sou · GPB310d4 · 2002-01-01 00:00:00 — Fråga 14b Har det funnits perioder i barnets/barnens liv då de varit (mer) oroliga eller tyckt att det varit jobbigt pga din sexuella läggning? I så fall under vilka perioder? Var det något särskilt som inträffade då? Nej Fortsätt till fråga 15a Fråga 14c Har du sökt hjälp för barnets och/eller din egen del? Ja, vid BVC Ja, vid skolhälsovården Ja, vid barn- och ungdomspsykiatrisk klinik (eller motsvarande) Ja, på annat sätt inom sjukvården Ja, vände mig till RFSL (eller annan förening) Ja, sökte hjälp hos släkt, vänner, grannar Ja, på anat sätt Om du/ni inte några hemmaboende barn forsätter du till fråga 17. Fråga 15a Ungefär hur ofta träffar ditt/dina barn släktingar, vänner och kamrater? Fyll i ett svar för varje rad! Mitt/mina barn träffar .. släktingar på min sida . släktingar på min partners sida .. släktingar på den andra biologiska andra vänner till familjen . Mitt/mina barn .. är på dagis eller fritids . är aktiva i idrotter eller sporter . är aktiva i andra föreningar . är hemma hos kompisar .. har kompisar hemma hos oss Mitt/mina barn träffar .. släktingar på min sida . släktingar på min partners sida .. släktingar på den andra biologiska andra vänner till familjen . Mitt/mina barn .. är på dagis eller fritids . är aktiva i idrotter eller sporter . är aktiva i andra föreningar . är hemma hos kompisar .. har kompisar hemma hos oss Fråga 15b Om du har flera barn: Har något av barnen helt andra vanor vad gäller att träffa släktingar och vänner än syskonen? Jag har bara ett barn (som bor hemma) Ja Vad beror det på? Fråga 15c Om du bor med partner av samma kön: Gör ni något särskilt, eftersom ni är en familj med två vuxna av samma kön, för att barnet/barnen ska träffa vuxna av det andra könet? Nej, behövs inte Nej, behövs inte än (barnet/barnen är små) Nej, men skulle nog behövas Fråga 16a Tycker du att ditt/dina barn har särskilt nära relation med någon eller några av följande? Ja, med: Min nuvarande partner /-ar på min sida Släkting/-ar till min partner (hel- eller halv-) Min partners barn Den andra biologiska föräldern Den andra biologiska förälderns (nya) partner En annan f d partner till mig Lärare i skola, fritids, dagis Kamrat Fråga 16b Tycker du att ditt/dina barn har dålig relation (just nu) med någon eller några av följande? Ja, med: Mig Min nuvarande partner /-ar på min sida Släkting/-ar till min partner (hel- eller halv-) Min partners barn Den andra biologiska föräldern Den andra biologiska förälderns (nya) partner En annan fd partner till mig Lärare i skola, fritids, dagis Kamrat Fråga 17 Hur har blivit bemött i olika sammanhang där du öppet redovisat att du levt/lever homosexuellt? Sätt minst ett krysspå varje rad Om du inte öppet redovisat att du levt/lever homosexuellt, sätter du kryss i rutan Inte aktuellt om du inte varit i kontakt med något av det uppräknade, sätter du också kryss i rutan Inte aktuellt Bemötande vid/av .. vårdcentral/sjukhus? personal på dagis? andra dagisbarns föräldrar? personal i skolan? andra elevers föräldrar? Bemötande vid/av .. vårdcentral/sjukhus? personal på dagis? andra dagisbarns föräldrar? personal i skolan? andra elevers föräldrar? Fråga 18 Berätta gärna med egna ord om dina tankar och åsikter om sådant som har med din syn på barn och familjebildning att göra. (Skriv gärna bl.a. om vilka positiva och/eller negativa aspekter de ser med homosexuellt föräldraskap. Har din längtan efter barn inte lett till att du skaffat barn? Vad har hindrat dig? Vilka konsekvenser har familjerättsliga och andra regler haft för dig/er?) Fortsätt gärna på nästa sida Vi är tacksamma om du skickar in enkäten i det portofria kuvertet eller, om du har skrivit ut enkäten från Homoplaneten eller fått den någon annanstans utan svarskuvert, skickar in den i ett eget kuvert till: , , Box 24 300, 104 51 . P.S. Enkäten delas ut på flera olika sätt och platser och du kan ha fått flera stycken, men besvara bara en enkät. Stort TACK för din medverkan! 