prot · GP09123 · 2002-06-12 00:00:00 — Där finns förslag med krav på olika åtgärder.Jag ber, fru talman, att få yrka bifall till reservation nr1.I detta anförande instämde (båda c).Anf. 191 () replik:Fru talman! Jag vill gärna bemöta han återigen pratade om att vi måste göranågonting . Det är klart att vi måste göra någontinghela tiden. Liksom vi har agerat måste viagera både nu och . Det här är ett komplextproblem som jag inte tror avgörs av att vi fattar besluti eller . Väldigt mycket är jupå gång.Vi vet också att på de områden där man vill ha ettsamarbete mellan , ,sjukvården och arbetsförmedlingen har man frihet attgöra det . Vi stoppar inte upp en sådanutveckling genom att nu inte ställa oss bakom just deborgerliga partiernas åsikt i en väldig massa andrafrågor. Den här processen pågår, och det är fullt frittför de regioner eller de landsting där man så vill attansluta till den.Jag tror att det måste ske ett klargörande i den härdebatten, nämligen av hur vi ser på de människor somvi pratar om. Vad är det för skäl till att människor ärsjukskrivna? Beror det på att människor är lata ochfuskar och på att man behöver ha särskilda moröttereller piskor för att gå till jobbet? Jag tror inte på denmodellen, och jag skulle vilja höra hur Centerpartietresonerar omkring det här.Moderaterna är ju alldeles övertygade om att omvi bara får lägre nivåer i sjukförsäkringen och flerakarensdagar, kommer det att innebära att människorgår till jobbet. Jag vet inte om man vill gå så långtsom till att säga att de blir friskare, men man säger ialla fall att de kommer att gå till jobbet. Jag är över-tygad om att fler går dit när de får mindre i portmon-nän eftersom de inte har råd att vara hemma, men hurser på det här?Anf. 192 () replik:Fru talman! Det är klart att man börvara vaksam och sätta in åtgärder mot det här. Förvarje dag man dröjer kostar det ,och därför måste den här processen hållas i gång, mendet är vad som inte sker. Det är inte så, GudrunSchyman, att den permanenta samordningen av resur-ser från och sjukvårdshuvudmän-nen finns . Det finns försöksverksamhet på någraplatser men inte något permanent. Om något sådantfunnes och verkade skulle det naturligtvis vara bra,men så är det inte. Ni har motsatt er detta iutskottet och här i kammaren.Jag tycker att det var väldigt bra att GudrunSchyman också frågade om syn påmänniskan. Det är klart att det finns en rad skäl till attmänniskor är sjukskrivna och till hur saker och tingfungerar. Låt mig framhålla att också vihar vänt oss mycket mot resonemanget om fusk ochsådant. Det är inte fråga om det, och det är inte frånCenterpartiets sida fråga om att sänka nivåerna försjukersättningen. Vi har inte heller föreslagit flerakarensdagar.Vår motion innehöll också en rad åtgärder för attförbättra arbetsmiljön. De finns tyvärr inte med pågrund av att de inte har genomgått behandling här.Vi har tagit upp trimningen och slimningen av ar-betsplatserna liksom också företagshälsovården, men,, jag tror inte att trimningen på ar-betsplatserna blir mindre av att man ökar stressen ochkräver att lika mycket ska göras på mindre arbetstid.Anf. 193 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är bra att höra attCenterpartiet inte menar att systemen ska förändrasutifrån att vi ska komma åt fusk utan att de ska för-ändras utifrån en förhoppning om att människor bådeska kunna få vara sjuka men också ska kunna kommatillbaka till arbetet. Det är då naturligtvis nödvändigtatt göra förändringar av arbetsplatserna. Det handlardå om ett arbetsmiljöansvar hos arbetsgivarna och omen kontinuerlig uppföljning av det. Det handlar om attbygga ut företagshälsovården och om att förstärkapersonal, helt enkelt få in fler, så att vi kommer bortifrån de anorektiska arbetsplatserna, där väldigt få skagöra väldigt mycket. Det här kommer att kosta peng-ar, särskilt inom den offentliga sektorn, eller hur?Jag utgår från att är med i diskussio-nen om att vi måste tillföra mer pengar till kommuneroch landsting