ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
frs · GQ12178 · 2002-11-27 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:178 om undernäring hos äldre har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att komma till rätta med de utbredda problemen med näringsbrist hos äldre personer. Bakgrunden till frågan är en ny doktorsavhandling vid där äldre personer vid äldreboenden undersökts. En fullvärdig kost är en förutsättning för att upprätthålla hälsan. Detta gäller särskilt för äldre personer. Ett väl sammansatt näringsintag kan rusta den äldre för att bättre klara de sjukdomar som ofta följer med åldrandet. Förekomsten av så kallad felnäring betyder inte att de äldre i till exempel särskilda boendeformer inte får den mat de behöver eller att de "svälter". Det är i de flesta fall flera faktorer än otillräckligt näringsintag som ligger bakom undernäring. Orsaken är ofta en kombination av en mängd samverkande faktorer, såsom kronisk sjukdom, läkemedelsbehandling, låg fysisk aktivitet och dålig tandhälsa. Otillräckliga kunskaper och bristfälliga måltidsrutiner inom sjukvård och äldreomsorg kan också vara bidragande faktorer till uppkomsten av felnäring. Inom ramen för satsningarna i samband med den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken har regeringen givit stimulansbidrag till en mängd projekt som arbetar med utveckling av frågor som rör nutrition inom äldreomsorgen. har tillsammans med tagit fram riktlinjer för bra mun- och tandvård för äldre med behov av vård och omsorg. Riktlinjerna är avsedda att användas av både vård- och tandvårdspersonal i praktisk verksamhet och i utbildning. Kost- och nutritionsfrågor är ett led i arbetet med att utveckla kvalitetssystem i omsorgen och vården om äldre. har genomfört ett flertal studier inom området och resultatet från den senaste studien är att utvecklingsläget är positivt. Kost- och nutritionsfrågor har varit och är föremål för utvecklingsarbete i många kommuner. De flesta kommuner har etablerat rutiner för att till exempel identifiera, åtgärda och dokumentera insatser beträffande de äldres nutritionsstatus. I likhet med anser jag att det är av stor vikt att en fortsatt utveckling av området sker genom att förstärka rutiner för uppföljning och kvalitetskontroll i verksamheten.
frs · GQ12179 · 2002-11-27 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:179 om vård för asylsökande har frågat mig hur regeringen kommer att agera för att säkerställa att asylsökande får rätt till vård. Jag vill börja med att redogöra för den ordning som gäller för hälso- och sjukvård till asylsökande. Asylsökande erbjuds hälso- och sjukvård samt tandvård med stöd av en överenskommelse mellan staten och . I den omfattning som landstingen ger vård enligt överenskommelsen lämnas statlig ersättning till landstingen för denna vård. För personer som fyllt lämnas ersättning för akut sjuk- och tandvård samt sådan sjuk- och tandvård som inte kan anstå. I denna vård inkluderas även nödvändiga hjälpmedel. Därutöver lämnas ersättning för viss annan vård exempelvis mödrahälsovård och förlossningsvård. Vård som inte faller under dessa kriterier och där en måttlig fördröjning inte medför allvarliga följder för patientens hälsa ersätts inte av staten. För barn som inte fyllt lämnas ersättning för hälso- och sjukvård samt tandvård. Detta innebär att barnen i princip får samma vård som barn vilka är bosatta i landet. Vad som kan anses vara omedelbar sjuk- och tandvård samt sådan vård som inte kan anstå får prövas från fall till fall av den läkare eller annan vårdpersonal som har behandlingsansvar. Enligt överenskommelsen om hälso- och sjukvård till asylsökande med flera har åtagit sig att rekommendera landstingen att tillämpa de bestämmelser som ingår i överenskommelsen. Erforderliga tillämpningsregler utarbetas av efter samråd med . Tillämpningen av överenskommelsen följs också fortlöpande upp av parterna i samråd med och beträffande vårdens omfattning och innehåll, landstingens kostnader och statens ersättning. Jag utgår således från att parterna aktivt verkar för att säkerställa att asylsökande med flera erbjuds hälso- och sjukvård i enlighet med syftet med överenskommelsen om hälso- och sjukvård till asylsökande med flera.
