ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
frs · GP12938 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:938 om omhändertagande av asylsökande har frågat mig vilka åtgärder regeringen ämnar vidta för att alla asylsökande ska beredas ett mottagande som står i samklang med humanitetens krav. Ett väl fungerande och humant mottagande där den asylsökande bemöts med respekt för sin integritet samt förmåga och vilja att ta ansvar för sig själv och sin familj är centrala element i svensk flyktingpolitik. De asylsökande ges därför inom ramen för mottagandesystem möjlighet att välja att antingen ordna bostad på egen hand, s.k. eget boende, eller bo på någon av verkets anläggningar. När det gäller anläggningsboende sker detta i vanliga lägenheter med självhushåll. För flertalet asylsökande handlar det inte om att bli omhändertagna asylansökan prövas. De personer som lider av sjukdom eller sviterna av traumatiska upplevelser ska naturligtvis få det stöd och den hjälp som de kan behöva. Hälso- och sjukvården för asylsökande m.fl. regleras i en särskild överenskommelse mellan staten och . Denna överenskommelse går utöver landstingens skyldigheter enligt hälso- och sjukvårdslagen. Överenskommelsen innebär att landstingen ska ge vuxna asylsökande omedelbar hälso- och sjukvård samt tandvård och sådan hälso- och sjukvård samt tandvård som inte kan anstå. I denna vård ingår naturligtvis livsnödvändig medicin. Asylsökande som inte fyllt erhåller samma hälso- och sjukvård som i bosatta barn. Staten lämnar ersättning till landstingen för denna vård. Vad som kan anses vara omedelbar vård får prövas från fall till fall av den behandlingsansvarige läkaren. Jag utgår från att , landstingen och andra aktörer gör sitt yttersta för att de asylsökande ska kunna erhålla en värdig vistelse i och mötas med respekt deras ärende prövas.
frs · GP12939 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:939 om kristna konvertiter från islam har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att iranska konvertiter får asyl. Som bakgrund till frågan uppger att kristna konvertiter från beviljades asyl i men att praxis ändrades . Konversion ses inte längre som asylgrundande skäl. anför att om man ser till den totala bilden där repression, förtryck och mord utövas mot oliktänkande på alla nivåer i samhället kan avsaknaden av offentliga avrättningar av konvertiter inte rimligen sägas bevisa en existerande rättstrygghet för den som konverterar. Som väl känner till är och de rättstillämpande myndigheterna i asylärenden. Det är dessa myndigheter som fastställer och tillämpar praxis. Jag är som statsråd förhindrad att påverka och kommentera enskilda asylärenden och handläggningen av dessa hos utlänningsmyndigheterna. Lagstiftning, fastlagd praxis och internationell rätt måste naturligtvis följas av myndigheterna med hänsyn till den aktuella och verkliga situationen i de asylsökandes hemländer när dessa myndigheter ska bedöma de uppgifter som lämnas av de asylsökande och deras ombud. Jag utgår från att så också sker. Myndigheternas uppgift är bl.a. att kritiskt granska faktaunderlaget i varje enskilt ärende. Det kan i ett enskilt fall framkomma omständigheter som gör att det finns anledning att frångå generella ställningstaganden i praxisavgöranden. När det gäller synen på t.ex. konvertiters situation i har möjlighet att ändra gällande praxis om så visar sig vara nödvändigt. Utlänningsmyndigheterna har även möjlighet att i vissa fall överlämna ärenden till regeringen för vägledande beslut. Enligt utlänningslagen är en person som bl.a. känner välgrundad fruktan för förföljelse t.ex. på grund av sin religiösa uppfattning att anse som flykting. Detta gäller oberoende av om förföljelsen utgår från hemlandets myndigheter eller om dessa myndigheter inte kan antas bereda trygghet mot förföljelse från enskilda. om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna är gällande lag i . Utlänningslagen innehåller två bestämmelser som står i direkt överensstämmelse med artikel 3 i nämnda konvention. Det gäller dels rätten till skydd för den som känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, dels ett absolut hinder mot att verkställa en avvisning eller utvisning om det finns skälig anledning att tro att en utlänning skulle vara i fara att utsättas för detta. Det finns således ett starkt skydd i svensk utlänningslagstiftning för asylsökande som känner en välgrundad fruktan för förföljelse, som riskerar dödsstraff eller som hotas av omänsklig eller förnedrande behandling på grund av sin religiösa tillhörighet. Med anledning av detta finner jag inte anledning att vidta ytterligare åtgärder.
