsiffror för varje medlems- land. Dessutom behandlar direktivet en definition för RES-E, ett framtida stödsystem, ursprungsgarantier och nätfrågor. Direktivet ska beslutas i medbeslutsförfarande mellan ministerrådet och (). kunde nå en politisk överenskommelse. EP och rådet har kunnat enas om direktivförslaget utan förlikning. Direktivet kommer formellt att antas av ministerrådet och träder i kraft i samband med att det publiceras i Europeiska gemen- skapens officiella tidning, EGT. Kommissionens förslag till direktiv: Dokument rörande ståndpunkter: Texter antagna av : antog den Europeiska kommissionen gemensamma rikt- linjer om statsstöd för miljöskydd. Åtgärder på miljösidan har utvecklats , inte minst efter antagandet av Kyoto- protokollet. Flera medlemsländer har ökat statsstöden inom energisektorn, t.ex. genom skattelättnader. gäller nya riktlinjer som ska underlätta sådana åtgärder. Enligt bestämmelsernas principer ska kostnader för miljöskydd internaliseras i företagens produktionskostnader och priserna ska omfatta eventuella negativa externa effekter från produktion eller marknadsföring. 69 Andelen el från förnybara källor skiljer sig här från den som anges under statistikavsnittet ovan. Det beror på att statistiken enligt direktivförslaget beräknar andelen el från förnybara källor i förhållande till den totala elanvändningen. Statistiken ovan visar andelen el från förnybara källor i förhållande till den totala bruttoelproduktionen. förnybara energikällor, el från förnybara energikällor och miljö- skatter. Som miljöstöd räknas i vissa fall investeringar och driftstöd för att spara energi, kraftvärme och främjande av energi från förny- bara källor. Se även kapitlet om , avsnittet Tyska stödsystemet enligt EG-rätten. Länk till bestämmelser för statsstöd till miljöskydd: c_03720010203sv00030015.pdf RECS OCH ANDRA INITIATIV Utöver de stödsystem med gröna certifikat som utarbetas i enskilda länder pågår en rad projekt eller initiativ av mer övergripande karaktär: RECS, RECERT, ELGREEN och INTRACERT. Beteckningen står för , . Initiativ till projektet togs av aktörer inom energiindustrin. deltar över 50 organisationer och företag. Verksamheten samordnas av energiindustriföretagen EnergiNed (NL), DEF (DK), (I), Electrabel (B), HEW (D) och Enfo (N). Den bärande idén är att de nationella systemen med gröna certifikat kan och bör harmoniseras. Många av de frågeställningar som måste hanteras när enskilda stater bygger upp ett system för handel med gröna certifikat är likartade. Arbetet kan effektiviseras om länderna hjälps åt. Några av dessa likartade frågeställningar är exempelvis vilka energikällor som ska ingå i systemet, vilken information certifikaten ska innehålla, certifikatens livslängd osv. RECS ska fungera som en plattform för informationsutbyte kring dessa frågor för berörda aktörer, både bland företag och regeringar. Ytterligare information finns via: Beteckningen står för Projekt, RECerT. Projektet är delfinansierat genom den Europeiska kommissionens femte ramprogram för forskning och utveckling. Projektet drivs av det brittiska konsult- företaget for Sustainable Development, ESD. Dessutom är ytterligare 26 parter från olika EU-länder involverade. Det övergripande målet är att bidra till att nå det indikativa målet enligt vitboken för förnybar energi att förnybara energikällor ska stå för av den primära energitillförseln, se ovan. Syftet med RECerT är att marknadsutvecklingen samordnas, att information och kunskap sprids samt att hinder för handel av förnybara energikällor bland medlemsländerna minimeras. Verksamheten är inriktad på att sprida information om ett nytt