så att de kan vara goda arbetsgivare,kan anställa tillräckligt med personal, kan ha personalpå arbetstider och i anställningsformer som är trygga,kan erbjuda heltider - inte vikariat och deltider - ochanständiga löner, och att de kan bygga upp en före-tagshälsovård för både den privata och den offentligasektorn.Allt detta kommer naturligtvis att kosta pengar,och det är pengar som vi måste ta ur statskassan. Detinnebär att den delen av den totala ekonomin som gårtill den offentliga sektorn måste öka. Det är följden avett sådant här resonemang.Jag hoppas naturligtvis att delaruppfattningen att det är helt nödvändigt att göra dettaom vi ska komma till rätta med ohälsan på arbetsplat-serna, precis som det är nödvändigt att diskutera -och inte bara diskutera utan också förkorta - arbetsti-den.Anf. 194 () replik:Fru talman! Det är klart att det handlar om åtgär-der på arbetsplatserna för att människor ska kommatillbaka till sina arbeten, men det handlar också om attrehabilitera människor så fort och så bra som möjligt.Det handlar om att ge dem en rehabiliteringsgaranti,och det handlar om rehabiliteringsersättning. Dettahar vi föreslagit i den här motionen, och vi har ocksåföreslagit det tidigare i . hartillsammans med Socialdemokraterna sagt nej tillförslagen.Det handlar också om flexibilitet och om löner.Såvitt jag vet är och hennes partitillsammans med regeringen ansvariga för de resursersom har tagits fram under den här mandatperioden.Vi tar vårt ansvar. Vi har i vissa fall krävt ökade re-surser, och vi har inte sagt nej till ökade resurser närdet behövs.Det handlar också om jämställdhet på arbetsplat-serna. Det handlar om att lyfta upp kvinnornas löner ioffentlig verksamhet.Jag har bl.a. i denna kammare diskuteratmed ett förslag från Centerpartiet.Vänsterpartiet har bildat majoritet med Socialdemo-kraterna och säger nej t.ex. till en statlig lönerevisionför offentlig verksamhet. Det handlar om att förbättrajämställdheten och öka tryggheten på arbetsplatserna,för att på så sätt undvika utslagning och ökad ohälsa.Varför sitter i majoritet och i an-svarsställning och bromsar jämställdhet och förbätt-ringar på arbetsplatserna? Jämställdheten har ju gåttåt fel håll under den här valperioden trots löften omannat.Anf. 195 Statsrådet ()replik:Fru talman! När upprepar de tidi-gare borgerliga företrädarnas mantra om att ingentinggörs och att regeringen är passiv så blir det ju inte enstörre sanning för att det upprepas ytterligare en gång.Det pågår faktiskt både konkreta insatser genomväldigt viktiga försök, där resultat kan spridas tillandra arbetsplatser, och det pågår också metodut-veckling.När beskrev det samtal som hanhade haft med en person som behövde ett särskilt stödmed terapeutiska inslag för att komma tillbaka tillarbetet slog det mig spontant att det metodarbete somnu pågår, och som är en pilotverksamhet kring ar-betslivsinriktad rehabilitering, syftar just till att redaut den typen av frågor. Jag vet att man har varit väl-digt framgångsrik. Det är alltså någonting som nupågår. Det startades av staten som ett resultatav elvapunktsprogrammet.Sedan måste jag bestrida beskriv-ning av hanteringen av frågan kring finansiell sam-ordning. I socialförsäkringsutskottets betänkande påsidorna 9, 10 och 11 finns en fullödig och alldelessanningsenlig beskrivning av hur frågan hanterats.Jag behöver inte upprepa den. Man kan gå till desidorna och läsa.Ett av skälen till att jag hoppas att gårpå s- och v-reservationen är att de riktlinjer som en-ligt förslaget om finansiell samordning ska gälla förarbetet går inte att använda om man ska fullfölja detsom själv har föreslagit.Anf. 196 () replik:Fru talman! Det finns naturligtvis alltid skäl föratt krypa ifrån att snabbt och effektivt genomföraförslag. Jag kan inte se att det finns sådana problem idet här fallet.Det handlar också om vilka belopp det rör sig omför att man ska få kraft i den finansiella samordning-en. Jag tror att det finns de som bättre än jag kanredogöra för