sou · GPB323d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Frågan är om det är nödvändigt att vänta så långe med att fortsätta med mera kvalificerad utbildning? Det finns flera skäl som talar för en mera forcerad utbildnings- takt; det är lättare at ta till sig mera teoretiska och abstrakta ämnen ; det är lättare att ställa krav i utbildningssituationen, och det kan vara lättare att hålla en röd tråd genom de olika ämnenas utveckling. Det första skälet har behandlats ovan, mer följer om det sista under nästa rubrik. Vad gäller kraven finns det anledning att notera att Försvars- högskolan årsredovisning nämner att alla deltagarna i chefs- och stabsprogrammen godkändes under det redovisade året. Det är i och för sig glädjande att alla deltagarna hjälps fram att klara kraven i utbildningen. Det är också så att lärartätheten är hög, och det finns avdelningsledare som närmast har rollen av en coach för deltagarna. Det är dock ovanligt att alla i en så stor årskurs faktiskt visar sig klara av kraven om man jämför med en civil högskola. Man kan ifrågasätta om kraven är tillräckligt högt ställda. Visserligen händer det att elever slutar , oftast av sociala skäl. Enligt kursledningen beror det dock på att studietakten kan vara för hög, så det förekommer en form av gallring. Det är självfallet viktigt att kvalitetssäkringen är reell och att examinationen är en verklig prövning. Målet bör vara att alla som kommer in bereds möjlighet att klara av kurserna, men det får inte vara någon automatik i detta. Utbildningstidens totala längd kan bidra till problemet. Det är givetvis svårt att underkänna officerare som har en gedigen yrkeserfarenhet och som varit chefer på förband . Men om utbildningen är av den karaktären att det förmedlas kunskaper som på en civil högskola på 60 poängs nivå, är det kanske fel balans i utbildningen. Sådana moment bör komma tidigare, och den senare utbildningen kanske borde vara kortare, och ge mer utrymme för erfarenhetsutbyte, självstudier, och applicerade moment. Samma ämnen återkommer på alla de fyra stegen i den nivåhöjande utbildningen. Det skall finnas en röd tråd mellan delarna, och det är Försvarshögskolans ansvar att utveckla och förmedla den röda tråden. I korthet innebär det att ämnet skall successivt fördjupas, men inte snabbare än att deltagarna kan följa det. Det skall heller inte ske några onödiga överlappningar mellan kurserna. Deltagare i utbildningar har en hel del kritik angående den röda tråden. Några menar att det förekommer onödigt mycket repetition från den ena kursen till den andra. Lärarna är medvetna om problemet, men har också att beakta att deltagarna varit borta från skolmiljön minst ett par . Det kan därför vara nödvändigt att ta om en stor del av innehållet från förra utbildningstillfället. Problemet blir att behovet av repetition varierar mellan individer, och beror på hur länge sedan det var man tog den förra kursen. Resultatet blir att utbildningen framstår som mindre effektiv än den annars kunde varit. Det bör också vara avsevärda pedagogiska och kunskapsmässiga problem att utforma en röd tråd för ett ämne, där utbildningen påbörjas exempelvis , men där en deltagare kanske inte påbörjar sista delen, chefsprogrammet, . Ämnes- innehållet har sannolikt förändrats avsevärt. Vidare sker en snabb rotation på lärartjänsterna, det vanliga är att förordnas till en skola. Det är som regel förbandscheferna som är ansvariga för att bemanna skolorna med lärare, skolorna har med få undantag egen personal. Den röda tråden i utbildningen är viktig, men det finns en rad strukturella anledningar som gör arbetet svårt. Utbildningstidens längd innebär, inte minst, att en ovanligt stor del av tiden i ett ämne måste läggas på repetition. Utbildningsplanerna i Försvarsmaktens skolor är väl utvecklade och noggrant uppbyggda. Jämfört med civila utbildningar framstår de som ovanligt detaljrika. Som ett exempel är det taktiska programmets inledande