sou · GPB35 · 2002-01-01 00:00:00 — Skall det uppfattas som genetiskt, vilket innebär att vi kan placera in Förintelsen och vår tids samhälls- problem längs samma utvecklingslinje, strukturellt och komparativt, det vill säga byggt på djupt liggande systemlikheter mellan då och , genealogiskt, konstruerat exempelvis utifrån ett kulturellt släktskap mellan tyskt och svenskt, eller rent av cykliskt, byggt på föreställ- ningen om att historien tenderar att upprepa sig enligt ett grundläg- gande mönster, om vi inte vidtar sådana åtgärder som Levande historia för att förhindra upprepning? Eller är det önskade sambandet mindre sakhistoriskt än emotionellt eller moraliskt, det vill säga byggt på en förhoppning att med hjälp av Förintelsen väcka bestämda känslor och främja bestämda värderingar i hos adressaterna för Levande histo- ria?.13 Värderingar, attityder och fördomar Forumets främsta uppgift är att stärka människors vilja till att aktivt verka för alla människors lika värde. Människors vilja till aktivt handlande hänger i mycket hög grad samman med de värde- ringar och attityder som hon omfattas av. Det är därför nödvändigt att förstå hur attityder är uppbyggda och hur dessa förändras. Med utgångspunkt i grundläggande psykologi kan man säga att attitydbegreppet består av tre komponenter. En kunskapskompo- nent som innehåller fakta och föreställningar kring det objekt, situation eller den individ som attityden gäller, en känslomässig komponent som innehåller de känslor som riktas mot det attityden gäller och en handlingskomponent som syftar på individens benä- genhet att handla i förhållande till objektet, situationen eller indivi- 13 (Under strecket). Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter den som omfattas av attityden. Komponenterna är beroende av varandra och bidrar alla till attityders bevarande. Våra attityder är ofta svåra att förändra och det krävs en påverkan av fler komponenter för att vi skall bli mottagliga. Dessutom har den känslomässiga komponenten en stor betydelse för möjligheten att påverka attityden. Ett problem med attityder är att de kan bygga på en kunskaps- komponent som innehåller felaktigheter, generaliseringar eller överdrifter, dvs. fördomar eller stereotyper. Stereotyper är allmänt hållna uppfattningar vi tillskriver en viss kategori människor, t.ex. en folkgrupp. Det förekommer många stereotyper om minoritets- grupperna i , inte minst när det gäller romerna och olika invandrargrupper. Dessa stereotyper är ofta nedvärderande, de innehåller myter om de olika gruppernas sedvänjor och egenskaper och de bidrar till ett vi och dom-tänkande. Attityder kan ses som ett filter mellan människan och hennes omvärld eftersom hon aktivt söker den information som stödjer de föreställningar hon bär på och sållar bort sådant som inte stämmer med egna attityder och värderingar. Fördomar och stereotypa uppfattningar om människor får en stark grogrund. För att attityder skall kunna påverkas får personen som har attityden inte uppleva sig utsatt för övertalning eller indoktrinering eftersom resultatet då riskerar att bli det motsatta. Mot den här bakgrunden bör man alltid utgå från den enskilda individen. Dennas liv och livssituation är en viktig komponent i arbetet med attityder. Det krävs att människor tillåts möta sig själva och konfronteras med sitt eget liv för att de djupt förankrade värderingarna skall kunna förändras. Människor som känner sig trygga, upplever meningsfulla sammanhang och öppen kommuni- kation har lättare att ta in nya kunskaper och värderingar. Förmåga att känna och uttrycka empati har en central roll. Forumet bör därför också inrikta sin verksamhet på att skapa sam- manhang där förmågan att känna empati också utvecklas till att uttrycka empatin i handling. 