sou · GPB3101d3 · 2002-01-01 00:00:00 — Kungörelsen skall ange för vilket betesområde sameby skall bildas samt vad den som inte varit medlem i sameby som tidigare förvaltat renskötselrätten i byområdet har att iakt- ta för att kallas till sammanträdet. Kungörelse skall ske senast före sammanträdet. Till sammanträdet skall kalla samtliga medlemmar i sameby som tidigare förvaltat renskötselrätten inom betesområdet, och same som senast före sammanträdet anmält att han är intresserad av medlemskap i den bildade samebyn. 7 § I frågor som avses i 22 § tredje stycket 2 har, om minst en del- tagare begär det, varje deltagare en röst för varje ren som enligt senast gällande renlängd innehas av honom. I övriga frågor har varje myndig deltagare vid sammanträdet en röst. 8 § Vid sammanträdet skall föras protokoll genom ordförandens för- sorg. 9 § Som sammanträdets beslut gäller den mening som fått mer än hälften av de avgivna rösterna eller, vid lika röstetal, den mening som biträdes av ordföranden. Vid val anses den vald som har fått de flesta rösterna. Vid lika röstetal avgörs val genom lottning. 10 § I fråga om av beslut vid sammanträdet äger 7 kap. 17 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar motsvarande tillämpning. 11 § Kostnaden för sammanträdet skall slutligt betalas av samebyn. Samebyarna anses i rennäringslagen bildade direkt genom lagen. Ren- näringslagen utgår vidare från att samebyn inte skall kunna upplösas. Det innebär konsekvenser som är svåra att överblicka i de fall samebyn kommer på obestånd och således borde försättas i konkurs. Vi föreslår därför att en sameby som försatts i konkurs skall upplösas om kon- kursen avslutas med brist. Det innebär också att det finns behov av reg- ler för att bilda en ny sameby. Våra överväganden i denna del framgår av avsnitt 5.4.1. Förfarandet motsvarar i princip det som gäller för bildande av samfällighetsföreningar inför lantmäterimyndigheten enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter. Vårt förslag innebär att sammanträdet skall äga rum inför . Det är således Same- tinget som utser en ordförande att leda mötet. Reglerna om röstning motsvarar de som gäller för samebyn sedan den bildats. Syftet är att säkerställa inflytandet för de som skall bedriva renskötsel i den ny- bildade samebyn. Det aktuella förfarandet kan komma att användas i två olika situ- ationer. Den första avser det fallet att en sameby enligt rennärings- lagens regler inte inom den tid som anges i övergångsbestämmelserna beslutar att bilda en ny sameby. Den andra är när en sameby har upp- lösts på grund av att konkurs avslutats utan överskott. I båda dessa situationer är det viktigt att de som bedrivit renskötsel i området och vill fortsätta med det får möjlighet att delta i bildandet av den nya samebyn. Därför bör medlemmarna i den sameby som tidigare bedrivit renskötsel i området alltid kallas till sammanträdet. Bestämmelsen om att under vissa förutsättningar skall kungöra att sammanträde för bildande av sameby kommer att äga rum innebär att lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. och kungörelseförordningen (1977:827) gäller. Där framgår vilka ortstidningar som skall användas för kungörelsen. Vidare framgår att kungörande får ske även i annan form eller i större utsträck- ning än den föreskrivna, om det finns särskilda skäl till det och kostna- den inte blir för hög i förhållande till behovet av spridning av kungörel- sen. När det gäller kungörande av sammanträde för bildande av sameby kan det bli aktuellt för att nyttja tillgängliga samiska mass- media, t.ex. tidningar och radio, för att informationen skall kunna nå så många samer som möjligt. Så snart tagit initiativet till att bilda samebyn skall den också bildas. Själva frågan om samebyn skall bildas eller inte kan såle- des inte göras till föremål för omröstning. måste innan sam- manträdet sammankallas kontrollera att det föreligger lagliga förutsätt- ningar att bilda samebyn. En sådan förutsättning är att det finns ett byområde för samebyn som uppfyller lagens krav. En sameby kan inte bildas utan att det finns ett byområde, eftersom ändamålet skall vara att förvalta renskötselrätten inom ett visst område. Vad som enligt vårt förslag skall gälla för bildandet av samebyar när rennäringslagen upphävs och de nya bestämmelserna börjar gälla framgår av övergångsbestämmelserna. 