6Skrivelser från auktoriserade adoptivorganisationer – inkomna i samband med den hearing kommittén anordnade Kommittén om barn i (Ju 1999:02) Sekreterare Ang hearing rörande adoptivbarns särskilda behov Kommittén har tacksamt mottagit Er anmälan till hearingen rörande adoptivbarns särskilda behov. Såsom tidigare nämnts kommer hearingen att hållas i – 2, Ledamotshuset (rum L 4:17) – kl. 9.30–13.00. Varje organisation har till sitt förfogande. För att öka förutsättningarna för kommittén att ta del av Era erfarenheter bör anförandet även lämnas skriftligen. Ni ombeds att utifrån Era erfarenheter som adoptivorganisation redogöra för adoptivbarns särskilda behov samt de förutsättningar som krävs för att en adoption skall bli så gynnsam som möjligt för det berörda barnet. Har Ni några ytterligare frågor är Ni välkomna att höra av Er till sekretariatet. BARNEN FRAMFÖR ALLT – ADOPTIONER (BFA) Kommittén har inbjudit till hearing i om adoptivbarns särskilda behov. – ADOPTIONER har tyvärr inte möjlighet att delta. BFA vill emellertid härmed kortfattat redogöra för sin övergri- pande inställning. I likhet med andra adoptionsorganisationer känner BFA stort ansvar för de barn som genom vår försorg kommer till svenska adoptivföräldrar. Vår strävan är givetvis att barnen skall få växa upp i en miljö som ger dem goda utvecklingsmöjligheter utifrån deras förutsättningar. Detta är inte minst viktigt med tanke på att de redan har varit utsatta för den traumatiska upplevelsen att de skilts från sin mor. Att växa upp som adopterad – vare sig man har svenskt eller utländskt ursprung – kan hos en del barn skapa käns- lor av att vara annorlunda, övergivna och oönskade. De bär ofta på en djup längtan efter de frånvarande föräldrarna som man aldrig får lära känna. Reglerna för registrerat partnerskap har varit i kraft och har vunnit acceptans i många grupper av befolkningen. Men det krävs betydligt innan attitydförändringarna innebär mer än ytlig tolerans. Mänskligt att döma dröjer det ytterligare innan denna form av familjebildning av flertalet inte längre betraktas med misstro. Innan vi nått så långt riskerar ett adoptiv- barn i dessa familjer att utsättas för omgivningens reaktioner på olika sätt. Helst vill man inte falla undan för intoleranta uppfatt- ningar och uttryck, men det blir ju inte vi vuxna som kommer att gå i stridslinjen. Det är säkerligen – dessbättre många adoptivbarn som inte upple- ver att adoptionssituationen medför speciella problem av känslo- mässig och existensiell natur som i någon högre grad skiljer sig från dem andra barn och ungdomar möter. Tyvärr vet ju ingen på för- hand vilka grundförutsättningar ett blivande adoptivbarn har för att klara av eventuella problem. De barn som får svårigheter i detta avseende blir mycket sårbara. Varje ytterligare omständighet som kan få dem att känna sig utanför eller på annat sätt komplicera deras tillvaro måste i möjligaste mån undvikas. Enligt BFA:s uppfattning är det svagaste och mest utsatta barnens behov som bör styra regelverket omkring adoptioner. Så länge registrerat partnerskap är en så kontroversiell företeelse som den generellt sett faktiskt är i vårt samhälle, anser vi att den nuvarande lagstiftningen inte bör ändras avseende internationella adoptioner. För BARNEN FRAMFÖR ALLT – ADOPTIONER Om internationellt adopterade barn i homosexuella familjer När det blev allt vanligare med adoptivbarn från andra länder, fanns känslan av att bara barnen kom hit, så blir det precis som för barn födda i familjen när de växer upp. Så små- ningom förstod vi att barn som fått lämna sina biologiska förälder av en eller annan orsak och kommit hit som adoptivbarn, har speci- ella behov. Behov som de blivande adoptivföräldrarna måste få kunskap om för att på bästa sätt kunna hjälpa och stödja barnen under deras uppväxt. står det inskrivet i SoL att medgivande för adoption endast får lämnas om den eller de som vill adoptera har tillfredställande kunskaper om barn och deras behov och har fått information om den planerade adoptionens innebörd. Det står också inskrivet i lagen att adoptivbarn har rätt till särskilt stöd under sin uppväxt, en rättighet som grundar sig på erfarenheten att ett sådant behov finns. Orsaker till adoptivbarnens speciella behov Vilka är då orsakerna till att adoptivbarnen har särskilda behov och hur ser dessa behov ut? Orsakerna kan i huvudsak delas in i 2 delar. 