sou · GPB326d1 · 2002-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Genom beslut tillkallade regeringen en kommitté med uppdrag att göra en samlad översyn av den varu- märkesrättsliga lagstiftningen (Dir. 1997:118). Chefen för , statsrådet , förordnade hovrättspresidenten som ordförande i kommittén. förordnades direktören , professorn och direktören som ledamöter i kommittén. Som experter i kommittén utsågs patent- rättsrådet Per och chefsjuristen samt hovrättsassessorn . entledigades från sitt uppdrag och i samband med det utsågs i stället hovrätts- assessorn som expert. Till sekreterare förordnades hovrätts- assessorn . entledigades från sitt uppdrag och förordnades Per till sekreterare i kommittén. Kommittén har antagit namnet . Artikel 7 i EG:s varumärkesdirektiv – Ändringar i varumärkeslagen (SOU 1999:19). Kommittén överlämnar härmed sitt slutbetänkande Ny varumärkeslag och ändringar i firmalagen (SOU 2001:26). Förslag ........................................................till varumärkeslag Förslag ...............till lag om ändring i firmalagen (1974:156) Förslag ......till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 1.3.2 Den redaktionella utformningen av förslaget till Okänt namn för dokumentets egenskap. 2.1Det nordiske lovsamarbeidet på kjennetegnsrettens område 1881–2000. Reell og tilsynelatende rettsenhet ........................................ Ambisjoner, forhåpninger og realistiske målsettinger........ Huvuddragen i den gällande varumärkesrätten m.m. .... Huvuddragen i varumärkesrätten......................................... Utvecklingen inom känneteckensrätten m.m. .............. 4.1Utvecklingslinjer inom handeln och näringslivet sedan införandet av varumärkeslagen ............................................. 4.2Tankar om den moderna varumärkesrätten under Ensamrättens uppkomst m.m..................................... Skyddsföremål och skyddsintresse....................................... 5.3.4 Ansökan och invändning – och kravet på 5.4.1 Nuvarande ordning och behovet av ändring ............ Okänt namn för dokumentets egenskap. Bättre rätt till varukännetecken............................................. 5.6.1 Nuvarande ordning och behovet av ändring............. Användning av varukännetecken .......................................... Förvärv av särskiljningsförmåga ................................ 5.7.4 Skydd oberoende av registrering eller inarbetning... Ensamrättens omfattning m.m................................... Nuvarande ordning och dess framväxt................................. 6.2.1 Ensamrättens omfattning enligt ÄvmL..................... 6.2.2 Ensamrätten enligt VmL i dess ursprungliga 6.2.3 Ensamrätten efter genomförandet av 6.3.3 Förhållandena i vissa andra länder ............................. Behovet av ändring................................................................. Ensamrättens upphörande m.m. ................................ 7.2.2 Närmare om upphävande av nationella och Okänt namn för dokumentets egenskap. 7.3.2 Förhållandena i de andra nordiska länderna............. Behovet av ändring ................................................................ Övriga frågor om varukännetecken .............................. Allmänt om Madridöverenskommelsen och Behovet av ändring..................................................... Tillträde till Madridöverenskommelsen ................... 8.2.4 begäran om verkan i ytterligare länder ......... 8.2.5 Övriga frågor om internationell registrering ........... Behovet av ändring..................................................... Vissa frågor om hinder m.m. ................................................ Behovet av ändring..................................................... Behovet av ändring..................................................... Behovet av ändring..................................................... Okänt namn för dokumentets egenskap. Allmänt om sekretess ................................................. Behovet av ändring ..................................................... Skadestånd vid varumärkesintrång ............................ 8.8.3 Förutsättningar för väckande av allmänt åtal............ 8.8.4 Förbud mot användning av vilseledande Användning av varukännetecken på Internet ...................... 8.9.2 Nuvarande ordning och behovet av ändring............. Ändringar i firmalagen .............................................. Allmänt om firma................................................................... Firmans funktion m.m. .............................................. Allmänt om behovet av ändring............................................ Behovet av ett särskilt skydd för firma som kännetecken... Kravet på särskiljningsförmåga vid registrering av firma .... Behovet av ändring ..................................................... Kravet på precision i verksamhetsbeskrivningen ................. Behovet av ändring ..................................................... Okänt namn för dokumentets egenskap. 9.7 Registreringen av firma m.m. ............................................... 9.7.1 Den nuvarande ordningen m.m. ............................... 9.7.2 Förhållandena i de andra nordiska länderna............. Behovet av ändring..................................................... 9.7.8 Registrering av firma och registrering av det rättssubjekt som firman avser.................................... 9.8 Upphävande av skyddet för viss verksamhet....................... Behovet av ändring..................................................... 9.9Upphävande av firmaregistrering i administrativ Behovet av ändring..................................................... Vissa andra ändringar i firmalagen ....................................... lag om ändring i firmalagen (1974:156)........ lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) .............................................................................. Ekonomiska och andra konsekvenser av kommitténs Sammanställning av nordiska texter..................................... Aktiebolagslagen (1975:1385) fællesmærker(* 1) nr 376 19/06/1998 () Code de la Propriété Intellectuelle (den franska immaterialrättslagen) De eenvormige Beneluxwet op de merken (varumärkeslagen i Bene- Rådets första direktiv /104/EEG Rådets förordning (EG) nr 40/94 (EG) nr 40/94 Firmalagen (1974:156) Varumärkeslag 10.1 1964/7 (den finska varumärkeslagen) Förordningen (1970:495) om Lagen (1987:667) om ekonomiska gung für gewerblichen Rechts- und Urheberrecht, Wein- heim, Vlg Chemie Gesetz über den von Lagen (1980:1102) om handels- bolag och enkla bolag Handelsregisterlagen (1974:157) Property and Copyright, Wein- Institut national de la propriété industrielle (det franska patent- Statistisk indelning i näringsgrenar enligt International Standard In- dustrial Classification of All Eco- nomic Activities (Förenta natio- Kollektivmärkeslagen (1960:645) Lagen (1977:729) om patent- (intaget i prop. 1994/95:59) Mönsterskyddslagen (1970:485) Statistisk indelning i näringsgrenar nr 3037/90 av Namnlagen (1982:670) Överenskommelsen i den 15 varor och tjänster för vilka varumärken gälla (SÖ 1961:40) Lov om varemerker den 1961 4 (den norska varumärkeslagen) Office for Harmonization in the Internal Market (Trade and (SÖ 1970:60) Union for the Protection of Patentkungörelsen (1967:838) Patentlagen (1967:837) Sekretesslagen (1980:100) Standard för svensk närings- Stiftelselagen (1994:1220) aspekter av immaterialrätter (in- taget i prop. 1994/95:35. Rådets första direktiv /104/EEG World Intellectual Property Orga- Avtalet om upprättande av Världs- 1994/95:35) Varumärkeslagen (1960:644) Växtförädlarrättslagen (1997:306) Lagen(1996:242) Lagen (1884:29) om skydd för föreslår att en ny varumärkeslag skall ersätta den nuvarande varumärkeslagen . Kommittén förslår också ändringar i firmalagen. Dessa har till stor del samband med kommitténs förslag till ny varumärkeslag. Men de innebär också en del andra nyheter. Redan här skall sägas att reglerna om varumärken inte bara gäller märken som används för varor, utan även märken som används för tjänster. Nordisk samverkan för att samordna varumärkeslagstiftningen i de nordiska länderna En övergripande uppgift för kommittén har varit att i största möjliga utsträckning uppnå harmoniserade lagar på varumärkes- rättens område. Parallellt med kommitténs arbete har motsvarande arbete skett i och . Länderna har samarbetat nära och i dessa två länder finns det också förslag till nya varumärkeslagar. De tre ländernas lagförslag är till största delen disponerade på samma sätt och de innehåller samma lösningar i flertalet av de centrala varumärkesrättsliga frågorna. I finns en ny varumärkeslag som trädde i kraft och i har man reviderat sin lag med verkan så att den i stora drag stämmer överens med den danska. I dessa länder har det alltså inte funnits samma behov av att ta fram ett nytt lagförslag. , och har i strävandena att uppnå harmoniserande lagar ansett det naturligt att i stor utsträckning följa den danska lagens disposition. I en bilaga till betänkandet redovisas och lag- förslag tillsammans med det svenska lagförslaget och den danska lagen. Det finns en tradition att samarbeta inom om lagstift- ning på det känneteckensrättsliga området. I betänkandet finns det ett bidrag från som behandlar det tidigare samarbetet. Författaren, professor , analyserar och dis- kuterar olika frågor som ett nordiskt samarbete aktualiserar. Bland frågorna som behandlas är i vad mån likalydande lagbestämmelser faktiskt också innebär en materiell