sou · GPB314d2 · 2002-01-01 00:00:00 — Koppleriparagrafens placering i kapitlet behölls. Av förarbetena framgår att bestämmelserna om koppleri avser gärningar som anses angripa såväl de enskilda prostituerade (brott mot person) som ett allmänt intresse (brott mot 1997/98:55 s. 210. 1997/98:55 s. 106. 306 Koppleri och prostitution Man menade att prostitutionsverksamheten är inte bara på flera olika sätt skadlig för många av de inblandade kvinnorna, utan även oförenlig med strävandena efter jämställdhet mellan kvinnor och män samt ägnad att negativt påverka sexualsynen i allmänhet. Prostitutionen är därmed ett samhällsont som måste bekämpas. Man önskade allmänt sett bekämpa prostitution som samhällsfenomen och som grogrund för brottslighet, t.ex. utpressning.25 I förarbetena till förbudet mot köp av sexuella tjänster uppräknas ett antal angripna intressen samt skäl för och emot en kriminalisering. Resonemanget har påtagliga likheter med motiven bakom kriminali- seringen av koppleri. Regeringen anförde bl.a. följande.26 Även om prostitutionen som sådan inte är en önskvärd samhälls- företeelse så är det inte är rimligt att också kriminalisera den som, åtminstone i flertalet fall, är den svagare parten och utnyttjas av andra som vill tillfredsställa sin egen sexualdrift. Det är också viktigt för att motivera de prostituerade att söka hjälp för att komma bort från prostitutionen, att de inte känner att de riskerar någon form av påföljd för att de varit verksamma som prostituerade. Det råder emellertid ingen tvekan om att prostitutionen medför allvarliga skador både för de enskilda och samhället. Omkring de prostituerade förekommer i regel en omfattande kriminalitet av olika slag som t.ex. narkotikahandel, koppleriverksamhet, misshandel m.m. De prostituerade har också i allmänhet en mycket svår social situation. Det är därför en viktig samhällsangelägenhet att prostitutionen bekämpas. Genom ett förbud mot köp av tillfälliga sexuella förbindelser markeras samhällets inställning i denna fråga. Genom ett förbud kan också prostitutionen och dess skadeverkningar bekämpas på ett effektivare sätt än vad det hittillsvarande arbetet mot prostitutionen har åstadkommit. Av motiven bakom förbudet att döma anses alltså köp av sexuella tjänster, i likhet med koppleribrottet, angripa inte bara enskilda utan också allmänna intressen. Kommittén har i det föregående, avsnitt 8.1, redovisat sin uppfattning att bestämmelsen om ansvar för koppleri bör stå kvar i 6 kapitlet . Huvudskälet för detta är att brottet har nära anknytning till sexuallivet. Förbudet mot köp av sexuella tjänster motiveras av i stort sett samma skyddsintressen som koppleribestäm- melsen och det är därför naturligt att anlägga samma synsätt beträffande detta brotts placering. 1983/84:105 s. 37 f., s. 40 f. och , s. 318. (Se vidare avsnitt 8.1.1). 1997/98:55 s. 104 f. Koppleri och prostitution 307 I 6 kapitlet finns det dessutom redan ett förbud mot att köpa eller att försöka köpa sexuellt umgänge med någon som är . Bestämmelserna finns upptagna i nuvarande 10 § och brottet är rubricerat förförelse av ungdom. Brottet behandlas i avsnitt 6.5. Om förbudet mot köp av sexuella tjänster tas upp i 6 kapitlet kommer sålunda de tre förbuden som gäller sexuella tjänster att regleras i samma kapitel, dvs. förbudet mot att köpa sexuellt umgänge med någon som är , förbudet mot koppleri och förbudet mot köp av sexuella tjänster. En allmän beskrivning av förbudet mot köp av sexuella tjänster i sexköpslagen har lämnats i avsnitt 2.3. 