hur frågan har vandrat fram och tillbaka,hur man har varit på väg att fatta beslut om den, ochhur den sedan har gått tillbaka igen.Om det inte råder några delade meningar om är beredd att jobba vidare undrar jag varför re-geringen avslår förslagen om finansiellsamordning.Jag vill också kommentera mitt exempel. Manhåller på att reda ut frågorna, säger ansvarigt statsråd.Men längre har man ju inte kommit. Hur länge skaman hålla på med detta? Krävs det inte en rehabili-teringsreform rätt snart som gör att dessa människorsnabbt kan gå till rehabilitering? De vill ju inget hell-re än att börja arbeta.Anf. 197 Statsrådet ()replik:Fru talman! Det är möjligt att inteär insatt i hur frågan har hanterats och kanske inteheller i detalj har följt diskussionerna kring vare sigrehabiliteringsförsäkring eller frågorna kring finansi-ell samordning. Jag har stor respekt för det. Det kan-ske är en fråga som mer behandlas av dem som följerdebatten.Desto märkligare är det därför när sitt tidigare inlägg sade att jag har varit osynlig idebatten. Man ska kanske bortse från en sådan kom-mentar, men med hänsyn till det som säger är det möjligen inte jag som har varit osynligutan andra.Jag vill också säga att regeringen inte har avslagitnågonting. Vi har kommit med förslag, vilket framgårav beskrivningen i betänkandet. Jag beklagar att detvidgade uppdraget har inneburit att vi inte kan läggafram ett lagförslag . Detta har via medar-betare tidigare framförts till utskottet.Regeringen kommer att lägga fram ett förslag ianslutning till budgetpropositionen som, precis somförslaget från m.fl., föreslås gälla frånden . Däremot finns det inslag i rikt-linjerna som faktiskt inte är möjliga att följa om manvill fullfölja intentionerna i förslaget från m.fl. Jag tror att vi på just den här punkten harröjt undan problemen, åtminstone när det gäller dessaförslag.Det är också glädjande att höra på de frågor som har ställt. Närdet gäller möjligheterna att komma tillbaka till arbetethar han liknande uppfattning som jag själv och Gud-run har.Anf. 198 () replik:Fru talman! Jag tycker att jag har fått ett tydligtsvar från ministern. Hon erkänner och beklagar atthon inte har kunnat lägga fram något förslag till riks-dagen så att vi kunde komma i gång medarbetet. Det är ett tydligt besked att det inte har häntnågot som gör att vi snabbt kommer fram i den härfrågan. Jag beklagar det.Nu får vi fortsätta att konstruktivt diskutera fråganoch se vad som händer efter valet. Vi ska vara vak-samma på den punkten. Men det är att beklaga demånga enskilda individerna som av olika anledningartvingas gå långtidssjukskrivna och saknar den rehabi-litering som de så väl skulle behöva för att snabbt återkunna komma i arbete.Anf. 199 ():Fru talman! Vi drev fram den här riksdagsbe-handlingen i förtvivlan över att så lite händer på dettaområde. kom Ekonomistyrningsverketmed nya siffror om hur kostnaderna för sjukförsäk-ringen och förtidspensioneringarna beräknas utveck-las framöver. Där är inte alls bilden den som finns iSocialdemokraternas och andras verklighetsbild attdet är ett problem som håller på att avta.I år är den faktiska ökningen av kostnaderna 5,6miljarder enligt . Det beräk-nar att kostnaderna ska öka med 11,5 miljar-der. Skälet till det är att de långa sjukskrivningarfortsätter att öka. Det är en katastrofal situation. Gud-run har här talat om att en del av lösningenär att vi satsar mer på olika offentliga verksamheter.Sådana satsningar omöjliggörs genom denna kost-nadsexplosion.Jag kanske kom in på en riktig punkt i diskussio-nen. sade att han inte riktigt kände tillalla turer om Finsam, men det gör jag. här att förslaget ändå kommer att träda i kraftden . Då väljer hon att helt bortse fråndet faktum att hon enligt riksdagensbeställning skulle ha lagt fram ett förslag om detta.Skulle vi få, vilket är min förhoppning, ett riks-dagsbeslut med konkreta riktlinjer om ettsådant system startar en verksamhet . Detär människor av kött och blod som kommer att