rättslikhet. En annan fråga som diskuteras är vilken betydelse likartad lagstiftning kan få också för framtiden. I det sammanhanget betonas vikten av likartad rätts- tillämpning. EG-rättens inverkan på förslaget EG:s varumärkesdirektiv syftar till att närma medlemsstaternas varumärkeslagar till varandra. Direktivet präglar stora delar av förslaget till ny varumärkeslag. Varumärkesdirektivets tvingande regler gäller bara registrerade varumärken, alltså inte varumärken eller andra varukännetecken som har fått ett skydd genom att innehavaren har använt dem på ett sådant sätt att de, med den terminologi som man använder inom varumärkesrätten, är inarbetade. Kommittén anser att inarbetade varukännetecken bör ha samma skydd som registrerade varumärken. Lagförslaget innebär att in- arbetade varukännetecken jämställs med registrerade varumärken så långt det är möjligt. Utvecklingen inom handeln och näringslivet sedan tillkomsten av den nuvarande varumärkeslagen I ett särskilt bidrag från två av kommitténs ledamöter, , analyseras utvecklingen inom handeln och näringslivet sedan den nuvarande varumärkeslagen trädde i kraft. Författarna konstaterar att utvecklingen, särskilt vad det gäller snabbrörliga konsumentprodukter, har kännetecknats av en ökande globalisering och av en ökande koncentration både inom producent- och distributionsledet. håller också att produktutvecklingstakten ständigt har ökat och livscykeln för enskilda produkter förkortats. Ett annat förhållande som nämns är att företagen strävar efter att minska sina produktsortiment, vilket kan möjliggöra längre produktionsserier och också mindre lager. Detta har lett till att produkter i allt större utsträckning förpackas i enhetliga inter- nationella förpackningar, vilket i sin tur kräver att varumärket är detsamma i alla länder där produkten säljs. Författarna pekar också på internationaliseringen av medierna som ytterligare ett skäl till användningen av internationellt enhet- liga varumärken. En annan utvecklingstendens är koncentrationen inom distri- butionsledet och det faktum att dagligvaruhandeln tagit över distributionen av många produkter som tidigare såldes endast genom fackhandeln. Stora kedjor har vuxit fram inom daglig- varuhandeln och de internationaliseras i ökande takt. Det föreligger en tendens för kedjorna att profilera sig och bl.a. detta leder till att det skapas starka varumärken för själva kedjan. I fråga om marknadsföring som riktar sig till professionella för- brukare framhåller författarna bl.a. tendensen att producenterna försöker marknadsföra inte endast en produkt eller en tjänst utan ett system av produkter eller tjänster. Författarna pekar också på att det finns en del leverantörer som snarare har ett behov av skydd för ett näringskännetecken som kännetecknar företaget som sådant, än av ett varumärke som kän- netecknar olika varor och tjänster som företaget erbjuder. Den moderna varumärkesrätten under utveckling En av kommitténs ledamöter, , behandlar i ett sär- skilt bidrag den moderna varumärkesrättens utveckling. Förfat- taren konstaterar att varumärken och kännetecken väsentligt har accentuerat i ekonomisk och kulturell betydelse. Etableringen på marknaden har också fått allt större betydelse. Och eftersom varumärket i mångt och mycket kan ses som företagets upparbetade värde i form av en image, är det också viktigt att skydda sådana uttryck för reklamvärde och goodwill. Författaren pekar också på att var den mer precisa gränsen för ensamrätten och skyddsobjekt skall dras avgörs i interaktion mel- lan lagstiftare, domstolar och omvärld i en ständig omvandlings- Rättsområdet är trendkänsligt och enligt författaren känns det som om vi befinner oss i ett – ännu ofullgånget – systemskifte. Författaren behandlar också tendensen att se immaterialrätten som ett investeringsskydd och menar att med detta synsätt följer naturligt ett utvidgat skydd för välkända och väl ansedda märken. Vidare belyser författaren effekter av att globala hänsyn och beroenden mera än någonsin präglar känneteckensrätten och teknikutvecklingens påverkan på rättsområdet. Författaren disku- terar också frågor om individualisering och goodwillskydd. Avslut- ningsvis konstaterar författaren att ett missbruk av dagens väl- utvecklade och generösa skyddsmöjligheter riskerar att pulvrisera ensamrättssystemet. Varumärken och andra varukännetecken Ensamrätt till ett varumärke kan uppnås genom registrering eller genom inarbetning. Registrering i det ger en ensamrätt som gäller i . I detta avsnitt behandlas endast sådana rent inhemska registreringar. Det är () som för varumärkesregistret. Kommittén föreslår att man förenklar den prövning som Patent- verket skall göra innan ett märke registreras. Dagens system inne- bär att undersöker om det finns hinder för registre- ringen. Det finns två huvudgrupper av hinder som skall ta hänsyn till. Den ena består av hinder som är uppställda av allmänna hänsyn, s.k. absoluta registreringshinder. Den andra består av hinder som är uppställda av hänsyn till äldre ensamrätter, s.k. relativa registreringshinder. Om det finns ett hinder av något av dessa slag registrerar inte märket. Kommitténs förslag innebär att inte skall vägra registrering på grund av något relativt hinder. Kommitténs förslag innebär med andra ord att s.k. officialprövning av relativa hinder tas bort. Det finns flera skäl för detta förslag. Ett skäl är att det numera inte går att göra en tillräckligt tillförlitlig prövning av sådana hin- der, eftersom det blivit allt svårare att få till stånd ett någorlunda fullständigt prövningsunderlag. Det viktigaste skälet hänger dock samman med systemet med s.k. gemenskapsregistreringar. Det systemet innebär att det genom ett särskilt förfarande går att få varumärken registrerade med verkan i hela EU, och utan att EU:s varumärkesmyndighet (OHIM) i sitt förfarande självmant tar hän- syn till relativa hinder. Kommitténs förslag innebär dock inte att under- sökning av relativa hinder ovillkorligen skall upphöra. Det förut- sätts att verket även i fortsättningen skall kunna göra en viss undersökning, men i vilken omfattning detta skall ske blir för regeringen att besluta om. Det kan bli fråga om att göra en automatisk identitets- eller likhetssökning i varumärkes- och andra känneteckensdatabaser. Om det vid en sådan undersökning kommer fram något som på givna bedömningsgrunder skulle vara till hinder för en ny registrering skall underrätta sökanden. Han får på det sättet möjlighet att bedöma om det finns skäl för honom att vidhålla sin ansökan. Väljer han att göra det skall märket registreras. Om någon anser att märket inte bör vara registrerat, t.ex. för att det inkräktar på någon annans ensamrätt, kan han – liksom – göra en invändning mot registreringen. Eftersom inte självmant kommer att ta hänsyn till de relativa hindren kommer invändningsförfarandet att få ökad betydelse. I stort sett skall samma relativa hinder som utgjort hinder mot varumärkesregistrering kunna läggas till grund för upphävande av en registrering efter invändning. Kommittén föreslår dock att bestämmelserna om det s.k. släktnamnshindret ändras samt att det s.k. titelskyddet avskaffas. Även i övrigt föreslår kommittén vissa ändringar i bestämmelserna om hinder. Om den som ansöker om en registrering får ett meddelande om att det kan finnas ett absolut hinder men inte hör av sig till Patent- verket skall hans ansökan avskrivas. En ansökan som har avskrivits skall kunna återupptas. Det är en nyhet inom varumärkesrätten, men den möjligheten finns bl.a. i fråga om patentansökningar. När ett varumärke har registrerats kan, som nämnts, invändning framställas mot registreringen. I denna del innebär förslaget två nyheter. Den ena är att fristen för att framställa en invändning för- längs från , vilket är den frist som gäller enligt Den andra innebär att en invändare som åberopar ett relativt hinder själv måste företräda det intresse som hindret avser för att skall kunna lägga hindret till grund för ett beslut om att upphäva registreringen. Under invändningsförfarandet får inte pröva andra hinder än sådana som invändaren har åberopat. Om invändaren återkallar sin invändning får ändå pröva den om det finns särskilda skäl. Som exempel på sådana särskilda skäl nämner kommittén att ett registrerat varumärke innehåller ett element som är rasistiskt. Ett relativt hinder bör aldrig kunna prövas när invänd- ningen har återkallats. Inget krav i lag på att ansökningar och invändningar skall vara skrift- liga I Patentlagen har man gjort den ändringen att det inte längre i lagen finns något krav på att ansökningar om patent skall vara skriftliga. I stället skall de formella kraven på ansökningar ute- slutande regleras i en regeringsförordning. Kommittén föreslår i huvudsak samma ordning för ansökningar om registrering av varumärken och för invändningar mot varumärkesregistreringar. I patentlagen har man ändrat reglerna om skyldighet för utländska patentsökande att ha ombud. Syftet med ändringen var att få överensstämmelse med EG-fördragets bestämmelser om etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster. Kommittén föreslår motsvarande ändring när det gäller varumärken. Det innebär att skall kunna kräva att sökanden i ett ärende om varu- märkesregistrering utser ett ombud med hemvist i och med behörighet att ta emot delgivning. En innehavare av en varumärkesregistrering som inte har hemvist i skall vara skyldig att utse ett sådant delgivningsombud med hemvist här. Avgörande för vem som kan få ensamrätt till ett varumärke är normalt beroende av vilken ansökan