8.2.3Undersökningar har gjorts om tillämpningen av sexköpslagen och vilken effekt den har haft har av regeringen fått i uppdrag att fortlöpande följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling samt de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå.27 Uppdraget att kartlägga prostitutionen har framförallt sin bakgrund i kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster genom sexköpslagen. presenterade en undersökning om prostitutionen i (Kännedom om prostitution , 2000:5). Det övergripande syftet med undersökningen var att översiktligt kartlägga prostitutionens omfattning i efter det att sexköpslagen trädde i kraft. I jämförande syfte blickade undersökningen även tillbaka på tidigare utredningar och studier. Datainsamlingen skedde bl.a. genom enkäter till polismyndigheter och polisområden, vissa hotell och restauranger, i samtliga kommuner samt intervjuer med s.k. nyckelinformanter inom polis, socialtjänst, sjukvård och frivilligorganisationer. Kommittén har, som nämnts, gjort den bedömningen att det inte ingår i uppdraget att pröva om förbudet mot köp av sexuella tjänster 1997/98:55 s. 107 f. 308 Koppleri och prostitution Det är alltså inte kommitténs uppgift att göra någon utvärdering av vilken effekt förbudet har haft på prostitutionen i landet. Resultatet av undersökning skall därför här beröras endast i korthet. Följande kan nämnas. Man kunde inte notera några större förändringar av prostitutionen, i vart fall inte beträffande dess utbredning. Antalet kända prostituerade kvinnor verkade ha minskat i de tre storstäderna . Om man däremot betraktade hela landet, så föreföll det inte vara några större skillnader. En hastig nedgång av gatuprostitutionen kunde konstateras i samband med att förbudet trädde i kraft. Det fanns dock rapporter om att gatuprostitutionen sakta återkom, om än i något mindre omfattning. Det fanns vidare uppgifter om en viss ökad användning av sådana alternativa mötesplatser och kontaktsätt (t.ex. via Internet eller mobiltelefon) som hör till den s.k. dolda prostitutionen. Undersökningen är berörd även i kapitel 12 om sexklubbar. Brottsförebyggande rådets rapport om tillämpningen av sexköpslagen redovisade () en studie som syftade till att kartlägga tillämpningen av sexköpslagen (Förbud mot köp av sexuella tjänster. Tillämpningen av lagen . Studien behandlade frågor om främst kontrollen av sexköpslagens efterlevnad samt avgränsning och bevisning av den straffbara gärningen. I korthet kan följande nämnas om antalet polisanmälningar och lagföringar. polisanmäldes 91 fall av köp av sexuella tjänster. De flesta av dessa fall gällde gatuprostitution. Huvuddelen av utredningarna hade ännu inte hunnit avslutas utan låg hos polis eller åklagare i väntan på beslut i åtalsfrågan. En stor del av polisanmäl- ningarna hade dock lagts ned, i huvudsak med motiveringen att brott inte kunde styrkas. Sju domar, sex fällande och en friande, hade meddelats med anledning av den nya lagen. Dessutom hade fem strafföreläggande utfärdats. I fyra av de fällande domarna var gärningen erkänd. Två personer hade alltså dömts mot sitt nekande. Påföljderna för brottet hade bestämts till mellan 40 och 80 dagsböter. BRÅ konstaterade i rapporten att det hade visat sig vara svårt att kontrollera förbudets efterlevnad när det gäller den dolda prostitutio- nen. Att komma åt dold prostitution ställer ofta krav på användande av tvångsmedel, såsom husrannsakan och hemlig telefonavlyssning. Köp av sexuella tjänster är ett brott som inte kan förväntas leda till annan Koppleri och prostitution 309 påföljd än böter. Möjligheterna att använda tvångsmedel är därför begränsade. När det gäller tillämpningen av sexköpslagen anförde BRÅ följande. Att avgöra vilka gärningar som faller inom det straffbara området hade, att döma av vad som framkommit i polisanmälningarna, inte vållat några större problem. Åklagare och poliser som handlagt ärenden hade dock uttryckt osäkerhet beträffande vad som menas med att mot ersättning skaffa sig en sexuell förbindelse, när en sådan förbindelse skall anses vara av tillfällig karaktär samt vilka typer av sexuella tjänster som ingår i uttrycket sexuell förbindelse. Framförallt efterlyste polis och åklagare klargöranden från lagstiftaren i frågor som rör straffbarheten av köpare av sexuella tjänster i de fall dessa är stamkunder till en viss prostituerad samt hur man skall behandla fall där en person betalat för någon annans sexuella