frs · GQ1255 · 2002-11-01 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:55 om att utlandsmyndigheter bör kunna registrera partnerskap har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att svenska utlandsmyndigheter ska kunna registrera partnerskap. Regeringen har givit vigselbemyndigande åt ett antal svenska beskickningar i utlandet. handlar det om 22 ambassader. Detta har skett eftersom ett stort antal svenskar bor utomlands. För att kunna ge vigselbemyndigande åt en utlandsmyndighet krävs att den mottagande staten i förhand godkänner att en svensk ambassad, eller ett konsulat, vidtar en sådan myndighetsåtgärd. Det finns ingen allmän internationell överenskommelse om sådana vigslar, och det är heller inte reglerat eller omnämnt i Wienkonventionerna om diplomatiska och konsulära förbindelser. Vi kan alltså erbjuda vigselmöjligheter endast i stater som inte motsätter sig vigslarna. Självfallet vill vi även kunna innefatta homosexuella, som enligt svensk lag ska ha möjligheter att registrera partnerskap. undersökte UD, genom våra utlandsmyndigheter, vilken inställning de aktuella länderna har i denna fråga. Tyvärr har resultatet varit nedslående. Endast i något enstaka fall () har vi fått klart besked om att homosexuella kan registrera partnerskap. Mot bakgrund av detta resultat är vi i de flesta fall tvungna att avstå från att registrera partnerskap eftersom diplomater är förhindrade att bedriva sådan verksamhet som inte kan anses laglig i den mottagande staten. Jag vill tillägga att utländska ambassader i som har vigselrätt också har möjlighet att registrera partnerskap, eftersom det här inte strider mot svensk lag.
frs · GQ1256 · 2002-11-04 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:56 om mänskliga rättigheter i har frågat mig om jag avser ta initiativ till ett gemensamt parlamentariskt utspel om mänskliga rättigheter i . Jag delar oro för bristen på respekt för de mänskliga rättigheterna i och hennes vilja att gemensamt arbeta för att förbättra situationen. Rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser beslutade att inleda en särskild dialog med om mänskliga rättigheter. En sådan dialog ska vara villkorslös och målinriktad med identifierbara kort- och långsiktiga krav för att avläsa framsteg. Dialogen ska regelbundet utvärderas och kunna avslutas om EU eller så önskar. Alla frågor om mänskliga rättigheter kommer att kunna diskuteras inom ramen för denna dialog. Frågor som EU prioriterar är tortyr, dödsstraff, diskriminering, yttrandefrihet, rättsstatens principer och samarbete med internationella mekanismer för att övervaka respekt för de mänskliga rättigheterna, till exempel de särskilda rapportörer som finns inom FN-systemet. Ett första möte inom ramen för dialogen planeras äga rum i , och fokus kommer då att ligga på frågor om tortyr och diskriminering. EU har under en rad år lagt fram en resolution om de mänskliga rättigheterna i , såväl i som i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. I årets resolution i mänskliga rättighetskommissionen uttryckte EU särskild oro över begränsningar av pressfriheten, arresteringar av parlamentariker, återupptagande av offentliga spöstraff och utdömandet av dödsstraff, inklusive steningsdomar. Tyvärr förlorade EU omröstningen med en enda röst. Detta innebar bland annat att mandatet för FN:s särskilde rapportör för inte förlängdes. Som säkert känner till har starkt förordat att EU skulle lägga fram en resolution även vid . Inom EU-kretsen har det dock rått olika uppfattningar om detta, och vi har därmed inte kunnat enas om en sådan resolution. och EU fortsätter att aktivt arbeta för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i . Oenigheten i resolutionsfrågan beror inte på att medlemsländerna har olika uppfattningar om läget för de mänskliga rättigheterna i . Det handlar i stället om att man har olika åsikter om vilken metod man ska använda för att komma till rätta med situationen. Flera av EU:s medlemsstater anser att man bör pröva den etablerade MR-dialogen innan en ny resolution läggs fram. Det gläder mig att både EU och är så starkt engagerade i arbetet för att förbättra respekt för de mänskliga rättigheterna. Jag hoppas att vi kan fortsätta att gemensamt stödja de krafter i som verkar för reformer och för en förbättrad respekt för de mänskliga rättigheterna i landet.
frs · GQ1267 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:67 om natt- och helgstängd tull i har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att gränsstationen i även fortsättningsvis ska ha öppet och nätter. Inledningsvis vill jag påpeka att det inte ankommer på regeringen att fastställa hur organiserar sin verksamhet. ska självt avgöra var de resurser man förfogar över gör mest nytta för att uppfylla de övergripande mål för tullverksamheten som regeringen och fastställer. Regeringen anger i målen för att myndigheten ska tillhandahålla en god service så att handeln med tredje land underlättas och varuflödet inom EU inte hindras. prövar fortlöpande, med utgångspunkt i ärendemängd, trafikströmmar, hotbilder m.m., hur de tillgängliga resurserna fördelas mellan olika delar av landet för att myndigheten ska uppfylla målen för verksamheten. Avseende trafiken i har jag fått information från om att man erbjuder andra lösningar för att underlätta gränspassagen för de företag som trafikerar gränsen. har också meddelat att den kontrollverksamhet som sker avseende smuggling inte berörs. Jag anser, med bakgrund av det som ovan redovisats, att det inte föreligger något behov av att vidta några ytterligare åtgärder.