4.5Människors lika värde i ett svenskt perspektiv De svenska perspektiven i en diskussion om människors lika värde är många och griper in i varje område av det svenska sam- hället. Forumets ansvarsområde har emellertid genom direktiven Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter och den diskussion vi fört i tidigare kapitel en naturlig inriktning på de strömningar som tar sig uttryck i fientlighet mot främst reli- giösa och etniska minoriteter, invandrare och flyktingar, homo- sexuella, liksom i angrepp på det demokratiska systemet och dess företrädare. Inom dessa områden bör, som det formuleras i direktiven, en strävan vara att försöka ge en bild av vad som har hänt – och händer – såväl i som i resten av världen. Den bilden framgår i viktiga delar redan av vad vi skrivit i kapi- tel 3. är ett mångkulturellt land där rasism och främlingsfientlighet kommer till uttryck i både språkbruk och våldshandlingar, där såväl antisemitism som antiziganism ger sig till känna, där nazistiska och extrema nationalistiska grupper verkar, där politisk brottslighet förekommer, där politiskt verksamma personer utsätts för hot eller våld, där kunskapsluckor finns i viktiga avseenden. Allt detta sker förvisso i betydligt mindre omfattning än i många andra länder – men det är inte något godtagbart skäl för passivitet. Det är därför från varje rimlig utgångspunkt välmotiverat att det i bedrivs också en allt intensivare kamp mot alla dessa företeelser, dels nationellt men också i samverkan med andra länder. En av våra slutsatser i kapitel 3 är att Forum för Levande historia behövs just för detta arbete. Det behövs också ett organ som har som sin uttryckliga uppgift att försöka dra lärdom av det som hänt och att försöka att – så långt detta ryms inom mänsklig förmåga – undvika att ödesdigra misstag upprepas och grova brott begås. Forum för Levande historia förfogar i detta arbete i första hand över ett redskap: att göra historien, situationen samt framtida risker kända och förstådda, tolkade och diskuterade. Redan det är en omfattande uppgift som forumet måste dela med myndigheter, andra institutioner och frivilliga rörelser. Samhället i stort förfogar över flera viktiga kanaler för detta arbete. Exempel är utbildningen i skola och högskola, lagstift- ningen som instrument, strategier för lokalsamhället och mediernas roll och inflytande. I alla dessa sammanhang kommer behovet av forskning in. Just dessa frågeställningar stod på programmet för : I kamp mot intolerans . Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter Det behövs också ett organ där människor i med vittnesmål från folkmord och andra brott mot mänskligheten får möjlighet att komma till tals och där deras upplevelser kan dokumenteras och sparas för framtiden. Forum för Levande historia skulle i samverkan med andra organ kunna spela en sådan roll. Vi har i denna utredning inte särskilt behandlat frågor som direkt avser samer, sverigefinnar och tornedalsfinnar, dvs. de erkända nationella minoriteter som finns i vårt land utöver romer och judar. Däremot har vi konstaterat att det finns starka beröringspunkter mellan frågor som rör det mångkulturella samhället, det svenska samhällets relation till romer och judar samt samhällets relation till övriga nationella minoriteter. Erkännandet av de nationella minoriteterna har som nämnts i avsnitt 2.3 lett till en förstärkning av dessa minoriteters ställning. De två folkgrupper som internationellt drabbades hårdast av nazisternas politik under , dvs. judar och romer, tillhör alltså de erkända nationella minoriteterna i . Men även t.ex. samerna berördes av det rastänkande som var levande i före och som i sin yttersta form exploaterades av det nazistiska . Forum för Levande historia bör kunna spela en roll också i frågor som rör de nationella minoriteterna i stort. Svenska myndigheter och svenska organisationer har ett ansvar för den utveckling som sker i , men också i europeiska och i många internationella organ i övrigt där svenska myndigheter och organisationer är verksamma. Detsamma gäller bilaterala samarbete med andra länder. I detta arbete kan de kunskaper som finns i Forum för Levande historia spela en betydelsefull roll. En viktig utgångspunkt för verksamheten inom Forum för Levande historia är att också i det svenska perspektivet tolka historien i syfte att förstå vår samtid och att tolka både historia och samtid i syfte att förstå framtidens möjligheter och faror. 