12 § Samebyns stadgar skall ange 2.den ort inom samebyns område, där samebyns styrelse skall ha sitt säte. 3.ändamålet med samebyns verksamhet och verksamhetens art, 4.den insats med vilken varje medlem skall delta i samebyn, hur insatsen skall fullgöras samt i vad mån en medlem får delta i samebyn med insats utöver vad han är skyldig att delta med, 5.för det fall att regelbundna eller på särskilt beslut om uttaxering beroende avgifter till samebyn skall förekomma, avgifternas belopp eller de högsta belopp till vilka de får bestämmas, 6.antalet eller lägsta och högsta antalet styrelseledamöter och revi- sorer samt eventuella suppleanter, tiden för deras uppdrag samt, om någon av dem skall utses på annat sätt än som anges i denna lag, hur det i så fall skall ske, 7.för det fall att fullmäktige enligt 7 kap. 12 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skall finnas, deras befogenhet, hur de skall ut- ses och tiden för deras uppdrag, 8.inom vilken tid och hur bystämma skall sammankallas samt hur andra meddelanden skall bringas till medlemmarnas eller fullmäktiges kännedom, 9.vilka ärenden som skall förekomma på ordinarie stämma, 10.vilken tid samebyns räkenskapsår skall omfatta, 11.grunderna för fördelning av samebyns vinst, samt 12.för det fall att insatsemission som avses i 10 kap. 2 a § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skall förekomma, vad som skall gälla för dessa. Bestämmelsen motsvarar i stort sett motsvarande bestämmelse för eko- nomiska föreningar. Den enda avvikelsen gäller punkten 11. En ekono- misk förenings stadgar skall även innehålla bestämmelser om hur man skall förfara med föreningens behållna tillgångar när föreningen upp- löses. Eftersom samebyn inte kommer att kunna upplösas frivilligt är en sådan bestämmelse inte nödvändig för samebyn. Motsvarande bestämmelse om stadgarnas innehåll finns i 38 § ren- näringslagen. Den är dock starkt förenklad i förhållande till vårt förslag. Det finns inget krav på att stadgarna skall ange verksamhetens art och ändamål. Bakgrunden till det är att samebyns ändamål och verksam- hetens art framgår direkt av rennäringslagen. Vi föreslår också en ända- målsbestämmelse i lag. Syftet är dock inte att den skall vara uttöm- mande. Det skall vara möjligt för enskilda samebyar att besluta om kompletterande ändamål samt begränsa de typer av verksamhet man vill bedriva. För en sameby som vill bedriva näringsverksamhet med t.ex. åkeriverksamhet blir det nödvändigt att komplettera verksam- hetens ändamål i stadgarna eftersom sådan verksamhet inte kan anses rymmas inom lagtextens ändamål att förvalta renskötselrätten. Vidare saknar 38 § rennäringslagen bestämmelser om att stadgarna skall innehålla bestämmelser om insats, avgifter och vinst. I stället skall stadgarna innehålla bestämmelser om hur betalningar på grund av den årliga kostnadstäckningen skall göras. Förändringen av vad stadgarna skall innehålla är en naturlig följd av att vi föreslår att den årliga kost- nadstäckningen och det personliga betalningsansvaret skall tas bort. I stället bör samebyn, precis som en ekonomisk förening, bygga upp ett eget kapital med hjälp av insatser och täcka löpande kostnader med medlemsavgifter. Det innebär också att vinst kan uppkomma. Därför behövs bestämmelser för hur sådan skall fördelas. Punkterna 7 och 12 innehåller stadgebestämmelser som är nya för samebyn. Punkten 7 berör de fall det skall finnas fullmäktige som helt eller delvis utövar stämmans befogenheter. Punkten 12 gäller insats- emissioner. Insatsemission innebär att kollektivt, fritt eget kapital i föreningen överförs till