förbindelse. Man ansåg vidare att lagstiftaren inte hade klargjort när ett försöksbrott hade begåtts. Några fall där tolkningen av de olika rekvisiten varit tveksam hade, enligt BRÅ, ännu inte nått domstolarna. Bevissvårigheterna var enligt BRÅ den vanligaste anledningen till att utredningar hade lagts ned. Att parterna har träffat en överenskommelse om sexuell förbindelse mot betalning var svårast att bevisa. Brottet har ingen målsägande och även om de prostituerade personerna har vittnesplikt begränsas denna av att de inte är skyldiga att avslöja att de själva deltagit i en prostitutionshandling. Även i de fall där de prostituerade i och för sig skulle kunna tänka sig att berätta om händelsen, visade det sig vara svårt att få kontakt med dem i samband med utredningen eftersom de ofta saknar fast bostadsadress och telefonnummer. Om en person skall kunna dömas mot sitt nekade ställs det enligt BRÅ krav på polisens spaningsmetoder. I de spaningsärenden där åtal hade väckts eller där fällande dom meddelats, hade polisen väntat med ingripandet till dess att den sexuella förbindelsen påbörjats eller avslutats. I de allra flesta fall hade, som nämnts, dessutom den misstänkte erkänt gärningen. 8.2.4Det straffbara området bör förtydligas I debatten kring sexköpslagen har man, som nämnts, ifrågasatt hur förbudet skall tolkas i vissa avseenden. Kommittén behandlar här vissa av de frågor som rests. 310 Koppleri och prostitution Förbudet bör vara begränsat till sådana sexuella aktiviteter som enligt gällande rätt utgör sexuellt umgänge Kommitténs bedömning: Förbudet mot köp av sexuella tjänster bör innehålla ett villkor om att det skall vara fråga om sådana sexuella aktiviteter som enligt gällande rätt utgör sexuellt umgänge. Uttrycket sexuell förbindelse anknyter, som nämnts i avsnitt 2.3, till koppleriparagrafen och innebörden och tolkningen av uttrycket bör vara densamma i de båda lagrummen. De sexuella aktiviteter som omfattas av uttrycket är, enligt gällande rätt, troligen begränsade till samlag eller annat sexuellt umgänge. Kommittén har i det föregående (avsnitt 8.1.4) redogjort för sin uppfattning att koppleriparagrafen skall ta sikte på främjandet eller utnyttjandet av sexuella förbindelser som innefattar sådana aktiviteter som enligt gällande rätt utgör sexuellt umgänge. Förbudet mot köp av sexuella tjänster bör ha samma inriktning. Stadigvarande kund eller stamkund bör omfattas av förbudet Kommitténs bedömning: Förbudet mot köp av sexuella tjänster bör omfatta även en stadigvarande kund eller stamkund hos en prostituerad. En fråga som rests är om förbudet mot köp av sexuella tjänster omfattar en stadigvarande kund eller med andra ord stamkund hos den prostituerade.28 Det rör sig alltså om en person som regelbundet köper sexuella tjänster av den prostituerade. Frågan har troligtvis uppkommit med anledning av förarbetsuttalandet att formuleringen mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse anknyter till koppleri- paragrafen och att innebörden och tolkningen av uttrycket bör vara densamma i de båda lagrummen. Riksåklagarens framställning till om en översyn av bestämmelserna om grov fridskränkning/grov kvinnofridskränkning, m.m. (Dnr 1999/500), , lägesrapport 2, –, rapport 2000:1 (s. 17 f.), Brottsförebyggande rådets rapport mot köp av sexuella tjänster. Tillämpningen av lagen . (2000:4), s. 8 f., 38 f. Koppleri och prostitution 311 Som framgår av redogörelsen om koppleriparagrafen (avsnitt 8.1.2) är sådant brott inte förövat av den som främjar verksamheten genom att vara stadigvarande kund hos en prostituerad. Det är, som nämnts där, rimligt att anta att denna begränsning av koppleriparagrafens tillämpningsområde beror på att den är avsedd att användas i ett trepartsförhållande och kriminalisera kopplarens verksamhet. Detta är inte fallet beträffande förbudet mot köp av sexuella tjänster. Redan av gällande rätt bör alltså följa att den stadigvarande kunden köper en straffbelagd tillfällig sexuell förbindelse vid