marknadsinstrument, dvs. RECS eller överlåtbara gröna certifikat. Detta har skett genom anordnande av seminarier i olika EU-länder. Dessutom pågår ett internationellt, webbaserat simuleringsspel för handel med gröna certifikat. Syftet är att visa att systemet kan fungera i praktiken. Ytterligare information nås via: Forskningsgruppen utgörs av vid i (IEW), , och . Projektet är delfinansierat genom den Europeiska kommissionens femte ramprogram för forskning och utveckling. Syftet med detta projekt är att utforma en modell för en europeisk handel med gröna certifikat. Därför ska en ansats utarbetas för att stegvis harmonisera de olika instrumenten som tillämpas i olika länder. Delmålen för projektet är många och omfattar bland annat att framgången för de olika stödformerna som tillämp- as i EU:s medlemsländer ska analyseras. Vidare ska kompatibilitet av olika ansatser, tillträde till elnätet, olika grad av marknads- öppning och mellanstatliga begränsningar analyseras. Dessutom ska en modell för en grön elbörs utvecklas och budgivningsstrategier för aktörer på denna elbörs utarbetas. Kostnader och vinster av handel med gröna certifikat ska uppskattas för EU:s medlems- länder, för konsumenter och producenter. Slutligen ska rekommen- dationer för harmonisering av regler för nättillträde och överföring samt handlingsplaner tas fram. Forskningsparterna är ECN, , – , Risø National Laboratory och UAM. Projektet är delfinansierat genom den Europeiska kommissionens femte ramprogram för forskning och utveckling. Målet för verksamheten är att undersöka potentialer och konsek- venser av ett internationellt system för handel med gröna certifikat med avseende på EU, nationella policyåtgärder för förnybar energi respektive klimatpolitiken. Därvid ska särskilt följande områden belysas: möjligheten att kombinera gröna certifikat för el, värme och gas, att koppla gröna certifikat till andra befintliga marknads- instrument, särskilt överlåtbara utsläppsrätter samt möjliga marknadsstörningar och konsekvenser om överlåtbara utsläpps- rätter och gröna certifikat utformas på ett felaktigt sätt. STATISTIK ÖVER EL FRÅN FÖRNYBARA KÄLLOR 1985– 1998 Inom EU som helhet har bruttoproduktionen av el från förnybara källor, RES-E, ökat med mellan åren 1985– 1998. har den totala bruttoproduktionen av el ökat . Andelen el från förnybara källor var och . I de flesta länder i är det vattenkraft som står för merparten av elen från för- nybara källor. Figur 1 Elproduktion inom EU mellan åren 1985–1998, brutto, GWh. Figur 2 Elproduktion inom EU och , brutto, GWh. Figur 3 Vattenkraft i –1998, GWh. Figur 4 Vindkraft i –1998, GWh Figur 5 Biovärmekraft i –1998, GWh. Figur 6 Geotermisk el i EU 1985-1998, GWh. Prisdannelsen i et grønt sertifikatmarked 60/01, Prosjekt nr. KLM/pil, JBR, 5. ECON Senter for økonomisk analyse 6823 St. Olavs plass, 0130 Oslo.Tlf: , Faks: 22 11 00 80, Grønne sertifikater eller anbudskonkurranser ............... Synspunkter på spørsmålene...................................... Hva innebærer markedsmakt? Hvilken utstrekning kan markedsmakt få? Hvordan vil prisdannelsen fungere? Hva blir volum, omfang og likviditet i markedet? Kostnadseffektivt for å redusere CO2-utslipp?.................. ECON har på oppdrag for utredet spørsmålet om hvordan innføringen av et grønt sertifikatmarked i vil påvirke det ordinære kraftmarkedet. Resultatene fra dette opp- draget er dokumentert i 51/01. I tillegg har ECON fungert som bollplank for omkring noen spørsmål, primært relatert til prisdannelsen i et slikt sertifikatmarked: 1.Vad innebär marknadsmakten på marknaden för el från förny- bara energikällor? 