individuellt, bundet eget kapital, medlems- insatser. Det är ett sätt att göra det mer attraktivt för medlemmar att låta föreningens överskott stå kvar i föreningen. Belopp som tillgodo- räknats medlem genom insatsemission får inte betalas ut till medlem . Behovet av att utse fullmäktige finns troligen i första hand i mycket stora ekonomiska föreningar. Det saknas dock enligt vår mening skäl att undanta samebyarna från dessa regler. Olikheter mellan samebyar och ekonomiska föreningar, som kan ge upphov till oklarheter, bör så långt möjligt undvikas. Vidare är det inte lämpligt att utforma regler som tillgodoser enbart dagens förhållanden, eftersom sådana regler riskerar att bli statiska. Beträffande insatsemissioner anser vi att det bör vara möjligt för samebyarna att öka det bundna kapitalet på det sättet. Här bör således samma regler som för ekonomiska föreningar gälla. För ekonomiska föreningar finns det en möjlighet att skaffa kapital genom förlagsinsatser. Syftet med förlagsinsatser är att möjliggöra externt eget kapital i ekonomiska föreningar. Förlagsinsatser är sär- skilda kapitalinsatser och utgör bundet eget kapital i föreningens balansräkning. De intar en mellanställning mellan medlemskapitalet och det lånade kapitalet och är bundna under . Med för- lagsinsatser följer vissa insynsrättigheter och rätt att klandra stämmo- beslut samt rätt till medrevisor, under vissa förutsättningar. Vi förslår att denna möjlighet inte skall finnas för samebyn. Detta strider visserligen mot vår utgångspunkt att förenklingar i förhållande till vad som gäller ekonomiska föreningar inte skall förekomma. Vår inställning när det gäller förlagsinsatser hänger dock samman med samebyns särskilda ändamål. Samebyn skall förvalta renskötselrätten. Enbart samer skall delta i denna förvaltning. Om förlagsinsatser skulle tillämpas på samma sätt som i ekonomiska föreningar skulle det innebära att såväl samer som icke samer kan göra förlagsinsatser. Eftersom den som gör förlags- insatser får vissa befogenheter skulle det kunna komma i konflikt med kravet på samisk förvaltning. Vi stannar därför vid att föreslå att reg- lerna om förlagsinsatser inte skall gälla för samebyn. I den föreslagna bestämmelsen saknas bestämmelser motsvarande 38 § andra stycket 9 och 10. Punkten 9 gäller att stadgarna skall inne- hålla bestämmelser om vilka fonder samebyn skall ha. Det ansågs vid rennäringslagens tillkomst inte lämpligt att ha samma regler om tvingan- de fondbildning som för ekonomiska föreningar, men ändå önskvärt att samebyarna hade fonder. Vi anser att samma krav på fondbildning skall gälla för samebyar som för ekonomiska föreningar. Behovet av att framhålla nyttan av fondbildning faller således bort. Enligt punkten 10 skall stadgarna innehålla de närmare föreskrifter om renskötseln som anses nödvändiga. Syftet var att göra det möjligt att i stadgarna ta in bestämmelser om uppdelning av betet mellan skilda grupper av renskötande medlemmar. Det framstår som onödigt att ha kvar denna punkt. Av samebyns ändamål framgår att den för medlem- marnas bästa skall förvalta renskötselrätten inom byns område. Det är således självklart att byn i sina stadgar för in de bestämmelser man anser behövs för att kunna uppfylla ändamålet. Exempel på sådana bestämmelser skulle kunna vara att reglera det högsta antal renar varje enskild medlem får ha eller på vilket sätt medlemmarnas arbetsinsatser för byn skall tillgodoräknas dem. 13 § Samebyn skall anmälas för registrering senast efter det att beslut fattades om att bilda den. Första stycket gäller även vid ändring av stadgarna. Vad som sägs om åtgärder före registrering i 2 kap. 4 § första och andra stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skall gälla även för sameby. Bestämmelsen motsvarar delvis 39 § rennäringslagen. Enligt denna skall stadgarna, med vissa undantag, registreras hos den länsstyrelse där samebyns styrelse skall ha sitt säte. Enligt vårt förslag är det i stället som skall vara registermyndighet, se