varje besök. Det finns enligt kommitténs uppfattning inget skäl att ändra på detta förhållande. Hans handlande bör alltså även i fortsättningen omfattas av förbudet. Förbudet bör inte heller i fortsättningen omfatta stadigvarande förbindelse Kommitténs bedömning: Förbudet mot köp av sexuella tjänster bör inte heller i fortsättningen omfatta stadigvarande förbindelse. Den närmare avgränsningen får överlämnas till domstolarna. Uttrycket stadigvarande kund eller stamkund skall inte sammanblandas med uttrycket stadigvarande förbindelse. I litteraturen anges att stadigvarande förbindelser inte omfattas av uttrycket tillfälliga sexuella förbindelser i koppleriparagrafen. Den som främjar eller utnyttjar sådan förbindelse gör sig alltså inte skyldig till koppleri. Som framgår av redogörelsen om koppleribrottet (avsnitt 8.1.2) är en trolig tolkning av uttrycket stadigvarande eller fastare förbindelse att parterna har något annat sorts förhållande än det typiska prostituerad/kund – förhållandet. Med stadigvarande förbindelser menas i detta sammanhang alltså inte förhållanden mellan prostituerade och deras stamkunder, dvs, personer som regelbundet köper sexuella tjänster av den prostituerade. Endast den omständigheten att en man köper sexuella tjänster regelbundet av en viss prostituerad innebär sålunda inte att parterna har en stadigvarande förbindelse i den mening som avses i detta sammanhang. Eftersom främjande eller utnyttjande av andra tillfälliga sexuella förbindelser än prostitutionskontakter inte är straffbart, faller enligt gällande rätt främjande eller utnyttjande av stadigvarande förbindelser utanför det kriminaliserade området för koppleri. Exempel på stadigvarande förbindelse är äktenskapliga förbindelser, registrerade partnerskap och samboförhållanden. I övrigt bör en helhetsbedömning ske i varje enskilt fall. Den närmare avgränsningen får överlämnas till domstolarna. 312 Koppleri och prostitution Kommittén gör, som framgår i avsnittet om koppleriparagrafen, den bedömningen att främjande eller utnyttjande av stadigvarande förbindelse även i fortsättningen skall falla utanför koppleriparagrafens tillämpningsområde. Det resonemang som leder fram till den slutsatsen bör gälla även avseende förbudet mot köp av sexuella tjänster. Båda brotten avser att kriminalisera handlingar som rör sådana tillfälliga sexuella förbindelser som utgör prostitutionskontakter. Eftersom ett främjande eller utnyttjande av stadigvarande förbindelse faller utanför koppleriparagrafens tillämpningsområde, bör sådana förbindelser även falla utanför det kriminaliserade området för brottet köp av sexuella tjänster. Förbudet bör omfatta också den som låter skaffa sig en sexuell tjänst Kommitténs bedömning: Förbudet mot köp av sexuella tjänster bör omfatta även den som låter skaffa sig en sexuell tjänst. Med uttrycket avses den som nyttjar den sexuella tjänsten men låter annan betala den. I debatten kring lagen har man även ifrågasatt hur förbudet skall tolkas, avseende formuleringen ...den som...skaffar sig....29 Är förbudet tillämpligt på den som åt någon annan – och inte åt sig – arrangerar en kontakt med en säljare av sexuella tjänster och erlägger betalningen? Det är alltså fråga om fall där personen, som skaffar fram och betalar, inte är identisk med den som nyttjar den sexuella tjänsten. Ett exempel är att man vid företagsrepresentation använder sig av s.k. eskortservice och liknande verksamheter. Ett annat exempel är då vännerna till brudgummen köper en sexuell tjänst till denne i samband med svensexan. Prostitutionsutredning ansåg att prostitution föreligger när minst två parter köper respektive säljer sexuella tjänster mot Riksåklagarens framställning till om en översyn av bestämmelserna om grov fridskränkning/grov kvinnofridskränkning, m.m. (Dnr 1999/500), , lägesrapport 2, –, rapport 2000:1 (s. 17 f.), och Brottsförebyggande rådets rapport mot köp av sexuella tjänster. Tillämpningen av lagen . (2000:4), s. 8 f., 38 f. Koppleri och prostitution 