sou · GPB378 · 2002-01-01 00:00:00 — En annan möjlighet är att någon aktör får ett mer samlat helhetsansvar för individens process, oavsett om denna kallas för valideringsprocess eller för något annat. Ett sådant helhetsansvar skulle kunna under- lätta samordningen av kartläggning, vägledning, praktik, validering, studier etc., och av individens försörjning under denna process. Vad krävs för att uppnå tillit och acceptans? Pilotprojektens strävan att validera i ett yrkes/arbetslivssamman- hang bör innebära ökade möjligheter att göra en bedömning med validitet – man bedömer det man avser att bedöma, nämligen den specifika kompetensen som är relaterad till ett speciellt samman- hang. Denna strävan bör förenas med en strävan efter reliabilitet, att valideringen utformas så att den blir tillförlitlig och olika bedömningar blir jämförbara. Här kan man behöva göra avväg- ningar mellan dessa två aspekter, vilka båda behöver uppfyllas i tillräcklig utsträckning för att valideringen ska bli accepterad. Innan validering av yrkeskompetens, i andra former än de som i praktiken innebär prövning för betyg på gymnasienivå, ska bli en etablerad företeelse krävs vissa formella politiska beslut som klargör valideringens legalitet. Formella regler för valideringens genomförande, former för kompetensbevis, ansvarsfördelning och resursfördelning är exempel på områden där beslut kan behöva fattas för att validering ska bli en på nationell nivå legaliserad före- teelse. Slutligen behöver valideringens legitimitet etableras. Det gäller då speciellt den nya form av validering som innebär att yrkes- kompetens valideras och dokumenteras i ett kompetensbevis. Denna etablering innebär en process, som måste ta sin tid, men som också kan tänkas underlättas av vissa särskilt inriktade insatser. Till att börja med behöver validering bli en känd företeelse, och speciellt behöver det då bli känt vilket värde validering kan ha för såväl individer och organisationer som för samhället i stort. Men när allt kommer omkring är det avgörande ändå i vilken ut- sträckning valideringen faktiskt håller vad den lovar. Tjänar samhället ekonomiskt på att vi validerar kompetens? Utvecklas organisationer där de anställda deltar i validering? Får individer som deltar i validering och får ett kompetensbevis också bättre självkännedom och självkänsla, och en bättre utgångspunkt på arbetsmarknaden? När svaret på dessa frågor blir ja, då bör validering vara en etablerad och accepterad företeelse. , (1991). Några empiriska studier och en teoretisk genomgång i ett historiskt perspektiv. uni- versitet, . , Per (2000). Att studera och bli bedömd. Empiriska och teoretiska perspektiv på gymnasie- och vuxenstuderandes sätt att erfara studier och bedömningar. , Studies in Education and Psychology No. , , Abukar (2001). Rätt man på fel plats - en studie av arbetsmarknaden för utlandsfödda akademiker som invandrat . : Arbetsmarknads- tyrelsen, Rapport 2001:5. Bjørnåvold, (2000). Making learning visible. Identification, assessment and recognition of non-formal learning in Europe. : Cedefop – . Colardyn, (1997). Validering av kunskap och kompetens för livslångt lärande. I: (Red. ), Vuxenpedagogik i teori och praktik. 283–299). : , Kommit- tén om ett nationellt kunskapslyft för vuxna, SOU 1997:158. , R., , A. & Raggatt, P. (1996). Introduction: beyond the bounds. I: R. , A. . Raggatt (Red. ), Boundaries of Adult Learning (s. 1–7). och : Routledge. , (1992). Kompetens, utbildning och lärande i arbetslivet. Problem, begrepp och teoretiska perspektiv. : Publica/. , (1992). Utvärderingens mångfald – Några ledtrådar för vilsna utbildare. : UHÄ/FoU, Projekt- rapport 1992:4. Giddens, (1990). (Svensk utgåva , originalets titel: The Consequences of Modernity.) , (1999). Kompetensbevis i folkbildning och arbets- liv. En rapport om valideringsfrågor. : Nordisk folke- universitet. , (1997). Från reell kompetens till formella betyg. I: (Red. ), Vuxenpedagogik i teori och praktik. i fokus (s. 301–309). : , Kommittén om ett nationellt kunskapslyft för vuxna, SOU 1997:158. läroplan för de Frivilliga Skolformerna, Lpf 94. , (2000). Utvärdering av projektet – ett samarbetsprojekt om validering 1998-1999 i . , didaktik, stencil. , (1996). Kunskap i handling. Nordisk ministerråd (2001). Nordisk kartlegging om landenes