sou · GPB390d1 · 2002-01-01 00:00:00 — In this kind of system, too, it is still possible to impose conditions requiring those concerned to provide programming that taken as a whole caters for different interests and tastes, gives precedence to regional and local programmes and permits access to a number of mutually indepen- dent content providers. We consider it advisable to delegate future licensing to a public authority. In selecting an appropriate authority, the convergence of the IT, telecommunications and media sectors should be taken into account. The authority chosen should be empowered to licence both individual content providers and operators that put together a range of programmes themselves. This model requires clear and unambiguous rules and criteria so as to guarantee the greatest possible degree of freedom of expression and diversity. Such a system may necessitate legislative change and should therefore be reviewed in good time prior to the expiry of current digital broad- casting licences. In our view, the next licensing period for digital terrestrial broadcasting should be considerably longer than the present one. The arguments in favour of a comparatively lengthy licensing period are much stronger than those against. disadvantages can be compensated for by the practice of reviewing broadcasting operations at some point during the licensing period. The purpose of such a practice would be to distribute further broadcasting licences if capacity in the available spectrum permit this. If a content provider should forfeit the right to a broadcasting licence, the system should be designed in such a way as to allow new content providers to rapidly take over the licence in question. The Riksdag decided in 2001 that transmissions from public service were to be available to the general public at no extra charge over and above TV licensing fees. In doing so, it emphasised that the transition from analogue to digital television broadcasting should not lead to any deterioration in the availability of public service programmes. As TV licensing fees finance public service , digital programmes must be available to the public without any payment being required over and above the cost of the decoder equipment itself. At present, neighbouring Nordic residents in Swedish border areas are unable to access digital terrestrial broadcasts. This is due both to the encrypting of transmissions and to current copyright agreements that prohibit the reception of digital programmes from a country other than the one in question. In our opinion, public service broadcasting over the digital net- work should not only be free to air but should also be unencrypted. The technological shift from analogue to digital television must not result in consumers having less access to programmes than they have today. They should be able to receive digital broadcasts by means of a simple decoder so that the transition involves as adjustment as possible. In our view, the arguments that might be advanced in favour of encrypted transmissions are subsidiary to the requirement of availability. The EUs Broadcasting Directive includes a provision whereby the member state from which a broadcast emanates must ensure that it complies with the law in that particular member state – the country of origin principle. Content providers that focus specifically on Swedish viewers can thereby base their broadcasting in another country simply for the sake of the less restrictive advertising regulations that apply there. Accordingly, some content providers that broadcast in Swedish to a Swedish audience have chosen to base themselves in the UK. The Swedish rules on advertising, designed to protect consumers here, are thereby circumvented. The provisions of the EU Broadcasting Directive are to be reviewed at the end of 2002. Content providers directing their transmissions at a range of countries cannot easily adjust their operations to the different regulatory frameworks in these countries. In the case of content providers that direct the bulk of their broadcasting at another country, the Broadcasting Directive should be amended so that the rules and laws of the recipient country apply. 