313 (vanligen) ekonomisk ersättning, som utgör en förutsättning för den sexuella tjänsten.30 Prostitutionsutredning kommenterade definitionen, enligt följande.31 Enligt definitionen är det fråga om en handling, i vilken den ena parten deltar som köpare och den andra som säljare. Betalningen erläggs till säljaren av köparen, som i utbyte får sexuella tjänster. En handling som består i att köparen erlägger betalning till två eller flera personer, som har sexuellt umgänge med varandra, är prostitution om köparen deltar i handlingen på något sätt som är ägnat att tillfredsställa hans sexuella drift. Om däremot köparen betalar de personer som har samlag med varandra utan att han har något sexuellt intresse i deras handlingar, torde detta enligt gällande rätt inte kunna definieras som prostitution. Om man lägger vad Prostitutionsutredningarna anfört till grund för bedömningen av förbudets omfattning leder det till att den som åt någon annan – och inte åt sig – arrangerar en kontakt med säljaren av den sexuella tjänsten och erlägger betalningen härför inte överträder förbudet, förutsatt att han inte deltar i det sexuella umgänget på något sätt som är ägnat att tillfredsställa hans sexuella drift. Inte heller bör den person som, i en sådan situation, nyttjar tjänsten anses ha överträtt förbudet. Han har ju inte skaffat sig, dvs. köpt en prostitutionstjänst, utan endast låtit någon annan arrangera och betala tjänsten. I förarbetena till förbudet mot köp av sexuella tjänster finns det dock ett uttalande av regeringen som tyder på en motsatt uppfattning.32 Där sägs att en kriminalisering av sexuella tjänster borde leda till en minskning av s.k. eskortservice, eftersom det åtminstone bland seriösa företag borde vara en omöjlighet att erbjuda kunder och affärsbekanta en tjänst som är kriminaliserad. Det förda resonemanget leder fram till att inte heller ansvar för medverkan kan komma ifråga för den som betalar och arrangerar. För att ansvar för medverkan skall kunna komma ifråga krävs det att en otillåten handling blivit utförd, det s.k. medverkansobjektet. Eftersom det inte har utförts någon sådan finns det inget att medverka till. Om den som åt någon annan – och inte åt sig – arrangerar en kontakt med en säljare av sexuella tjänster och erlägger betalningen för tjänsten upprepar sitt handlande, så kan man ifrågasätta om inte förmedlandet skulle kunna utgöra ett sådant främjande som är straffbart enligt koppleribestämmelserna. Den ovan beskrivna definitionen av Bakgrund och åtgärder (SOU 1981:71) s. 33. 31Könshandeln (SOU 1995:15) s. 209 f. 1997/98:55 s. 105. 314 Koppleri och prostitution uttrycket prostitution bör dock innebära att något ansvar för koppleri inte kan göras gällande i en sådan situation. Ansvar för koppleri förutsätter främjande av prostitutionskontakter. Prostitution förutsätter i sin tur, enligt beskrivningen, att den som betalar deltar i handlingen på ovan angett sätt. Om köparen betalar en kvinna för att hon skall ha samlag med en annan man utan att köparen har något sexuellt intresse i deras handlingar, lär detta inte kunna definieras som prostitution. ansåg, som framgått, att prostitution enligt gällande rätt förutsätter att köparen deltar i handlingen på något sätt som är ägnat att tillfredsställa hans sexuella drift. Det fallet att en man erbjuder två kvinnor eller en kvinna och man ersättning för att de skall ha samlag med varandra medan han själv får sexuell tillfredsställelse av att titta på, lär – enligt – inrymmas i uttrycket prostitution.33 Mot resonemang i denna del kan man invända följande. Om man godtar att gällande definition av uttrycket prostitution innebär bl.a. att det är fråga om en handling, i vilken den ena parten deltar som köpare och den andra som säljare, att betalningen erläggs av köparen, som i utbyte får sexuella tjänster samt att köparen skall delta i handlingen på något sätt som är ägnat att tillfredsställa hans sexuella drift bör man som en konsekvens även uppställa ett krav