frs · GP12945 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:945 om arbetstillstånd för asylsökande har frågat mig om jag är beredd att verka för att ändra i utlänningsförordningen så att asylsökande automatiskt ska få tillträde till arbetsmarknaden efter en inledande period . I 4 kap. 3 a § utlänningsförordningen föreskrivs, vilket också påpekat, att får besluta att undanta en asylsökande från skyldigheten att inneha ett arbetstillstånd i de fall då bedömer att det kan dröja mer än att meddela beslut i tillståndsfrågan. jämför med förslaget till EG-direktiv om miniminormer om mottagandevillkor för asylsökande, där det föreskrivs att en medlemsstat inte får vägra en asylsökande tillträde till arbetsmarknaden . Att införa en liknande bestämmelse redan nu skulle, menar , underlätta den tunga arbetsbördan för då myndigheten inte skulle behöva bedöma handläggningstiden i varje enskilt ärende. Regeringens position har under förhandlingarna i rådet av förslaget till EG-direktiv om miniminormer om mottagandevillkor för asylsökande varit att det inte är acceptabelt, vilket såväl socialförsäkringsutskottet som olika frivilligorganisationer också har påpekat, att utesluta de asylsökande från arbetsmarknaden under en så pass som . Oavsett om tillträdet till arbetsmarknaden förutsätts ske per automatik eller inte i förslaget, förefaller det inte som rimligt för den asylsökande att få vänta på att få söka och eventuellt erhålla arbete. Nuvarande tidsgräns är således att föredra. Det kan också påpekas att den av kommissionen föreslagna tidsgränsen för tillträde till arbetsmarknaden under förhandlingarna har stigit till . Förhandlingarna om EG-direktivet har nått så långt att ett antagande av direktivet är att vänta vid ministerrådsmötet för rättsliga och inrikes frågor den 25@26 april. Direktivet ska, efter antagandet, genomföras i svensk rätt . Det kommer därvid att utredas på vilket sätt EG-direktivet bäst bör genomföras i svensk rätt. Mot bakgrund av detta, och nödvändigheten att behandla alla frågor som rör EG-direktivet i ett samlat reformarbete, förefaller det inte rimligt att ändra i utlänningsförordningen.
frs · GP12948 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:948 om trafficking har frågat justitieminister om vilka åtgärder han avser att vidta för att de som utsatts för sexuell exploatering ska få ett tillfälligt uppehållstillstånd så att de i domstol kan berätta om vad de utsatts för. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Jag delar uppfattning att det är ett växande problem att offer för människohandel, vars vittnesmål i många fall skulle behövas i brottsutredningar, avvisas från innan brottsutredningen har kunnat avslutas. Arbetet med att förbättra utredningar och fortbilda poliser och åklagare om människohandel har hög prioritet. Det är först som människohandel tilltagit i , vilket lett till att polisen nu är mer uppmärksam på problemet liksom att polisens kompetens och resurser på området har förstärkts. Utländska kvinnor som bedriver prostitution i och som kan ha varit föremål för människohandel kan avvisas bl.a. på den grunden att de inte har tillräckliga medel för sin vistelse och hemresa. Det är polismyndigheten som fattar beslut om avvisning i dessa fall. Regeringen har uppmärksammat att en ny ordning kan behövas och gavs därför i uppdrag att utreda om möjligheterna till lagföring kan underlättas när det gäller fall av människohandel samt ta ställning till vilka möjligheter som finns för att ge offren för människohandel rättsligt och annat stöd så att de kan bistå i utredningar. Kommittén ska redovisa sitt betänkande i den delen . Problemet har även uppmärksammats i Europeiska unionen och kommissionen lade ett förslag till direktiv om tillfälligt uppehållstillstånd för offer för människohandel. Den övergripande idén i förslaget är att man på ett effektivare sätt ska kunna bekämpa människohandel. Förhandlingarna kommer troligen att inledas .
