sou · GPB395d5 · 2002-01-01 00:00:00 — Diskussionen om villkoren för att få socialbidrag, och i vilken utsträckning det är en rättighet eller inte, hör i stor utsträckning hemma i den samhälleliga politiska och ideologiska diskursen. Denna diskurs får relevans för socialarbetarna framför allt i form av en legiti- mitetsdiskurs. [] Det betyder att socialarbetare måste kunna legitimera sina beslut, bifall eller avslag till socialbidrag i termer som ansluter till existerande samhälleliga och kulturella föreställningar och Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? normer om sociala rättigheter och skyldigheter (1996, s. 192– 193, kursiv i original). Forskning visar att klienter konstrueras som sådana av handlägga- ren utifrån för det första ärendetyp, till exempel hyresskuld. Man tar också reda på ålder och hushållssammansättning. Handläggaren försöker dessutom skapa sig en bild av det problem som antas vara den bakomliggande orsaken till hyresskulden. Klienter kategori- seras också utifrån deras individuella och moraliska ansvar för den uppkomna situationen. Med utgångspunkt i nämnda kategorise- ringar sker sedan en differentiering mellan klienterna (se exempel- vis 1994, Cedersund 1992). (1994) har visat hur också klientens kön är av betydelse för vilken hjälp klien- ten erbjuds. Han poängterar att de kriterier som enligt 6 § SoL skall avgöra den enskildes rätt till bistånd är behovet av ekonomiskt bistånd och möjligheterna att tillgodose detta behov på annat sätt (ibid. s. 12 f.). Han framhåller att orsaken till individens problem inte skall inverka på bedömningar och beslut om bistånd. Socialsek- reterare har dock i egenskap av gräsrotsbyråkrater ett relativt stort handlingsutrymme och studier visar att klienter med till synes lik- nande problem får olika bemötande just med hänvisning till deras ansvar för problemen (1994, 1996). Kategorisering av och differentiering mellan klienter kan i sig kanske inte undvikas. Däremot kan implikationerna ifrågasättas – på vilka grunder kategoriseringarna görs samt vad dessa får för konsekvenser. Att kategorisera kan beskrivas som att skapa en mental karta av typer av klienter på grundval av vissa karaktä- ristika framför andra. Vissa drag hos individen och vissa aspekter av dennes situation uppmärksammas, medan andra betraktas som ovidkommande eller snarare undgår att uppmärksammas. Då ska- pas en bild av klienten snarare än en bild av personen och hans eller hennes livssituation (Lipsky 1980, s. 59). Lipsky poängterar att det sätt på vilket dessa kategorier definie- ras och identifieras får konsekvenser för den enskilde hjälpsökan- den. Interaktionen mellan gräsrotsbyråkraten och klienten är dess- utom strukturerad på ett sådant sätt att bilden av klienten reprodu- ceras (Lipsky 1980, s. 69). Tre intervjupersoner inom arbetar tillsammans i ett projekt i en stadsdel i för att förebygga vräkningar. De gör kontinuerligt hembesök hos vräkningshotade hushåll. I nedanstående citat diskuteras gräsrotsbyråkratens dilemma. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? ena sidan ska de ge service genom att hjälpa eller bistå den vräk- ningshotade hyresgästen, å andra sidan representerar de en myn- dighet och uppfattas därmed som byråkrater. De poängterar att den uppsökande verksamheten bör vara en fri verksamhet. S1: Vi har ingen myndighetsutövning. [] Vi brukar göra så att vi skri- ver ett brev att vi har fått in en anmälan här från [bostadsföretaget] då och att vi, ja, att vi vill gärna göra ett hembesök och vi föreslår då och att vi, vårt mål eller syfte med det är att se om vederbörande är i behov av någon form av insats eller hjälp ifrån . S2: Precis. Erbjuder oss som ett, som ett stöd och bistånd. Det är väl- digt viktigt att man liksom inte, att man inte uppträder hotfullt på något sätt. Att vi inte kommer där och klampar på som, som för mycket myndighet. Även om vi ändå representerar en myndighet så är det viktigt att ändå ha. S3: Vi är en myndighet men ändå