5...med utgångspunkt i Förintelsen Vårt förslag: Forum för Levande historia skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Det svenska perspektivet bör ges särskild uppmärksamhet i forumets arbete med Förintelsen och dess sammanhang. Direktiven klargör att Forum för Levande historia skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Detta kan tolkas på flera sätt och har inte heller hindrat oss från att anlägga en bred ansats för forumets sammanlagda verksamhet. I detta kapitel diskuterar vi motiv till en sådan utgångspunkt. Flera av dessa har relevans även för andra historiska händelser och diskussionen bör fortsätta om hur olika delar av historien kan användas för att referera, jämföra och reflektera över det vi ser i vår samtid. Demokrati, mänskliga rättigheter och tolerans skall lyftas fram, tolkas och analyseras genom historiska perspektiv där Förintelsen som utgångspunkt blir början, inte slutet, på utmaningen att problematisera världen så som den speglas i vår svenska vardag. Kunskap om historia under och efter är en viktig förutsättning för att kunna förstå dagens och . En mycket viktig del av denna historia är de totalitära regimernas mördande och torterande av miljontals oskyldiga människor. Det mest väldokumenterade och välutforskade mör- dandet är det nazityska –1945. ...med utgångspunkt i Förintelsen I den promemoria som ansvarsmuseerna utarbetade, Museum om Förintelsen, konstaterade man att just de unika dragen i Förintelsen paradoxalt nog [gör den] till en bra utgångspunkt för att belysa nutida problem och generella frågeställningar. Det kan gälla mekanismerna bakom mobbning i skolan och på arbetsplatser eller frågan vad som gör oss kapabla att marginalisera och skända andra människor. Hur förklaras aggressiva stereotypiseringar och kategoriseringar av människor? Vad skulle kunna göra oss till offer? Och vad är det som skulle kunna förmå oss att bli bödlar? Förintelsen ställer med andra ord frågor om moral och människosyn på sin spets. Då det är samtiden som står i forumets fokus är det mekanismerna som ledde fram till Förintelsen man framför allt bör utgå från. Dessa kan med fördel jämföras med mekanismer från andra till- fällen då demokratiska spelregler och mänskliga rättigheter satts ur spel. Vidare pekade man i ovan nämnda rapport också på det om- fattande kunskapsunderlag som finns om Förintelsen: Nazisternas utrotning av judar, zigenare, psykiskt sjuka och handikappade etc. är väl dokumenterad och kartlagd av internationella kommissioner och forskning. Förintelsen var i sig en grymhet som med sitt industriella mör- dande inte får falla i glömska eller för kommande generationer försvagas i konturerna. Den nazistiska regimen eftersträvade syste- matisk utrotning av människor. Regimen hann utplåna två tredje- delar av alla judar i . Mördandet inriktades i särskilt hög grad på barnen. Av de judiska barn som levde i då kriget bröt ut mördades . I den nazistiska politiken ingick också brutala massmord på romer, utvecklingsstörda, homo- sexuella, Jehovas vittnen och politiskt oliktänkande, bland de senare många fackligt verksamma personer. Förutsättningarna för Forum för Levande historia att behandla frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med ut- gångspunkt just i Förintelsen är därtill goda tack vare att det omfattande källmaterial och all den nya kunskap om Nazitysklands folkmord och massmord som forskning bidragit med, inte minst det , ger oss unika möjligheter att försöka förstå de mekanismer som låg bakom det systematiska mördandet. Med Förintelsen som utgångspunkt kan man diskutera folkmords- ...med utgångspunkt i Förintelsen begreppet och folkmordets orsaker och mekanismer. Man kan