frs · GP12949 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:949 om religionsfriheten Skånberg har frågat hur justitieministern avser att aktualisera vikten av religionsfrihet och motverka diskriminering av kristna. Frågan har överlämnats till mig. Enligt Skånberg ska ha nekat en församling att delta i Malmös Påsk i city. Vidare hävdar att kommun i allt större utsträckning avslår ansökningar om bidrag till olika projekt som har kyrklig anknytning. Det framgår inte klart av frågan på vilket sätt Skånberg anser att religionsfriheten riskerar att begränsas eller att diskriminering av kristna förekommer. Generellt kan sägas att enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Skyddet för religionsfriheten innebär ett förbud mot bestämmelser som uttryckligen riktar sig mot någon viss religionsutövning eller som uppenbart syftar till att motverka en viss religiös riktning. Vad gäller diskriminering på grund av trosbekännelse kan anmälan göras till Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). DO har till uppgift att verka för att etnisk diskriminering inte förekommer inom något område av samhällslivet. Med etnisk diskriminering avses att en person eller grupp av personer missgynnas i förhållande till andra eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av bl.a. trosbekännelse.
frs · GP12951 · 2002-04-02 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:951 om resurser till djurskyddet har frågat mig vad jag ämnar göra för att ska kunna hantera djurskyddsärenden snabbare så att djur slipper lida i onödan. Länsstyrelserna har enligt regleringsbrevet som mål bl.a. att verksamheten ska kännetecknas av en enhetlig rättstillämpning, god service och information samt en snabb och korrekt handläggning. När det gäller djur ska länsstyrelserna verka för ett gott djurskydd och ett gott hälsotillstånd bland djur i människans tjänst. Jag förutsätter att länsstyrelserna uppfyller sina mål när det gäller djurskyddstillsynen och det är också min övertygelse att så sker i de flesta regioner. Om det finns brister i hanteringen är detta emellertid något som jag ser mycket allvarligt på. Naturligtvis måste länsstyrelserna åtgärda sådana brister. Enligt djurskyddslagen (1988:534) kan emellertid även andra tillsynsmyndigheter än gripa in. Exempelvis kan kommunen meddela de förelägganden och förbud som behövs för att djurskyddslagstiftningen ska följas. Beslut om förbud att ha hand om djur får dock endast meddelas av . Även andra tillsynsmyndigheter kan i vissa fall meddela beslut om omhändertagande av djur, t.ex. när det bedöms oundgängligen nödvändigt från djurskyddssynpunkt. beslutade regeringen att till överlämna en proposition om ändringar i djurskyddslagen m.m. (prop. 2001/02:93). I propositionen föreslås bl.a. skärpningar som innebär att i vissa fall kommer att bli skyldig att besluta om omhändertagande av djur. Om någon av de i lagen angivna förutsättningarna är uppfyllda kommer ett omhändertagande att bli obligatoriskt, vilket inte är fallet . Det är min förhoppning att de ändringar som föreslås i propositionen kommer att underlätta och effektivisera hanteringen av djurskyddsärenden framför allt hos länsstyrelserna.