del nedbrutit i 24 olika kurser som omfattar ett eller två poäng, ett block i taktik omfattande tre poäng, och ett i samma ämne 6 poäng. Planen ger nästan ett fragmenterat intryck. Åtskilliga kurser i ledarskap, statsvetenskap, management m.m. är på 1 poäng. Utvärderingen har inte haft möjlighet att följa kurserna i detalj, så det är möjligt att det sker en överordnad integration inom ramen för tvärsektoriella block. Det finns en del sådana block, och de har betydligt större omfattning. Det kan också vara så att praxis varierar mellan militärhögskolorna. Eleverna uttrycker sig i princip positivt till helhetsbaserat lärande, dvs. integration över kursdelarna. Men de är ofta skeptiska till praktiken. Som regel menar de att lärarna har för lite kunskap om andra moment, att de inte har tid att stanna på plats för att utveckla sin kompetens. Åsikterna och problemanalysen delas av kursledningen och lärarna själva. En alternativ förklaring till att det finns så många och så små utbildningsmoment är att det återspeglar en historia av ständigt ökade ambitioner. Inte minst den civila ledningen av Försvars- makten har i olika sammanhang påpekat brister i officerarnas generella yrkeskunnande, och som en följd av det har nya kurser tagits in i utbildningen. Följden har blivit en onödigt bred utbildning, och alltför många små kurser. En av eleverna liknade det mera vid ett smörgåsbord än en gedigen yrkesutbildning. Oavsett bakgrunden, är det angeläget att integrationen av ämnen i utbildningen fortsätter, och att det skapas meningsfulla sammanhang av de olika delar som tillförs som 1 eller 2 poängs kurser. Det råder stor enighet om att lärarförsörjningen i utbildnings- systemet är ett stort problem. studie av Försvars- högskolan tog upp det som den främsta bristen, och något som måste åtgärdas innan det var möjligt att bevilja examensrätt. Problemet är välkänt och väl dokumenterat, så det finns ingen anledning att fördjupa sig i det här. Det är oroande att ett så stort och allvarligt kvalitetsproblem förblivit utan åtgärd . Det reflekterar dåligt på viljan och förmågan att åtgärda en kvalitetsbrist i utbildningssystemet. Enligt information till utvärderingen har det nu slutits ett avtal mellan Försvarsmakten och Försvarshögskolan angående längre förord- ning, meritvärdering av lärartjänst, m.m. Likaså har Högkvarteret uttalat att lärartjänst på Försvarsmaktens skolor skall vara lika meriterande som trupp- eller stabstjänst. Lärare skall kunna tills- vidareplaceras på Försvarsmaktens skolor, istället för att som kommenderas. Detta är reformer i rätt riktning, men i skrivande stund har de inte haft någon verifierbar effekt. Kanske är det för tidigt att se. I det här kapitlet sammanfattas och integreras utvärderingens material om Försvarsmaktens utbildningssystem. Utvärderingen är inte ålagd att komma med förslag på förbättringar, och i utgångsläget är det aldrig givet att en utvärdering skall ha ett sådant mandat. pekar en problemanalys ofta ut en tänkbar åtgärd. Syftet med det här kapitlet är även att identifiera och presentera några sådana områden. Ett första omdöme är att skolutredningens intentioner har genomförts. Utbildningssystemet har på ett snabbt och effektivt sätt förändrats. De strukturella förändringarna med nya kurser inrättades , efter utredningen lade fram sitt betänkande. Kursinnehållet har förnyats, och det finns stora inslag av fria val, som gör det möjligt att läsa på civila högskolor och förbereda sig för internationell tjänst. Det finns omfattande block av försvarsmakts- och försvarsgrensgemensamma moment i utbildningen. De som påbörjade utbildning får en i stora avseenden annorlunda utbildning. Militärhögskolornas program är mera flexibelt, rymmer ämnesblock som svarar mot försvarets nya uppgifter, och har en omfattande samverkan med civila högskolor. Det är ovanligt att ett högre utbildningssystem förändras så snabbt och grundligt som Försvarsmaktens officersutbildning har för- ändrats till 2000. Förändringseffektiviteten har varit hög. intentioner avseende syfte med utbild- ningen och struktur har genomförts. Däremot är det tveksamt om utredningens intentioner vad gäller kostnadsutveckling kommer Snarare än en kostnadsreducering, verkar det som att utbildningssystemet blivit mer kostnadskrävande. Första året ökade kostnaderna för utbildningssystemet . Skolutred- ningen hade räknat med årliga minskningar kring . 