sou · GPB328d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Syftet med regeringens skrivelse var att ge leda- möter möjlighet att värdera kommissionens förslag och eventuellt lägga fram egna förslag på ändring av 100 § i grundlagen. Ett beslut om en ändring av grundlagen kan komma att fattas först under nästa Stortings- period, dvs. Begränsningar i yttrandefriheten finns bl.a. i olika bestämmelser i den norska strafflagen. I exempelvis 211 § fanns tidigare ett förbud mot att sprida pornografiskt material (jfr SOU 1997:49 s. 144 f.). Genom lagen nr. 76 upphörde 211 § att gälla. I stället infördes en ny 204 §. I denna gjordes strafflagen mera medieneutral än tidigare, så att den kom att omfatta all pornografi i skrift eller rörliga eller orör- liga bilder, oavsett vilken slags teknik som används för att presentera materialet. Vidare kriminaliserades det att mot betalning läsa eller se på barnpornografi på datorn utan att ladda hem materialet. ha- de lagen tolkats så att det enbart var nedladdning av sådant material som var straffbart. 204 § innebär att all befattning med barnpornografi blivit straffbar. I strafflagen finns även förbud mot fotografering och filmning av misstänkta, svarande och tilltalade i brottmål och förbud mot att an- vända namn och bild i brottmål. Liknande regler finns i domstolsloven beträffande fotografering och filmning av vittnen och målsägande i samband med domstolsförhandlingar. Bestämmelserna syftar till att skydda den personliga integriteten. Strafflagens bestämmelse har varit föremål för kritik och pågår en omarbetning av lagrum- met inom . Lagen om behandling av personuppgifter (personopplysningsloven) reglerar i 7 § förhållandet till yttrandefriheten. I para- grafen görs undantag för en rad av lagens bestämmelser när det gäller behandlingen av personuppgifter som sker uteslutande för konstnärliga, litterära eller journalistiska – inbegripet opinionsbildande – ändamål. Bland annat görs det undantag från skyldigheten att söka koncession hos Datatilsynet (norska datainspektionen), från skyldigheten att rätta och ta bort oriktiga eller ofullständiga personuppgifter, från rätten till insyn och från skyldigheten att meddela den registrerade när det samlas in uppgifter om denne. Lagen, liksom dess undantagsbestämmelse, gäller även vid kommunikation av personuppgifter via nya medier, t.ex. Internet. Lagen bygger på EU:s dataskyddsdirektiv. Särskilt om nya medier Telekommunikation regleras i bl.a. teleloven och kringkastningsloven (den senare i fråga om radio- och televisionssändningar). Med tele- kommunikation menas överföring av ljud, text, bild eller annan data med hjälp av ljus, radiosignaler eller andra elektromagnetiska signaler i ett kommunikationssystem för signalbefordran. Ansvarsfördelningen mellan de två lagarna kan beskrivas på så sätt att den första lagen regle- rar privat kommunikation (en till en) och att den senare lagen regle- rar allmän kommunikation (en till många). Utvecklingen är emeller- tid sådan att gränsen mellan privat och allmän kommunikation blivit mindre tydlig. Exempel på ny teknik där det kan vara svårt att bestäm- ma vilken av lagarna som är tillämplig är sökbara katalogtjänster som den norska Lovdata (motsvarande svenska Rättsbanken och Rixlex) och video on demand. Med hänsyn till hur television definieras i kringkastningsloven kan alltså sådana tjänster som video on demand falla utanför lagens tillämpningsområde. I så fall skulle denna typ av tjänst i princip regle- ras av teleloven. Denna lag gäller emellertid inte programverksamhet i television. Motsvarande begränsning finns i kringkastningsloven. Även lagen om film och videogram kan vara tillämplig. I lagen finns bestämmelser om kontroll och registrering av film och videogram som skall visas och omsättas i näringsverksamhet på den norska mark- naden. Lagen tillkom emellertid med sikte på visning och omsättning av fysiska exemplar av film och videogram och är därför inte särskilt väl lämpad för att