sou · GPB3102d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Det finns ett lagstiftat producent- ansvar som gäller alla varor och tjänster. Det innebär att produ- Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner centen har ett lagstadgat ansvar för att göra livscykelanalyser för alla varor och tjänster som produceras samt lagstadgat ansvar för att återföra varan till samhället som ny giftfri råvara. Det senare sker genom att producenten köper ett bevis som visar att han är belastad med en avgift som motsvarar varans uppskattade miljö- kostnad. Beviset köps från fristående fonder t.ex. de tidigare mate- rialbolagen. Avgiften på beviset motsvarar varans miljökostnad under livscykeln. deltar i utformningen av krite- rier för avgiftsuttag. Uppföljningen sker med hjälp av miljöreviso- rer som ser till att producenterna följer lagen. Miljöanpassning av produkter. Produkterna eller delar av produk- terna tillverkas så långt som möjligt av rena material. Produkt- designen anpassas så att det blir lätt att demontera den uttjänta varan. Varor som innehåller material som ingen vill ha eller som innehåller kemiska farliga ämnen får en hög avgift. Detta ekono- miska styrinstrument innebär att marknaden styr mot rena material och att en allt större andel material kan återvinnas. Miljöinformation om produkter. Genom livscykelanalyserna kan producenten informera om energi- och materialanvändning, an- delen återvunnen råvara i produkten samt kemiska ämnen. Antalet fraktioner är större än 15. Farligt avfall, organiskt avfall, glas två fraktioner, förpackningar av papper, förpackningar av plast flera fraktioner, metall två fraktioner, retur- papper, brännbart avfall som av olika skäl inte kan återvinnas samt deponirest. Via grovavfallet lämnas alla stora varor som t.ex. möbler. Sorteringen sker utifrån varor. Alla näringsidkare har ansvar för att deras av- fall blir insamlat av en certifierad entreprenör. Näringsidkaren be- talar för tjänsten till den certifierade entreprenören. Osorterat av- fall ger högre kostnad medan välsorterat i olika fraktioner ger lägre kostnad. ger avfallssorteringen en inkomst till näringsidka- ren eftersom materialet får ett allt högre värde på marknaden. Fastighetsägare har lagstiftat ansvar att se till att de boende kan källsortera och har ansvar för att fastighetens avfall blir insamlat av en certifierad entreprenör. Ju fler fraktioner och ju renare avfall desto lägre taxa. Villaägare inom ett visst område kan tillsammans upphandla en certifierad entreprenör för fastighetsnära insamling Kommunen har tillsyn över att fastighetsägare och företag har köpt insamlingstjänster av certifierade entreprenörer. Kommunen har en allmän renhållningsskyldighet att ta hand om avfall från hus- håll som inte vill delta i systemen och att ta ut en avgift mot- Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner svarande kostnaderna för tjänsten. Kommunen tillhandahåller också återvinningscentraler. Främst mekanisk återvinningsteknik an- vänds. Förbränning undviks så långt som möjligt. Marknad för avfall. material innebär att materialen kan åter- vinnas med relativt småskalig teknik lokalt/regionalt dvs. inom eller området . Styrmedel för deponering och förbränning. För att kunna förverk- liga visionen behövs höga deponiskatter och skatt på förbränning. (Se figur 6.2.1 i slutet av kapitlet). Bygger på frivilliga åtaganden utöver de krav som läggs inom EU, fokusering på det som är farligt samt flexibilitet. Regelverk för producentansvar. EU:s kemikaliepolicy och IPP är basen för producenternas verksamheter. Producenterna eftersträvar att få bort farliga kemiska ämnen ur kretsloppen och att skapa material- och energisnåla livscykler för produkter och tjänster. Producenterna gör på frivillig basis åtaganden gentemot staten om återanvändning och återvinning. Den starkaste drivkraften bakom är information både till konsumenter och producenter t.ex. miljö- märkning av varor samt internationella databaser där