1.1.1Målen för politik inom massmedieområdet Målen för den svenska statens insatser på medieområdet är att värna yttrandefriheten, garantera massmediernas oberoende, säker- ställa tillgänglighet till massmedierna och verka för en ökad mångfald samt motverka skadliga inslag i massmedierna. 2000/01:1, utgiftsområde 17) Massmedier har en stor genomslagskraft och påverkar i stort sett alla aspekter i samhällslivet. Genom dagspressen, radio, TV och Internet får vi inte bara nyheter och information utan också underhållning och förströelse. Genom att sätta dagordningen för samhällsdebatten medverkar medierna till att ge oss en gemensam referensram om hur världen och samhället ser ut. Detta är en förutsättning för att vi skall kunna leva och verka tillsammans i ett demokratiskt samhälle. Det är ytterst viktigt att alla kan delta i samhällsdebatten och att gemensamma viktiga frågor blir belysta och diskuterade på ett mångfacetterat sätt. Möjligheterna för detta ökar om flera olika och av varandra oberoende massmedieföretag konkurrerar på en öppen mediemarknad. Medieområdet är inne i en stor förändrings- process som styrs av den tekniska utvecklingen och globalise- ringen. Genom digital teknik ökar möjligheterna för nya röster att komma till tals i form av nya medier och flera aktörer. ökar risken för att medborgarnas rätt till ett allsidigt medieutbud begränsas då den ekonomiska makten koncentreras hos färre och större företag. Det är därför viktigt att statens åtgärder på medie- området inriktas mot att hålla distributionskanalerna öppna och att motverka skadliga maktkoncentrationer. beslutade om att införa marksänd digital TV i (prop. 1996/97:67, bet. 1996/97:KU17, rskr. 1996/97:178). Motivet bakom beslutet var i första hand medie- politiskt. Genom att behålla ett rikstäckande distributionsnät skulle det vara möjligt att även garantera att TV-mediet huvudsakligen betjänar allmänna och demokratiska intressen. Det var och är en grundläggande politisk ambition att TV-sändningar skall kunna tas emot av alla som bor i . På så sätt kan TV utgöra ett gemensamt rum där frågor som är av vikt för alla kan behandlas. Det ansågs viktigt att slå vakt om konsumenternas valfrihet, ett brett programutbud och public service-företagens ställning. Målen för statens politik inom massmedieområdet, att säkerställa yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald, skulle vara vägledande även inför den tekniska utveckling som pågår. Denna upp- fattning låg bakom den överenskommelse som ingicks mellan socialdemokraterna, och om riktlinjer till grund för ett ställningstagande till digitala TV- sändningar i marknätet. Enligt de tre partierna skulle digital- tekniken användas så att den vidgar yttrandefriheten och mång- falden samt motverkar privat och offentlig maktkoncentration (prop. 1996/97:67). Det konstaterades att olika distributionsformer även i fortsätt- ningen kommer att existera sida vid sida. Statens åtgärder borde därför inriktas på att främja denna utveckling, som staten ser till att grundläggande mediepolitiska krav kan upprätthållas. Införandet av digital TV skulle inte få innebära att publikens valfrihet inskränktes eller att program inte längre kunde nås av alla i hela landet. Bedömningen gjordes att marksänd TV även i fortsättningen borde erbjudas som ett komple- ment till övriga distributionsformer. beslut innebar att marksänd digital TV skulle införas i flera steg med möjlighet för staten att successivt ta ställning till om och på vilket sätt verksamheten skulle fortsätta. En grund- läggande förutsättning för en utbyggnad skulle vara att de digitala marksändningarna bedömdes ha ekonomisk bärkraft. 