2.Den här utvärderingen delar skolutredningens synpunkter på Försvarsmaktens nya roller, och därmed förändrade krav på officerarnas yrkesutbildning. En bred utbildning, som inför vetenskaplig metod, kritisk reflektion, förmåga att identifiera och tillfredställa kunskapsbehov, bör på ett bättre sätt än tidigare ge officerarna en god grund att stå på . är det viktigt att grundläggande kompetens att leda förband i väpnad strid inte urholkas. Den risken är stor när nya ämnen tillförs, och gamla tas bort. Det är även viktigt att utbildningen utgår från organisationens krav på kunskaper, färdigheter och attityder, inte minst vad gäller utvecklingen av kårandan – organisationskulturen – inom officerskåren. 3.Förbandschefer och andra som är verksamma i fredsorganisa- tionen utanför skolorna, ger enhälligt uttryck för farhågor att färdigheter som behövs; t.ex. i navigation, leda stridskjutning med värnpliktiga, och liknande, saknas. Efter det tvååriga yrkesofficers- programmet följer en befattningsutbildning, som är kring . Det är först efter denna som de nya officerarna kommer ut på förband. Den grundläggande utbildningen är därmed treårig snarare än tvåårig, även om inte är poängsatt. Effekten av detta är att grundutbildningen har förlängts. Detta bidrar säkert till att kostnadsbesparingarna inte blivit så omfattande som skol- utredningen förutsåg. 4.Skolchefer och lärare är är enhälligt övertygade om att den nya utbildningen är bra, och kommer att ge Försvarsmakten skickliga och självständiga officerare. Inställningen bland eleverna varierar, många är positiva till utbildningen och uppskattar den frihet den ger. Inslagen av studier på civila högskolor har varit motiverande för en del att söka sig till utbildningen. Andra är mera skeptiska, tycker att utbildningen är för lång, och skulle helst se enbart militära ämnen. 5.Trots den snabbt och ändamålsenligt genomförda förändringen återstår ett antal problem för officersutbildningen. När det gäller den övergripande utformningen av utbildningssystemet identifieras tre huvudområden där dagens system behöver anpassas: Det första övergripande problemet är att en del av de som påbörjar officersutbildningen får en alltför lång utbildning, som innehåller moment av sekundär vikt för deras omedelbara yrkesroll. Det finns en önskan hos eleverna, och en efterfrågan på förbanden, på officerare som kan ta sig an utbildningen av värnpliktiga om- gående. genomförs vid en illa vald tidpunkt. som utbildningstiden blivit förlängd, och en del kun- skaper förs över till förbanden att förmedla som on-the-job training upplevs en stor brist på officerare. Det leder till stora på- frestningar att sköta grundutbildningen av värnpliktiga, och bidrar säkert till de kritiska röster som hörs mot den förnyade utbildningen. Det andra övergripande problemet är att en del av de som påbörjar officersutbildningen får en utbildning som inte ställer tillräckligt höga krav vad gäller djup, abstraktion, och kritisk inriktning. De tre åren på militärhögskolornas program når inte tillräckligt många poäng i enstaka ämnen. De efterföljande programmen på Försvarshög- skolan kommer alltför sent. Det finns anledning för en del att genomgå teoretiska delar av officersutbildningen snabbare och mera koncentrerat. Utbildningstiden är även för dessa lång, och den borde kunna göras kortare i sin helhet genom att pressas samman i tiden – då går inte så mycket tid bort på repetition, och det vore lättare att utveckla en röd tråd i utbildningen, vilket