inte. S2: Nej, för att få lov att liksom för att få lov att bistå så måste vi vara. S3: En fri verksamhet. Inget myndighetsutövande så sett. En intervjuad boendesekreterare () i en stadsdel i har till uppgift att förhindra avhysningar på grund av hyresskulder eller störningar, vilket bygger på ett nära samarbete med fastighets- ägarna i stadsdelen. Boendesekreteraren gör hembesök tillsammans med en hyresvärd () för att förebygga vräkningar och erbjuda hjälp eller bistånd. Vräkningshotade hyresgäster med hyresskuld kategoriseras dels utifrån ålder och hushållssamman- sättning, dels utifrån det problem som antas vara den bakomlig- gande orsaken till hyresskuldens uppkomst. Därefter fastställs det individuella moraliska ansvaret för uppkomsten av hyresskulden: BS3: Då har vi ju liksom de här gamla med hyresskuld. För då kan man ju tänka så här att ja de kan ju blivit senila, dom kan ha blivit sjuka, det kan ha hänt något. Det vet kanske inte anhöriga. Någon- ting har hänt när en gammal människa inte betalar hyran, för det är ju något oerhört heligt att man gör rätt för sig va. Och gör man helt plöts- ligt inte rätt för sig då är det något som har hänt. Det är så vi resonerar då va. Så har vi unga för då kan det handla om att de är inte mogna. Det kan vara missbruk. Vi har rätt mycket missbruk här i [den här stadsdelen]. Alltså det måste man ha en uppmärksamhet på. Då får vi vara liksom föräldrar, alltså du vet, då får vi ha den här föräldrarollen va. Sen kan det ju finnas annat också där att det finns andra liksom frågetecken kring den här personens leverne. En medelålders som ständigt, alltså med jämna mellanrum får hyresskuld Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? så börjar man undra. Medelålders, jag menar en sån här som vi då. Vi är ju också rätt noga med det här att man betalar. Då är det någonting som inte stämmer. Sånt borde funka. Som medelålders och ensamstående person utan några, för social- tjänsten, kända problem har man föga hjälp att få hos socialtjäns- ten. BS3: Det är klart alltså i prioriteringen i ansvar. Alltså ensamstående vuxen person utan några som vi vet, problem gör vi ju inte speciellt mycket åt. Det gör vi ju inte. Det får jag ju säga alltså. Det bekräftas också i intervjuer med förrättningsmän från Krono- fogdemyndigheten. Så här talar de utifrån egna erfarenheter av vilka hushåll som vräks: KFM2: I alla fall jag tror att det är de mesta, de flesta är ensamstående. KFM3: Ja, det kan man säga. KFM1: Ja, det är det. KFM2: Det verkar som att dom inte har något skydd hos soc heller, vet du. Dom får inte det. Soc går inte in, känner inte det ansvaret för ensamstående, utan det får du lösa själv och då åker de ut. När socialnämnden får beskedet om avhysning från KFM skickar den ett brev till de vräkningshotade hushållen där det framgår att de är välkomna att kontakta om de vill. En vanligt förekommande praxis är att tar kontakt med hushål- let genom att ringa eller göra hembesök enbart i de fall då det är en barnfamilj eller om de känner till att den vräkningshotade har sär- skilda problem (2000). Detta är en rutin som för- modligen har utvecklats för att hantera en stor arbetsbörda och krav på snabb handläggningstid. Då tvingas man prioritera. Hör man sedan inte av de avhysningshotade hyresgästerna som man skickat brev till antar man att de löst sin boendesituation på egen hand. Enligt en studie som genomfördes är det emellertid ovanligt att vräkningshotade hushåll vänder sig till innan vräkningen verkställs och när de en gång vräkts är det mycket svårt att få en lägenhet med förstahandskontrakt på den reguljära bostadsmarknaden. ger inte sällan avslag till dem som ansöker om bistånd till hyresskulder när de ris- kerar uppsägning (2000:1, s. 68 f.). Om det finns barn i det vräkningshotade hushållet kan emellertid undantag göras: Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? BS3: När det uppstår hyresskuld hos en barnfamilj så kollar man ju först om de är aktuella här hos oss. Är