1.1.2Tidigare utredningar om digital TV Frågan om framtida distributionsteknik för TV via marknätet och en utökad sändningskapacitet har varit föremål för flera utred- ningar . Den digitala teknikens utveckling och teknikens möjligheter och begränsningar har stått i centrum för en intensiv debatt om bl.a. tekniska vägval, informationssamhället, nya tjänster, yttrandefrihet och kostnader. Den första utredningen som tog upp marksänd digital TV, Tekniskt utrymme för ytterligare TV-sändningar (SOU 1994:34), skulle utreda möjligheterna för utökade analoga sändningar. Utred- ningen konstaterade att den frågan var nära kopplad till den digitala teknikens utveckling. Utredningen ansåg att det då inte var möjligt att ta ställning till om digitala marksändningar av TV borde införas, men att ett beslut borde fattas så snart förutsättningarna kunde överblickas. gav regeringen i uppdrag åt utredningen om tekniska förutsättningar för utökade sändningar av radio och television till allmänheten att redovisa underlag för ett beslut om en eventuell övergång till digital teknik för marksänd TV. Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande Från massmedia till multimedia – att digitalisera svensk television (SOU 1996:25). Ut- redningen föreslog att statsmakterna skulle fatta principbeslut om övergång till digital teknik för marksänd TV i . Utredningen föreslog också att nuvarande analoga TV-sändningar via marknätet skulle upphöra möjligt, dock senast efter starten av de digitala sändningarna. Betänkandet beskrev olika sändningstekniker för tion och redogjorde för egenskaperna hos digital teknik. Utred- ningen redovisade ett antal studier av hur utbyggnaden av mark- nätet skulle kunna gå till. Studierna visade att när nödvändiga frekvenser var koordinerade borde det vara möjligt att bygga ut sammanlagt sex rikstäckande, eller så gott som rikstäckande, digi- tala nät vid sidan av de analoga näten. Utredningen uppskattade att totalt upp till 24 programtjänster av god teknisk kvalitet skulle kunna distribueras i dessa nät. Efter beslut om att införa digitala TV-sändningar fick utredningen om digital TV i uppgift att förbereda sändningarna. Utredningen skulle föreslå sändningsorter för de inledande sänd- ningarna av marksänd digital TV, ge bidrag till lösningar av vissa tekniska och andra frågor gällande sändningsverksamheten samt bedöma om () skulle få möjlighet att finansiera vissa sändningar med avgifter. Uppdraget har redovisats i tre olika betänkanden. I inom (SOU 1997:60) föreslog utredaren att borde få möjlighet att bedriva betal-TV-verksamhet vid sidan av sitt ordinarie programutbud. Utredaren lämnade i Rapport med förslag om sändningsorter (SOU 1997:103) förslag på sändningsområden för den första etappen i utbyggnaden av marksänd digital TV. Samordning av digital marksänd TV (SOU 1998:17) var slutbetänkandet från ut- redningen och behandlade modeller för samarbetsformer för det tekniska förverkligandet av sändningarna. När det gäller frekvensplanering för TV är och övriga länder i bundna av en plan , den så kallade Stockholmsplanen. Planen anger frekvensband och frekvenstilldel- ning för marksändningar och baseras på analog teknik. Inför intro- duktionen av marksänd digital TV ingick de europeiska länderna 1997 en överenskommelse, Chesteröverenskommelsen, om hur digitala sändningar skall kunna koordineras i tillägg till Stock- holmsplanen. () har på uppdrag av regeringen koordinerat fyra digitala sändarnät. PTS fick uppdraget att koordinera ytterligare två digitala sändar- nät. 1.1.3Andra utredningar av betydelse för kommitténs arbete Regeringen har en kommission för analys av informa- tionsteknikens påverkan på samhällsutvecklingen, IT-kommis- sionen. Kommissionen arbetar långsiktigt genom att lyfta fram, belysa och ge förslag på framtida möjligheter inom IT-området. Kommissionen skall också verka för en bred användning av informationstekniken och medverka till att information sprids till allmänheten. arbetar i ämnesinriktade nätverk som kallas observatorier tillsammans med olika parter. Exempel på priorite- rade områden är demokrati och medborgarskap, informations- säkerhet, IT-rättsliga