företagens miljöåtaganden kan följas upp. Certifierade revisorer följer upp de frivilliga åtagandena. Miljöanpassning av produkter. För att spara in på uttaget av ändlig råvara används teknik som ger materialsnåla produkter. Det inne- bär att blandmaterial som laminat, kompositer som kombinerar låg vikt med goda egenskaper i form av styrka och hållfasthet används i allt högre utsträckning. Produkternas kunskapsinnehåll ökar ständigt vilket bl.a. innebär att allt fler produkter blir elektriskt och elektroniskt avfall. Miljöinformation om produkter. Godkänd miljömärkning har en entydig symbol. Via streckkoden på varan kan konsumenten få viktiga uppgifter om varan som kemiska farliga ämnen, energi- användning och etiska aspekter kopplade till produktionen. Hur en vara ska sorteras framgår alltid med tydliga symboler. Konsumenterna sorterar i så få fraktioner som möjligt. Det innebär brännbart (inklusive plastförpackningar), deponirest och organiskt avfall. Metall/glas läggs i en påse och allt papper (returpapper och förpackningar)i en annan. Automatiserad sortering medger allt färre fraktioner men också att allt kan läggas i samma kärl i olikfärgade påsar som sedan sorteras i anläggningar Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner med optiska sensorer. Skälet till att hushållens plastförpackningar bränns är att de oftast består av blandmaterial som är svåra att sortera enligt den gamla modellen. Producenterna sorterar som i rena materialfraktio- ner men kan också utnyttja automatiserad sortering vilket kostar mera. Verksamheter kan välja om de vill följa hushållens system eller producenternas. Fastighetsägaren i flerbostadshus ser till att det finns utrymme för att ta hand om fraktionerna fastighetsnära. Van- ligtvis används sopnedkastet och de olikfärgade påsarna hämtas av en entreprenör. Hämtningen av fraktionerna sker fastighetsnära även för villaägare. ÅVS finns , enbart ÅVC. Grovsopor och farligt avfall hämtas vid speciella tillfällen medan övriga frak- tioner hämtas regelbundet. Kommunerna organiserar tillsammans med producenterna in- samlingen av avfall från hushållen genom att ordna med insamlings- system och upphandling av entreprenörer. Kommunerna informe- rar även konsumenterna. Avgifterna är differentierade. Den som sorterar på ett riktigt sätt får den lägsta taxan. Mekanisk återvinning förekommer där mate- rialslagen är så rena att detta är möjligt. Kemisk återvinning t.ex. selektiv pyrolys har fått en stor omfattning på grund av alla bland- material som kommit fram på marknaden. Vissa delar av avfallet som inte är möjliga att materialåtervinna på grund av sin kom- plexitet eller innehåll av farliga ämnen förbränns med plasmateknik som leder till både energiutvinning och återvinning av metaller. Fraktioner som inte innehåller farliga ämnen kan tas om hand genom vanlig förbränning med energiutvinning. Marknad för avfall. Blandmaterial kräver återvinningsmetoder som kan vara storskaliga och innebär stora investeringar. Länder behöver därför samverka för att bygga och driva anläggningarna. Det är därför möjligt exportera/importera avfall mellan länder för ett omhändertagande om det är miljömässigt försvarbart i ett livs- cykelperspektiv. Styrmedel för deponering och förbränning. För att kunna för- verkliga visionen behövs deponiskatt. Förbränningsskatten är diffe- rentierad. Skatten är lägre om livscykelanalyser visar att förbrän- ningen är det miljömässigt bästa alternativet för omhändertagande. Exempel är produkter av blandmaterial som kan vara den miljömäs- sigt bästa alternativet sett i ett livscykelperspektiv trots att avfallet förbränns. (Se figur 6.2.3 i slutet av kapitlet) Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner Vision B. Referensalternativ som är en framskrivning av dagens situation. Dagens producentansvar behålls och utvidgas till ytter- ligare någon produktgrupp. Frivilliga åtaganden förekommer där- utöver. Regelverk för producentansvar. Lagstiftat producentansvar