de inte aktuella, så ser vi ju till att de blir det. CL: Mmm. Men vad händer om de ligger över norm? BS3: Ja, men alltså då, då får man ta andra Det är ju då så att säga också det här med professionalismen kommer in. Vad är det som har hänt? Alltså, då måste man ju vad är det som har hänt? På vilket sätt kan man stötta upp den här familjen så att inte det här uppkommer igen? Att det är ju det. [] Det är ju ingen som vinner på att de blir avhysta. Att vara professionell innebär för boendesekreteraren att i vissa situationer utnyttja möjligheten att, som hon säger, slira på lag- stiftningen, med andra ord utöva diskretionär makt. Sådana undantag (exempelvis att bevilja bistånd i ett fall trots att det går emot lokalt utformad praxis) förekommer alltså oftare när det gäller vräkningshotade barnfamiljer än exempelvis när det gäller ensamstående och par. Så jävla roligt är det inte alla gånger att bara följa lagen stelbent. Man ska ändå försöka hjälpa människan. De sex intervjuade förrättningsmännen tillhör enheten för indriv- ning på kronofogdemyndigheten i . Enligt myndighetens policy skall alla tjänstemän på den enheten kunna verkställa avhys- ningar. I praktiken är det emellertid ett fåtal av de anställda som verkställer avhysningar. Det rör sig om en grupp på åtta–tio perso- ner. Arbetsbördan för dessa är därmed omfattande i en storstad som . De sex förrättningsmän som deltagit i fokusgrupp- sintervjuer uttrycker i intervjuerna en stark gruppkänsla. De utgör ett bra exempel på gräsrotsbyråkrater, som inom gruppen finner egna sätt att hantera en motsägelsefull arbetssituation. De upp- skattar att de har frihet under ansvar – du har ingen som liksom styr dig detaljreglerat. De kan använda sin egen fantasi och hjälpa människor; ställa saker och ting på plats. Det är viktigt för dem att göra ett bra jobb. De har en förhållandevis hög grad av autonomi. Delvis förstår de autonomin som ett resultat av att ledningen litar på deras kompetens; på att de gör ett bra jobb och är Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Att de själva gör ett bra arbete beskrivs i termer av profes- sionalism. KFM3: Verkställer man vräkningarna så cheferna vill ju inte peta i skiten om man säger så, utan dom låter oss själva jobba. Så att vi sköter oss själva i mångt och mycket. Vi har tagit på oss det här jobbet. Där- för att vi är duktiga på det hela. [] Vi är alltså väldigt bra på att ta konfrontationer i dörren och ta det på sådant sätt så att det inte upp- står bråk. Eller om vi ser att det här blir bråk, så kan vi backa ut och vi har klarat oss. Vi har klarat oss . Och det är alltså antingen tur eller också har vi varit jäkligt duktiga – professionella. I citatet nedan skildras arbetssituationen som en balansakt mellan rollen som byråkraten – som verkställer redan fattade beslut i enlighet med lagen – och rollen som professionell – någon som kan göra egna bedömningar av situationen och agerar med utgångspunkt i dessa även om det kan innebära att man inte riktigt håller sig inom lagens ramar. KFM3: Jag tänkte på det här. Eftersom vi håller på med vräkningar och så där vi är flexibla. Det vi måste vara i jobbet som utmätningsmän, som vräkare. [] När man följer lagen så går man innanför staket- ribban . Då följer man lagen till och då gör man inga fel. Men så jävla roligt är det inte alla gånger att bara följa lagen stelbent. Man ska ändå försöka hjälpa människan. Det är ju det. Och där får man ta ut svängarna kraftigt . Och där är man ute och trampar över vad gäller tider och såna saker. KFM2: Men ofta får man rätt bra lösningar i alla fall. KFM1: Det är en balansakt också där, mellan att tillgodose hyresvär- dens krav på absolut ni ska ut, och sen så hyresgästen då, som vill bo kvar. Att vara professionell är att kunna vara flexibel; att ta sig rätten att utöva diskretion om så bedöms lämpligt. Ett exempel kan vara att på plats ta beslutet att skjuta upp en avhysning om de finner det motiverat eller helt enkelt vänta med att sätta ut