frs · GQ1268 · 2002-11-12 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:68 om brevröstning har frågat statsrådet om hon avser att lägga fram förslag om en försöksverksamhet med brevröstning för alla väljare vid val till . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Redan vid tillkomsten av den nuvarande vallagen ansåg regeringen att brevröstning strider mot vårt valförfarandes grundläggande principer när det gäller inte bara möjligheten att garantera väljarens valhemlighet utan också valförfarandets tillförlitlighet och säkerhet. Såvitt avser tillförlitligheten kan brevröstningen ifrågasättas framför allt på grund av att en hög andel brevröster underkänns, och när det gäller säkerheten så måste man räkna med att en generell möjlighet att brevrösta skulle innebära en ökad risk för att röster försvinner i postgången (prop. 1996/97:70 s.148). I konsekvens härmed ansåg regeringen i samband med de ändringar i vallagen som föreslogs att möjligheterna för utlandssvenskar att brevrösta inte skulle utvidgas (prop. 2001/02:53 s.42f.). På initiativ gjordes brevröstningen dock generell för alla utlandssvenskar vid årets val (bet. 2001/02:KU8, rskr. 2001/02:147). När det gäller väljare som vistas i finns det ett flertal olika sätt att rösta, som tar hänsyn bland annat till dem som befinner sig någon annanstans än i sitt valdistrikt på valdagen och till dem som på grund av sjukdom med mera inte själva kan ta sig till en röstningslokal. Härigenom ges goda möjligheter för alla dessa väljare att delta i valet. Med hänsyn till de påtagliga nackdelar som är förknippade med brevröstningen ser jag inget behov av att därutöver införa en allmän möjlighet till brevröstning eller genomföra någon försöksverksamhet med sådan röstning.
frs · GQ1269 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:69 om burhöns har frågat mig om jag avser att på samma sätt som har gjort, vidta några politiska åtgärder för att inte var femte höna i ska sitta i gamla burar framöver. , i samband med att den nya djurskyddsförordningen infördes, förbjöds användningen av traditionella hönsburar. Förbudet mot dessa burar har stått fast. Många äggproducenter har också ställt om till alternativa system. När övergångsperioden för bestämmelsen gick ut kunde emellertid tillverkarna av alternativa inhysningssystem för värphöns inte leverera tillräckligt antal sådana inredningar. gav därför tidsbegränsade dispenser i enskilda fall för användning av traditionella burar. Dessa dispenser gavs endast till producenter som hade en dokumenterat hög djurskyddsnivå och som kunde uppvisa ett leveransavtal för ett alternativt system. Sådana dispenser ges inte längre och den sista löper ut . En del äggproducenter har överklagat att de inte fått ytterligare dispens och domstolsprövning pågår. Som jordbruksminister får jag inte kommentera de pågående processerna men min bestämda övertygelse är att omställningen inom äggproduktionen ska fortgå som planerat.
frs · GQ1270 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på frågorna 2002/03:70 om ursprungsmärkning av skinn- och pälsprodukter samt 71 om importförbud mot hund- och kattskinn de har frågat mig när det kommer förslag om obligatorisk märkning av skinn- och pälsprodukter med uppgift om vilken djurart och vilket land de kommer ifrån. Vidare har de frågat hur jag kommer att arbeta för att få till stånd ett importförbud mot hund- och kattskinn både nationellt och inom EU. Eftersom båda frågorna har sitt ursprung i användning av hund- och kattskinn har jag valt att besvara frågorna i ett sammanhang. Låt mig börja med att hålla med om att den nämnda filmen visar en fruktansvärd hantering av djur som naturligtvis är helt främmande för vår syn på djur och djurhantering. Jag är säker på att mycket få människor i och för den delen i världen vill ha något med dessa produkter att skaffa. Det vore självfallet önskvärt att produkter från djur som produceras under djurskyddsmässigt undermåliga förhållanden inte skulle förekomma vare sig på den svenska eller på andra marknader. Bestämmelser om internationell handel är dock mycket omfattande och komplexa. I EG-fördraget finns också en rad bestämmelser om fri rörlighet för varor inom unionen. har , inom ramen för anmälningsförfarande av tekniska föreskrifter, till kommissionen anmält lagstiftning som syftar till att förbjuda användning, förvaring och saluföring samt import av skinn och päls från hundar och katter. Jag kommer med stort intresse ta del av övriga medlemsstaters och kommissionens synpunkter på det italienska förslaget. Även har infört motsvarande bestämmelser. Det förefaller således vara möjligt att på nationell nivå införa lagstiftning på området men det mest effektiva vore förstås om EU:s medlemsstater agerar gemensamt. Det har också visat sig att frågan om hund- och kattskinn diskuteras i andra medlemsstater. Jag avser att ta upp frågan inom EU. Om detta inte visar sig vara en framkomlig väg kommer jag att arbeta vidare för åtgärder på nationell nivå. Det är viktigt med välinformerade konsumenter som gör medvetna val och som börjar ställa krav på återförsäljare av päls- och skinnprodukter. Det måste gå att få svar på frågan från vilket djur pälsen eller skinnet kommer. Detta är en fråga som skulle kunna lösas på frivillig väg av marknadens aktörer genom överenskommelser om märkning. Om detta inte räcker måste frågan om obligatorisk märkning diskuteras gemensamt inom EU.