finns för förpackningar, bilar, däck, returpapper samt ytterligare någon varugrupp. Frivilliga åtaganden förekommer därutöver. Det lag- stadgade producentansvaret för enskilda grupper av varor byggs ut i något snabbare takt än inom övriga EU. Miljöanpassning av produkter. Två utvecklingslinjer växer fram, den ena med produktdesign med rena material i produktens en- skilda delar samt design för att med lätthet kunna demontera den uttjänta produkten. Den andra är framväxten av produkter av blandmaterial som utvecklas då det är miljömässigt försvarbart. Exempelvis kan energianvändningen under livscykeln minska kraf- tigt vid drift med produkter av lätta blandmaterial. Leasing av pro- dukter till konsument är vanligt förekommande. Verksamheter som leasar ut sina produkter har bättre kontroll över produkten under livscykeln. Företaget har intresse av lång livslängd, att pro- dukten lätt kan uppgraderas och är lätt att återvinna. Miljöinformation om produkter. LCA-verktyget används för att optimera produktdesignen miljömässigt. Produktstandarder och miljömärkning används och miljömärkningen ger information om materialanvändning, förekomst av farliga kemiska ämnen och hur produkten ska tas om hand då den är uttjänt. Omfattningen är ungefär som , farligt avfall, återvinning av två fraktioner glas, två fraktioner plast, pappersförpackningar, returpapper, metallförpackningar, brännbart avfall, organiskt avfall och deponirest. Konsumenterna sorterar i varugrupper för återvinning. ÅVS används men med något högre täthet än . Den fastighetsnära hämtningen har ökat i flerbostadsfastig- heter och vissa villaområden. Därutöver finns ÅVC i ungefär samma omfattning som . Producenter och kommuner samlar in, producenterna de varor som omfattas av producentansvar och kommunen resten. Återvinningstekniken anpassas för rena ma- terial med tyngdpunkt på mekanisk återvinningsteknik. Blandmate- rialen förbränns med plasmateknik i de fall de inte kan återvinnas på mer traditionella sätt. Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner Marknad för avfall. Marknaden ser ut ungefär som med fri rörlighet inom efter tillstånd från myndigheter. Styrmedel för deponering och förbränning. Höga deponiskatter stöder visionen. Viss förbränning behövs varför differentierade förbränningsavgifter passar denna vision bäst. (Se figur 6.2.4 i slutet av kapitlet) 6.3Jämförande översikt av visionerna I tabell 6.3.1, i slutet av kapitlet, finns en översikt över de tre visio- nerna. Som synes innebär vision A och C vitt skilda sätt att skapa miljöanpassade varu- och avfallsflöden. Figur 6.2.1 Figuren visar de olika variablerna som kännetecknar en vision samt vilka tillstånd respektive variabel kan anta. (mogen marknad) MÅV/ÅA upp MÅV/ÅA ner Figur 6.2.2 Vision A. De gråskuggade rutorna visar vilka tillstånd som kännetecknar visionen och ska ses som tyngdpunktsförskjutningar jämfört med . (mogen marknad) MÅV/ÅA upp MÅV/ÅA ner Figur 6.2.3 Vision C. De gråskuggade rutorna visar vilka tillstånd som kännetecknar visionen och ska ses som tyngdpunktsförskjutningar jämfört med . (mogen marknad) MÅV/ÅA upp MÅV/ÅA ner Figur 6.2.4 Vision B. De gråskuggade rutorna visar vilka tillstånd som kännetecknar visionen och ska ses som tyngdpunktsförskjutningar jämfört med . (mogen marknad) MÅV/ÅA upp MÅV/ÅA ner Alternativa sätt att forma framtidens varu- och avfallsflöden - tre visioner SOU 2001:102 Översikt över de tre visionerna Samma regler som EU. Lag som gäller alla varor varor som plus några till samt vissa frivilliga baserade på IPP och EU Material: Mängd map >15 fraktioner - trä -brännbart inkl. plast -metall/glas -ÅV–stationer -sortering i material -Sortering i material -vem som helst (certifierad) -Sortering i varor (materialbolag) + -Viss förbränning med (Selektiv pyrolys mm) lokalt/regionalt i närområden (EU) 7.1Exempel på trender i samhällsutvecklingen I det här avsnittet ges exempel på trender som är sannolika och som har använts som pusselbitar i beskrivningen