datum för avhys- ning om de känner till att utreder ärendet. Enligt lagen (16 kap. 3 § UB) skall förrättning verkställas från det att handlingarna kommit KFM tillhanda. I de fall då det vräkningshotade hushållet består av en barnfamilj menar emel- lertid några av de intervjuade förrättningsmännen att det är full- ständigt ointressant att bevaka tider. Anstånd med avhysningen kan också ges om det vräknings- hotade hushållet och hyresvärden når en uppgörelse eller om vär- Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? den av andra skäl bestämmer sig för att skjuta på verkställighet av avhysningen. Det kan också vara så att i sista minu- ten ger bifall på ansökan om bistånd till hyresskuld. De intervjuade förrättningsmännen upplever ofta rollen som förrättningsman som spindeln i nätet och ibland använder de sig av sitt nätverk för att förhindra eller skjuta upp en vräkning. Kontakterna med social- tjänsten kritiseras generellt men fungerande kontakter kan etable- ras. KFM3: Om du har varit aktiv hos . Kanske varit ute och informerat. Du har lärt känna dom. Man har brutit ned – vad heter det? – inte skräcken, det är fel uttryck, men hat, inte hat, det är också fel uttryck. Men det negativa mellan och kronofogde- myndigheten [] Så man har ofta bra kontakt med en del av social- tjänstemännen. Men det är ju kontakter som man själv arbetar upp, och det är ingenting man får gratis. [] Varje enhet styrs utav förste socialsekreterare. Får du bra kontakt med den förste social- sekreteraren då är livet underbart! Då fungerar det bra. Förrättningsmännen har också informella kontakter med hyresvär- dar. De kan kontakta dem för att undersöka om de är villiga att gå med på en uppgörelse med hyresgästen. KFM1: Om gäldenären är, är liksom tidigt ute. Då har jag märkt då, då brukar det kunna lösa upp sig . Vi behöver aldrig göra något. KFM3: Handlar det bara om pengar så går det fint. Men har det gått känslor i det hela, att det är förbannelse mellan bägge parterna – då är det slut. Då går det inte. KFM1: Ja. Nej, det är klart. Då är det ju värre. KFM2: Det kan ju vara så här vet du att när vi tar kontakt med sökan- den här. Åtminstone skickar jag, jag har lärt mig det nu i alla fall att Tala om det för mig: får han bo kvar om han betalar eller vill ni få honom avhyst i vilket fall som helst? [] Det är ju en rätt stor viktig bit att få reda på det. KFM3: Ja. KFM2: Så att inte vi ligger här och försöker förmedla någonting som inte ska förmedlas. För jag har gått på några blåsningar här och vi har ju jobbat på lösningar men ändå i sista änden så blir det vräkning och då har de inte varit ärliga mot oss. Även kronofogden kan alltså medverka till att det vräkningshotade hushållet kan bo kvar. Förrättningsmannen kan bevilja anstånd med avhysningen. För att förhindra att hushållet vräks måste Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? emellertid förrättningsmannen medla mellan det utsatta hushållet, hyresvärden och för att få hyresvärden att dra till- baka sin ansökan eller att bevilja bistånd till hyres- skuld. Det gör förrättningsmännen i de fallen där de vräknings- hotade hushållen inte anses kunna hållas ansvariga för sina pro- blem. Dit räknas inte störande hyresgäster. Då väljer förrätt- ningsmannen att betona rollen som byråkrat – att han som enskild tjänsteman inte har något handlingsutrymme utan tvingas verkställa redan fattade beslut. Att möjligheten att utöva diskretio- när makt förnekas är vanligt hos gräsrotsbyråkrater (Lipsky 1980). Då kan avhysningen upplevas som positiv. Bilden av klienten kan då utgöra en efterhandskonstruktion som legitimerar redan fattade beslut (jfr. Det tycks också vara så att då hyresvärden vill vräka en hyresgäst som betraktas som störande kan det ske informellt, dvs. utan att hyresvärden behöver ta ärendet vidare till tingsrätt eller hyres- . Så här säger en representant för ett kommu- nalt bostadsföretag: HV2: Det är ju många som flyttar på uppmaning. Man flyttar när man blir tillsagd