1.De adopterade ser annorlunda ut än den omgivning de lever i. 2.Alla adoptivbarn har en eller flera separationer i sin tidiga barn- dom bakom sig. En gemensam faktor för adopterade är att de har en eller flera sepa- rationer bakom sig, när de kommer till sina adoptivföräldrar. De har blivit lämnade av sina biologiska föräldrar och placerade i ett annat socialt sammanhang. När barnet förr eller senare försöker förstå vad som skett, tar de ofta på sig ansvaret för separationen. Adoptivbarnen försöker finna sina egna förklaringar till varför de blev bortlämnade av sina biologiska föräldrar. Många barn har känslor av övergivenhet och har svårt att acceptera att de biologiska föräldrarna lämnat dem. De här frågorna kommer adoptivbarn och adoptivföräldrar att arbeta med under hela barnets Adoptivbarnen skall finna ett sätt att förhålla sig till att ha dubbel uppsättning föräldrar, två hemländer och oftast ett avvikande utseende. , som för alla innebär mer eller mindre sökande efter den egna identiteten har adoptivbarnen således fler aspekter att ställas inför och ta ställning till än andra. Tonårstid – tonårskris – adoptivbarn är begrepp som ofta diskute- ras. Frågan om varför det blir kris för en del adoptivbarn – mer än för andra barn hänger ofta ihop med sökandet efter – VEM ÄR JAG – och med många obesvarade frågor om den egna bakgrunden – VARFÖR BLEV JAG ÖVERGIVEN? Adoptivbarn känner sig ibland som offer för människor som har bestämt över deras liv. De har inte haft något val. För dem gäller det att anpassa sig till det samhälle och till den familj som de råkade hamna hos. I tonåren gäller det balansgången att anpassa sig eller göra uppror. Frågan blir ofta mot vem eller mot vad gör man som adopterad tonåring uppror. Hur gör man för att vara som alla andra när man inte är som alla andra? Några av ungdomarna har tvärtom behov att kraftigt markera sitt annorlundaskap, den unge tonåringen med afrikanskt ursprung kanske skaffar sig rastaflätor, han vill tydliggöra skillnaden mellan honom och adoptivfamiljen. Adoptivbarnen ställs inför frågor om den riktiga mamman den riktiga pappan de riktiga syskonen. Dubbla budskap, vem är rikti- gast? Mina adoptivföräldrar, mina adoptivsyskon mina föräldrar och syskon i och så jag, vem är riktigast. Vem hör jag sam- man med? Man vill vara barn i en vanlig familj, men man är barn i en adoptivfamilj. Enligt har barn först och främst rättigheten att få växa upp i sin biologiska familj. Om inte det är möjligt skall man försöka finna en alternativ familj i barnets hemland, Först i tredje hand överväger man internationell adop- tion. Orsaken till att man anser det vara bättre för ett barn att få växa upp i en adoptivfamilj i det egna landet är att barnen då slipper utsättas för den onödiga påfrestningen av ett annorlundaskap i samhället. Det är viktigt för barnen att få växa upp i en miljö som inte skiljer sig från den vanliga familjen. Det räcker att brottas med frågorna kring adoptionen, utan belastningen av ytterligare annor- lundaskap. För tonåringen handlar det om hur annorlunda man kan vara och ändå höra till. I sökandet efter en identitet blir frågorna många och mycket ofta utan svar, vilket kan göra den adopterade tonåringen exempelvis utagerande och eller deprimerad. Under denna stormiga tid gäller det för adoptivföräldrarna att med stabilitet kunna hävda sin legi- timitet som föräldrar. Att kunna visa att man står fast i sin mamma- respektive papparoll. Visa att tonåringen hör till familjen även om han just nu uppträder och är mycket annorlunda. Det kan vara mycket svårt i en vanligt familj. Barnets