reglera elektronisk distribution av rörliga bilder. Tjänster på Internet kan på liknande sätt falla in under båda lagarna be- roende på tjänstens konkreta karaktär. Det förhållandet att Internet är gränsöverskridande innebär också problem vid användande av natio- nella lagregler. I en föreskrift om teletorgstjenster (betalteletjänster mot- svarande de svenska 070-numren) finns vissa bestämmelser om vilket slags tjänster som får förmedlas via detta medium. Information som förmedlas genom en sådan tjänst måste vara laglig. innehålla beskrivningar av någon form av våld med undantag för om detta är ett naturligt led i en nyhetsförmedling. Tjänsten får inte rikta sig speciellt till barn . Tjänsten får inte kränka anständig- heten eller verka förråande eller moraliskt nedbrytande. Den får inte innehålla kontaktförmedling eller s.k. pratelinjer (gruppsamtal) som tar sikte på sexuell samvaro eller som kan uppfattas ha ett sådant ändamål. Den får inte direkt eller indirekt avhandla sexuella eller erotiska för- hållanden, med undantag för om tjänsten bedrivs på medicinsk eller annan vetenskaplig försvarlig grund. S.k. pratelinjer får inte begränsas så att endast ett fåtal användare kan komma i kontakt med varandra på linjen. Det utskott, som lade fram betänkandet Konvergens – Sam- mensmelting av tele-, data- og mediesektoren (NOU 1999:26) har dock föreslagit att bestämmelsen upphävs eftersom den går längre än vad som följer av strafflagen och inte är medieneutral. Utskottet påpekade att det finns ett antal tjänster som påminner om dem som regleras i förordningen men som inte faller in under denna. Man menade därför att det inte fanns några bärande skäl för att ha en särskild reglering på just detta område. Strafflagen ansågs dessutom ändå kunna sätta de be- hövliga gränserna i yttrandefriheten avseende dessa tjänsters innehåll. lade regeringen fram en Freedom of Information . Denna avser lagstiftning om offentlighet i parlamentet Inställningen i är att landets lagstiftning skall omfatta såväl världen on line som i övrigt. Den lagstiftning som avser publice- ring av obscent material, the Obscene Publications Act , om- fattar således även sådant material som publiceras på Internet. Criminal and Public Order Act utvidgade det straffrättsliga förbudet mot oanständiga och sedlighetssårande yttranden till att även omfatta material som är tillgängligt på datanätverk. Särskilt om nya medier Den brittiska regeringens tillvägagångssätt är att fastställa breda mål- sättningar och att överlämna åt den privata sektorn att utveckla och dri- va flexibla lösningar, som man förbehåller sig rätten att lag- stifta om det skulle visa sig att den privata sektorn inte kan uppfylla de förväntningar som ställs på den i ett visst avseende. Tillvägagångssättet betecknas co-legislation. Från näringslivets sida har det vidtagits särskilda åtgärder för att komma tillrätta med olagligt material på Internet. , , som bildades av brittiska Internetleverantörer (Providers, ISPs), har en särskild het linje på vilken man kan anmäla material som kan tänkas vara olagligt, t.ex. barnpor- nografi. IWF vidarebefordrar uppgifterna till polisen, i de fall materia- let har sitt ursprung i landet, eller till den nationella kriminella under- rättelsetjänsten, , om materialet härrör från utlandet, så att de brottsbekämpande myndigheterna kan be- sluta om de skall agera eller inte. IWF rapporterar även till den nätleve- rantör (ISP) på vars server materialet finns så att denne kan ta bort det olagliga materialet från sina system. Om leverantören underlåter att ta bort material som han fått kännedom om på detta sätt kan han riskera att bli åtalad för medhjälp till brott. IWF kan endast agera på de områ- den där materialet i fråga faller under åtal i och Nordir- land. IWF samarbetar emellertid även med andra internationella orga- nisationer som har liknande heta linjer. För sådant stötande material som i och för sig inte är olagligt arbetar IWF med att ta fram verktyg åt näringsliv och konsumenter som skall göra det möjligt att skydda användaren från stötande material eller att skydda barn från olämpligt material. IWF är också aktivt på den inter- nationella arenan när det gäller tillskapande av innehållsbedömningar och filter avseende innehåll på Internet som kan vara skadligt eller stötande för dem som använder nätet. Inom näringslivet arbetar man med att försöka lösa en del av de problem som icke begärd direktreklam på nätet, s.k. spam eller skräp- post, innebär för mottagaren. Regeringen hoppas även kunna samarbeta med näringslivet i denna fråga i samband med implementeringen av EU:s direktiv om distansförsäljning, som också kräver att medlemssta- terna tillhandahåller möjligheter för konsumenterna att registrera att de inte önskar erhålla direktreklam via e-post. Den brittiska regeringen publicerade /2001 vitbo- ken Communications – A New Future for Communica- tions. Målsättningen enligt denna är att främja utnyttjandet av de nya medierna som det är angeläget att vidta åtgärder för att skyd- da konsumenterna. tar upp frågeställningar avseende bl.a. ekonomisk reglering av kommunikationssektorn, inklusive äganderätt av såväl traditionella som nya medier, konsumentbehov, reglering av innehåll m.m. Den avses följas upp med ett lagförslag så snart tiden I vitboken föreslås bl.a. en samlad reglering avseende all elektronisk kommunikation som skall ersätta de nu gällande lagarna på telekommunikations-, radio- och televisionsområdet (Telecommu- nications Act och Broadcasting Acts ). Det framförs ett förslag om bildandet av ett särskilt fristående organ, Office of Communications (OFCOM), som skall ersätta de nuvarande övervakningsorganen och ansvara för regleringen av samtliga nätverk och tjänster inom området elektronisk kommunikation, såväl i fråga om innehåll som i fråga om sändningstillstånd och liknande. OFCOM skall bl.a. arbeta fram riktlinjer på området och samarbeta med aktörerna i syfte att främja självreglering framför lagreglering. Organet skall även ha till uppgift att främja en balans mellan mångfald i yttrandefriheten och allmänhetens rätt till skydd mot olika företeelser, t.ex. i fråga om innehållet på Internet. Det senare skall ske genom information om ex- empelvis för allmänheten tillgängliga filter, lösenord och klassifice- ringssystem. OFCOM skall även fungera som ett övervakningsorgan och skall i denna sin egenskap bekämpa olagligt material på nätet ge- nom att samarbeta med såväl leverantörerna som IWF, polisen och oli- ka myndigheter både på ett nationellt och internationellt plan. Innehållet i videofilmer, DVD och dataspel regleras i Video dings Act . Klassificeringen av dessa medier sköts av the Bri- tish (BBFC) som även klassar biofilmer. Trots att den nya tekniken förväntas medföra att skillnaderna mellan videofilmer och elektronisk kommunikation blir ännu mindre anses det, åtminstone inom överskådlig framtid, nödvändigt med olika kontroll- system på dessa områden. I vitboken förutsätts emellertid att OFCOM och BBFC, om BBFC inte läggs ned och dess uppgifter tas över av OFCOM, samarbetar med varandra. Yttrandefriheten i regleras huvudsakligen genom lagen om pressfrihet och lagen om kommunikationsfrihet . Den senare nämner inte uttryckligen Internet och andra nya medier men kan tillämpas på all audio-visuell kommunikation oberoende av med vilken utrustning budskapet förmedlas (se närmare SOU 1997:49 s. 148). Särskilt om nya medier Fram genomfördes inte några lagändringar som direkt be- rörde yttrandefriheten i nya medier. Det har emellertid pågått en dis- kussion om en reglering av det juridiska vakuum som råder på Interne- tområdet. Således förbereds ett omfattande lagstift- ningspaket – lagen om informationssamhället – liksom ett förslag om samreglering av Internet. försökte regeringen inom ramen för en telekommu- nikationslag (la loi de réglementation des télécommunications) inrätta en kommitté som skulle utöva viss tillsyn över Internetområdet. Con- seil constitutionel motsatte sig emellertid detta eftersom det ansågs kunna innebära att ett administrativt organ fick sanktionsrättigheter, något som strider mot den franska konstitutionen. Regeringen försökte i stället förmå Internetaktörerna att själva få till stånd en reglering på området. Detta initiativ rann emellertid ut i sanden p.g.a. dels kritik mot idén som sådan, dels bristande intresse från de privata aktörernas sida. försökte regeringen återigen att få till stånd en självreglering genom att utarbeta en uppförandekod. Även detta försök misslyckades p.g.a. bristande intresse. inledde regeringen i stället ett ambitiöst handlingsprogram för informationssamhället (PAGSI). slog Conseil dÉtat i en utredning om de juridiska aspek- terna av Internet fast att detta område inte var undantaget från den na- lagstiftningen. I utredningen understryks också vikten av att aktörerna själva reglerade Internet. Man antydde även möjligheten att staten och den privata Internetsektorn gemensamt försökte få till stånd en samreglering på området. kom en dom mot ett Internetföretag som gav impul- ser till en lagreglering avseende Internetrelaterade ansvarsfrågor. På en av företagets webbsidor hade en icke identifierad person lagt ut naken- bilder på en känd person. Eftersom företaget inte kunde identifiera vem som skapat hemsidan dömdes företaget till ansvar för de kränkande bilderna. Företaget tvingades sedermera lägga ned sin verksamhet. Detta föranledde en parlamentsledamot att föreslå tillägg till den re- form avseende lagen om kommunikationsfrihet som hade inletts på grund av en omstrukturering av den franska televisionen (regler om TV-reklam, digital-TV m.m.). Förslaget innehöll regler för innehållet på en server och krav på att skaparen av en webbsida skall kunna iden- tifieras. Detta initiativ har lett till att Nationalförsamlingen antog vissa ändringar i lagen om kommunikationsfrihet, som rör Inter- net mer direkt. I lagen infördes ett nytt kapitel avseende ickeprivat kommunikation på nätet. I detta stadgas numera att innehavaren av en server inte är ansvarig för innehållet på en webbsida, såvida inte en myndighet meddelat denne att det finns olaglig material på sidan och denne underlåtit att skyndsamt ta bort materialet. Vidare måste ägaren av en server registrera sådana uppgifter som gör det möjligt att identifi- era dem som skapar webbsidor eller på annat sätt bidrar med innehåll på servern. De som chattar på nätet eller andra tillfälliga besökare som bidrar med innehåll på servern behöver dock inte identifiera sig. Lagen stadgar också att allmänheten skall kunna identifiera dem som skapar professionella webbsidor såvitt avser namn (för fysiska personer även förnamnet) och adress. En skapare av en privat hemsida kan emellertid förbli anonym för allmänheten, under förutsättning att serve- rägaren har fått dennes identitetsuppgifter. En annan ändring som också skedde var ett slopande av det tidigare gällande kravet på anmälan till myndighet av webbplatser. Lagändringarna promulgerades av presi- denten . presenterade regeringen riktlinjer för anpassningen av det juridiska ramverket till informationssamhället. Lagpaketet innebär framförallt en anpassning av redan existerande lagar till nya medier och då i synnerhet Internet. Huvudsyftena med lagförslaget, lagen om in- formationssamhället, är följande. Att garantera kommunikationsfrihet på Internet genom att klargöra de rättigheter och skyldigheter som föreligger, bl.a. genom att reda ut ansvarsfrågorna mellan innehållsleverantörer och mellanhänder. Detta har redan inletts genom de nu antagna tilläggen till lagen om kommunikationsfrihet. Att främja bredast möjliga tillgång till informationssamhällets nät- verk, bl.a. genom lättare tillgång till Internet, utveckling av snabbare Internetanslutningar och utveckling av digital- och satellit-TV. Att garantera säkerheten och lojaliteten för transaktioner över Inter- net, bl.a. genom konsumentskydd, ökad öppenhet (s.k. transparens), identifiering, regler för reklam på nätet, erkännande av elektroniska signaturer, full frihet att kryptera meddelanden och bekämpning av IT-relaterad brottslighet. Riktlinjerna var föremål för offentligt samråd vilket ledde till följande slutsatser: Internet står inte utanför den natio- nella lagstiftningen. Det är viktigt att harmonisera de nationella lagarna och då framför allt till på området. Statlig reglering måste kompletteras med Internetaktörernas självdisciplin. Det krävs någon form av samreglering på området. Förslaget till en lag om infor- mationssamhället var ursprungligen tänkt att lämnas till parlamentet Parlamentet informerades emellertid att det skulle komma att dröja. fick parlamentsledamoten i uppdrag att utreda hur en samreglering skulle kunna utformas. Hans rapport publicerades . presente- rade utredaren några reflexioner på vägen, Quelques réflections détape, om varför en samreglering borde ske, vilka olika scenarier för en sådan reglering som fanns och om utredningens uppläggning och syfte. Utredaren konstaterade också att det i debatten fanns inslag av spänningar mellan yttrandefrihet och ekonomisk makt, mellan Internets globala dimension och möjligheten till en demokratisk operativ natio- nell diskussion samt mellan beskyddarstaten och osäkerheten om sta- tens normativa förmåga och roll. I rapporten föreslog sedan att det inrättas ett särskilt organ, le Forum des Droits sur lInternet, i vilket såväl statliga myndigheter som representanter för Internetföretagen och användarna av Internet deltar. Organet skall fungera som en plattform för permanent utbyte av information om utveckling och behov samt samråd mellan nätets olika aktörer och intressenter. Det skall inte vara ett offentlig organ med myndighetsutövande uppgifter. Däremot är det meningen att det skall fungera som ett rådgivande organ och kunna ut- färda rekommendationer. I rapporten framhålls att detta sätt att arbeta inte är något nytt, men att inrättandet av ett särskilt organ kommer att innebära mer regelbundna möten mellan de olika intressenterna och gö- ra det möjligt att på ett tidigare stadium identifiera problem och att ge- mensamt arbeta fram lösningar på sådana. meddelade en fransk domare ett beslut som innebar att den stora Internetaktören Yahoo beordrades att ta bort na- zistiskt material från sina servrar så att franska Internetanvändare inte skulle kunna komma åt att se sådant material. Yahoo har överklagat be- slutet till en amerikansk apellationsdomstol i fråga om det franska be- slutet är förenligt med amerikansk lag, men tog bort sådant material som åsyftades i beslutet. Särskilt om nya medier Det har inte skett några ändringar i grundlagen . Inte heller föreligger det särskild lagstiftning som reglerar yttrandefriheten i nya medier. Regeringen tillsatte emellertid en oberoende kommission, kommissionen om fundamentala friheter i den digitala tidsåldern, för att utreda dessa frågor. nade ett betänkande om grundlagen i förhållande till nya medier. På grundval av betänkandet, Grondrechten in het digitale tijdperk, lämnade den nederländska regeringen en pro- position, Fundamentala friheter i den digitala tidsåldern, till parlamen- tet. Propositionen innehåller förslag på en ändring av grundlagen avse- ende yttrandefriheten, inklusive rätten att publicera, sprida och ta emot idéer och information, rätten till respekt för privatlivet och rätten till privat kommunikation. Grundlagsförslaget är, till skillnad från den nu- varande regeln i grundlagen, medieneutral, vilket innebär att grundla- gens skydd av yttrandefriheten föreslås omfatta såväl yttranden spridda via t.ex. Internet eller cd-rom som yttranden spridda i bokform eller genom pressen. Det föreslagna stadgandet omfattar hela processen från den som avger yttrandet till den som tar emot detta, dvs. såväl publice- ringen av yttrandet och eventuell samtidig eller senare spridning av detta som mottagandet av idén eller informationen i fråga. Stadgandet har följande lydelse i fri översättning. 1Alla skall ha rätt att fritt yttra sig, inklusive friheten att publicera, sprida eller ta emot idéer eller annan information. 2Denna rättighet får begränsas endast genom av parlamentet beslutad lag. En begränsning av friheten att publicera får inte ha formen av förhandstillstånd. En begränsning av friheten att sprida eller ta emot får också ske till följd av lag i den allmänna ordningens intresse, under förutsättning att begränsningen inte avser innehållet i idéerna eller annan information. 3Om begränsningen avser kommersiell reklam eller produktinforma- tion får denna rättighet också begränsas till följd av lag för att skyd- da hälsa eller säkerhet. 4Det ankommer på myndigheterna att befrämja skapandet av till- räcklig mångfald i informationsflödet. Regler avseende sändningar får meddelas i lag i mångfaldens intresse. Förhandsgranskning av innehållet i ett program som sänds till allmänheten får inte äga rum. Termen publicera används i lagförslagets text i strikt mening, dvs. publicering av en bok eller en tidning. Yttranden som framförs till all- mänheten omfattas av begreppet spridning. I många fall kommer emel- lertid publicerings- och spridningsbegreppen att innebära samma sak, t.ex. i fråga om framförande av ett tal eller en teaterpjäs eller genom att skicka något via nätet. Rätten till yttrandefrihet så som den framgår av förslaget kan i prin- cip endast begränsas genom ett parlamentsbeslut. Detta innefattar såväl publicering och spridning som mottagande av idéer och information. Myndigheterna kan således inte i preventivt syfte införa restriktioner i fråga om rätten till publicering av yttranden. Varken förhandscensur eller någon form av tillståndssystem är tillåtet. Förbudet mot för- handstillstånd omfattar både publicering och spridning eller mottagan- de av idéer och information och avser all slags information, inklusive reklam och produktinformation. omfattas inte reklam av grundlagsskyddet. Den nuvarande artikel 7 i grundlagen förbjuder alla typer av förhandstillstånd i fråga om publicering via pressen. Den nya lydelsen av artikeln avser att utöka detta skydd även till alla andra typer av medier. En viss möjlighet att genom lagstiftning införa ett system med för- handstillstånd föreslås emellertid beträffande spridning och mottagande av idéer och information under förutsättningar att en sådan begränsning sker i den allmänna ordningens intresse och inte innebär en prövning av yttrandets innehåll. Som exempel på fall när så kan bli aktuellt an- ges i kommentaren till det nya grundlagsförslaget följande. En kommun kan ges rätt att införa ett tillståndssystem avseende bilar med högtalare som kör genom staden eller i fråga om möjligheten att sjunga på allmän plats eller var man får sätta upp podier i samband med valkampanjer. I dessa fall kan – i den allmänna ordningens intresse eller på grund av trafiksäkerhetsaspekter – särskilda föreskrifter få utfärdas avseende tid och plats. Även reklamaffischer eller andra affischer kan bli föremål för ett tillståndssystem för att förhindra att naturen eller stadsbilden förstörs. Sådana tillståndsregler är tillåtna så länge som de inte innebär innehållsmässiga begränsningar. Det nya grundlagsförslaget innehåller också möjligheter att i den allmänna säkerhetens intresse eller på grund av hälsoaspekter införa begränsningar avseende innehållet i reklam eller produktinformation. I lagförslagets punkt 4 föreslås ett skydd för mångfalden. Regeln kan ses som en uppmaning till myndigheterna att vidta särskilda åtgär- der för att uppmuntra mångfald på yttrandefrihetens område. I mång- faldens intresse tillåts t.ex. licenssystem avseende TV, radio och andra medier. Det föreslagna yttrandefrihetsskyddet i grundlagen är begränsat jämfört med skyddet för yttrandefriheten enligt artikel 10 i Europakon- ventionen, eftersom föreslaget inte omfattar åsikter. Något skydd för åsiktsfriheten finns inte heller i den nuvarande grundlagen.