att flytta så det behöver aldrig gå till hyresnämnden. Utan dom inser att ja, det är så mycket störning så jag kommer ändå att åka ut härifrån. [] Man säger du, vi vill gärna bli av med dig – vi klip- per kontraktet du flyttar. Och dom som då tycker att håller med om att det, att dom har varit mycket störande, dom flyttar. Hyresvärden tjänar på att uppmana hyresgästen av flytta omedel- bart och frivilligt för att säga upp hyresavtalet med den sed- vanliga uppsägningstiden . Hyresvärden blir på så vis snabbt av med en oönskad hyresgäst. Om hyresgästen för att flytta på uppmaning hävdar sin kontraktsenliga rätt att bo kvar (åtminstone ) så måste hyresvärden vända sig till tingsrätten eller få uppsägningen prö- vad. Enligt intervjuerna med tjänstemän och representanter från bostadsföretag uppmanas hyresgäster som har försenade hyresin- betalningar eller upplevs som störande inte sällan att flytta fri- villigt. Dessa tjänstemän framhållet det positiva för hyresgästen som därigenom undgår att få en vräkningsdom registrerad. Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? Det är dock väsentligt att framhålla, att det knappast är hyres- gästerna som tjänar på dessa informella avhysningar. Det är ju inte en självklarhet att värden vinner målet. Att de inte har en registre- rad vräkningsdom underlättar inte heller nämnvärt deras chanser att få en annan bostad på den reguljära bostadsmarknaden. Om de har en hyresskuld har de sannolikt en betalningsanmärkning i upp- lysningscentralernas och kronofogdens register, vilket är ett hinder för att teckna ett nytt hyreskontrakt. Oavsett om de har hyres- skuld eller inte är risken överhängande att hyresvärden lämnar dåliga referenser när de som bostadssökande kontrolleras av poten- tiella hyresvärdar. Nedan beskriver en av de intervjuade bostadslösa hur en informell vräkning kan gå till. IP5: [Min sambo], ja, gick med en stor kniv i bakfickan ungefär och var i övrigt nonchalant mot hyresgästerna. Så dom bad oss att flytta därifrån. Så jag fick säga upp den lägenheten själv då. [] Det var ju jag som stod för kontraktet. Jag fick den chansen. För att min moster jobbar där också, på det bostadsföretaget. Så jag fick den chansen då att säga upp det själv. [] Jag fick säga upp kontraktet men jag fick se till så att jag fick ett [kontrakt där hyresvärden förhandlat bort upp- sägningstid]. [] Jag träffade en dåre, vet du, som höll på att slå sön- der mig. [] Så har man då [ett sådant kontrakt] så då åker man ut med en gång. [] Ja, då var jag tvungen att åka ut ur lägenheten. Och jag hade inte någon som skulle hjälpa mig. Nej, det var jobbigt var det. I det här fallet, liksom i alla andra fall av informella avhysningar, blir det aldrig prövat om hyresvärden har en rättslig grund för upp- sägningen och avhysningen. Man kan förmoda att de hyresgäster som utsätts för sådana informella avhysningar upplever en makt- löshet som gör att de sällan hävdar sina rättigheter. Nedanstående citat visar ett annat exempel på hur en informell avhysning kan gå till. En av de intervjuade bostadslösa beskriver hur han, efter att ha blivit hotad och uppmanad att flytta av den nya vicevärden, flyttar ut från lägenheten. Han hävdar inte sin rätt att bo kvar eller hyresvärdens skyldighet att lagenligt säga upp hyreskontraktet, trots att han bott i lägenheten . IP8: Så skaffade jag lägenhet i [en stadsdel i ] och där bodde jag ... ja, bodde jag där. [] Det var fram till 92. [] Då blev jag vräkt. Det var såhär konstigt var det. Att jag hade en liten vindslägenhet då där och så flyttade ... Ägaren till huset var en gammal tant som hade en dotterson eller någonting sånt där som blev Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? vicevärd och som bodde precis under mig. Han ville gärna slå ut [en vägg] så att han fick tvårumslägenhet så att säga. För det hade dom gjort i andra änden av kåken. Det var en sån här gammal kåk. CL: Jaha, han ville ha en större. IP8: Ja, precis. Så vi blev ena ovänner sådär och han