parallelle initiativer knyttet til realkompetanse. : nordisk ministerråd, Folkeopplysning og voksenopplæring, TemaNord 2001:530. , (1999). The Strangers among us. Ethnicity, Culture, and Immigrants: The Social Construction of Identity in Adult Education. , Studies in Education and Psychology No. (1999). Vuxenutbildning och livslångt lärande. Situationen inför och med . Validering av utländsk yrkeskompetens. Vuxenutbildning för alla? Andra året med Kunskap- slyftet. : , Utbildningsdepartemen- tet. Kunskapsbygget – det livslånga lärandet. En sammanfattning av slutbetänkande. , (2000). Aktuella trender inom kompetens- utvecklingsområdet. : , Utbild- ningsdepartementet. Rapport utarbetad på uppdrag av Utred- ningen om individuellt kompetenssparande (N 1999:16), Vägledning i skolväsendet (U 1999:11) och Validering av vuxnas utbildning och kompetens (U 1999:06), SOU 2000:115. Säljö, (2000). Lärande i praktiken. Ett sociokulturellt pers- pektiv. Söderlindh , (1990). En studie av utbildningsproblem och arbetsmarknad för invandrare i grund- utbildning för vuxna (grundvux). TCO (1999). Validering av kompetens – att bedöma och erkänna kunnande. Torrance, , (1998). Investigating formative assessment. (2001). Validering 2000 – svaren på enkät. : Utbild- ningsdepartementet, Rapport från utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens. Vedung, (1998). Utvärdering i politik och förvaltning. Avtal om deltagande i pilotprojektverksamhet avseende validering av utländsk yrkeskompetens, , med bilaga Pilot- projekt avseende validering av utländsk yrkeskompetens – några preciseringar. Förordning om vuxenutbildning, 4 kap. 15§ (SFS 1992:403). Förordning om försöksverksamhet med validering av yrkes- kompetens (SFS 2001:14) Förslag till åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkeskompetens, skrivelse från utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06) till regeringen , med bilaga Dokumentation av validerad yrkes- kompetens, daterad . Kommittédirektiv Validering av vuxnas kunskap och kompetens. Kommittédirektiv Tilläggsdirektiv till utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06). Kommittédirektiv Tilläggsdirektiv till utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06). Blankett utarbetad av Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06) (odaterad). Utöver detta har skriftlig dokumentation och rapporter från de tre pilotprojekten i , och fungerat som källor. Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens Reg.nr 1/01 Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06) ska enligt de nya direktiv, som regeringen fattade beslut om (Dir 2000:84), bland annat -skyndsamt kartlägga, beskriva och analysera pågående valideringsverksamhet på främst gymnasial nivå; arbetet kan begränsas till sådana kommuner som vid en översiktlig inventering visar sig ha mer omfattande eller särskilt intressant verksamhet, -lämna förslag till åtgärder som ska kunna bidra till en kvalitativ och kvantitativ utveckling av validering av utländsk yrkeskompetens i kommunerna (förslagen i denna del skall lämnas ), -pröva olika former för dokumentation av den yrkeskompetens som validerats, samt -utreda behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens. Regeringens definition av validering, angiven i de första direktiven till utredningen (Dir 1999:86), återges i inledningen till bifogade enkät. Båda direktiven återfinns på regeringens hemsida under adress Utredningen behöver för sitt fortsatta arbete få en ungefärlig uppfattning också om hur stor omfattningen är på valideringsverksamhet som ligger utanför kommuneras verksamhet. Jag är fullt medveten om det omöjliga i att ange exakta svar på de frågor som återfinns i bilagda enkät. Det är ändock av stort värde att få en bild av läget. Jag hoppas därför att Ni vill ta Er tid att besvara enkäten och återsända den till utredningen . Enkät om validering inom utbildning för vuxna Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06) behöver för sitt fortsatta arbete få en ungefärlig uppfattning om omfattningen av den valideringsverksamhet som redan nu pågår ute i kommunerna. Det kan då vara lämpligt att först definiera begreppet validering. Regeringens definition i direktiven till valideringsutredningen är följande: Med validering avser regeringen en strukturerad