av vi- sionerna i kapitel 6 och olika omvärldsscenarier i detta kapitel. Fakta är huvudsakligen hämtade från en underlagsrapport som ta- gits fram på uppdrag av denna utredning Omvärldsanalys, en rap- port från RVF, Scenariostudier om kommunernas roll i framtidens avfallshantering samt nr 5145, Insam- ling av hushållsavfall. Fakta om ny teknik är bl.a. är framtagna via sökningar på Internet och kontakter med organisationer som syss- lar med teknikutveckling och pilotprojekt. Kunskapsinnehållet i produkterna ökar. För många produkter minskar kostnaden för råvaror och energi, medan kostnaden för de kunskaper som byggs in i produkten ökar. Det kan observeras i kilopriset för olika produkter t.ex. bilar och mobil- telefoner. En viktig roll för datorer i bilar är att styra motor och tändsystem på ett sådant sätt att utsläppen till atmosfären blir så små som möjligt. Andra exempel på produkter med högre kun- skapsinnehåll är förpackningar för livsmedel med inbyggda data- chips som innebär att konsumenten med mobiltelefonens hjälp kan kommunicera med förpackningen och kontrollera hur mycket av innehållet som finns kvar t.ex. i samband med inköp. Förpack- ningar kan med koder tala om för fraktbolagens dataläsare vart de ska fraktas och kartongen kan byta färg när det känsliga godset blir för varmt eller för fuktigt. Kläder med inbyggd elektronik för att reglera värmen, den elektroniska mattan som producerar musik när man går på den, är ytterligare exempel på produkter med högre Produktutvecklingen innebär att en viss produkt kan behöva sorteras på helt olika sätt beroende på kun- skapsinnehållet, den vanliga pappersförpackningen går till material- återvinning medan pappersförpackningen med inbyggd elektronik måste sorteras som elektroniskt avfall, trots att utseendet kanske inte skiljer nämnvärt. Produktlivscyklerna blir allt kortare inom flera produktområden särskilt sådana där de tekniska fram- stegen är stora t.ex. elektroniska produkter. Nya produkter måste ut på marknaden snabbt för att matcha konkurrenternas senaste modeller. För producentansvarsprodukter kommer demonterings- anvisningarna att avlösa varandra. Det ger krav på en ökande kom- petens hos demonteringsföretagen att ständigt hantera nya och/eller förändrade uttjänta produkter. Fler och mer blandmaterial. Blandmaterial som kompositer, lami- nat och keramer ökar i omfattning. De nya materialen ersätter rena material av traditionellt slag som plast, metaller, glas eller cellulo- safiber. De nya materialen är oftast lättare än de ursprungliga och har positiva egenskaper som högre hållfasthet och styrka. De kan andas alternativt ger ogenomsläppliga barriärer som ökar hållbar- heten för livsmedel – allt efter vad som önskas. Ett exempel är bilar där olika delar tillverkas av fiberkompositer i stället för plåt. En bil tillverkad i , , väger cirka hälften så mycket som en vanlig bil genom att den tillverkats av fiberkompositer i stället för traditionella material. Detta är speciellt intressant med tanke på största delen av bilens bränsleförbrukning går åt till att transportera bilen själv, passagerarens vikt är oftast en bråkdel av bilens vikt. Ett annat exempel är förpackningar med olika lager av material som cellulosafiber, plast och metallfolie. Ett nytt förpackningsma- terial med äggskalet som förebild består av en blandning av plast och kalk vilket ger ett flexibelt material som kan ge både mjuka och hårda förpackningar, som behovet av ändlig fossil råvara minskar. Materialet är återvinningsbart. Glasrutor på bilar kan minska bullret och öka inbrottsskyddet genom att en plastfolie läggs mellan en tvåglasruta. Bullret kan nära halveras jämfört med en normal trippelglasruta. Insamlings/sorterings och återvinningsteknik För kommuner som använder kärl för uppsamling av hushållsavfall, är separata kärl det tekniskt enklaste sättet att införa källsortering. Det gör det möjligt att använda samma insamlingsfordon och arbetssätt som . Kommunen kan t.ex. ha tre