vidga diskussionen till andra folkmord.1 Förintelsen kan också vara utgångspunkt i en diskussion om totalitära system, och nazismen kan då jämföras med fascismen och kommunismen. Utifrån Förintelsen kan man även diskutera makt- relationer och skillnader mellan förövare, offer och den som står vid sidan om och betraktar. Man kan också med utgångspunkt i Förintelsen diskutera varför vissa historiska händelser uppmärk- sammas , dvs. olika typer av historiebruk.2 Slutligen kan man utifrån Förintelsen även diskutera det moder- na samhällets mörkaste sidor, som vi kan uppmärksamma hur det bland dem som drabbades av Förintelsen fanns många exempel på mänsklig värdighet och kreativitet, även i de svåraste situationer som en människa kan tänkas hamna i. 5.2Begrepp, teorier och tolkningar Historia handlar bl.a. om att förstå möjliga samband och att tolka olika källor. Att olika forskare kommer fram till skilda tolkningar av det förflutna är ofrånkomligt och bör ses som berikande. Alla tolkningar måste dock utgå från fakta som är giltiga oberoende av tolkning. Det är därför varje försök att förfalska historien, t.ex. genom att förneka eller förminska Förintelsen, måste möta motstånd. Utöver faktauppgifter, analyser och diskussioner om historien, samtiden och framtiden skall Forum för Levande historia redogöra för olika centrala begrepp. Forumet skall också beskriva olika tolkningar och teorier om de händelser och processer som be- handlas. Eftersom teorier och tolkningar bl.a. är beroende av vilka definitioner som används måste forumet även kunna förhålla sig till olika termer. En central betydelse har givetvis termen Förintelsen kring vilken det förts, och fortfarande förs, en diskussion. De båda historikerna kon- staterar att det kan tyckas vara akademiskt hårklyveri att uppe- 1Se t.ex. , (red. ), Folkmordens århundrade. Sovjetterrorn och Förintelsen som historia och jämförelse, Aktuellt om historia 2000/2. 2Se t.ex. artikel Levande historia som politik, . ...med utgångspunkt i Förintelsen hålla sig vid benämningar, men de menar att begreppen får följder också för tolkningarna: Vad menar vi med Förintelsen? Är Förintelsen en unik historisk händelse och vari ligger i så fall det unika? Hur kan man förklara Förintelsen? I det följande referatet av /är det de första frågorna som är viktiga i just det här kapitlets sammanhang. I fråga om definitionen av Förintelsen konstaterar / följande: Med Holocaust/Förintelsen syftar de allra flesta på nazisternas syste- matiska massmördande av judar. Andra, som förintelse- forskaren , använder sig av en mer generaliserande definition: Holocaust är den politik som syftar till fullständig fysisk förintelse av en nation eller ett folk. Men tillägger att något sådant endast inträffat en gång i historien: mot judarna under nazismen. är därmed Holocaust/Förintelsen följaktligen detsamma som judeutrotningen –1945. Men alla förintelseforskare skulle inte skriva under på en sådan slutsats. definierar Förintelsen som nazisternas massmördande av människor vilka mördades därför att de tillhörde en biologiskt definierad grupp. En sådan förintelsepolitik riktade sig mot tre kategorier, menar : de handikappade, judarna och zigenarna. och Tydéns slutsats är att de flesta av de forskare de studerat ändå tycks vilja reservera begreppet Holocaust som nazisternas folkmord på judar och – möjligen – zigenare. Är Förintelsen unik? Kring frågan om i vilken mån Förintelsen skall uppfattas som unik för /en diskussion där de konstaterar att många skulle säga att Förintelsen är en unik förbrytelse i människans historia, eller att detta folkmord är en unik judisk tragedi. Mot den bakgrunden konstaterar de att det ligger nära till hands att protestera mot varje generalisering utifrån Förintelsen, mot varje jämförelse med det unika och att skriva abstrakt och gene- raliserande om nazisternas folkmord alltid innebär en risk att 3 Den redogörelse som lämnas här ansluter nära till , , , uppsatsen om Förintelsen