frågor, infrastrukturfrågor, kunskap och kompetens samt tillväxt. arrangerade 1999 en hearing om den nya digitala infrastrukturen som resulterade i delbetänkandet Framtids- säker IT-infrastruktur för (SOU 1999:134). Huvudslut- satsen var att bör bygga upp ett finmaskigt fiberoptiskt nät som skall ge alla människor i en fast Internetanslutning med tillräcklig kapacitet för att kunna använda Internet, se på TV och prata i telefon. Därutöver har ett flertal utredningar behandlat utbyggnaden av en IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet, som i dagligt tal ofta kallas bredbandsnät. lämnade i betänkandet Bredband för tillväxt i hela landet (SOU 1999:85) förslag till ett utbyggnadsprogram för att de glesare delarna skall få lika god tillgång till IT-infrastruktur som de tätare delarna av och till ungefär likartade priser. hade i uppdrag att utveckla tankarna kring ett nationellt infrastrukturprogram, som omfattar hela infra- strukturen på IT-området. Utgångspunkten var att programmet i första hand skall vara vägledande och underlätta en utbyggnad av höghastighetsnät i marknadens regi. Staten skall dock genom regler och riktlinjer garantera säkerheten och framkomligheten i den tekniska infrastrukturen, utan att i detalj ange tekniska lösningar. Redan tidigare hade fått i uppdrag att bygga ut ett stomnät för bredbandskommunikation mellan landets alla kommuner på marknadsmässiga villkor. infördes tre nya stödformer för att stimulera utbyggnaden i kommersiellt mindre intressanta områden. Det första stödet avser regionala lednings- förbindelser som prioriteras av regional- och näringspolitiska skäl. Det andra stödet kan sökas av kommuner för att ordna lokala nät med hög överföringskapacitet. Dessutom infördes en skatte- reduktion för fysiska och juridiska personer för anslutningsutgifter över ett visst belopp. har lämnat slut- betänkandet IT-infrastruktur för stad och land (SOU 2000:111). Den tekniska utvecklingen leder till att gränsdragningen mellan IT-, tele- och mediesektorerna blir allt mer otydlig, vilket också brukar beskrivas som att dessa sektorer konvergerar (samman- smälter). Mot denna bakgrund tillsatte regeringen en utred- ning med uppgift att utreda behovet av en samordning av lagstiftningen för ljudradio, TV, övrig radiokommunikation och televerksamhet. Utredningen skulle också bedöma om det fanns behov av ytterligare lagstiftning för att säkerställa yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald samt för att motverka skadliga kon- kurrensbegränsningar. kom i betänkandet Konvergens och förändring (SOU 1999:55) fram till att konvergensen skapar pro- blem vid tillämpningen av den lagstiftning som reglerar de olika sektorerna. Utredningen konstaterade att detta är speciellt tydligt när det gäller yttrandefrihetsgrundlagen, radio- och TV-lagen och telelagen. Dessa regelverk borde därför samordnas för att åstad- komma en så långtgående gemensam reglering som möjligt. Utred- ningen ansåg att det fanns goda förutsättningar för en gemensam reglering på området för infrastruktur men att det behövdes ytterligare översyn av begrepp och definitioner för att åstadkomma gemensam reglering av tjänster och innehåll. menade att såväl den svenska yttrande- frihetsgrundlagen som EG-rätten och andra internationella förplik- telser begränsade möjligheten att lagstifta. Utredningen föreslog därför att det fortsatta arbetet med konvergensfrågorna skulle relateras till andra aktuella utredningar och arbete med dessa frågor. Utredningen föreslog vidare att det fort- satta arbetet skulle samordnas inom ramen för en departements- övergripande beredning med uppgift att utarbeta underlag för val av samordningsstrategi och genomförandeplan. Arbetet med konvergensfrågorna berör även Mediegrundlags- utredningen. Utredningen har analyserat behovet av och förut- sättningarna för en mer teknikoberoende grundlagsreglering av yttrandefriheten. Utredningen lämnade sitt betän- kande Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet utvidgat