ifrågasättande av adoptivföräldrarnas legitimitet måste rimligen öka ju mer ovanlig familjebildningen är. En ensamstående förälder löper risken att bli mer ifrågasatt trots att det är ganska vanligt, föräldrar som avviker på andra sätt likaså. Barnet kämpar med känslan av att vilja höra till, men inte riktigt kunna. Främlingsfientlighet och rasism är något som i dagens samhälle möter den adopterade. Att kunna bygga upp en stark självkänsla och känna sig likvärdig alla andra i samhället blir ett gemensamt arbete för barn och föräldrar i en adoptivfamilj. Det finns i adoptionssammanhang ett uttryck som ofta användes och det är att knyta an. Föräldrar och barn måste knyta an till varandra, vad betyder då detta? Anknytning betyder att två eller flera personer skapar känslomässiga band med varandra. Får barnet en god anknytning, kan det utveckla en känsla av egenvärde och tillit till andra vuxna. Brister det i anknytningsprocessen kan det få konsekvenser långt fram i livet för barnen. Barnen har då till exem- pel sämre förmåga att anpassa sig till olika situationer eftersom de inte lärt sig tolka och lita på signalerna från vuxna i sin närhet. Bar- net kan avvisa föräldrarnas kärlek och vara utagerande och provocerande. Det är inte lätt för föräldrarna att möta ett sådant barns reaktion och beteende på ett bra sätt. Tidiga upplevelser som barnet har gör det mer sårbart och mer krävande för föräldrarna. Den för ett adoptivbarn i den nya familjen är ofta arbetsamma för både barn och föräldrar och kräver insikt från föräldrarnas sida om de speciella behov ett barn har som lämnar något välkänt för att möta något okänt. I debatten om adoption – homosexuella framförs ibland argumen- tet att det utanförskap som det skulle innebära att bara barn till ett homo-sexuellt par skulle adoptivbarnen klara eftersom de redan genom sitt avvikande utseende känner ett utanförskap. Det är ett cyniskt resonemang att föreslå att en dubbel börda skulle vara lättare att bära än en enkel. Är det lättare att ha två brutna ben är ett brutet ben? Jag anser att det förhåller sig precis tvärt om. Jag tror att adoptivbarn i en homosexuell familj löper risken att känna stort utanförskap och tveksamhet över tillhörigheten. Med de följder detta skulle få för identitesutvecklingen anser jag det vara ett mycket riskabelt och osäkert spel. Jag tror att vi måste inse att adoptivbarnens utgångsläge gör dem betydligt mer sårbara i olika situationer än barn som på ett naturligt sätt fötts och finns kvar i sin biologiska familj. Barn som förlorat sin biologiska familj har behov av kompensation, en familj med extra starka resurser och med insikt om adoptivbarns speciella behov. Adoptivbarn behöver så långt det är möjligt placeras i vanliga familjer för att underlätta för dem att känna tillhörighet. Att kunna smälta in och bli accepterad i samhället är svårare för både den adopterade och den homosexuelle . Även om man kan hoppas på en bättre framtid för såväl homosexuella som färgade måste vi acceptera . Om det skulle bli lika accepterat att vara svart som vit och lika accepterat att vara homosexuell som hetrosexuell försvinner en del av de problem jag berört. Men om det inte skulle utvecklas på det sättet anser jag, att det pris många barn skulle få betala är alldeles för högt och det skulle kännas oför- svarbart att ha medverkat till en sådan utveckling. Jag vänder mig också mot att adoptivbarnen används som medel för att nå de homosexuellas mål – att påverka samhället till större acceptans av den homosexuella familjen. Samhället måste först för- ändras – därefter är tiden mogen att överväga om ett adoptivbarn skulle få en bra uppväxt i en homosexuell familj. Jag vill avsluta med några ord från ett brev från en nu 22-årig pojke, adopterad OCH homosexuell: Som adopterad vet man hur det är bl.a. med mobbning i skolan och hur det är att känna sig annorlunda. Det handlar alltså inte alls om fördomar mot homosexuella utan om barnets behov. Jag vänder mig mot att röra