i I nationalismens bakvatten (1999), s. 45 ff. Deras källor framgår av uppsatsen. ...med utgångspunkt i Förintelsen trivialisera: Förintelsen drabbade offren på ett unikt sätt, sannolikt kan endast judar förstå det judiska folkets kollektiva erfarenhet av Förintelsen. Att generalisera och jämföra skulle därmed hota att förringa den personliga och den judiska dimensionen av detta folk- mord – Förintelsen är sedd i detta perspektiv unik och ojämförbar. Detta kommenterar /på följande sätt: Det är lätt att känna sympati för en sådan ståndpunkt, men för forskaren är den omöjlig. Historikerns uppgift är att beskriva, försöka förklara, jämföra och analysera. Nazismen måste kunna undersökas som en historisk process, en helhet, där Förintelsen länkas till andra aspekter av Tredje riket: de systematiska morden på handikappade och psykiskt sjuka, koncentrationslägersystemet, militarismen, människo- synen. /konstaterar att Förintelsen naturligtvis var unik – som alla historiska händelser – i den självklara meningen att den inte kommer att upprepas på ett identiskt vis. Händelser inträffar, som många har påpekat, därför att de är möjliga, och det som hänt kan upprepas om än på ett annorlunda sätt. I den meningen är Förintelsen en varning för framtiden. Frågan huruvida Förintelsen är unik därför att den ännu så länge saknar motsvarigheter behandlar /bl.a. genom att citera historikern som utgår från att nazisternas mål dels var att utifrån sin rasideologi utrota hela den europeiska judenheten, dels att judarna drabbades proportionellt värre än någon annan kategori människor: Till skillnad från varje annan grupp, och till skillnad från massakrer förr eller senare, skulle varenda en av de judar som utsetts till offer mördas. Utplåningen skulle bli total. Principiellt skulle ingen jude komma undan. Marrus och andras beskrivning är inte okontroversiell eftersom den drar en tydlig gräns mellan judarna och bl.a. romerna. Också Yehuda framhåller en skillnad mellan morden på judarna och romerna, nämligen mördarnas motiv till att utrota judarna. Det unika elementet var synen på judarna som en satanisk kraft, ett hot mot en mänsklighet som var beroende av judeproblemets lösning Andra forskare lyfter i stället fram likheterna, att romerna lik- som judarna mördades av rasskäl och målet var också deras utplå- ning. Andelen offer var proportionellt sett möjligen lika stor i de båda grupperna. Att en forskare som inte drar gränsen mellan judar och romer har redan framgått. ...med utgångspunkt i Förintelsen rikanske forskaren , en av få romska forskare som arbetat med Förintelsen, har också fört denna diskussion. Enligt hans bedömning mördades eller omkom två tredjedelar av romerna som levde på naziockuperat område, dvs. ungefär samma andel som antalet mördade eller omkomna judar. De skilda uppfattningarna i den här frågan har väckt särskild intensitet då romerna inte getts möjlighet att delta i olika arrange- mang till minne av Förintelsens offer eller möjlighet till skade- stånd. Men det finns många nyanser i den här diskussionen. Ser man tillbaka på de exempel på folkmord, massmord och brott mot mänskligheten som finns redovisade i kapitel 4, så kan man konsta- tera att det finns forskare, t.ex. Yehuda , som menar att det bara är det armeniska folkmordet som utöver mordet på judarna under Förintelsen kommer i närheten av begreppet Holocaust. Andra forskare menar att det finns tre genuina folk- mord : de som riktade sig mot armenierna 1915, judar och romer under och tutsifolket i 1994.4 Som akademiskt forskningsområde är komparativa studier av folkmord relativt nytt. finns ett antal forskningsinstitutioner runt om i världen för ändamålet och 1998 inrättades det svenska Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid . Programmet inrättades parallellt med arbetet i projektet och samarbete har etable- rats på flera sätt. Programmet beskrivs närmare i kapitel 8. och konstaterar att diskussionen om det unika i Förintelsen