frs · GP12952 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:952 om kvinnligt företagande har frågat jordbruksministern vilka åtgärder hon avser att vidta för att öka företagandet bland kvinnor. fråga berör näringspolitiken. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det därmed är jag som ska besvara frågan. Kvinnors andel av nyföretagandet i har fördubblats . Regeringen anser att det är angeläget att öka andelen företag som startas och drivs av kvinnor. För att åstadkomma detta är en ökad förståelse och kunskap om kvinnors företagande nödvändig. Regeringens arbete med kvinnors företagande är i huvudsak inriktat på finansiering, rådgivning och att förbättra kunskapen om företagande. Regeringen har beslutat att öka anslaget för främjande av kvinnors företagande under 2002@2004. Dessa medel ska användas till att integrera affärsrådgivning och kunskaper om kvinnors företagande bland etablerade rådgivningsaktörer, samt söka samverkan med organisationer och företagare för att sprida kunskap och förebilder kring kvinnors entreprenörskap. Regionala och lokala resurscentrum för kvinnor är ett viktigt komplement till kvinnlig affärsrådgivning. Regeringen har höjt anslagen till dessa med 10 miljoner till 26 miljoner. Finansiering är en av de viktigaste frågorna för kvinnliga företagare. lämnar ett särskilt lån till kvinnliga företagare. Regeringen har i proposition 2001/02:4 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet lämnat förslag om att inrätta ett särskilt mikrolån, som inte minst kvinnor kan använda sig av. För att få flera kvinnor att starta företag är det viktigt att skapa ett mer entreprenöriellt klimat, uppmuntra entreprenörskap och bidra till positiva attityder till entreprenörskap. Regeringen har i ovan nämnda proposition anvisat medel för att utarbeta ett nationellt program för entreprenörskap. Ungt entreprenörskap i skolan är ett viktigt område i detta program för att inte minst ge flickor en god grund för företagsamhet . Ett annat viktigt område är hur man ska omsätta forskningsprojekt och innovationer i konkreta affärsprojekt. Kvinnor är kraftigt underrepresenterade som innovatörer. Regeringen har lämnat proposition 2001/02:02 FoU och samverkan i innovationssystemet. Propositionen följs nu upp av ett särskilt innovationsprojekt för att främja innovationsklimatet i landet.
frs · GP12953 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:953 om äldre dövblindas situation har frågat vad jag är beredd att göra för att förbättra kunskapen om äldre dövas och dövblindas situation bland ansvariga och bland vård- och omsorgspersonal. Jag delar uppfattning att kunskapen om äldre dövas och dövblindas situation behöver förbättras. Flera av de satsningar som regeringen gör bör medverka till att kunskapen om äldre dövas och dövblindas situation ökar även om de inte enbart avser dessa grupper. får statsbidrag till sitt kunskapscenter för dövblinda. Kunskapscentret förmedlar kunskaper till såväl personer med dövblindhet som personal och myndigheter. Det är viktiga uppgifter, särskilt mot bakgrund av att antalet personer som är dövblinda är få och det därför är svårt för kommuner och landsting att bygga upp och behålla egen kompetens på området. Även () får, utöver det statliga organisationsstödet, bidrag för kunskapsutveckling och informationsspridning. gör en kartläggning av vilka konsekvenser förändringen av arbetsuppgifterna för dövblindkonsulenterna vid får för vuxna dövblinda, så att dessa inte blir utan stöd av socialt rehabiliterande/habiliterande karaktär. Dessutom har regeringens uppdrag att kartlägga vuxna funktionshindrades tillgång till habilitering och rehabilitering. Här ingår självfallet även dövblindas tillgång till sådant stöd. Inställningen och attityder hos personal och politiker är viktiga för viljan att ta till sig kunskap. Regeringen har, på grundval av slutbetänkande nia, gett utbildningsstöd (Sisus) i uppdrag att verka för ökad kompetens om bemötande av personer med funktionshinder. Sisus disponerar dessutom och framåt för olika modellprojekt. Jag kommer att noga följa upp dessa satsningar för att se om det finns behov av ytterligare åtgärder.