frs · GQ1271 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på frågorna 2002/03:70 om ursprungsmärkning av skinn- och pälsprodukter samt 71 om importförbud mot hund- och kattskinn de har frågat mig när det kommer förslag om obligatorisk märkning av skinn- och pälsprodukter med uppgift om vilken djurart och vilket land de kommer ifrån. Vidare har de frågat hur jag kommer att arbeta för att få till stånd ett importförbud mot hund- och kattskinn både nationellt och inom EU. Eftersom båda frågorna har sitt ursprung i användning av hund- och kattskinn har jag valt att besvara frågorna i ett sammanhang. Låt mig börja med att hålla med om att den nämnda filmen visar en fruktansvärd hantering av djur som naturligtvis är helt främmande för vår syn på djur och djurhantering. Jag är säker på att mycket få människor i och för den delen i världen vill ha något med dessa produkter att skaffa. Det vore självfallet önskvärt att produkter från djur som produceras under djurskyddsmässigt undermåliga förhållanden inte skulle förekomma vare sig på den svenska eller på andra marknader. Bestämmelser om internationell handel är dock mycket omfattande och komplexa. I EG-fördraget finns också en rad bestämmelser om fri rörlighet för varor inom unionen. har , inom ramen för anmälningsförfarande av tekniska föreskrifter, till kommissionen anmält lagstiftning som syftar till att förbjuda användning, förvaring och saluföring samt import av skinn och päls från hundar och katter. Jag kommer med stort intresse ta del av övriga medlemsstaters och kommissionens synpunkter på det italienska förslaget. Även har infört motsvarande bestämmelser. Det förefaller således vara möjligt att på nationell nivå införa lagstiftning på området men det mest effektiva vore förstås om EU:s medlemsstater agerar gemensamt. Det har också visat sig att frågan om hund- och kattskinn diskuteras i andra medlemsstater. Jag avser att ta upp frågan inom EU. Om detta inte visar sig vara en framkomlig väg kommer jag att arbeta vidare för åtgärder på nationell nivå. Det är viktigt med välinformerade konsumenter som gör medvetna val och som börjar ställa krav på återförsäljare av päls- och skinnprodukter. Det måste gå att få svar på frågan från vilket djur pälsen eller skinnet kommer. Detta är en fråga som skulle kunna lösas på frivillig väg av marknadens aktörer genom överenskommelser om märkning. Om detta inte räcker måste frågan om obligatorisk märkning diskuteras gemensamt inom EU.
frs · GQ1272 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:72 om dokumentation av bredbandsledningar har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att det finns en rikstäckande och tillgänglig dokumentation av bredbandsnät. En viktig dokumentation av bredbandsutbyggnaden är den som sker på lokal nivå ute i kommunerna. Regeringen har bland annat därför, i enlighet med bredbandsutredningens förslag, beslutat att en förutsättning för att ta del av de kommunala bredbandsstöden är att kommunen upprättar ett IT-infrastrukturprogram. Detta är en viktig dokumentation tillsammans med andra aktörers, såsom länsstyrelser och operatörer. Ett sätt att lösa eventuella problem med dokumentation kan vara att berörda instanser, till exempel länsstyrelserna, kommunerna och operatörerna samråder kring dessa frågor. En annan lösning kan vara att bygga upp ett särskilt register över ledningar. Att inrätta ett rikstäckande och tillgängligt dokumentationssystem med detaljerad information om ledningsdragning är dock en kostsam ågärd och jag är inte beredd att ta ställning till detta. Frågan behöver i så fall utredas närmare.