om registrering som först kom in till . Men i en del fall kan en ansökan få tillgodoräkna sig företrädesrätt från en annan dag än då ansökan kom in till . har nämligen genom inter- nationella åtaganden utfäst sig att under vissa villkor ge ansök- ningar företräde från den tidigare dag en ansökan getts in för registrering i en annan stat, s.k. konventionsprioritet. Det finns detaljerade regler om detta i varumärkesförordningen. Kommittén föreslår att huvuddelen av dessa regler i stället tas in i lag. Bakgrunden är att regeringen i ett ärende om ändring av patentlagen gjort bedömningen att detta är sådana regler som riks- dagen måste besluta om enligt regeringsformen. Kommittén föreslår vidare, också med hänvisning till regerings- formen, att de regler om s.k. utställningsprioritet som finns i en förordning tas in i lag och att de förtydligas. Överföring av ansökningar till den som har bättre rätt till varumärket Kommittén föreslår att det skall bli möjligt att föra över en ansökan om registrering av ett varumärke till någon som har bättre rätt till märket. Detta är en nyhet inom varumärkesrätten, men möjligheten finns på annat håll, bl.a. inom i patenträtten. För att skall kunna föra över ansökan på någon annan än den som har ansökt om registreringen skall det krävas att denne visar att han har bättre rätt till varumärket än sökanden. Är saken tveksam får förelägga honom att väcka talan vid domstol . Om han inte följer föreläggandet får Patent- verket lämna påståendet om bättre rätt utan avseende vid den fort- satta prövningen av registreringsärendet. Om det inleds en rättegång om bättre rätt till märket skall normalt förklara registreringsärendet vilande. Om någon yrkar att en ansökan skall överföras får den inte ändras, av- skrivas, avslås eller bifallas förrän yrkande har prövats. Om någon under invändningsförfarandet gör gällande att han har bättre rätt till märket skall bestämmelserna om överföring tillämpas på i princip samma sätt som under ansökningsstadiet. En grundläggande förutsättning för att något skall kunna registre- ras som varumärke är att det har särskiljningsförmåga. Brister i ett märkes ursprungliga särskiljningsförmåga kan botas genom användning. Vid prövningen i ett registreringsärende av om ett märke har särskiljningsförmåga tar man hänsyn till all användning som har skett fram till registreringsdagen. Ensamrätten till märket gäller dock redan från ansökningsdagen. En effekt av denna ordning är att innehavaren kan få ensamrätt till ett märke då märket inte uppfyllde förutsättningarna för varumärkes- skydd. Kommittén föreslår att man endast skall ta hänsyn till använd- ning som har skett innan ansökan kom in till . Ensamrätt till varumärken och andra varukännetecken skall på ungefär samma sätt som kunna förvärvas genom inarbetning. Ett kännetecken skall även i fortsättningen anses inarbetat om det är känt inom en betydande del av omsättningskretsen. När inarbetningen omfattar hela landet innebär ensamrätten, lik- som , samma rättsföljder som ensamrätten på grund av en registrering. Ensamrätten på grund av bara lokal inarbetning skall också inne- bära samma rättsföljder, men bara inom det geografiska område där ensamrätten består. Ett lokalt inarbetat kännetecken skall inte längre kunna utgöra grund för upphävande av en registrering, som ju alltid gäller i hela landet. Kommittén anser nämligen att det inte är sakligt motiverat att ensamrätten på grund av en lokal inarbetning får följder utanför det område som inarbetningen avser. Ett lokalt inarbetat känne- tecken skall dock kunna utgöra grund för förbud mot användning av ett registrerat märke inom det område där inarbetningen består. Skydd oberoende av registrering eller inarbetning Den som använder ett eget namn med särskiljningsförmåga som varukännetecken inom ett viss geografiskt område skall även i fort- sättningen ha skydd för namnet som naturligt varukännetecken inom det området. Vidare skall innehavaren av ett näringskänne- tecken, t.ex. en firma, med skydd inom ett visst område ha ett skydd för detta som ett naturligt varukännetecken inom samma område. Skyddet för naturliga varukännetecken skall till sitt innehåll också i fortsättningen i princip vara detsamma som det grundläg- gande skyddet för registrerade varumärken. Ett naturligt varukän- netecken som endast har skydd inom ett visst geografiskt område skall dock inte kunna vara ett hinder mot att en varumärkes- registrering består. Adresser skall inte längre ha något skydd som naturliga varu- kännetecken. EG:s varumärkesdirektiv innehåller tvingande bestämmelser om innebörden av det grundläggande skyddet för registrerade varu- märken. Enligt dessa skall registrerade varumärken utgöra grund för förbud mot användningen av identiska varumärken för samma slags av varor.