på att köparens deltagande i handlingen skall bestå i samlag eller annat sexuellt umgänge. Med sexuell förbindelse avses sannolikt, enligt gällande rätt, sexuella handlingar som betecknas som sexuellt umgänge. För att en sexuell handling skall kvalificeras som sexuellt umgänge krävs, inte endast att den avser att tillfredsställa eller uppväcka den ena partens (eller bådas) sexuella drift, utan även att handlingen innebär en någorlunda varaktig beröring av den andres könsorgan eller beröring av den andres kropp med det egna könsorganet. Om en man köper en enskild posering på sexklubb bestående i att en kvinna poserar naken framför honom under det att han (utan att vidröra henne) onanerar vid anblicken, bör det inte vara fråga om en sexuell förbindelse. Det avgörande momentet vid bedömningen är således, inte endast om köparen deltagit i handlingen på ett sätt som är ägnat att tillfredsställa hans sexuella drift, utan även om det förekommit något sexuellt umgänge mellan säljaren och köparen. Det fallet att en man köper en enskild posering på sexklubb bestående i att två kvinnor har sexuellt umgänge med varandra under det att han tillfredsställer sig själv, bör bedömas på samma sätt. Eftersom köparen inte deltar i handlingen, dvs. har sexuellt umgänge med motparten, är det inte 33 SOU 1995:15 s. 210 f. Koppleri och prostitution 315 Resonemanget leder alltså fram till att köparen inte gör sig skyldig till överträdelse av förbudet mot köp av sexuella tjänster i någondera av de beskrivna fallen. Det finns, såvitt kommittén kunnat utröna, inget avgörande från som behandlar dessa frågor. Det finns alltså skäl att anta att den som åt någon annan – och inte åt sig – arrangerar en kontakt med en säljare av sexuella tjänster och erlägger betalningen faller utanför det kriminaliserade området för förbudet mot köp av sexuella tjänster. Detsamma lär vara fallet med den som i den beskrivna situationen nyttjar den sexuella tjänsten och låter annan betala den. Frågan är med andra ord om man genom lagstiftning bör klargöra att ett sådant handlande är straffbart. Ett tungt vägande skäl för att låta förbudet omfatta dessa förfaranden är att förbudet annars kan kringgås, genom att man t.ex. låter en annan person betala den sexuella tjänsten. I viss mån bör sådana försök att kringgå förbudet kunna lagföras med hjälp av s.k. medelbart gärningsmannaskap. Tekniken med medelbart gärnings- mannaskap innebär att en anstiftare bedöms som gärningsman om den anstiftande närmast har varit ett viljelöst eller omdömeslöst redskap i anstiftarens händer. Det är dock tveksamt om medelbart gärnings- mannaskap alltid kan tillämpas på den som nyttjar den sexuella tjänsten och låter annan betala den. Det kan ifrågasättas om detta är fallet exempelvis om ett internationellt företag tillhandahåller prostituerade i form av s.k. escortservice i samband med affärsförhandlingar. Företaget kan knappast anses utgöra ett viljelöst eller omdömeslöst redskap i anstiftarens händer. Det är vidare tveksamt om den som i den beskrivna situationen erbjuds en prostitutionstjänst över huvud taget kan anses utgöra en anstiftare. Som argument för att utvidga förbudet till att omfatta den som låter någon annan betala den sexuella tjänsten, kan man därutöver framföra att lagen är avsedd att användas för att bekämpa prostitutionen som samhällsföreteelse. Kriminaliseringen kan sägas rikta sig mot den som nyttjar prostitutionstjänster. I regel är det köparen av den sexuella tjänsten som nyttjar tjänsten. Men även den som låter någon annan betala nyttjar en sådan tjänst och hans handlande är därför lika klandervärt. Mot en utvidgning av uttrycket prostitution kan man invända bl.a. att den innebär en utvidgning i förhållande till vad man i allmänhet avser med prostitution. Det är emellertid ingen avsevärd utvidgning det är fråga om. Den kan beskrivas på följande sätt. Med köpare likställs den person som låter någon annan betala för dem sexuella tjänsterna, 316 Koppleri och prostitution