fraktioner: brännbart, organiskt avfall och deponi- rest. Även avfall som omfattas av producentansvar kan samlas in i kärl fastighetsnära. introducerades papperssäcken som ett hygieniskt alternativ till de dåvarande soptunnorna i galvaniserad plåt. kom även plastsäckar att användas eftersom risken var mindre att de gick sönder på grund av fukt. är säckhämt- ningen på tillbakagång. Nya lättare kärl är inte längre något hygie- niskt problem eftersom konsumenterna lärt sig att förpacka avfallet i plastkassar innan det slängs. Sopsug är ett automatiskt system för internhantering av avfall, kombinerat med någon typ av sopnedkast i trapphus eller på gården. Sopsugsanläggningen består av transportrör, ventiler mellan varje sopnedkast och transportrören samt en anläggning i vilken luft och avfall separeras. Avfallet transporteras med hjälp av undertryck i rören. Sopsugsystemet har relativt god servicegrad och positiva effekter på arbets- och boendemiljö. De höga investerings- kostnaderna gör dock att systemet främst är ett alternativ i stor- städer med höga fastighetspriser och stort befolkningsunderlag. Det vanligaste sättet att lösa insamlingen av material som omfattas av producentansvaret har varit åter- vinningsstationer. En återvinningsstation är en mindre obemannad uppsamlingsplats dit de boende själva får transportera och lämna sitt sorterade avfall (PA-material). På vissa orter har kommunen, avfallsbolag eller den som sköter insamlingen ställt ut kärl eller containrar av samma sort som används för insamling vid fastig- heter. I andra orter har man specialdesignat behållarna för att de ska smälta in i miljön, av säkerhets eller miljöskäl (minskat antal transporter) eller på grund av platsbrist (flerfackscontainrar). av producent- ansvarsmaterial kan kombineras med hämtning av annat hushålls- avfall. Det finns tre olika modeller på uppsamlingsplatser: krets- loppsrum i fastigheten, mobila kretsloppsstationer och kretslopps- hus utanför fastigheten. I paketet ingår kärl, tömning, kvalitets- kontroll, rådgivning, redovisning av insamlingsresultat, en så kallad återvinningsgaranti m.m. Fokus ligger på bekvämlighet och moti- vation för de boende. Flerfacksbilar kan användas för hämtning av olika fraktioner som sorterats av hushållen i olika kärl. Systemet bygger på att hushållen källsorterar i olikfärgade plastpåsar där varje fraktion har sin egen färg. Påsarna läggs i samma kärl innan de samlas in för hämtning. Befintliga kärl/säckar och fordon kan användas utan modifiering. Systemet är flexibelt och passar både kärl, sopnedkast och sopsug. Vid nya och utökade sorteringskrav kan ytterligare påsar, upp till tio fraktioner, adderas till hanteringen. Det innebär att producentansvarsmaterial i form av förpackningar och annat avfall kan omhändertas i samma system. Vid återvinningscentralerna som oftast är bemannade kan konsumenten lämna de flesta typer av avfall, t.ex. farlig avfall, grovsopor, brännbart avfall, elektriskt och elektroniskt avfall, vitvaror m.m. Olikfärgade påsar för optisk sortering. Olikfärgade påsar går in på ett löpande band. Den optiska avläsaren ger signaler till en meka- nisk arm som petar av påsar med fel färg och låter påsar med en viss färg gå vidare på bandet för att samlas ihop för fortsatt be- handling. Cirka tio olika fraktioner kan sorteras. Sortering av glas och metall. Glas- och metallförpackningar läggs i samma kärl. Förpackningarna förs sedan till en anläggning där de krossas och mals sönder till mindre bitar som sorteras med hjälp av optiska och magnetiska sensorer i fraktionerna glas, stål och alumi- nium. En sådan anläggning finns i . Sortering av returpapper, wellpapp och pappersförpackningar. En långtgående automatisk sortering enligt amerikansk modell innebär att de tre typerna av pappersprodukter kan samlas in i samma kärl/behållare och sedan skiljas åt med lasersensorer. Försöksverk- samhet pågår i . Sortering av plaster. En mängd forskning och utveckling pågår med syftet att