2.I vilken utsträckning kan vi vänta oss att enskilda producenter (företag) genom marknadsaktioner försöker och kan påverka priset i märkbar omfattning? 3.Hur kommer prisbildningen att fungera (begränsat till den svenska marknaden)? 4.Vilken volym, omfattning och likviditet kan certifikathandeln förväntas få på den svenska marknaden? 5.Hur mycket skiljer sig certifikathandeln som metod för att redu- cera CO2-utsläpp i kostnadseffektivitet från den/de mest effektiva metoderna för sådana åtgärder? notatet er en oppsummering av ECONs kommentarer omkring disse spørsmålene. Av hensyn til oppdragets begrensete omfang er dette ikke å betrakte som en full utredning, men snarere oppsummering av en diskusjon mellom ECON og Elcerth-utred- ningen den 14. 2001. På dette møtet ble det også diskutert å ha en overgangsordning med anbudskonkurranse på støtte til kraftproduksjon basert på ny, fornybar energi. Også en slik ordning er kort diskutert i dette notatet. Vi har først et kort kapittel der vi redegjør for vårt syn på hvor like de to ordningene kan være. 2Grønne sertifikater eller anbudskonkurranser Hensikten med å innføre et marked for grønne sertifikater må være å stimulere til økt produksjon av el basert på nye, fornybare energi- kilder. Markedsløsningen er tiltrekkende for å sikre kostnads- effektivitet. Vi mener at et godt utformet anbudssystem kan bli svært likt et marked med grønne sertifikater. Enten man lager et marked for grønne sertifikater eller anbuds- konkurranser er det viktig å lage en god design. I hovedtrekk mener vi at man kan oppnå de samme egenskapene med begge ord- ningene: Verken et sertifikatmarked eller anbudskonkurranser trenger å skille mellom ulike teknologier som tilfredsstiller kravet til grønn el. Verken et sertifikatmarked eller anbudskonkurranser trenger å skille mellom ulike produsenter eller land. Svenske myndigheter kan velge å la spanske produsenter få utstede sertifikater eller delta i anbudskonkurranser. Så lenge EU, eller en majoritet av EU-landene ikke har et felles system burde ikke handelsgevinster tale til fordel for noen av systemene. Både sertifikatmarked og en anbudskonkurranse slik de er tenkt vil diskriminere investeringer i enøk-tiltak og miljøvennlig varme- produksjon. Også ved anbudskonkurranser kan man oppnå dynamisk effektivitet. Med det mener vi at det er mulig å endre byggeplaner dersom det for eksempel skjer en uforutsett teknologisk utvikling som favoriserer annen type teknologi enn den som fikk tilslaget i anbudskonkurransen. Det kan man oppnå ved å utstede omsettelige anbudsgarantier til de som vinner i en anbudskonkurranse. Også ved anbudskonkurranser kan man lage et selvfinansierende system ved samtidig å pålegge en forbruksavgift. Den viktigste forskjellen mellom et marked med grønne sertifikat- er og anbudskonkurranse er hvem som kjøper sertifikatene fra grønn el. I et sertifikatmarked er det de enkelte konsumentene som kjøper et visst volum med sertifikater. Sannsynligvis vil dette primært være etter pålegg fra myndighetene. I stedet for å pålegge de enkelte konsumentene å kjøpe en viss mengde sertifikater, kan myndighetene kjøpe dem på deres vegne. Da opptrer kjøperne samlet og kan innby til en anbudskonkurranse mellom ulike produsenter. Vi tror at man kan lage et mindre rigid system ved bruk av anbudskonkurranser og at dette vil redusere problemer med markedsmakt og volatilitet i priser. er nærmere beskrevet i neste kapittel. 3 Synspunkter på spørsmålene Nedenfor følger våre synspunkter omkring de fem spørsmålene. For hvert spørsmål ser vi først på situasjonen med et grønt sertifikatmarked og deretter på en anbudsordning. 