kommentaren till 30 §. I 39 § rennäringslagen finns en bestämmelse om att stadgarna inte är giltiga förrän de har registrerats. Denna bestämmelse finns inte i vårt förslag. Det innebär att stadgarna gäller för förhållanden mellan med- lemmarna oavsett registrering. Det är däremot inte möjligt för samebyn att förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter förrän registrering skett. Motsvarande gäller för ekonomiska föreningar. I rennäringslagen finns ingen bestämmelse om inom vilken tid registrering skall ske. Det hänger troligen samman med att samebyns bildande enligt rennäringslagen följer direkt av lagen. För ekonomiska föreningar gäller att bildande måste anmälas senast efter att beslutet om bildande fattades. Vi anser att det bör finnas en tids- gräns inom vilken bildandet av samebyn skall anmälas för registrering. Eftersom det är viktigt att den sameby som förvaltar renskötselrätten inom varje område är känd bör dock tiden sättas kortare än . För ekonomiska föreningar är påföljden av att anmälan till registre- ring inte sker att frågan om föreningens bildande förfaller. Detta är inte lämpligt när det gäller samebyn eftersom den måste bildas. I stället bör kunna agera, antingen genom föreläggande, eller genom att påbörja ett nytt förfarande för att bilda sameby. Bestämmelserna om registrering av stadgar gäller även för ändring av stadgarna. Det innebär att en förändring av stadgarna skall anmälas för registrering till från beslutet. För- ändringen gäller i förhållandet mellan medlemmarna redan från beslu- tets dag men utåt först sedan den registrerats. Det sista styckets hänvisning till lagen om ekonomiska föreningar innebär att samebyns styrelse redan före registreringen kan föra talan i mål rörande samebyns bildande och även i övrigt vidta åtgärder för att erhålla utfästa insatser eller avgifter. Vidare innebär det att om en förpliktelse uppkommer genom en åtgärd på samebyns vägnar före registrering, så svarar de som har beslutat eller deltagit i åtgärden soli- dariskt för förpliktelsen. Vid registreringen övergår ansvaret på same- byn om förpliktelsen har tillkommit efter det att samebyn bildats. Hänvisningen är nödvändig eftersom vi inte längre anser att same- byn bildas direkt genom lagen. Då finns det ett behov av att reglera de åtgärder som vidtas för att bilda samebyn. 14 § Medlem i sameby kan den bli som är 1.same som kan härleda sitt ursprung till samebyn, 2.make till medlem enligt punkten 1 eller efterlevande make till avliden sådan medlem. Med make jämställs den som varaktigt bor tillsammans med med- lem under äktenskapsliknande förhållanden. En sameby får inte vägra den som uppfyller kraven enligt första stycket inträde som medlem. Om samebyn inte antar sökanden som medlem, kan frågan prövas av på samebyns eller sökandens begäran. beslut får inte överklagas. En sameby kan som medlem anta same som är medlem i annan sameby trots att kravet på ursprung i samebyn inte är uppfyllt. I stadgarna får föreskrivas att inträdesansökan skall göras skriftligen och att ansökningshandlingen skall vara försedd med sökandens bevitt- nade namnunderskrift. I rennäringslagen regleras medlemskapet i 11 och 12 §§. Huvudregeln är att medlemskap i samebyn är automatiskt om någon uppfyller krite- rierna i paragrafen. I 12 § finns en möjlighet för samebyn att bevilja medlemskap för den som har för avsikt att bedriva renskötsel i same- byn. Vi föreslår att den som är same och som kan härleda sitt ursprung till samebyn skall ha rätt att bli medlem. Det är i första hand samebyn som skall avgöra om sökanden uppfyller kravet. Vid oenighet kan frå- gan prövas av . Våra grundläggande ställningstaganden när det gäller valet av denna lösning framgår av avsnitt 5.5. I en speciell situation kan en person som inte är same bli medlem. Det är om han eller hon är gift eller sammanboende med en medlem. Syftet med detta tillägg är att förslaget inte skall innebära en försäm- ring för makar i förhållande till vad som