bedömning, värdering och erkännande av kunskaper och kompetens som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. Tre delar kan urskiljas inom detta område. För individen handlar det dels om validering av kunskaper och kompetens inhämtade på olika sätt för att få betyg som ger behörighet till vidare studier, dels om att få ett kompetensbevis, yrkesbevis eller branschcertifikat av något slag riktat till arbetslivet, dvs. validering av yrkeskompetens. Den tredje delen berör det pedagogiska fältet, bl.a. anpassning av utbildningens uppläggning och genomförande i förhållande till den vuxnes förutsättningar och förkunskaper. Utredningen är fullt medveten om det omöjliga i att ange exakta svar på följande frågor. Det vore ändock av stort värde att få en ungefärlig uppfatt- ning av läget. Vi hoppas därför att Ni vill ta Er tid att besvara nedanstående frågor. 1.Följande frågor avser verksamhet Har Ni i Er kommun arbetat med validering? Nej (Besvara den sista frågan och skriv under på sista sidan) Nej, men vi har planer på att börja och berättar gärna mer om detta på sidan 4. Uppskatta omfattningen av genomförd validering i kommunen: .personer har blivit validerade (i större eller mindre omfatt- ning) i en omfattning som motsvarar ungefär (Ett betyg ger kursens gymnasiepoäng. En del av en kurs med kompletterande utbildning ger motsvarande andel av kursens gymnasiepoäng.) Inom vilka huvudsakliga områden / branscher har validering genom- förts? (Definition enligt gymnasieskolans program och inriktningar.) Hur stor ungefärlig procentuell andel vuxna som genomgick valide- ring återfinns i följande åldersgrupperingar? (Skriv procentandelen i res-pektive ruta!) 26–40 år 41–60 år Hur stor andel av dem som genomgått validering var kvinnor? 0–26–51–76– Vi har utvecklat modell/-er och eller metod/-er för validerin Bifoga gärna beskrivning av hur Ni arbetat! Har Ni validerat personer med utländsk yrkeskompetens ( personer med utbildning från annat land än )? Ungefärligt antal personer: Har validering förekommit mot uppställda branschkrav istället för mot kursplaner? Ja, inom följande branscher: . Har validering förekommit i sfi (/svenskundervisning för invandrare)? ska enligt sina tilläggsdirektiv lämna förslag till åtgärder för utbyggnad av validering av utländsk yrkes- kompetens. Vilka förslag skulle Ni vilja lämna till utredningen; förslag som kan bidra till en kvalitativ och kvantitativ utveckling av validering av utländsk yrkeskom- petens? Vi vill gärna komplettera med följande information om vår validerings- verksamhet / våra planer för framtida valideringsverksamhet Tack för hjälpen! Enkäten återsändes till: Utredningen om vuxnas kunskap och kompetens – 32 103 33 Eventuella frågor besvaras av sekretariatet: Tel 08 – 405 38 79 Tel 08 – 405 41 71 I det följande redovisas gängse utbildningsstrukturering och yrkes- klassificering. Redovisningarna utgår från dels SCB:s system1 för aggregering av utbildningar till större grupper respektive AMS yrkesklassificering AMSYK och Standard för svensk yrkes- klassificering.2 Svensk utbildningsnomenklatur – SUN – är ett system för klassifi- cering av utbildning, vilket funnits i sedan slutet av 1960- talet. Efter revidering beslutade () att SUN 2000 skulle gälla som nationell standard för utbildnings- klassificering från . AMS utbildningskod, som har använts fram till , bestod av ett fält med tre siffror. Den första siffran angav utbildningens nivå, den andra inriktning och den tredje utbild- ningens längd. anges utbildning i enligt SUN 2000. Den nya SUN-koden består av två fält, där det första fältet anger nivå och det andra inriktning. Utbildningens längd finns däremot inte medtagen. Nivån består av en siffra som grovt visar utbildningens nivå i siffror (0–6) och anger följande: 0Förskoleutbildning, varmed torde avses utbildning före grundskola 1–2 Förgymnasial utbildning 3 Gymnasial utbildning 1SCB, SCB:s hemsida () , Arbetsmarknad, Utbildning. 2Arbetsmarknadsstyrelsen, 1997, AMS yrkesklassificering AMSYK och Standard för svensk yrkesklassificering. 