var taskig. Mot mig och mot min sambo då. Vi bodde ihop där ja. Vi fick barn då 90, ja 90. [] Men [vicevärden] klagade mycket på att flickan sprang på gol- vet och sådär, och gav väl henne en örfil. [] Han blev störd av det. Han tjatade om det. får det vara tyst för faan!, kom han upp ibland på söndagmornarna då. Så gav han henne en örfil i källaren en gång, så han var allmänt aggressiv. Så jag tänkte att jag ville gärna komma därifrån. Så sa jag det att jag flyttar då sa jag. Då hade vi separerat [min sambo] och jag. Hon hade skaffat en annan lägenhet. CL: Var dottern hos dig? IP8: Ja, hos mig, ja. Så tog han liksom fasta på att jag hade lovat att jag skulle flytta . Liksom hotade mig sticker du inte så slår jag ner dig, ungefär. Det var lika bra att sticka därifrån. Och fick jag ... Jag såg bara en annons i tidningen. Att hyra i andra hand. Alldeles i närheten då. Så ringde jag på den och så fick jag hyra den då. CL: Så att formellt sett så blev du inte vräkt utan du sa upp dig, så att säga, från kontraktet? IP8: Ja, jag var tvungen att säga upp mig. Jag tänkte att jag ville komma därifrån också. I finns det ett antal små privata värdar som äger en eller ett par fastigheter som de hyr ut till människor som inte godkänns av hyresvärdar på den reguljära bostadsmarknaden. Enligt de inter- vjuade bostadslösa förekommer det att dessa värdar vräker hyres- gäster med hyreskontrakt utan sedvanlig uppsägningstid och utan att kunna påvisa kontraktsbrott. I det nedanstå- ende citatet berättar en bostadslös man om en sådan informell vräkning. IP11: [Då] bodde jag i ett eget boende på [adress] i villakvarteren där uppe. CL: Var det eget kontrakt? IP11: Eget kontrakt ja. Det var del i en villa. Men så skulle han reno- vera och huset skulle saneras eller göras i ordning då, restaureras, och så skulle det säljas då. Eller hyras ut. Vilket det nu var. Då var det dags för hyresgästerna att avflytta. Det här var i [personnamn] regi. Jag vet inte om du känner till honom? I alla fall, det var i hans regi då. Och han är inte sådär väldigt populär bland ... Han vänder sig mest till såna Vräkningar i praktiken – vilka vräks och vilka får stanna? som är utslagna då. Som liksom inte har någon fast punkt i tillvaron, men som ändå har socialbidrag. Det var ju pension för min del va. Och jag sköter hela den biten själv va, med hyresinbetalningarna. [] [Han] tjänar pengar på att hyra ut mögelhus till folk som inte har några bostäder. CL: Hur länge bodde du på det stället? IP11: Där bodde jag . Ett och ett halvt drygt. CL: Och det fungerade bra tills det att han skulle renovera? IP11: Utmärkt. Då fick vi alltså på oss att flytta där- ifrån. [] Det var ju ett brott. Det var kontraktsbrott. [] Det skulle ju vara minst tre månaders uppsägningstid. CL: Du hade skrivit under på det? IP11: Ja. Men sen var det ju så att han hade gjort likadant tidigare. Han har nämligen fastigheter på [adress] också. Exakt samma sak har hänt där. Då slängde han ut hyresgästerna bara. Rätt ut på gatan bara och så in med nya. Det var ju vad som inträffade [där jag bodde] också. Informella vräkningar förekommer också inom – kommuns alternativa boende för dem som av olika skäl är ute- stängda från den reguljära bostadsmarknaden. I en intervju med personal på ett sådant boende framställs dessa vräkningar som någonting som sker med den boendes samtycke och frivilligt eftersom den boende, då denne en gång flyttade in, informerats om verksamhetens regler. Ett återfall i missbruk leder till vräkning och ansvaret läggs över på den bostadslöse individen. AP: I fall att det skulle vara så att det blir onykterhet, vad ska hända? Alltså, en alternativ plan för det, det finns redan. IS: Och vad brukar dom gå ut på? AP: Det dom, dom brukar ju stiftas utav den boende själv och dom brukar ju säga att vid andra återfallet så tycker dom då funkar inte det här och så. Vid första så brukar dom vilja att man ska att man ska ha samtal med dom och att någon form utav yttre stöd ska komma till.