frs · GP12954 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:954 om sjuksköterskornas arbetsförhållanden har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra trivseln för sjuksköterskor. Människors trivsel på en arbetsplats är ett resultat av en mängd samverkande faktorer. Det är de enskilda landstingen som har huvudansvaret för att organisera sin verksamhet på ett sådant sätt att sjukvårdspersonalen trivs och har möjlighet att utveckla sig och påverka sin arbetsmiljö. Enligt min mening är det viktigt att vården präglas av stor öppenhet där personalens synpunkter och erfarenheter tas tillvara. Huvudmännen måste göra målmedvetna satsningar för att ta tillvara olika förmågor hos personalen, säkerställa tillgången till handledning samt möjligheterna till kompetensutveckling. Jag välkomnar en ökad mångfald av vårdgivare inom sjukvården. Detta har regeringen också klart uttalat i Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149). I handlingsplanen betonas att alternativa driftsformer i den öppna vården och omsorgen ska stimuleras genom att fler kooperativa, privata och ideella vårdgivare ges möjlighet att sluta avtal med sjukvårdshuvudmännen. Jag vill än en gång påpeka att stopplagen i sig inte innebär ett hinder för privata entreprenörer att starta eller driva sjukhus, vårdcentraler m.m. Det stopplagen däremot reglerar är landstingens möjligheter att överlämna driften av akutsjukhus till en entreprenör som avser att driva verksamheten i vinstsyfte. I flera fall har privata initiativ säkerligen medfört en förbättrad arbetsmiljö för berörd hälso- och sjukvårdspersonal, i andra fall inte. Hur en sjukvårdsverksamhet är organiserad har enligt min mening avsevärt större betydelse för personalens trivsel än valet av ägandeform.
frs · GP12955 · 2002-04-03 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:955 om flyktingförläggningen i har frågat socialministern vilka åtgärder regeringen ämnar vidta så att såväl vuxna som barn på flyktingförläggningen i får tillräckliga psykologresurser. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. De asylsökande, såväl vuxna som barn, som lider av sjukdom eller sviterna av svåra umbäranden kan naturligtvis behöva få stöd och hjälp. Huvuddelen av de särskilda insatserna ska dock ges av de huvudmän som är bäst skickade att ta hand om sådana problem nämligen landstingen och kommunerna. Ett samarbete sker här fortlöpande mellan och dessa huvudmän samt berörda organisationer för att utveckla metoder så att personer med behov av vård och särskilt stöd ska kunna erbjudas detta efter ankomsten till . Hälso- och sjukvården för asylsökande m.fl. regleras i en särskild överenskommelse mellan staten och . Denna överenskommelse går utöver landstingens skyldigheter enligt hälso- och sjukvårdslagen. Överenskommelsen innebär att landstingen ska ge vuxna asylsökande omedelbar hälso- och sjukvård samt tandvård och sådan hälso- och sjukvård samt tandvård som inte kan anstå samt viss annan vård. Vad som kan anses vara omedelbar vård och vård som inte kan anstå får prövas från fall till fall av den läkaren som har ansvaret för behandlingen. Asylsökande som inte fyllt erhåller samma hälso- och sjukvård som i bosatta barn inklusive barnpsykoterapi. För denna vård lämnar staten ersättning till landstingen huvudsakligen i form av en schablonersättning. Schablonersättningen ska i princip täcka all den vård som den enskilde normalt kan behöva. För vård som överstiger för en vårdkontakt lämnar staten särskild ersättning. Det är naturligtvis upp till landstingen att bestämma hur vården till de asylsökande bäst ska organiseras. Jag utgår dock från att i län och i även fortsättningsvis fortsätter det samråd som redan sker i denna fråga.