till adoptivbarnens liv mer än nödvändigt. Som homo- sexuell vet jag att man får en stämpel på sig. Därav drabbas givetvis också mitt barn. Man har också kanske många egna problem som kan göra det svårt att klara av ett adoptivbarns speciella pro- blem. Släkt och familj kan ha svårt att acceptera homosexualitet och detsamma gäller för adoption . Allt detta kan bli väldigt tungt för ett adoptivbarn att växa upp i. Hearing om adoptivbarns särskilda behov Adoption i betyder till internationell adoption. När de internationella adoptionerna började komma , utgick de flesta ansvariga instanser ifrån att man inte skulle ha lägre krav på familjer som adopterade utomlands än man skulle haft om de ansökte om ett svenskfött barn. insåg man att man faktiskt måste ställa speciella krav på adoptivför- äldrarna med tanke på det blivande utlandsfödda adoptivbarnets bästa. Riktlinjer för utredningar av blivande adoptivföräldrar utar- betades av i enlighet med dessa tankegångar. Vi anser att utvecklingen har bekräftat att detta var rätt, både om man tittar på forskningen om internationella adoptioner och om man lyssnar på vad de vuxna adopterade säger själva. Även om vi fortfarande ibland kan möta synpunkter som att vad som helst i är bättre än att växa upp på ett barnhem i eller i . Det placeras fortfarande svenskfödda barn i adoption i även om de är få. Såvitt vi vet har inget svenskfött barn placerats hos en ensamstående homosexuell person (hos två går ju inte lag- tekniskt) och då kan man ju fråga sig varför man vill öppna internationella adoptioner för homosexuella. Om man inte ansett det vara i ett svenskfött barns intresse, varför skulle det nu plötsligt vara i ett utlandsfött barns intresse att placeras en sådan familjebildning (vare sig vi nu talar om en eller två föräldrar) ? Vår trovärdighet som undertecknare av skulle allvarligt undergrävas om vi har lägre krav för vad vi menar vara barns bästa om vi talar om utlandsfödda barn jämfört med svenskfödda barn. Och eftersom ingen av de instanser adoptionsorganisationerna samarbetar med skulle vilja ta emot en ansökan från homosexuella , har en sådan möjlighet bara symbolvärde. I kanske ett positivt symbolvärde för de homosexuella, men i utlandet ett negativt för adoptionsverksamheten. Det är något helt annat om vi talar om adoption av den ena part- nerns biologiska barn i partnerskap. Det kan finnas tillfällen då det är i barnets intresse att juridiskt säkerställa en redan existerande relation mellan barnet och mammans eller pappans partner. Med tanke på biologiska föräldrars starka ställning i , så kommer det sannolikt inte att röra sig om så många barn. Nationell och internationell forskning visar att adoption är det bästa sättet att tillgodose ett övergivet barns speciella behov. Det överväldigande antalet placeringar av barn är gjorda i heterosexuella tvåföräldersfamiljer, men även placeringar i – förmodat heterosexuella – enföräldersfamiljer har gjorts. Forskningen visar att det inte är betydelselöst att ens som spädbarn förlora sina biologiska föräldrar, sin släkt och sin ursprungsmiljö och få en ny familj. Även i de fall där det går bra -hur nu olika forskare har definierat detta – så har det faktum att adoptivbarnet en gång förlorat sitt ursprung påverkat den växande människan. Jämfört med barnet som avlas, föds och växer upp i en tillräckligt bra familj, så kostar det den adopterade betydligt mer att uppnå en stabil identitet. Han ska på ett positivt sätt integrera de olika delarna – genetiskt och etniskt/nationellt/socialt ursprung, socialpsykologiskt arv från adoptivföräldrarna och uppväxtmiljöns bemötande av den adopterade. Att vara adopterad är i sig en minoritetsposition. Att växa upp i en homosexuell familj betyder ytterligare ett annorlundaskap. Hur skall man för den adopterade kunna motivera att man en gång gjorde det valet å hans vägnar? Man vet att adoptivbarn är överrepresenterade på barnpsy- kiatriska klinker och på behandlingshem (se forskning om adopterade