frs · GP12895 · 2002-03-20 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:895 om fristående förskolor har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa den pedagogiska och verksamhetsmässiga mångfald som finns inom den svenska förskolan genom kombinationen av fristående och kommunala förskolor. Så sent som besvarade jag en fråga från med samma innebörd. Eftersom inget tillkommit i frågan vill jag i korthet upprepa svaret som då gavs. Inom barnomsorgen är det en inte oansenlig del av verksamheten som bedrivs i alternativa driftsformer, som föräldrakooperativ eller med annan enskild huvudman. av de inskrivna barnen går i enskild förskola, varav cirka hälften bedrivs som föräldrakooperativ. Det gläder mig att delar regeringens åsikt att detta är en viktig del av vår förskolverksamhet, som kan bidra till pedagogisk utveckling och valfrihet. Det är kommunerna själva som ger tillstånd och fördelar bidrag till enskild förskole- och fritidshemsverksamhet. Av barnomsorgsbestämmelserna, som ligger i skollagen, framgår att bidraget per plats inte oskäligt bör avvika från kommunens kostnad i motsvarande verksamhet och att avgifterna inte får vara oskäligt höga. Denna lagstiftning togs med bred majoritet i och har gällt . Det torde ha hört till ovanligheterna att en kommun gett högre kommunala bidrag och tillåtit högre avgifter i de enskilda förskolorna än i de kommunala, i syfte att de enskilda förskolorna skulle kunna ha en högre kvalitet än de kommunala. Detta strider också helt mot skollagens intentioner att det ska råda samma ekonomiska villkor i kommunala och enskilda förskolor och fritidshem. Regeringen har varit noga med att det i finansieringsunderlaget för maxtaxan ska ingå såväl som enskild verksamhet. Statsbidraget på går till kommunerna och täcker intäktsbortfallet. Kommunen fördelar bidraget, också till den enskilda verksamheten. Dessutom fördelas till kommunerna för kvalitetssäkring, som kan användas till personalförstärkningar och kompetenshöjning av personal. Även om det i medierna har förekommit enstaka exempel på kommuner som inte tagit sitt ansvar för de enskilda förskolorna vid införandet av maxtaxan, är det min uppfattning att de allra flesta kommuner, på det sätt som varit avsikten, sett till att ekonomiskt kompensera den del av verksamheten som bedrivs med annan huvudman. Maxtaxan ska givetvis gälla all förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i kommunen. Den orättvisa det skulle innebära att endast reglera avgifterna i den kommunala barnomsorgen och låta alternativen fritt ta ut högre avgifter är en tanke som aldrig föresvävat regeringen. Det är också svårt att tänka sig att detta skulle ha accepterats av landets barnfamiljer. Förskolan ska, liksom skolan, präglas av kvalitet och likvärdighet. Barnomsorgen är en del av den generella välfärden och är i det närmaste helt finansierad av allmänna medel. Föräldraavgifterna står för en liten andel av kostnaderna. Regeringen vill inte att välfärdens kvalitet ska styras av människors betalningsförmåga. Vårt mål är att åstadkomma en helt avgiftsfri förskola, öppen för alla barn, där maxtaxan är det första steget. Det andra steget tas när vi inför den avgiftsfria allmänna förskolan för alla fyra- och femåringar.