frs · GP12956 · 2002-04-08 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:956 om riksrekrytering har frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta om vissa kommuner inte kan bära kostnaderna för elever som valt att studera i fristående gymnasieskola. En hemkommun har enligt skollagen ansvaret att erbjuda utbildning i gymnasieskolan till alla ungdomar i kommunen som har slutfört sista årskursen i eller motsvarande utbildning. Erbjudandet ska avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller ett landsting i enlighet med samverkansavtal. En kommun som i sin gymnasieskola har tagit in en elev som inte är hemmahörande i kommunen eller samverkansområdet har rätt till ersättning för sina kostnader för elevens utbildning från elevens hemkommun. En hemkommun är även skyldig att betala för elevens utbildning i det fall en elev väljer att få sin gymnasieutbildning i en sådan fristående gymnasieskola som av förklarats berättigad till bidrag. Denna skyldighet har gällt . Enligt beslut med anledning av förslag i proposition 2001/02:35 Fristående skolor ska, fr.o.m. den l , bidrag till fristående gymnasieskolor lämnas främst med ledning av kostnaden för motsvarande nationella program i elevens hemkommun eller i den kommun där den fristående skolan är belägen. Det innebär att glesbygdskommunernas kostnader för elever som valt att studera i en fristående gymnasieskola inte blir större än vad det skulle kostat om eleven gick i hemkommunens eller samverkansområdets gymnasieskola. Slutligen vill jag nämna att den parlamentariska 2000 har i uppdrag att bl.a. utreda och lämna förslag till en framtida utformning av gymnasieskolans studievägsutbud samt överväga om det är möjligt att tillämpa samma grunder för riksrekrytering oavsett huvudman.
frs · GP12957 · 2002-04-04 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:957 om möte mellan rattfyllerister och offer har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att dömda rattfyllerister, utöver gängse påföljd för rattfylleri, även ska kunna dömas att medverka i möten med rattfylleriets offer, motsvarande VIP-programmet i . Genom att träffa människor som drabbats av svåra traumatiska upplevelser efter rattfylleribrott konfronteras gärningsmannen med konsekvenserna av sådana brott. Påverkansmodeller som t.ex. Victim Impact Panel (VIP) kan således leda till ökad insikt om brottets allvar hos gärningsmannen och därmed leda till minskad risk för återfall i rattfylleribrott. VIP-modellen används inom kriminalvården av t.ex. frivården i . Gärningsmannen får som en del av rattfylleriprogrammet träffa en anhörigpanel och lyssna till deras berättelser. Ett annat VIP-projekt drivs av , (), NTF m.fl. i samarbete med rättsväsendet. De ska utarbeta en svensk modell av VIP-metoden och genomföra den på försök . Det är oerhört viktigt att personer som begår brott och som har missbruksproblem erbjuds behandling. Valet av behandlingsmetod måste emellertid utgå från den enskildes behov och förutsättningar. Olika metoder utvecklas . Ett program med brottsofferkonfrontation förutsätter även andra personers medverkan. Det är därför inte lämpligt att domstolen beslutar om behandlingsmetoden. Metoden bör i stället fortsätta att utgöra ett inslag av straffverkställigheten och på så sätt komplettera påföljden. Uppgiften att utveckla nya metoder för behandling bör i första hand åvila berörda myndigheter och inte regeringen. En annan metod, som liknar VIP, är medling. Regeringen har överlämnat till ett förslag till en särskild lag om medling med anledning av brott (prop. 2001/02:126). Ett möte mellan gärningsmannen och brottsoffret inför en opartisk medlare kan vara positivt såväl för gärningsmannen som för brottsoffret och minska de negativa följderna av brottet. För att stimulera en utbyggnad av medlingsverksamheten avser regeringen dessutom att ge i uppdrag att dels fördela ca huvudsakligen till medlingsverksamhet för unga lagöverträdare, dels svara för utbildning, information etc. följer med stort intresse utvecklingen av metoder såsom VIP och medling och utbyter även erfarenheter med andra länder.