träff-as, företrädare för kassorna och för vården, och dis-kutera hur kösituationen kan förbättras.Mycket av det som säger här vi-sar att hon inte alls vet vad Finsam är över huvudtaget. Hon tror t.ex. att pensionärer inte kommer attha någon glädje av Finsam. Så är det inte. Om kassankommer överens med vården om att satsa kassamedelför vårdinsatser kommer kön att betas av i den taktoch i den ordning som läkarna anser att den ska betasav. Det blir ingen gräddfil för dem som har sjukför-säkring.Det framgick också av en replik här atthon också tror att det arbetet redan pågår. Det har heltklart framgått under den behandling som har varit attde nu gällande reglerna inte medger den här typen avfinansiell samordning. Om vi får en majoritet i mor-gon, vilket är min förhoppning, för ett beslut i enlig-het med utskottets majoritet vad gäller finansiellsamordning kommer det att kraftigt påskynda ensådan process.Vi vet fortfarande inte vad Socialdemokraternatänker sig. Statsministern sade på i att de borgerliga går försnabbt fram. Man vet inte om det kommer att funge-ra. Det är bäst att ta det försiktigt. Uppenbarligen ärdet en helt annan nivå på denna verksamhet och den-na resurstillförsel till vården som ni tänker er än vadvi tänker oss.Detta är en reell politisk skillnad. Miljöpartietsriksdagsgrupp tar på sig ett stort ansvar om den motsin ledamot i utskottet väljer att i stället satsa på dettamycket osäkra kort som vi nu har settinte levererar när det gäller finansiell samordning.Bilden att ingenting sker gäller också på ett antalandra områden beträffande ohälsan.Det talas mycket om feminism . Förmig är det så uppenbart att man här kan tillämpa enfeministisk analys. Här har vi ett nytt samhällspro-blem. Sjukfrånvaron skjuter i höjden och är nu störreän den någonsin har varit. Det är kvinnorna somdrabbas mest. Det är de som på grund av de gamlafamiljestrukturerna och arbetslivets utformning åter-igen råkar mest illa ut.Jämställdhetspolitiken är ett annat område där dethar skett alldeles för lite. Ni brukar ofta från Social-demokraternas sida tala om facklig-politisk samver-kan. Men ni är ju på tvärs med facket på område efterområde när det gäller ohälsobekämpningen. Ett antaltunga fackföreningsordförande skrev för sedanom jämställdhetspolitik att ing-enting händer.Ni talar om arbetstiden. Där har det varit starkkritik för att man inte mycket snabbare har kommitfram till ett förslag som flexibel arbetstid. Ni talar omkompetenskonto. Jag såg att TCO och så sentsom vädjade till den socialistiska riks-dagsmajoriteten att anta ett bättre förslag om kompe-tenskonto än det ni har lyckats komma fram till.När det gäller arbetsplatserna visar statistiken attdet framför allt är de offentliga arbets-platserna som har de största ohälsoproblemen. och hardär kommit fram till, som har nämnts här i debatten,att det är av värde för att verkligen framtvinga deorganisationsbeslut som behövs att släppa fram fleralternativ.Ni ägnar en stor del av er politiska energi åt attmotarbeta de politiska alternativen. Det har skrivitsen hel del som hur statsministern in i det sista harförsökt att hindra attanta det program som man slutligen antog. TrotsPerssons insatser på förra kongressen har man nuändå trotsat Han som bestämmer och fattat beslut omatt är för att man släpperfram privata alternativ. När ska det socialdemokratis-ka komma i kapp i synen på de privata alternativen?Alla dessa punkter är exempel på att ni är på tvärsmed facket. Men de visar också att ni gör alldeles förlite för att komma åt ohälsoutvecklingen. Det har härtalats om elvapunktsprogrammet, sagts att vi inte harlyssnat till debatten, att vi varit ute ur kammaren osv.Det är klart att vi lyssnade. Men problemet är att detinnehåller mest sådant som konferenser, hemsidor,trepartssamtal och sådant. Det är inte de skarpa för-slag som det mycket skarpa läge som råder påkal-lar.Gudrun sade någonting i förbigåendeom att hon hoppades att det inte bara blir en debattföre valet. Jag tror att det är väldigt viktigt att föradenna debatt före valet. Jag är orolig för det öppnamandat ni begär. När jag ser på siffror tycker jag att den farhåga som bl.a. AlfSvensson vädrade är mycket berättigad. Jag fruktaratt denna utveckling kommer att leda till att Social-demokraterna, om ni sitter kvar i regeringsställning,kommer att föreslå försämrade förmåner.Det har här nämnts att det skulle ha varit den bor-gerliga regeringen som genomförde sänkningen aversättningen . Det var det inte.Det var statsrådet som föreslog det.Det var ni som i Rosenbadsöverläggningarna 1992föreslog att vi skulle gå ned till ersättning för delångtidssjuka. Det var ni som sänkte från till75 % efter valet . De regeringar som IngelaThalén har suttit i har stor erfarenhet av att försämraförmånerna i sjukförsäkringen.Jag tycker att det skulle vara en mycket olyckligutveckling. Men om man inte gör någonting annatåterstår bara detta. Det är också av det skälet vi harförsökt att skapa ett sådant politiskt tryck att någotverkligen ska hända på detta område. Det som kanhända är att vi får ett beslut om finansiellsamordning. Det kommer definitivt att påskynda enprocess som gör att människor som står i vårdköfår vård och att människor som behöver rehabiliteringfår det snabbare.Därför vill jag vädja till riksdags-grupp att hålla fast vid det förslag man har stött isocialförsäkringsutskottet.Även om jag är besviken på att inte fler förslaghar fått majoritet i utskottet vill jag sluta med att sägaatt jag tror att den här behandlingen enligt en special-bestämmelse i riksdagsordningen och denna debattkommer att visa sig ha en politisk betydelse. Det harsatt fokus på denna fråga på ett annat sätt än tidigare,och förhoppningsvis bidragit till ett politiskt trycksom gör att den handlingsförlamning som harpräglat regeringen kan fortsätta.Ni måste nu visa att den här utvecklingen måstebrytas. Det här är inte en fråga där ni bara kan begäraöppet mandat, utan också ni måste redovisa konkretaåtgärder som kan bryta utvecklingen.I detta anförande instämde ochBo Könberg (båda fp).Anf. 200 () replik:Fru talman! Om skulle fatta det beslutsom vill så skulle vi få ettFinsamprojekt som startar . Omriksdagen inte fattar detta beslut så kan vi fåett projekt som innebär en utökning av samordningen,nämligen att arbetsmarknadsfrågorna kommer medgenom att arbetsförmedlingen också kommer med,som kan börja . Så dramatisk ärskillnaden!Man skulle kunna tro att det var något större pågång, men det är det inte. Det är väl lika bra att sägadet - det är ingen som kan slå sig för bröstet och ståhär och säga att vi har hela facit för vad som skagöras och om ni bara följer våra beslut så kommer detatt ändra sig . eller innanmidsommarafton så ska ni få se på dramatiskt föränd-rade siffror i statistiken. Det är ju löjligt att diskuterapå det viset!Det kommer att ta tid, och vi får hjälpas åt. Jag ärglad över att fortfarande står upp för sy-nen på den generella välfärden i den bemärkelsen attvi inte vill sänka nivån i sjukförsäkringen. Tvärtomhar vi t.o.m. skrivit artiklar ihop, ochjag, om hur nödvändigt det var att höja taken. Vi haralltså lite grann gemensamt på den sidan.Det är riktigt när säger att desatsningar som vi skulle behöva göra inom välfärdenäts upp av sjukkostnaderna. Visst är det så. Det ärdärför vi måste ta i lite extra. Vi kan inte säga att vilåter bli att göra någonting eftersom kostnaderna är såhöga, för då blir de ju ännu högre! Vi måste användapengar i alla fall, . Vi måste har mer pengartill kommuner och landsting och in i försäkringssy-stemen så att de blir bättre och effektivare och merpengar till så att man kan koncent-rera sig på rehabiliteringen där som vi harde här kostnaderna. Förhoppningsvis kommer de dåatt sjunka, och då kan vi också sänka de kostnadersom vi behöver pumpa in i form av åtgärder. Men vikan inte säga: Det är så stora kostnader så vi kaningenting göra. Därför måste det bli merpengar till kommuner och landsting under en över-skådlig tid.Anf. 201 () replik:Fru talman! Det är klart - har man riktigt snabbasedelpressar så kan man klara alla behov som manöver huvud taget kan hitta på. Men inser man att manlever i verklighetens värld så ställs man inför priorite-ringar, och då har regeringen med ert stöd valt attprioritera stödet till sjuka i stället för att göra männi-skor friska. Det tycker jag är en felprioritering.Tyvärr vet inte tillräckligt omFinsam. En taktik är då att säga: Vi är ju överens! Men måsteförstå att det för mig är ett mycket dåligt resonemang.Det var nämligen så att vi 1997 ville permanenta detFinsamförsök som dåvarande - tyvärr - statsrådet satte i gång 1993. Men ni var emot det, ochavskaffade det. kommer ni och säger att det inteblir någon skillnad om man följer er eller om manföljer oss. Det är klart att det hade blivit en skillnadom vi hade fått rätt 1997. Det hade blivit en skillnadom statsrådet hade bekvämat sig att effektueraden överenskommelse som hennes parti ingick i sam-band med plan för sjukvården. Såvisst finns det en saklig skillnad!Gudrun fortsätter att argumentera emotFinsam. Skillnaden är att om Finsam klubbas i mor-gon så kommer aktörerna på detta område att kunnaplanera för att det äntligen blir tillåtetmed denna ekonomiska samordning, och då vinnerman åtskilliga månader. Det är verkligheten.Anf. 202 () replik:Fru talman! Jag är emot att förslaget klubbas , för det är en alltför begränsad lösning. Jagvet precis vad den handlar om, och jag vet också attden är slut i och med nu.Jag tycker att det är bra att vi inte permanentar enlösning som inte täcker också arbetsmarknadsområ-det. Jag tycker att det är utmärkt.Vi kan konstatera att det som vi vill kommer attstarta , och inte . Detvar det jag särskilt ville peka på.Jag tror att det är helt nödvändigt att vi ser att detinte handlar om att ha några egna sedelpressar när vipratar om de här frågorna, . Dethandlar i stället om vad vi väljer att göra med deöverskott som finns i de offentliga finanserna. Vi kanvälja att sänka skatterna - det finns partier som villgöra det våldsamt. Men vi vill välja att användapengarna till reformer och till att höja löner så att vifår en arbetsmiljö som är möjlig också för människorsom arbetar inom offentlig sektor.Det behöver göras mycket i den privata sektornockså, men inom offentlig sektor är vi, , och många fler, arbetsgivare.Där kan vi ta egna initiativ. Det måste vi också göraom vi ska komma till rätta med de här problemen,som i så hög grad drabbar kvinnor som arbetar medvård och omsorg, i utbildning och med allt detta somvi vill värna. Då måste vi använda pengarna på ettklokt sätt och inte släppa i väg dem i skattesänkningarsom innebär att människor med rätt goda inkomsterfår mer pengar i fickorna.Det är ett val, ! Det handlar inteom sedelpressar. Vi lägger inte fram några som helstförslag på några andra pengar än dem som ocksåandra partier räknar med. Men vi gör olika priorite-ringar, och det är det som behövs. Det behövs priori-teringar och personal inom den offentliga sektorn.Om människor som är sjukskrivna ska kunna gåtillbaka till sina arbetsplatser så måste arbetsplatsernaförändras. Vi behöver flexibla arbetsgivare och inteen ökad flexibilitet för de anställda, som håller på attgå sönder och därför blir sjukskrivna.Anf. 203 () replik:Fru talman! Den prioritering som vi framför allttalar om nu är huruvida det är vettigt att betalaut tiotals och åter till männi-skor som är sjukskrivna men som skulle kunna kom-ma tillbaka i arbete med relativt begränsade insatser.Vi förordar de här regelförändringarna och de be-gränsade insatserna för att vi tror att det både är braför ekonomin och framför allt i mänskligt perspektivär mycket viktigt.Under den här debatten, som väl kommer att taungefär , kommer kostnaderna för sjukför-säkringen att öka med . Bara ök-ningen är ! Jag tycker inte att det ärvettigt, och därför vill jag ha en helt annan kraft iåtgärderna emot detta.Jag vill ta upp en aspekt till apropå det som Gud-run säger.