barn på psykiatrisk klinik, Läkartid- ningen 1991; 88:12 och Behandling av internationellt adopterade barn på särskilt behandlingshem, SIS 4/99) . kan man konstatera att slutsatsen att adoption är ett bra sätt att tillgodose ett övergivet barns behov stöds förutom av adoptionsforskningen även av det faktum att långtidsplacerade fosterbarn (vars bakgrund på många sätt liknar adoptivbarnens) på behandlingshem är 11-14 gånger så många som de skulle vara sett i relation till sitt antal i befolkningen (, Socialvetenskaplig tidskrift 4/99), medan adoptivbarnen är drygt 2 gånger så många (23 av 10 000 i åldersgruppen 10–jämfört med 9 av 10.000 i normalgrup- pen). Vad är det nu som gör att det går bra, vilka faktorer bidrar till det positiva utfallet? vet vi att love is not enough när det gäller barn med svår bakgrund ( vilket nästan alla adoptivbarn per definition har, annars skulle ju inte adoptionen behövas). Kärlek är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för att de ska gå bra. Förutom stabilitet och trygghet krävs också tillfredsstäl- lande kunskaper om barn och deras behov(socialtjänstlagen §25). Vi har också lärt oss att det är mycket viktigt att adoptivföräldrarna inför barnet kan stå för sin adoption, dvs. att de är övertygade om att allt i adoptionen gått rätt till och att när de fick ta emot just det här barnet, så behövde barnet dem i lika hög grad som de behövde barnet. Det är en starkt bidragande faktor när det gäller att känna sig som behörig förälder. Andra faktorer som bidrar till en posi- tiv utveckling är tydlighet – tydlighet i kommunikationen och tyd- lighet i möjligheterna till identifikation. Det synligaste genetiska arvet den adopterade har är kroppen. I kroppen – som är en pojkes eller en flickas – finns etnicitet, per- sonlighetsdrag, talanger och begåvningspotential som medfödda komponenter. Adoptivbarnet kan inte spegla sig i sina adoptivför- äldrar/identifiera sig med dem i dessa avseenden, – visst, slumpen kan ibland placera ett musikaliskt barn hos musikaliska föräldrar eller ett mycket intelligent barn hos mycket intelligenta föräldrar, men det är ändå inte egenskaper de ärvt av sina adoptivföräldrar. En av adoptivförälderns förnämsta uppgifter är att positivt bekräfta även det som är icke-jag i barnet, dvs. allt det i barnet som inte har en likhet med dem själva, så att barnet känner att det är en bra per- son exakt som det är. Till detta kommer att förse barnet med klara och tydliga förebilder för sexuell identitet, dvs. kvinnlighet och manlighet, för där kan adoptivföräldrarna vara identifikationsob- jekt oavsett det icke delade genetiska arvet. Vad betyder det att vara man/kvinna, hur lär man sig tycka om sin manliga/kvinnliga kropp och dess funktioner, hur förhåller sig män till kvinnor och kvinnor till män? Sexuell identitet är en viktig del av den totala identiteten och eftersom adopterade som vi ovan konstaterat har ett dubbeljobb på många andra plan när det gäller att nå fram till en positiv identitet, så är det viktigt att inte försvåra det arbetet. Vilket vi alltså anser att en placering hos ett homosexuellt par skulle göra. Här skulle de tydliga förebilderna saknas. Och även om man inte vet vad som bestämmer en persons sexuella läggning, så är majoriteten av mänskligheten heterosexuell och det är därför troligt att det adopterade barnet kommer att utveckla en heterosexuell identitet. Visst kan man hitta förebilder utanför familjen men det är ändå i familjen som de viktigaste förutsättningarna för en god utveckling ska finnas. säger nej till en lagstiftning som möjliggör för homosexuella att ansöka om adoption utanför den egna familjen. Anledningen är alltså inte att homosexuella inte skulle kunna ge barn kärlek och god omsorg – det kan de naturligtvis – utan därför att detta inte räcker för att man ska kunna förse ett barn, som har haft en svår start i livet, med optimala uppväxtmöjligheter. För att summera vill vi anföra tre skäl mot adoption av homo- sexuella par: