sou · GPB313 · 2002-01-01 00:00:00 — rapporter (2000a och b) visar på ett flertal projekt vid universitet och högskolor, som berör språkutveckling, t.ex. språkstugor vid och , språkverkstad vid och det startår () som vid erbjuds till studenter från icke-akademisk miljö och som också innehåller stöd i svenska. Ett basår med språklig inriktning ges vid i . pekar i detta sammanhang på att bristande färdigheter i engelska språket ibland också vållar svårigheter. Detta har uppmärksammats och lett till åtgärder inom universitets collegeår, som beskrivs ovan. 2006 är ett stort upplagt försök att förändra hela strukturen vid . Organisatoriskt går man från en inriktning på ämnen och program mot en inriktning på breda tvärvetenskapliga kunskapsområden, inom vilka studenten väljer sin väg. De som framhålls som mest angelägna är Globala resurser, Kommunikationsteknik, Livsstil – hälsa & teknik, Materialdesign, Nätverksekonomi, Skapande lärande, Teknik & konst (New Media Design). Varje student får sin egen som hjälper henne att finna sin väg genom kunskapsområdet. Det blir på detta sätt naturligt att till exempel antingen följa en traditionell sjuksköterskeutbildning eller kombinera tekniska med konstnärliga ämnen. I denna modell skall studenter, forskare och företrädare för näringsliv mötas i lärandet. Detta integrerar de former av lärande i högre utbildning som framställs i Bowden & (1998) bok . Mångfald i undervisningens organisation och uppläggning Både och utvärdering framhåller att mångfald kan bidra till en kvalitetshöjning av undervisningen, och föreslår att Rådet för högskoleutbildning skall ges ett särskilt uppdrag och en särskild resurs för att stimulera en sådan utveckling vid lärosätena, dock utan att ange något belopp. Båda utredningarna betonar behovet av att undervisningen tar hänsyn till individens behov, vikten av att utgå från människors olikhet och olika sätt att lära, och framför allt nödvändigheten av att förankra studierna i en meningsfull kommunikativ situation. Det handlar om att ge en mening åt kunskapen för att förändras som individ. Det är, som framhålls av Säljö (2000), en fråga om att göra erfarenheter i miljöer där fysiska och intellektuella redskap görs tillgängliga på ett för individen rimligt sätt och där de används som en del i konkreta verksamheter (sid. 240). Detta kan när det gäller äldre studenter vara lättare att åstadkomma i en yrkesutbildning, genom praktikinslag med uppföljande anknytning till de teoretiska avsnitten. En modell för detta är den s.k. COOP-utbildningen som erbjuds bl.a. vid /och efter brittiska och amerikanska förebilder varvar studier med arbete på företag. Ett antal studenter som inte helt vill lämna en yrkesverksamhet av ekonomiska eller andra skäl söker sig till deltidsstudier. Frågan om dessa studenters sociala och etniska tillhörighet är outredd, men klart står att andelen kurser som erbjuds på deltid har minskat betydligt på grund av det nya resurstilldel- ningssystemet, och att detta gjort det svårare att kombinera studier med förvärvsarbete. Några lärosäten gör särskilda satsningar för att ändå kunna erbjuda denna möjlighet. Ett exempel är , som tillämpar en högre resursnivå för deltidskurser. Ett liknande förhållande gäller distansutbildningar, vilka uppmärksammats mer . (2000c) framhåller särskilt att denna utbildningsform ursprungligen tillkom för att öka utbildningarnas tillgänglighet och alltså för att I början utnyttjades dock denna möjlighet, i liksom i och andra länder, främst av personer som redan hade någon form av postgymnasial utbildning. finns inga uppgifter om den sociala sammansättningen av de grupper som följer distansutbildning, men den borde rimligtvis ge möjlighet till studier för många som inte annars skulle ha sökt sig till högskolan. En mer omfattande diskussion om distansutbildning och ICT återfinns i kapitel 7. lägger fram ett antal förslag för att öka den sociala och etniska mångfalden bland studenterna i högskolan och för att anpassa utbildningarna till den breddade rekryteringen (SOU 2000:47, sid. 117 – 130). Till de förslag som har mer direkt anknytning till de högskolepedagogiska frågorna hör: Obligatorisk introduktionskurs på en termin för alla nya studenter Utredningen diskuterar behovet av en introduktionskurs till högskolestudier och lägger förslag om en obligatorisk introduktionskurs för alla nya studenter. Liknande förslag har tidigare framförts av Utredningen om studentinflytande i högskolan (Ds 1998:51) och (SOU 1992:1), dock med delvis annan omfattning och annat innehåll. Även utvärdering lyfter fram den gemensamma introduktionen som viktig för socialisering in i det akademiska samhället. Collegetermin för att bredda högskolans rekryteringsbas En sådan utbildning skulle bilda en övergång mellan gymnasieskola och högskola såsom basår med olika inriktning eller collegeåret vid i . Den skulle kombinera en termins behörighetsgivande utbildning med en 20-poängskurs som förbereder för högskolestudier och innehåller skrivande, muntlig framställning, vetenskapsteori, idéhistoria, IT, naturvetenskaplig orientering och engelska (SOU 2000:47, sid. 111). Satsning på svenska språket Utredningen föreslår en satsning på valbara kurser i svenska språket inom ramen för en introduktionskurs till högskolan, språkverkstäder samt svenskundervisning i högskolemiljö för utländska gymnasister och akademiker. innehåller rekommendationer om utbildning i svenska och engelska för studenter som har behov av sådan. Mångfaldsarbete som en del av kvalitetsarbetet Utredningen framhåller också i olika sammanhang den stora vikten av en satsning på högskolepedagogisk utbildning av universitetens och högskolornas lärare med utgångspunkt i de förutsättningar som den ökade mångfalden skapar. Utredningens betänkande har remissbehandlats. De flesta remiss- instanser är negativa till förslaget om en introduktionstermin för alla studenter. De finner att den förlängning av studietiden som denna termin skulle innebära skulle medföra kostnader för både studenter och samhälle. Många anser däremot att en frivillig introduktionsutbildning för nya studenter skulle kunna bidra till att stödja alla studenter som känner en osäkerhet inför högre studier. Man är däremot inte ense om omfattningen av en sådan utbildning. Uppfattningarna sträcker sig från någon vecka till en termin. De flesta instanser är däremot positiva till rekry- teringsfrämjande åtgärder såsom den form av collegeutbildning som utvecklats vid och . Samtliga uttalar sitt stöd för förslagen om undervisning i svenska i olika former genom t.ex. språkverkstäder. fram- håller att inte bara studenter med utländsk bakgrund kan vara i behov av sådant stöd. Ett stort antal lärosäten håller med om nödvändigheten av olika slag av rekryteringsåtgärder för att öka mångfalden. Rekryterings- insatser måste enligt många göras redan i grund- och gymnasie- skolan. Remissen omfattade även ett förslag om förändrade behörig- hetsregler och en fri kvot för antagning. De allra flesta som yttrat sig om detta är positiva. Några anser att en sådan kvot måste relateras till målen att bredda den sociala och etniska mångfalden. De som är negativa till förslaget motiverar sitt ställningstagande med att svaga grupper normalt gynnas av ett någorlunda fast regel- system, medan ett system som bygger på att den enskildes initiativ gör sig gällande främjar starka grupper. I andra länder, enkannerligen , betraktas mångfald vid universitet och högskolor som ett kvalitetskriterium som bidrar till lärosätenas utveckling. relaterar samman- sättningen av studentgrupperna vid antagningen till bestämda kriterier. Varje grupp skall så långt som är möjligt återspegla skillnaden i samhället, och man tillämpar därför positiv särbe- handling (affirmative action). Dessa åsikter delas förvisso inte alltid av det amerikanska samhället i stort, men universitetens ledningar är tydliga i sin inställning att positiv särbehandling gör det möjligt för lärosätena att anta begåvningar med olika bakgrund och att detta dessutom bidrar till en önskad etnisk och kulturell mångfald inom den högre utbildningen (se 2000 sid. 91). I ett upprop i 1997 framhåller rektorerna för de 62 mest framstående universiteten i : We therefore reaffirm our commitment to diversity as a value that is central to the very concept of education in our institutions. And we strongly reaffirm our support for the continuation of admissions policies that take many factors into account – including ethnicity, race and gender (citerat i , sid. 91). Förhållandena varierar mellan små och stora universitet, mellan forskningsuniversitet och sådana som enbart erbjuder fyra eller grundutbildning, mellan offentligt finansierade delstatsuni- versitet och privata universitet samt mellan universitet i olika delstater. Dock är även de stora privata lärosätena angelägna om att anta (och behålla) de bästa studenterna oavsett bakgrund och möjligheter att betala de höga kostnaderna. Sålunda är det vanligt att de vid antagningen inte ser till familjens ekonomi, utan enbart till skolmeriter, och att de när studenten väl är antagen garanterar möjligheter för honom/henne att finansiera studierna genom stipendier och erbjudanden om betalt arbete inom . at (UC ) Vid UC finns en rad program för att stödja olika studentgrupper samlade inom ett centrum med beteckningen SLED (Student – Educational Development). Programmen är öppna för alla studenter men riktar sig framför allt till studenter från låginkomstgrupper och första generationens invandrare, studenter med engelska som andraspråk, studenter med funktionshinder samt studenter som avbrutit sina studier och återkommer för att slutföra dem (re-entry students). Ett antal olika stödåtgärder förekommer, bl.a. i form av handledning och stödundervisning, som ges av äldre engagerade studenter eller yngre lärare. Olika kurser har utvecklats för att stödja studenter från icke-akademiska hem. Dessa kurser bygger bl.a. på hjälp till självhjälp, på att ge möjligheter för studenterna att komma med egna problem och diskutera dem samt att bidra till att öka samverkan mellan studenterna. Diskussioner om strategier för lärande och genomgångar inför tentamina är andra former. SLED samarbetar inom ramen för ett särskilt program (Academic Student ) med studentorganisationer för minoritetsgrupper för att stödja studenter från dessa grupper: African American Student , Asian Pacific Student och /. Inom ramen för detta program erbjuds individuell rådgivning och handledning. De flesta insatserna är således reaktiva och syftar till att på olika sätt hjälpa studenter från andra (icke-akademiska) kulturer att socialiseras in i den akademiska världen snarare än att tillvarata deras särskilda kunskaper och erfarenheter. , ett litet, välrenommerat privat fyraårigt college i , har efter kritik i en utvärdering utvecklat ett handlings- program för stöd till minoriteter bland studenterna vilket innehåller följande: utveckling av kursplaner som ger studenterna erfarenheter av andra kulturer och/eller internationella förhållanden, beslut att alla program skall innehålla en obligatorisk kurs som syftar till att utveckla studenternas medvetenhet om andra kulturer och stödfunktioner till lärare som vill öka inslagen av flerkulturella frågor i sina kurser (2000). Universiteten och högskolorna har givetvis ett egenintresse av alla dessa åtgärder, nämligen att behålla så många studenter som möjligt och bidra till att de fullföljer sina studier för att kunna visa på framgång och på så vis rekrytera nya studenter. finns också en genuin ambition att bidra till en utveckling där alla samhällsgrupper skall få tillgång till högre utbildning och där alla som antagits ska ges alla möjligheter att slutföra den. till att ett delstatligt universitet som UC redovisar att av nybörjarna 1992 hade tagit examen . Detta är emellertid exceptionellt. Motsvarande genomsnitt för the var 1990 (UC hemsida). För de privata universiteten är siffrorna högre. Det är svårt att göra en