grundlags- skydd och andra frågor om tryck- och yttrandefrihet (SOU 2001:28). I avsnitt 6.2 Regler för marksänd digital TV behandlar vi även pågående utredningar som kan ha betydelse för utvecklingen av digital TV. beslutade att digitala TV-sändningar skulle införas i . I en första etapp skulle sändningarna begränsas till fem områden som täcker av befolkningen. Regeringen beslutade därefter att två frekvenskanaler skulle upplåtas för marksänd digital TV och i vilka områden sänd- ningarna skulle starta. Områdena var med och , norra , södra och nordöstra , med omnejd samt och med omnejd. Regeringen beslutade också en förordning (1997:894) om till- ståndsgivning för digitala TV-sändningar. Vår kommitté fick sam- tidigt sitt uppdrag (se direktiven i bilaga 1). Vi antog namnet . beslutade regeringen att ytterligare en frekvens- kanal skulle upplåtas för digitala TV-sändningar. be- slutade regeringen att upplåta en fjärde frekvenskanal för marksänd digital TV. I samband med budgetpropositionen beslutade att marksänd digital TV får byggas ut i hela landet. beslutade regeringen att ett sändningsutrymme motsvarande ytterligare två frekvenskanaler får upplåtas för digitala TV-sänd- ningar i hela landet. har ett tredelat uppdrag. Vi skall under tillståndsprocesserna medverka vid urvalet av programföretag för de digitala TV-sändningarna. Vi skall följa utvecklingen av mark- sänd digital TV och vid behov ta initiativ till förändringar av verksamheten eller regelverket. Avslutningsvis skall vi lämna ett slutbetänkande där vi redogör för vårt arbete och kommer med eventuella förslag . 1.2.1Medverkan vid urval av programföretag Regeringen beslutar om vilka företag som får tillstånd att sända marksänd digital TV. Vi deltar under vår mandatperiod vid urvalet genom att lämna yttrande till Radio- och , som admi- nistrerar tillståndsgivningen. Urval av programföretag skall ske enligt vissa av fastställda kriterier (se avsnitt 6.4.2). utlyste Radio- och lediga sändnings- tillstånd för marksänd digital TV. Det inkom totalt 57 ansökningar varav fyra senare meddelade att de drog tillbaka sina ansökningar. Efter en finansiell bedömning som genomfördes av en konsultfirma fann man att 31 av de sökande hade finansiella förutsättningar att bedriva sändningsverksamhet. Dessa 31 sökande fick tillfälle att närmare redovisa innehållet i sina ansökningar inför . lämnade vi ett yttrande över ansökningarna gällande de två första tillgängliga digitala frekvenskanalerna (se bilaga 2). Efter förslag från Radio- och meddelade regeringen ett beslut som innebar att elva företag fick tillstånd att sända marksänd digital TV i de två frekvenskanalerna. Utgångspunkter för arbetet SOU 2001:90 (), (), , , Kanal , , Kunskaps- TV i , Televisionsaktiebolaget och (numera eTV ) fick till- stånd att sända i samtliga områden. och (numera ) fick regionala tillstånd. Efter regeringens beslut om en tredje frekvenskanal fick de företag som tidigare hade för litet sändningsutrymme för att kunna genomföra dagliga sändningar tillgång till en sändningskapacitet som gjorde detta möjligt. När regeringen beslutade om en fjärde frekvenskanal fanns det utrymme för nya företag att få plats i det digitala marknätet. utlyste Radio- och de nya tillstånden för marksänd digital TV. Totalt kom det in 38 ansökningar, varav 25 bedömdes ha tillräckliga finansiella förutsättningar att kunna bedriva sänd- ningar. Dessa 25 företag redovisade sina ansökningar inför . lämnade vi ett yttrande över ansökningarna gällande den fjärde frekvenskanalen (se bilaga 5). Efter förslag från Radio- och meddelade regeringen ett beslut som innebar att tre nya företag fick tillstånd att sända marksänd digital TV och att två företag fick ett utökat sänd- ningsutrymme. De tre nya företagen var , 1 Lokaltelevision i och Tele- vision AB. och fick tillgång till ett utökat sändningsutrymme. 