gäller enligt den nuvarande rennäringslagen. Om tillägget inte görs skulle det kunna innebära att makar, vanligen kvinnor, som är medlemmar i samebyn skulle kunna förvägras medlemskap i samebyn. Av förarbetena till rennärings- lagen framgår att motivet för att låta även make till medlem vara med- lem var att maken inte bör ställas utanför delaktigheten i renskötseln. Samma resonemang bör gälla även för den som varaktigt sammanbor med medlem under äktenskapsliknande förhållanden, se avsnitt 5.5.2. Medlemskap inträder först efter beslut av samebyn. Det är samebyn som i första hand skall ta ställning till om en sökande uppfyller kravet att vara same och kunna härleda sitt ursprung till byn. Denna bedöm- ning kan dock inte ske godtyckligt från fall till fall. Den mest ända- målsenliga lösningen bör därför vara att i stadgarna bestämma efter vilka kriterier en sådan bedömning skall göras. Samebyn bör också i stadgarna bestämma vilket beslutsorgan, i första hand stämman eller styrelsen, som skall besluta i enskilda medlemsärenden. Samebyn avviker i ett väsentligt avseende från en ekonomisk före- ning. Medlemskapet i samebyn är nödvändigt för att kunna bedriva ren- skötsel. Renskötseln innebär också att visst arbete måste utföras gemen- samt. För att renskötseln skall kunna bedrivas effektivt är det således viktigt att samarbetet mellan medlemmarna fungerar. Enligt rennärings- lagen är medlemmarna tvungna att samarbeta med den som uppfyller kraven på automatiskt medlemskap även om denne beter sig illojalt. Enligt vårt förslag kan samebyn i sina stadgar formulera de närmare krav som ställs på medlemmarna. Det kan gälla krav på viss ekonomisk prestation, arbetsplikt m.m. Vidare kan samebyns medlemmar i stad- garna besluta om sanktioner som kan komma att tillämpas om en medlem bryter mot någon bestämmelse i stadgarna. För att bedriva renskötsel är det nödvändigt att vara medlem i same- by. Det medför att vägrat medlemskap är en allvarlig konsekvens för Samebyns beslut bör därför kunna överklagas. När det gäller beslut om medlemskap bör det ske till . Motivet för detta framgår av avsnitt 5.5.4. 15 § Den som genom bodelning, arv eller testamente har förvärvat en medlems andel skall ansöka om inträde i samebyn inom den tid som anges i 3 kap. 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Den som genom överlåtelse har förvärvat en medlems andel skall ansöka om inträde i samebyn därefter. Om den, som genom bodelning eller överlåtelse har förvärvat en medlems andel, antas, inträder han som medlem i överlåtarens ställe. Ansöker förvärvaren inte om inträde inom föreskriven tid, eller av- slås hans ansökan, skall medlemmen därmed anses ha sagt upp sig till utträde. Förvärvaren har i sådana fall den rätt som tillkommer en avgången medlem vad gäller återbetalning av medlemsinsatser. I rennäringslagen finns en bestämmelse om att renskötande medlems dödsbo får fortsätta den av medlemmen bedrivna renskötseln från dödsfallet (14 §). Är dödsbodelägare under , räknas tiden från det han fyller . Kravet på medlemskap i sameby gäller inte för rätt till renskötsel enligt den aktuella bestämmelsen. Bestämmelsen innebär att dödsbo kan bedriva ren- skötsel inom samebyn utan att dödsbodelägarna är medlemmar i same- byn eller ens samer. Undantaget från kravet på medlemskap för att be- driva renskötsel hänger samman med att juridiska personer inte kan vara medlemmar. Eftersom dödsboet inte är medlem kommer det, om inte någon av delägarna är medlem, att sakna inflytande över de beslut som fattas i samebyn. Vårt förslag utgår från att samebyn svarar för sina skulder med sin egen förmögenhet och att medlemmarna inte har något eget personligt betalningsansvar för samebyns skulder. Samebyn kommer i detta hän- seende att fungera på ett sätt som motsvarar ekonomiska föreningar. Det innebär att en del av samebyns förmögenhet kan bestå av de insat- ser som medlemmarna betalar i samband med att de inträder i samebyn. Det innebär att en medlem som bedriver