skulle stärka fördjupningen inom ämnen. Det skulle också vara lättare att ställa höga krav i examinationen. Det tredje övergripande problemet är att en alltför stor del av utbild- ningssystemets resurser läggs på den nivåhöjande utbildningen. Det antyder att den yttre effektiviteten, ändamåls-enligheten, i resurs- användningen är låg. Utvärderingens preliminära beräkningar indikerar att enbart av de totala resurserna för utbildningen används för att utveckla fack-programmet. Det är alldeles för lite, eftersom fackprogrammet borde kunna stå för den mest flexibla kompetensutvecklingen inom systemet. framstår programmet som alltför låst i sin struktur, och frågan är om det är lämpligt att vara bundet till just 40 poäng per kurs. Det är viktigt att kursutbudet utvecklas snabbt, och på ett flexibelt sätt anpassas både till försvarsmakts-gemensamma och försvarsgrens- specifika behov. 6.Ledningen av skolsystemet är komplicerad. Försvarshögskolan är en myndighet under Försvarsdepartementet, medan Militär- högskolorna är underställda Högkvarteret; andra skolor är underställda respektive taktiska kommando, och andra är under- ställda förbandschefer. I ett sådant system är det risk att kvalitets- säkring och samordning blir svagt. Beställarfunktionen är i princip tydlig, om än komplicerad. Bland de områden som behöver utvecklas kan särskilt målformuleringen nämnas. Den här utvärd- eringen har påvisat problem vad gäller mätbara mål, och det finns risk att målformuleringar från skilda håll bringar oklarhet i vad som faktiskt gäller. Utvärderingsfunktionen behöver utvecklas till att omfatta en bredare bedömning av utbildningens effekter. Frågan om oberoende utvärdering bör prövas. 7.Det finns flera indikationer på att kvaliteten i utbildningen är bra, särskilt när det gäller de militära områdena. Det är mera tvek- samt vad gäller civila ämnen. Kvalitetskontrollen av samarbete med civila högskolor bör utvecklas. På ett mera generellt plan påverkas all officersutbildning negativt av ett antal strukturella faktorer. Läraromsättningen är mycket hög, och det gör att den ämnes- mässiga förkovran och beprövade erfarenhet som leder till kvalitetshöjningar blir svag. Kursplanerna består i vissa fall av små block, och processen att föra fram dem till sammanhängande hel- heter är inte klar. Det är också svårt att samordna delarna från den civila högskolan med andra delar, bl.a. eftersom militärhögskolorna strävar efter att ta en kurs/1 poäng i taget. På andra håll läser man integrerat, flera ämnen på samma gång. Trots att problemet med läraromsättning varit väl känt , har det inte blivit löst. 8.Med tanke på de formella svagheter som påvisas vad gäller ledning, målformulering, utvärdering och kontinuitet på lärar- tjänster, mm. kan det framstå som ett förhållandevis svagt utbild- ningssystem. Så är det inte, och de formella svagheterna uppvägs av att det är ett tätt integrerat system med stark kåranda. De som är lärare på ett program är elever på ett annat, och dessemellan har de varit i praktisk verksamhet internationellt eller på förband. Det är klart att officerarna översätter sina kunskaper i utbildning, och vice versa. På det sätter sker en informell, decentraliserad samordning av systemet, en samordning som sannolikt är mycket kostnads- effektiv. Men ett sådant system har också svagheter; det är inte transparent, och det kan ha svårt att identifiera och genomföra mera genomgripande förändringar. (2000) Officer: of Selection and Education. Edizione ETS: . Försvarsdepartementet (1999/2000) handbok. Försvarshögskolan (1998) Försvarshögskolan – nivå och kvalitet. Försvarshögskolan (1999) Årsredovisning. Försvarshögskolan (2000) Omvärldsanalys samt inriktning av verksamheten vid 2001 – 2003. Försvarshögskolan (2000) Opublicerat material, OH framställning av stabs- och chefsprogrammens syfte, innehåll, m.m. Försvarsmakten, Högkvarteret (2000) Analys av kostnaderna för officersutbildningssystemet. Promemoria 