frs · GQ1273 · 2002-11-12 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:73 om partisymbol på valsedlarna har frågat statsrådet om hon avser att vidta åtgärder så att partisymboler kommer att finnas på valsedlar vid kommande val. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Partierna har möjlighet att påverka utformningen av sina valsedlar, till exempel när det gäller den typografi som används för att trycka partinamnet. På så sätt kan partierna till viss del sätta en egen prägel på sina valsedlar. Det finns inte några "officiella" partisymboler. Det är riktigt att de större partierna i sin verksamhet använder egna symboler. Men särskilt när det gäller lokala partier är detta ofta inte fallet. Jag kan inte tänka mig en ordning där staten kräver av partierna att de har egna symboler för att få delta i valen. Ett system med partisymboler på valsedlarna måste därför bygga på frivillighet. Någon enhetlig ordning kan då knappast uppnås. Jag är av dessa skäl tveksam till en sådan förändring som är inne på. Valsedlarnas utformning och innehåll är betydelsefulla i flera avseenden. Inte bara för röstsammanräkningen utan också för hur många kandidatnamn det går att ha på varje valsedel och för att väljaren ska kunna skilja valsedlarna åt för de olika valen och kunna personrösta på ett enkelt sätt. Ju fler sorters uppgifter det ska finnas på en valsedel, desto tar också tryckningen. Detta gäller särskilt tryckning i färg, till exempel av partisymboler. Om valsedlarna förses med färglagda symboler blir det också svårare att bevara valhemligheten, eftersom sådana symboler är lättare att känna igen på avstånd. Det är således många olika aspekter som måste vägas mot varandra. Med detta sagt vill jag framhålla att jag givetvis är öppen för diskussioner om hur valförfarandet kan förenklas, för att därigenom underlätta för väljarna att delta i valen. Valsedlarnas utformning och innehåll har en given plats i en sådan diskussion.
frs · GQ1274 · 2002-11-13 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:74 om diplomatiskt till representant i de har frågat mig när jag avser att tillse att det utfärdas ett diplomatiskt , eller något annat slags , av till representanten för Mission in . Enligt lagen om privilegier och immunitet i vissa fall (1976:661) åtnjuter främmande staters beskickningar och deras medlemmar immunitet och privilegier i enlighet med Wienkonvention om diplomatiska förbindelser. En förutsättning för att kunna etablera en diplomatisk beskickning i mening och omfattas av lag är att erkänner den främmande statsbildningen och har diplomatiska förbindelser med landet i fråga. Eftersom inte erkänner eller som stater, har varken Mission eller PLO:s generaldelegation diplomatisk status. Detsamma gäller representanterna som är knutna till dessa kontor. Svensk praxis är att utfärdade av UD i princip bara ges till organ och personer som åtnjuter privilegier och immunitet i någon grad. Eftersom varken Mission, PLO:s kontor eller deras representanter i åtnjuter sådana rättigheter har UD heller inte utfärdat till någon av dem. Detta är också den vanligaste praxisen inom EU.
frs · GQ1275 · 2002-11-06 00:00:00 — Svar på fråga 2002/03:75 om strandskyddsbestämmelserna har frågat mig vilka förändringar jag är beredd att vidta för att öka kommunernas beslutanderätt i strandskyddsfrågor. Strandskyddsbestämmelserna i är utformade så att kommunerna efter delegation från har befogenhet att besluta om dispens från bestämmelserna om det finns särskilda skäl. Även ansvaret för den operativa tillsynen kan överlåtas till kommunerna enligt bestämmelser om tillsyn liksom möjligheten att besluta om undantag från strandskyddsbestämmelserna vid fastighetsbildning enligt fastighetsbildningslagen. Den kartläggning av strandskyddsbestämmelserna som gjort och som refererar till innehåller förslag på ett stärkt strandskydd i tätortsnära områden och vissa lättnader avseende strandskyddsbestämmelserna i glesbygdsområden med lågt bebyggelsetryck i syfte att underlätta regional utveckling såsom turism och friluftsliv. I direktivet ingick inte att utreda förutsättningarna för och konsekvenserna av en generellt utökad beslutanderätt över utvecklingen av strandområden inom kommunen. Utredningen är omfattande och det finns ett flertal frågor att ta ställning till. kartläggning och förslag till åtgärder har remitterats och först efter det att frågan beretts inom är jag beredd att ge närmare besked om hur jag ser på frågan om en förändring av strandskyddsbestämmelserna. Men jag kan redan nu säga att jag anser att strandskyddet bör betraktas som en nationell miljöpolitisk fråga som det inte ankommer på kommunerna själva att bestämma över i alla avseenden.