jämförelse med svenska förhållanden, eftersom relativt många i läser fristående kurser och ibland inte har för avsikt att avlägga någon examen eller ens ta poäng. Antalet examina 1997/98 totalt var knappt 35 000. Detta kan jämföras med det sammanlagda antalet högskolenybörjare 1994/95 som var ca 63 000. Det ger en examenskvot på . Denna siffra är emellertid mycket osäker. Kunskapen på lärosätena och nationellt om studieresultat är dålig, viket påpekas av revisorer (2000/01:4). Här skiljer sig markant från både och . En förutsättning för att adekvat utbildning och en god pedagogik skall kunna tillhandahållas är tillräcklig information om studenterna, deras förutsättningar, studievanor, resultat och vidare karriär. Mycket av denna infor- mation saknas vid svenska universitet och högskolor och nationellt. I har ett antal insatser vidtagits för att stödja en utveckling mot större mångfald vid universiteten. Detta har varit en ambition , men accentuerades genom en utredning tillsatt 1995 och ledd av (The Dearing Commission). Bland dess direktiv märks: there should be maximum participation in initial higher education by young and mature students and in lifetime learning by adults, having regard to the needs of individuals, the nation and the future labour market. Utredningen föreslår att regeringen i anslagsfördelningen gynnar de lärosäten som har utarbetat en mångfaldsstrategi, och på andra sätt visar engagemang för att ta emot nya studentgrupper och bidra till att dessa framgångsrikt fullföljer sina studier. Förslagen har kunnat omsättas i praktiken genom att () fördelat medel () till 70 projekt för att öka rekryteringen och förbättra möjligheterna för studenter från icke-akademiska miljöer att antas och bedriva högre utbildning (SOU 2000:47, sid. 28). Projekten rör dels rekrytering (högskolestudenter som mentorer i , möjlighet för skolelever att prya vid en högskola), dels studieväglednings- och särskilda undervisningsinsatser. Vidare har utbildningsdepar- tementet genom HEFCE fördelat /2000, 160 miljoner /2001, 183 miljoner /2002 samt /04. Medlen skall användas för att öka rekryteringen av studenter från icke-akademisk miljö och för att förbättra information och studieförhållanden. Det avsätts således betydande belopp för att minska den sociala snedrekryteringen i den brittiska högre utbildningen. En del av dessa medel går som belöning till lärosäten som har särskilt hög andel studenter från icke-akademiska grupper. HEFCE har vidare tagit initiativ till ett nätverk, Action on Access9 som har ett treårigt mandat för att utveckla samarbete i fråga om vidgat tillträde. Det gäller frågor om finansiering, särskilda satsningar samt olika utvecklingsprojekt. Avsikten är att åstadkomma en jämnare social rekrytering och att göra utbildningen mer tillgänglig för underrepresenterade grupper. skapades en grupp som skall stödja åtgärder för att öka jämlikheten och jämställdheten bland person- alen vid de brittiska universiteten (EQUAL). Den har till uppgift att öka medvetenheten om behovet av ökad jämlikhet, stödja forskning inom området samt följa utvecklingen inom univer- siteten. Diskussionen om hur utbyggnaden av den högre utbildningen påverkar kvaliteten förs givetvis i liksom i . Tillskapandet av nya utbildningsplatser och nya universitet tycks inte ha lett till märkbart lägre genomströmningssiffror totalt. Någon markant förändring av kvaliteten i utbildning och utbild- ningsresultat noteras inte heller i de omfattande utvärderingar av olika slag som de brittiska universiteten utsätts för. , tidigare redaktör för och rektor för , förklarar detta med inställningen hos majoriteten av brittiska universitetslärare att lärosätet och även den enskilde läraren har och tar ett tydligt ansvar för att stu- denterna skall fullfölja den utbildning de påbörjat (, personlig kommunikation). 9 Nätadress: /admin/conted/action En modell för att utöka tillgängligheten av högre utbildning, Det öppna , har existerat i . Det öppna erbjuder universitetsundervisning till alla intresserade oberoende av grundutbildning och mål för studierna. De studerande bedömer själva sina förutsättningar att klara av studierna. 1999 bedrev uppåt 80 000 personer studier inom denna form. Det hävdas att det öppna har lyckats höja utbildningsnivån genom att de som har fått en yrkesinriktad utbildning ges möjlighet att inleda studier på universitetsnivå. Utbildningen är vad man kallar flerformig, vilket innebär en kombination av närstudier, självstudier och distansstudier (vad som nedan i kapitel 7 benämns flexibelt lärande). Härigenom har man lyckats nå grupper som inte annars skulle ge sig i kast med högre studier, och man har sänkt en tröskel som upplevts som hög. Målen för studier vid det kan vara fler- faldiga. De kan omfatta allmänbildning, yrkesmässig fortbildning och vidareutbildning eller en komplettering av kunskaper efter en examen. Det Öppna har inte examensrättighet, men studierna där kan antingen förbereda för urvalsprov till universitetsstudier eller ge rätt till tillträde till universitet efter studier omfattande 60 poäng. Bland yngre personer är det en allt vanligare väg att söka sig till universitet. Det kan slutligen tilläggas att de populäraste områdena är pedagogik och övrig samhällsvetenskap samt humaniora. En ökad social och etnisk mångfald ställer universitet och högskolor inför nya utmaningar och erbjuder nya möjligheter som kan berika utbildning och forskning och därmed leda till ökad kvalitet i verksamheten. Med ökad mångfald kommer också högskolan att spegla samhället på ett bättre sätt. En ökad mångfald och förändrade mål ställer nya krav på utbildningens, undervisningens och examinationens uppläggning och genomförande. Detta bör få konsekvenser för lärosätenas information till studenter och lärare och insatser för att höja lärares och studenters pedagogiska kompetens. Insatser bör göras på lärosätena för att bidra till att nya studenter lär känna den högre utbildningens grundläggande värderingar, etos och arbetssätt. Exempel på hur detta kan åstadkommas finns vid flera universitet och högskolor, som arbetar systematiskt för att tydliggöra sina mål och strategier genom riktlinjer och handlings- program samt genomföra dessa. Särskilda resurser bör avsättas både nationellt och vid varje lärosäte för projekt som syftar till att anpassa rekrytering, introduktion av nya studenter och arbetsformer till den ökade heterogeniteten i studieförutsättningar och mål bland studenterna. Kontakterna mellan universitet/högskolor och gymnasieskolor är väsentliga. De fungerar väl på många orter, men kan och bör utvecklas på andra med syfte att åstadkomma lättare och naturligare övergångar från det allmänna skolväsendet till högre utbildning. Vi finner att denna utmaning för högskolan är så stor att den kräver insatser också på nationell nivå. Åtgärder för att stödja studenter med särskilda behov inom högskolan bidrar till att förbättra förutsättningarna för samtliga att genomgå en akademisk utbildning. Flera av de förslag som läggs på andra ställen i detta betänkande föranleds av den snabba utbygg- naden av högskolan och den ökade heterogeniteten. De förslag som framför här är specifikt inriktade på att öka rekryteringen av studenter från icke-akademiska miljöer och på att bidra till att de ges goda förutsättningar för att genomföra sina studier. Ovan har redogjorts för resonemang och förslag. Vi anser i likhet med den att det är utomordentligt väsentligt att universitet och högskolor ges särskilda resurser för att stödja nybörjarna genom information före studiernas början, i initialskedet av studierna och under framför allt . Detta kan ske och sker redan i viss utsträckning på olika sätt på olika universitet och högskolor. Somliga kan vilja ge möjlighet till en frivillig introducerande termin med allmän eller specifik inriktning. Andra kan vilja ge en förstärkt studievägledning med särskilda mentorer som följer studenterna under det första studieåret. Vissa kan vilja ge särskild pedagogisk