renskötsel på tillgångssidan inte enbart har värdet av renar, eventuella fordon och stugor utan även värdet av den insats han betalt till samebyn. Den som genom ett familjerättsligt förvärv övertar hans verksamhet behöver således inte betala ny insats till samebyn för att bli medlem. I avsnitt 5.5 framgår våra motiv för att lagen skall innehålla vissa krav beträffande medlemskapet i samebyn. Dessa motiv gäller även i förhållande till den som förvärvar en medlems verksamhet genom ett familjerättsligt fång. Kan förvärvaren inte bli medlem i samebyn skall medlemskapet upphöra med de följder, t.ex. utbetalning av insats, som det normalt innebär. En medlems dödsfall jämställs med uppsägning av medlemskapet. Dödsboet blir därför provisoriskt medlem med alla rättigheter och skyldigheter . Det innebär att det i vårt förslag inte behövs någon motsvarighet till 14 § rennäringslagen. Den prak- tiska följden av detta är att den tid som ett dödsbo kan agera som med- lem i samebyn förkortas. Vidare innebär det att dödsboet under den tiden har samma inflytande över samebyns beslut som den avlidne med- lemmen hade. Dessa skillnader kan enligt vår mening inte anses som en nackdel. Bestämmelsen om överlåtelse av medlems andel är ny i förhållande till rennäringslagen. Den är en följd av att vårt förslag innebär att det automatiska medlemskapet tas bort och att medlemmarna bidrar till samebyns ekonomi genom bl.a. insatser i stället för genom årlig kost- nadstäckning. Det innebär dock inte att den krets som kan bli medlem- mar i samebyn utökas. Den som bedriver renskötsel kan överlåta sina renar och sitt renmärke samt ytterligare tillgångar i rörelsen. För att förvärvaren skall kunna fortsätta att bedriva renskötsel krävs att han är eller blir medlem i samebyn. Detta förhållande förändras inte enligt vårt förslag. Skillnaden består enbart i att överlåtelsen enligt vårt förslag även om- fattar den insats säljaren har gjort i samebyn. Denna bestämmelse kommer bara att tillämpas i de fall överlåtelsen av t.ex. ett renskötselföretag verkligen omfattar även andelen i same- byn. En sådan överlåtelse blir endast aktuell om överlåtaren är intresserad av att vara medlem i samebyn. Enligt vårt förslag är det möjligt för andra än den som aktivt bedriver renskötsel att vara medlem i samebyn. Det vanligaste kommer således sannolikt vara att renskötsel- företaget överlåts utan att andelen i samebyn ingår. I den situationen kvarstår överlåtaren som medlem i samebyn och förvärvaren måste i samband med att han ansöker om medlemskap betala den insats och eventuellt andra avgifter som krävs av en ny medlem. 16 § En medlem har rätt att säga upp sig till utträde ur samebyn. I stadgarna får föreskrivas att en uppsägning skall göras skriftligen och att uppsägningshandlingarna skall vara försedd med medlemmens bevitt- nade namnunderskrift. Medlem som beviljats medlemskap i annan sameby skall anses ha sagt upp sig till utträde. I stadgarna får även föreskrivas att uppsägning inte får göras förrän , högst , från inträdet. Tiden får utsträckas till högst , om registermyndigheten medger det. enligt detta stycke gäller inte i fall som avses i 7 kap. 15 § tredje styck- et och 12 kap. 4 § andra stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Bestämmelsen är ny i förhållande till rennäringslagen. Den motsvarar 3 kap. 4 § lagen om ekonomiska föreningar. Avsikten är att göra tydligt att det är möjligt att utträda som medlem ur samebyn. Vi har därför valt att skriva in bestämmelsen i vårt förslag i stället för att hänvisa till mot- svarande bestämmelse i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Rennäringslagen saknar bestämmelser om möjlighet för medlem att utträda. Det enda sätt att avsluta ett medlemskap som framgår av ren- näringslagen är att genom att övergå till annat huvudsakligt förvärvs- arbete diskvalificera sig från fortsatt medlemskap. Sannolikt är det dock så att det är möjligt att utträda trots att det inte framgår av ren- näringslagen.