3.1Hva innebærer markedsmakt? Det finnes flere definisjoner av markedsmakt. En av dem er denne: Markedsmakt er når en eller flere aktører i et marked kan og vet at de kan påvirke prisen i markedet slik at de selv kommer bedre ut enn i Når det ikke er markedsmakt i et marked, har man det som frikonkurranse. Da vil prisen per definisjon være definert av krysningspunktet mellom etterspørselskurven og marginal- kostnadskurven. Det er illustrert på den venstre figuren nedenfor. Legg merke til at man ved endelig kapasitet godt kan ha priser som ligger over produksjonskostnadene uten at det utøves markeds- makt. Det er illustrert på den høyre delen av figuren nedenfor. Figur 3.1 Priser (PFK) under frikonkurranse med henholdsvis ledig kapasitet (figuren til venstre) og full kapasitetsutnyttelse (figuren til høyre) Dersom det er markedsmakt på produsentsiden innebærer det at produsentene har en viss mulighet til å forflytte seg på etterspørsels- kurven. For å øke sin fortjeneste vil de ønske å flytte tilpasningen oppover mot venstre på etterspørselskurven som vist i figuren til venstre nedenfor. En pil langs etterspørselskurven viser resultatet av markedsmakt. Produsentene får da et økt dekningsbidrag pga høyere priser som markert med arealet A. Kostnaden for dette er at de reduserer sin fortjeneste med arealet B. Konsumentene taper arealet A+C på dette. Den samfunnsøkonomiske tapet er summen av produsenttapet (B-A) og konsumenttapet (B+C). Det blir arealet B+C. Arealet A er således ikke et samfunnsøkonomisk tap, men en overføring fra konsumenter til produsenter. Figur 3.2 Effekten av markedsmakt på produsentsiden I et sertifikatmarked vil markedsmakt arte seg på samme måte som i den generelle beskrivelsen ovenfor. Et særtrekk ved et sertifikat- markedet er at kundene blir pålagt å kjøpe en viss mengde sertifikater. Det er uvisst hvor stor betalingsvillighet kundene har for å kjøpe flere sertifikater enn det de er pålagt, men det er ikke urimelig å få en svært bratt etterspørselskurve. Blant annet av denne grunn tenker man å innføre et pristak på sertifikater. Det innebærer at ingen kunder vil kjøpe sertifikater for en høyere pris enn dette taket. Etterspørselen vil således få en knekk ved dette prisnivået. er illustrert i figuren nedenfor. Figur 3.3 Etterspørselskurven i et obligatorisk sertifikatmarked og produsentenes foretrukne tilpasning Produsentene vil forsøke å få en tilpasning i knekkpunktet. Da får de maksimal pris og volum. Hvis dette er en stabil situasjon over tid har man egentlig ikke et marked, men en kombinasjon av subsidie og avgift. Subsidien betales til produsentene av kraft basert på ny, fornybar energi og blir lik pristaket. Avgiften betales av alle konsumentene og blir lik pristaket multiplisert med andelen ny, fornybar kraft som pålegges av myndighetene. Dersom de krever at konsument- ene skal kjøpe 10 prosent ny, fornybar kraft blir således avgiften en tiendedel av subsidien. Ved en anbudskonkurranse vil markedsmakt vise seg ved at produsentene krever en høyere støtte enn under frikonkurranse. Markedsmakt vil således medføre at støttenivået pr kWh blir høyere enn under frikonkurranse. 