00.04.13, beteckning 19 100 64 919. Försvarsmakten, Högkvarteret (2000) Bildande av Ag Officers- kompetensutveckling. Promemoria 00.10.13, beteckning 19 100 73634. OH presentation YOP. Innehållsförteckning Taktiska Programmet. Tema internationell tjänst och stöd till samhället. OH presentation: Specialkurser vid YOP – hot eller möjlighet. C MHS PM 2000.11.19. Förslag till mål och syfte för examensrättsprojektet. Haldén, E. (2000) Opublicerat manuskript, specialstudie kring svarta hål. personaltjänst Bilaga 1 Sid 1 – 33 till HKV 16 119: 74503. (1998) En försvarshögskola på väg mot . Regeringens proposition 1999/2000: 30. Det nya försvaret. (1999) Regleringsbrev för Försvarshögskolan. Dir 1999: 84. revisorer rapport /2000: 5. Försvarshögskolan i det nya försvaret. SOU 1998: 42. Försvarsmaktsgemensam utbildning för framtida krav. (2000) Fackprogrammet: berika den personliga kompetensen. Artikel under rubriken . Appendix 1: Uppdragsbeskrivning Leverantören skall utvärdera, dvs. bedöma värdet av, Försvars- maktens nya utbildningssystem. Utvärderingens syfte är att bedöma utbildningssystemet i förhållande till försvarets nya upp- gifter – inte mot de gamla, som utbildningssystemet har utformats för. Utvärderingen skall vara strategisk till sin karaktär, dvs den skall syfta till att besvara övergripande frågor om utbildningssystemets innehåll i förhållande till nya uppgifter och dess lämplighet i förhållande till Försvarsmaktens kompetensbehov. Utvärderingen skall även pröva omfattningen av utbildningen samt särskilt belysa aspekten förändringsmöjligheter. Det bör betraktas som sannolikt att ett nytt utbildningssystem bör vara flexibelt, och de strukturella förutsättningarna för flexibilitet bör därför särskilt undersökas. Utvärderingen skall således inte bedöma utbildningssystemet i förhållande till de mål det utformades för att uppnå. Utvärderingen skall heller inte kartlägga effekterna av utbildningen i den nuvarande organisationen, och den skall inte lägga an ett kostnads- perspektiv, syftande till beräkning av kostnadseffektivitet. Utvärderingen skall fokusera på det formella utbildnings- systemet och behandla andra strukturer och processer kring organisatoriskt lärande som komplement till utbildningssystemet. Utvärderingen skall baseras på dokumentanalyser och intervjuer. Appendix 2: Intervjulista Genomförda intervjuer Fas 1: , Chef , linjen för fackprogram , Chef , Högkvarteret Genomförda intervjuer Fas 2. , Chef , MTK , Chef , MTK , , utb C , C I 5 – , YOP MHS Appendix 3: Intervjuformulär (1)Genomgång av programmets syfte och innehåll (2)Kursernas innehåll, exempel (3)Integration i block och tema (4)Utveckling av internationella moment (5)Utbildning kring att bistå det civila samhället (6)Utvecklingen av specialkurser – elevernas fria val (7)Kurstidens omfattning (8)Samverkan med civila högskolor (9)Samverkan med andra militära skolor (10)Förberedelser för – uppföljning av tidigare skeden (11)Den röda tråden i utbildningen (12)Nödvändigheten av praktik mellan program (13)Former för examination och krav (14)Utvärdering av utbildningen (15)Elevinflytande (16)Omdöme om deltagarnas kunskaper, färdigheter och attityder (1) Omdöme om deltagarnas kunskaper, färdigheter och attityder (2)Duglighet/lämplighet i befattning på förband (3)Duglighet/lämplighet i internationell tjänst (4)Grunden i yrkeskompetens – förändringar (5)Former att ställa krav på skolorna (6)Utvärdering (7)Tjänstgöring som lärare på skolorna (8)Lämplig ålder för nivåhöjande utbildning (9)Praktik mellan utbildningsmoment (10)Är officeren borta från produktionen för länge? (11)Kursutbudet på fackprogrammet (12)Passar utbildningssystemet alla? (13)Tänkbara förändringar (14)Internationella jämförelser (1) Omdöme om utbildningen (2)Helhetsbaserat lärande? (3)Svårighetsgrad och krav (4)Längd på utbildningen (5)Fria val och specialkurser (6)Lärarkompetens (7)Elevinflytande (8)Verklighet jämfört med förväntningar