utbildning till studenter. Åter andra kan vilja ge möjlighet till undervisning i mindre grupper under det första studieåret. vara adekvat utbildning i svenska och engelska för studenter som har annat modersmål än svenska och inte behärskar dessa språk tillräckligt. Resurser bör också avsättas lokalt för att genomföra undersökningar om de förändrade förutsättningarna på de enskilda lärosätena. Regeringen bör avsätta motsvarande en tredjedel av prislappen för humaniora och samhällsvetenskap, det vill säga , för en tiondel av högskolenybörjarna – 2004. Antalet högskolenybörjare är drygt 60 000. Detta innebär en kostnad på eller totalt . Dessa medel, som bör fördelas proportionellt efter grundutbildningens omfattning (takbelopp), skall användas till att genomföra pedagogiska insatser för nybörjare vid högskolan med särskild inriktning på nybörjare från icke-akademisk bakgrund. Dessa åtgärder skall redovisas av lärosätena, och verksamheten skall utvärderas kontinuerligt. Omfördelningar inom ramen för dessa medel skall kunna ske på grundval av utvärderingarna. Det bör öppnas möjligheter till en friare antagning. Det finns ett antal introduktionsterminer eller akademiska startår (vid , , med flera) som i stor utsträckning vänder sig till studenter från icke-akademisk bakgrund. En temporär behörighet bör kunna ges till personer som utan att uppfylla formella behörighetskrav annat än i svenska och engelska söker till sådan introduktionsutbildning. Den temporära behörigheten bör kunna omvandlas till allmän behörighet efter godkänd 20-poängskurs. Prognosen för att en person som bevisat sig kunna klara inledande akademiska studier skall lyckas i fortsatta studier är hög. Ett sådant förfarande, som i mycket liknar den tidigare 25-4-regeln, skulle ge goda förutsättningar vid fortsatta studier för grupper som har en reell studiekompetens men saknar formell behörighet. I den pedagogiska kompetensutvecklingen för lärare och annan personal vid universitet och högskolor bör ingå moment som tar upp de förändrade förutsättningarna för undervisning och stöd för lärande genom den ökade mångfalden. Lärosätena bör bygga upp nätverk för att gemensamt utveckla modeller för rekrytering av nya grupper inom högskolan och för att utveckla en pedagogik som tar hänsyn till olikheter mellan studenter. Ett sådant nätverk har skapats i (se Action on Access ovan) och finns även på europeisk bas som en samarbetsorganisation för forskning och utveckling om vidgat tillträde (med säte i Ett embryo till ett nationellt sådant nätverk finns vid . Vi föreslår att ett initialt stöd utgår till ett sådant nätverk. Medel till detta bör kunna avsättas från de ovan föreslagna för åtgärder inom universiteten och högskolorna. Nätverken mellan gymnasieskolor och universitet/högskolor bör vidareutvecklas för att underlätta övergång från gymnasienivå till högre utbildning. Ytterligare medel bör avsättas för större högskolepedagogiska utvecklingsprojekt av nationellt intresse. Vi föreslår i likhet med att Rådet för högskoleutbildning ges medel för att stödja pedagogiska projekt rörande mångfald i den högre utbildningen (se kap. 9). Dessa projekt bör inte främst riktas mot rekryteringsåtgärder utan prioritera sådana förslag som fokuserar utbildningens innehåll. Direktiven fastslår att utredningen skall kartlägga vilka insatser som görs för att underlätta för nya grupper som söker sig till högskolan, vilket också inkluderar underrepresenterat kön i vissa utbildningar, samt ge förslag till insatser. Förutsättningarna för utredningen gör det naturligt att ta upp jämställdheten och lyfta fram perspektivet i ett särskilt kapitel. Inte minst är det en kvalitetsfråga för den högre utbildningen att tillvarata erfarenheter och kunskaper från alla delar av samhället. Kvinnors och mäns olika värderingar och synsätt måste tydliggöras. Det är dock en uppgift för en betydligt större och mer samlad diskussion, och detta kapitel anger därför huvudsakligen utgångspunkter för fortsatt arbete.