4–6 Eftergymnasial utbildning. Inriktningen består av fyra siffror, där de två första siffrorna anger huvudinriktningen, varav den första avser inriktningen på den grövsta nivån, den tredje siffran anger ämnesinriktningen och är densamma som den inriktning som används av , samt och den fjärde siffran anger specificerad inriktning. Den fjärde siffran finns inte med i AMS register. Klassificering för yrkes- och utbildningsstrukturering Standard för svensk yrkesklassificering, SSYK 96, är i första hand framtagen för att klassificera personer efter det arbete som de utför. Den kan även användas för att organisera information om lediga platser, arbetssökande och yrken. SSYK tillämpas i såväl den officiella statistiken, t.ex. i SCB:s löpande arbetskraftsunder- sökningar och yrkesregistret, som i särskilda mindre under- sökningar. Vidare kan den också användas inom företag och organisationer för klassificering av de anställda. SSYK ersätter den tidigare gällande yrkesstandarden Nordisk yrkesklassificering (NYK 83). Målet för denna standard har varit att åstadkomma en yrkesindelning som återspeglar dagens yrkesstruktur och som gör det möjligt att belysa förändringar av arbetsmarknaden. Den skall även uppfylla kraven på internationell rapportering och jämförbar- het länder emellan. SSYK 96 bygger på den internationella klassifikationen ISCO-88 (International Standard of Occupations 1988) samt EU-varianten ISCO-88(COM). ISCO-88 är framtagen av den Internationella arbetsorganisationen () och har tre huvudsyften: Att underlätta ett internationellt utbyte av yrkesinformation Att göra det möjligt att producera internationell yrkes- statistik som är användbar för såväl forskare och besluts- fattare som för praktiska tillämpningar t.ex. i samband med arbetsförmedling. Att tjäna som modell vid utformning eller revidering av nationella klassifikationssystem. I SCO-88 är primärt inte avsedd att ersätta existerande nationella klassifikationssystem. En yrkesstandard skall avspegla den struktur som är aktuell för arbetsmarknaden i det enskilda landet. Ett land som har en yrkesklassifikation som nära ansluter till ISCO-88 i begrepp och struktur får dock en yrkesstatistik som är inter- nationellt jämförbar. Många länder har liksom valt att utveckla en yrkesindelning baserad på ISCO-88, medan andra har behållit sin nationella klassifikation och i stället utarbetat en översättningsnyckel till ISCO-88. Grundläggande för indelningen är dels typ av arbete, dvs. den uppsättning uppgifter och göromål som utförs eller skall utföras av en person, dels de kvalifikationer som normalt krävs för att utföra detta arbete. Kvalifikationer (eng. skill) har två dimensioner, kvalifika- tionsnivå respektive specialisering. Kvalifikationsnivå används i huvudsak som likhetskriterium vid gruppering på den högsta nivån, medan specialisering ofta är vägledande på lägre nivåer. Det kan gälla vilka särskilda kunskaper som erfordras, vilka verktyg eller maskiner som används, vilket material som bearbetas eller vilken typ av varor och tjänster som produceras. SSYK 96 har, liksom ISCO-88, en hierarkisk uppbyggnad med fyra nivåer. Antalet klasser på respektive nivå framgår av nedan- stående tablå: Arbete som kräver teoretisk Arbete som kräver kortare Service-, omsorgs- och försäljnings- Arbete inom jordbruk, trädgård, arbete, transportarbete m.m. Arbete utan krav på särskild Fyra breda kvalifikationsnivåer har avgränsats i ISCO-88 och SSYK. Operationellt har dessa definierats i termer av den interna- utbildningsstandarden ISCED-76. Det bör observeras att det faktum att en utbildningsnomenklatur används som riktmärke för att bestämma kvalifikationsnivån inte innebär att de kunskaper och färdigheter som erfordras för ett visst arbete behöver inhämtas genom formell utbildning. De kan lika gärna inhämtas genom arbetserfarenhet. Det som avses är de kvalifikationer som arbetet i fråga fordrar, inte de kvalifikationer som den arbetstagare besitter som utför arbetet. ISCO/SSYK:s kvalifikationsnivåer (eng. skill level): Normalt inga krav på utbildning Normalt krävs gymnasieskola med påbyggnad eller en kort- are högskoleutbildning (högst ) Normalt krävs en längre högskoleutbildning (eller mer) och en akademisk examen För varje yrkesområde, huvudgrupp, yrkesgrupp och undergrupp har beskrivningar utarbetats. Som ett hjälpmedel för kodningen tillhandahåller SCB även en förteckning över yrkesbenämningar med tillhörande koder, SSYK96. Yrkesdata enligt SSYK kan som regel inte översättas till den gamla yrkesstandarden NYK 83 eller vice versa.