kunna identifiera och sortera plaster. Spektrofoto- metri, ultraljud, infrarött ljus är exempel på möjliga sensorer för att särskilja blandade plastfraktioner. Genom att tillverkaren av plast- produkten tillsätter pigment som har en fotometrisk signatur kan denna teknik ges en ökad tillämpning. Andra metoder som tilläm- pas baseras på flotation och elektrostatisk separation. Skumflotation har utvecklats i och innebär att söndermalda termoplaster med lika eller nära lika densitet kan separeras. Meto- den bygger på ytspänningsteknik och innebär att små luftbubblor fästs på den ena plasten som därmed kommer att hamna i skummet medan den andra sjunker till botten. Fördelen är att farliga kemika- lier inte behöver användas. Tekniken har använts med framgång för bildelar i plast, industriellt plastavfall och elektroniska konsument- produkter. För bilar och elektronik har olika typer av styrenplast separerats. avslutade utvecklingsprojekt visar att enskilda plaster kan skiljas från andra plaster genom elektrostatisk separering. Me- toden bygger på att fragment från malda och tvättade plaster ut- sätts för höga spänningsfält. De blir då laddade men eftersom de urladdar med olika hastighet kan detta användas för att skilja dem åt. Renhetsgraden för t.ex. HDPE var . Genomström- ningshastigheten i en fullskaleanläggning bedöms vara cirka en ton . Kostnaden för ett kommersiellt sorteringssystem be- räknas bli lägre än kostnaden för de sorteringssystem som används . Metoden kan även användas för att sortera ut en- skilda plaster och metaller från elektriskt och elektroniskt avfall och fragmenteringsrester från bilar. Utsortering av pappersfiber från vätskekartong. För att pappers- fiber ska kunna återvinnas från vätskekartong behöver tunna lager av plast eller aluminium i vätskekartongen skiljas bort från pap- persfibern. Detta går till så att vätskekartongerna och vatten passe- rar genom en stor roterande trumma, varvid kartongskiktet löses upp och fibrerna gnids bort från plast-/aluminiumskiktet. Pappers- fibern tas sedan ut genom tunna slitsar i trummans sida, medan plast, aluminium och eventuella föroreningar kommer ut i ändan av trumman. Termoplaster kan till skillnad från härd- plaster återvinnas mekaniskt. Plastprodukterna samlas in och sorte- ras efter typ av plast. Materialet tvättas och mals ned och kan där- efter användas för tillverkning av nya produkter. ska fungera väl måste det insamlade materialet bestå av enhetliga typer av plast och inte vara alltför nedsmutsade. Exempel på några nya återvinningsområden är polyuretanskum från fordonssäten som kan användas som mellanskikt i konstruk- tioner som ska ha en ljuddämpande effekt, plast från kablar som kan användas i samma syfte, PVC från mineralvattenflaskor som används för att producera kläder i . Vid kemisk återvinning bryts polymerer ned till mindre byggstenar genom pyrolys, kemolys eller krackning. Därmed behöver blandat avfall inte identifieras och sorteras för att få fram rena materialfraktioner. Om termisk krackning och pyrolys används kan redan befintlig teknik inom oljeindustrin användas för att ta hand om nedbrytningsprodukterna och skilja dessa åt genom fraktionerad destillation. För vissa plaster erhålls byggstenar som sedan kan sammanlänkas till den ursprungliga plasten, t.ex. polystyren och nylon. I har ett företag specialiserat sig på mattor av nylon. De har en kommer- siellt lönsam teknik för att återvinna nylon från de begagnade mattorna och använder den i nyproduktionen av mattor. Teknolo- gin kan användas för alla typer av produkter tillverkade av nylon-6: bildelar, sportartiklar och förpackningsfilmer. Ett annat exempel är polyuretan som kan brytas ned genom glykolys. Nedbrytningsprodukten kan sedan användas vid nyfram- ställning av polyuretan. För plaster som innehåller klor, innebär pyrolysen att klorväte bildas. Gasen kan tas om hand i en scrubber och ge saltsyra. Andra risker är bildningen av långlivade organiska ämnen som dioxiner och PCB.