1 utnyttjade aldrig sitt till- stånd varför DTU fick möjlighet att sända i alla om- råden utom och där regionala programföretag sänder. utlyste Radio- och ett sändningsutrymme motsvarande tre frekvenskanaler. Den tredje frekvenskanalen utlystes på nytt eftersom MTG meddelat att de hade för avsikt att sluta sända i marknätet. Totalt kom det in 41 ansökningar från 34 programföretag varav två återkallade sina ansökningar. lämnade vi ett yttrande till Radio- och över ansökningarna i fråga om de tillgängliga frekvenskanalerna (se bilaga 7). Vi bedömde att det totalt skulle finnas utrymme för 12–17 nya TV-program med nationella tillstånd och valde att lämna förslaget i prioritetsordning. Vi föreslog också att samtliga pro- gramföretag som sökte regionala tillstånd skulle prövas i den tekniska och finansiella bedömningen. 1.2.2Initiativ till vissa regeländringar I vårt yttrande till Radio- och föreslog vi att vissa oklarheter och hinder för programföretagens verk- samhet skulle analyseras och undanröjas där så var möjligt (se bilaga 5). Syftet var att introduktionen av marksänd digital TV skulle kunna genomföras på ett så kraftfullt sätt som möjligt. Förslagen gällde programföretagens möjligheter till en friare användning av den tilldelade sändningskapaciteten, en översyn av reklamreglerna i TV-sändningar, en översyn av telelagen, radio- och TV-lagen och lagen om radiokommunikation samt en förlängning av tillståndstidens längd. Vid ytterligare tre tillfällen har vi lämnat förslag till förändringar av verksamhet och regelverk. föreslog vi att regeringen skulle upplåta ytterligare sändningsutrymme för digitala TV- sändningar (se bilaga 3). uppmärksammade vi att det fanns ett behov av att ändra i radio- och TV-lagen så att sam- hällsinformation och utbildningsprogram som sänds på uppdrag av någon annan inte behandlas på samma sätt som reklaminslag eller andra annonser (se bilaga 4). överlämnade vi en skrivelse till regeringen där vi föreslog att marksänd digital TV skulle få byggas ut i hela landet (se bilaga 6). Våra förslag har följts upp genom att statsmakterna, som tidigare nämnts, successivt har beslutat om en utbyggnad av de digitala marksändningarna. Förslagen till regeländringar bereds eller be- handlas i pågående utredningar. 1.2.3Utvärdering av marksänd digital TV Vi har till uppgift att följa och utvärdera de markbundna digitala TV-sändningarna under den första etappen. Parallellt med sänd- ningsverksamheten skall vi enligt direktiven göra en utvärdering av tekniska, ekonomiska, juridiska och andra frågor. Vi har tolkat direktiven så att effekterna av konvergensen mellan medie-, IT- och telesektorerna skall vägas in i utvärderingen. Utredningsarbetet har skett i dialog med programföretagen, , och och andra aktörer av vikt för det digitala marknätet. Dessutom har vi haft kontakt med Kon- vergensutredningen och . Vi har under arbetets gång behandlat följande frågor. Översiktlig beskrivning av teknikutvecklingen Den tekniska utvecklingen av digitala medier går snabbt. Vi har därför som grund för utvärderingen tagit upp vissa tekniska be- grepp som bredband, interaktivitet m.m. Digital TV kan distri- bueras via marksändning, satellit och kabel. Troligtvis kommer alla dessa sändningssätt att finnas även . De alternativa distributionsformerna finns därför med i bedömningen av mark- sänd digital TV. Detta inkluderar även utbyggnad av s.k. bred- bandsnät. Samhällsekonomisk bedömning av teknikskiftet Vi har med stöd av ett konsultföretag tagit fram ett antal modeller för samhällsekonomiska bedömningar. Arbetet har genomförts i två steg, där vi först enades om vilka antaganden som skulle gälla och sedan genomförde själva bedömningen. Ekonomisk analys av sändningsverksamheten Vi har genom intervjuer och ett seminarium kartlagt program- företagens intentioner och drivkrafter, deras syn på utbyggnaden av och reglerna för distributionen av marksänd digital TV. Syftet var att belysa pågående verksamhet och att diskutera framtida möjlig- heter i marknätet. Dessutom har vi tagit del av ett antal konsu- mentundersökningar för att få en uppfattning om konsumenternas intresse när det gäller digital TV.