3.2Hvilken utstrekning kan markedsmakt få? Hvilken utstrekning eller hvor langt og hvor ofte produsentene vil bevege seg oppover langs etterspørselskurven avhenger av en rekke forhold: Hvor mange konkurrenter det er. Jo flere konkurrenter det er, jo større vil fristelsen være for å være free-rider, dvs. at man håper de andre vil holde tilbake produksjon og holde prisen oppe, mens man selv har full produksjon og dermed bare fordeler av markedsmakt. Grovt sett kan man si: Alt annet likt: Jo flere konkurrenter, jo mindre markedsmakt. Hvor stor ledig kapasitet det er. Dersom det ikke er noe ledig kapasitet er det i realiteten ingen konkurranse på den siste enheten. Med mye ledig kapasitet kan det være vesentlig vanskeligere å utøve markedsmakt. Hvor store etableringsbarrierer det er for nye aktører. Dersom prisen i markedet blir liggende over langsiktig grensekostnad innebærer dette en renprofitt for de etablerte produsentene. Denne renprofitten vil tiltrekke seg andre produsenter. Jo lettere det er for disse å etablere seg, jo vanskeligere er det å utøve markedsmakt som holder prisene over langsiktig marginalkostnad. Hvor høy prisen er i forhold til produsentenes marginale produksjonskostnader. Dersom prisen i frikonkurranse er høy i forhold til de marginale kostnadene, vil en produsent tape mye dekningsbidrag for hver enhet han holder tilbake (arealet B blir stort). Dersom prisen derimot kun er litt høyere enn de marginale kostnadene blir tapet ved utøvelse av markedsmakt lite Hvor bratt etterspørselskurven er. På figuren nedenfor er et spesialtilfelle med vertikal etterspørsel vist. Da kan produsentene øke prisen i markedet uten noe inntektstap. Arealet B forsvinner. Generelt vil det være lettere og mer lønnsomt for produsentene å utøve markedsmakt jo brattere etterspørselskurven er. Figur 3.4 Markedsmakt med vertikal etterspørselskurve Disse forholdene vil være ulike for et sertifikatmarked og en anbudskonkurranse. Utstrekning av markedsmakt i et sertifikatmarked Hovedproblemene i et sertifikatmarked mht markedsmakt er anta- keligvis to forhold: At man kan få en meget bratt etterspørselskurve. Det vil ventelig gjelde selv om konsumentene gis mulighetene til å spare serti- fikater fra et år til et annet. At det tar lang tid å bygge ny kapasitet slik at man kan få priser som ligger over langsiktig marginalkostnad i lengre perioder. De to forholdene innebærer at man trenger svært mange kon- kurrenter og/eller overkapasitet for å få et velfungerende marked. Overkapasitet vil naturligvis være et problem for produsentene på lang sikt. Da får de ikke dekket sine kostnader. Alt i alt tror vi at markedsmakt kan bli et betydelig problem i et grønt serti- fikatmarked. Utstrekning av markedsmakt ved anbudskonkurranse Den største fordelen med anbudskonkurranse i forhold til et sertifikatmarked, slik vi ser det, er at man i førstnevnte har mindre etableringsbarrierer. En slik anbudskonkurranse vil gjelde støtte til grønn el produsert en del år frem . Det innebærer at aktører har tid til å prosjektere, skaffe konsesjon og bygge anlegget. Vi tror derfor at markedsmakt vil bli et mindre problem i en anbuds- konkurranse enn i et sertifikatmarked. Vi tror at dette er viktigere enn at myndighetene i en rendyrket form vil ha en fullstendig vertikal etterspørselskurve i en anbuds- konkurranse. Myndighetene har bestemt seg for å ha for eksempel kraftproduksjon basert på nye, fornybare energikilder. Dessuten kan myndighetene redusere målsetningen hvis det viser seg å vil urimelig dyrt å skaffe til veie den siste enheten med kraft. 3.3Hvordan vil prisdannelsen fungere? I et sertifikatmarked ser man for seg kontinuerlig handel og et spotmarked. Med anbudskonkurranser vil det fastsettes en pris for hver anbudskonkurranse. Prisdannelsen vil således være relativt ulik i de to alternativene: Prisdannelsen i et sertifikatmarked To mulige problemer ang. prisdannelsen har vært diskutert. I tillegg til markedsmakt har mulighetene for en svært volatil pris vært drøftet. Bakgrunnen for volatiliteten ligger i kombinasjonen av en svært bratt etterspørselskurve og en svært bratt tilbudskurve som flytter seg forholdsvis mye mellom ulike år.