ofta har lett in i fruktlösa polemiska återvändsgränder. Vi har för vår del inte tagit ställning i den decennielånga och starkt kontroversiella diskussion som vi nu redogjort för. Snarare har vi i våra samtal kunnat notera att vi som ledamöter och experter närmar oss de frågor den handlar om med olika utgångspunkter och att vi också kan ha olika tolkningar. Vi är emellertid ense om att definitionerna är viktiga och att samtalet om dem bör föras vidare – bl.a. inom Forum för Levande historia – i den takt som nytt relevant material tillkommer. Med den syn på Forum för Levande historia som vi redovisat i fråga om Förintelsen och Nazitysklands brott mot mänskligheten, aktuella brott mot mänskliga rättigheter och lärdomar inför fram- Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid univer- sitet, (19998) s. 31 ff. ...med utgångspunkt i Förintelsen tiden av både historia och nutid behöver inte skilda tolkningar av de frågor som ställs i referatet innebära några stora svårigheter. Snarare borde forumet som påpekats kunna bidra till fördjupade samtal på vägen till en ökad samsyn kring de definitioner som används i den internationella och den svenska diskussionen. 5.3Förintelsen i ett svenskt perspektiv En viktig uppgift för forumet blir att knyta an de frågor som behandlas till ett svenskt perspektiv. Detta för att få människor att se sig berörda och för att visa hur frågor som skenbart tycks ligga långt bort, eller rum, kan ha stor bäring på det samhälle vi lever i här och . Underlättades Nazitysklands strävan att förinta judar av en antisemitism i andra länder, t.ex. ? Hur ser den svenska antisemitismen ut ? Underlättades porrajmos, nazisternas massmord på romer, av ett långvarigt förtryck av romerna i andra länder, t.ex. ? Hur har insikten om vårt eget långvariga förtryck av romerna i och om porrajmos påverkat behandlingen av romerna efter kriget? Med utgångspunkt i Förintelsen kan man konstatera att händelserna i under har sitt särskilda intresse genom att de låg, och delvis fortfarande ligger, nära. hade ett omfattande handelsutbyte med , med järnmalmen som en kontroversiell exportprodukt. Genom permittenttrafiken (som omfattade två miljoner resor) underlättade de tyska trupptransporterna till och från . Inskränkningar gjordes i yttrandefriheten av hänsyn till den tyska naziregimen. Uppsalaforskaren . har sammanfattat saken så här: De val och de beslut som fattades av de svenska ledarna förblir kontroversiella för det första genom att en politisk neutralitet i en fungerande demokrati under ett krig mellan å ena sidan diktatur och terror och å andra sidan demokrati ger upphov till många obehagliga insikter. Att man genomförde de ekonomiska transaktionerna med på det sätt som skedde kan ha baserat sig på en riktig uppfattning av kortsiktiga intressen under krigets inledande skeden, men man kan inte trovärdigt hävda att man genom att hjälpa att vinna kriget skulle gynna landets och folkets långsiktiga intressen. ...med utgångspunkt i Förintelsen Redan då insåg flera observatörer att långsiktiga intressen skulle ha gynnats på ett bättre sätt, om man hade fattat andra beslut av 1943. För det andra finns det i den svenska huvudsakliga politiken kvar en smygande känsla av att det i grund och botten mer handlade om en beräknande egoism som styrde regeringens politik än om ett ädelt syfte att bibehålla freden. Det är helt uppenbart att detta plågat det svenska samvetet ända sedan 1945.5 hade sedan gammalt starka kulturella relationer till och det fanns påtagliga beröringspunkter mellan de svenska och tyska tankemönstren. Det skall noteras att det i vart fall fanns ett släktskap mellan den tyska raspolitiska retoriken och den svenska rashygieniska debatten – trots de art- skillnader som fanns i fråga om grovhet och grymhet. I vissa svenska kretsar fanns också nazistiska och antisemitiska sympatier. När detta är sagt måste man emellertid också konstatera att det i aldrig fanns en stark organiserad nazism.