prot · GP0999 · 2002-04-19 00:00:00 — I stället är fallet att fokusligger på västvärldens krav på tillgång till råvaror ochavsättningsmarknader.Att som i betänkandet påstå att omsorgen om demänskliga rättigheterna präglar agerandeinternationellt är en förskönande omskrivning. Sveri-ge bidrar genom sitt agerande till att upprätthålla dennuvarande maktdelningen i världen. Vi exporterarvapen till diktaturer. Vi utvisar flyktingar från ländersom saknar de mest elementära rättigheterna. Vi und-viker att påtala uppenbara brott mot mänskliga rättig-heter, mot FN:s konventioner och mot Genèvekon-ventionen när de som begår dem är alltför starka,alltför mäktiga eller har bakom ryggen. Deträcker med att påminna om vad som händer påpalestinskt territorium och påminna om den tystnadfrån officiellt svenskt håll som tyvärr fortfaranderåder.Det finns i betänkandet också en beskrivning avden som ett vik-tigt steg för internationell rättskipning. Det är natur-ligtvis riktigt. Men beklagar utskottet attUSA genom sitt agerande inte har gett brottmålsdom-stolen möjligheter att fungera fullt ut. Det är också enmycket förskönande omskrivning. har inte be-gått någon underlåtenhetssynd. bekämparbrottmålsdomstolen mycket aktivt. Den amerikanskasenaten antog ett lagförslagsom innebär att den amerikanska presidenten har rättatt ta till alla tillgängliga medel för att bekämpa dom-stolen i de fall någon amerikansk medborgare skulleställas inför den. Det innefattar t.o.m. militära medel.Om detta är det tyst. Vågar man inte kritisera ,eller känner man inte till att så aggressivt mot-arbetar det som vi tycks vara överens om är en viktigdel i en internationell rättsordning?Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 5 ibetänkandet.Jag vill sluta med att säga att det är en liten rik elitav män som äger och kontrollerar den betydandedelen av världens resurser. Men majoriteten av värl-dens befolkning är inte rika män.Anf. 6 () re-plik:Herr talman! talade om den existerandestrukturen. Om vi ser tillbaka på utvecklingen underde och kanske lite mer har vi settden snabbaste fattigdomsavvecklingen i mänsklighe-tens historia. Vi har under mänsklig-hetens epoker upplevt detta. Det ser man kansketydligast på de sociala indikatorerna. Medellivsläng-den i ökar med ungefär perår. Det är en dramatisk ökning som ju reflekterarbättre näring och bättre förhållanden. Det har skett enhalvering av barnadödligheten. När det gäller famil-jestrukturen föder kvinnorna i huvuddelen av världeni dag inte fem-åtta barn utan ett eller två barn. Det ären dramatisk förändring.Samtidigt uppstår en ny klyfta mellan de ländersom utvecklas snabbt och som tar i kapp och de län-der som inte utvecklas. Den klyftan går inom u-världen. Låt mig använda två länder som symbolerför detta. Det ena är , som jag talade omtidigare, som utvecklas mycket snabbt. Man har av-vecklat socialismen i en oerhört snabb och medvetentakt. Det andra är som är av-stängt, som inte handlar, som håller sig för sig självtoch som inte är en del av världens strukturer. Där ärdet hungersnöd, och 300 000-400 000 människor hardött av svält. är inte med i denna existe-rande struktur utan regimen, diktaturen, inte folket,har valt att hålla landet isolerat och borta från detta.Lars , detta är väl ändå på något sätt central-frågan, hur man från regimer väljer att stå vid sidanav, att isolera sig, att inte handla och inte ha kontaktmed vare sig eller , medan andra,t.ex. , snabbt utvecklar sin handel framför alltmed och har en enastående välståndsutvecklingi ett historiskt perspektiv, även om de med vårt måttmätt är fattiga, men pilens riktning är denrätta?Anf. 7 () replik:Herr talman! Jag tror att vi är överens om att iso-lering är en återvändsgränd som leder till ytterligarefattigdom och till förvärring av de problem som redanfinns. Men i betänkandet påstås det att ensidiga han-delsliberaliseringar, ensidiga från den fattiga delen avvärlden, på lång sikt befrämjar tillväxt och välfärdmen att det också kan uppstå övergångsproblem. Det är ett mycket diskutabelt påstå-ende. Återigen lägger man fokus på de fattiga länder-nas eget agerande i stället för att lägga fokus på om-världens ansvar för en fri och rättvis handel. Det kanuppfattas som att utskottet anser att ensidiga avregle-ringar av tullar automatiskt skulle gepositiva välfärdseffekter alldeles oavsett om , och den europeiska unionen har kvartullar och handelshinder t.ex. för att skydda sin egenproduktion. Det är detta perspektiv, nämligen att seatt ansvaret för en rättvis utveckling i första handligger på dem som tjänar på det nuvarande sättetatt organisera handeln, på det nuvarande sättet attorganisera produktionen av varor och tjänster och pådet nuvarande sättet att suga ut människor i den fatti-ga delen av världen, som saknas delvis i betänkandetmen framför allt i argumentation.Anf. 8 () re-plik:Herr talman! Det här med att suga ut är lite svårtatt förstå. I kan rimligtvis ingen utsugningske eftersom man inte har någon handel. Vietnamndäremot, som kraftigt ökar sin handel - särskilt medUSA - skulle alltså, om jag förstår rätt,vara utsatt för utsugning. Hur kan det då komma sigatt den väg som valt har varit så framgångs-rik jämfört med den nordkoreanska vägen? Det här ärsvårt; det hänger inte ihop.I detta med ensidiga tullsänkningar ligger väl justdet perspektiv som jag tror är det viktigaste, nämligenatt det för gäller att sänka och att ta borttullar mellan varandra. Den europeiska erfarenhetenär att det är med grannar man handlar. I behö-ver man ta bort tullhinder för varandra för att kunnabygga upp starka ekonomier. Detsamma gäller i La-tinamerika, i och på andra ställen.Den viktigaste välståndsökande handeln är fak-tiskt handeln med varandra. Tyvärr är det så när detgäller de hårda höga tullar som finns - vi har för högatullar och borde inte ha några tullar i EU, utan viborde avskaffa tullarna - att de riktigt höga tullarnafinns i u-världen. är det tullar mot varandra.När vi jobbar inom i EU - för attfå länderna vid södra och atthandla i ett frihandelsområde med EU - ärdet viktigaste inte att handla mellan ochSverige eller mellan och , utan detviktigaste är att få dem att handla med varandra. Oftahar man ju noll handel med sina grannar. Det är tra-giken i tullsystemet, protektionismen och monopolen.Tar man bort dessa blir det spontant så att man hand-lar med dem som man har närmast till.Anf. 9 () replik:Herr talman! Världens tre rikaste personers sam-manlagda förmögenhet överskrider den totala brutto-nationalprodukten i världens 49 fattigaste länder. Förvarje dollar som utvecklingsländerna får i biståndbetalar de i skuldavbetalningar. Det är där-för som det är så olyckligt att man i diskussionen omglobaliseringen inte på allvar tar upp tankar om ellerförslag till hur fattiga länder ska kunna bryta sig urberoendet av multinationella storföretag eller av rikaländer. De förslagen lyser med sin frånvaro, även iGöran Lennmarkers resonemang.Anledningen till det är kanske att man inte vågarangripa den kvarvarande supermakten eller detekonomiska system som inte bara tillåter utan somockså understöder denna skeva fördelning av såvälmakt och inflytande som inkomster och förmögenhe-ter. Därmed missar man också en möjlighet att föreslååtgärder för att komma till rätta med det avgörandeproblemet med dagens internationaliserade värld, somingalunda är ny men som möjligtvis har gått in i enny fas. Det avgörande problemet är nämligen hurfattiga människor och hur deras regeringar och länderska få ett större inflytande över handel och ekonomi.Det kommer inte att ske utan att den rika världen fårdela med sig av sin makt och sitt inflytande.Anf. 10 ():Herr talman! Låt mig börja med att yrka bifall tillKristdemokraternas reservation nr 6.Detta betänkande handlar om globaliseringens ef-fekter och om de riktigt stora hoten och möjligheternaför mänsklighetens framtid på jorden. Man får enkänsla av att man framför sig håller en jordglob ochstuderar olika effekter på dess yta som vi människorkan åstadkomma.Det är positivt att partierna i hyggligthar kunnat enas i en gemensam syn på globalisering-ens utmaningar.Utskottet har fångat upp både hoten och möjlig-heterna. Det är viktigt att ha en balanserad syn påutvecklingen i stället för att bara hylla den eller attbara förkasta den.Globaliseringen innebär stegvis nya förutsättning-ar för ekonomin och politiken. Hur vi skapar förut-sättningarna för utvecklingen är upp till oss, till med-borgarna och till demokratins institutioner. Det finnsingen ödesbunden utveckling som leder fram till ettförutbestämt mål.Det är viktigt att vi alltid har detta i bakhuvudet.Det handlar inte om vad globaliseringen "kräver" avoss, utan det handlar om vad vi vill göra med globali-seringen, om vart vi och våra medborgare vill styraden.Herr talman! En sak är klar, nämligen att globali-seringsprocessen behöver styras i god riktning:1. Det behövs etiska ramar för den globala ekonominsom sätter gränser för vad som är tillåtet.2. Det handlar om miljöregler och styrning mot enmer hållbar utveckling.3. Marknadskrafterna är inte nog för att globalise-ringen ska säkras.Jag kan citera från betänkandets andra sida:"För att globaliseringen skall kunna utvecklas ihuman riktning behöver statliga och överstatligainitiativ kompletteras med aktiva insatser från frivilli-gorganisationer, företag och civila. "Herr talman! Låt oss konstatera att den ekonomis-ka utvecklingen , om man ser till produktions-och konsumtionssystemen, är långtifrån hållbar.I vissa avseenden går utvecklingen faktiskt i heltfel riktning. Vårt utnyttjande av resurser och energi idet moderna slit-och-släng-samhället krymper mil-jöutrymmet för människor i andra delar av världen -men också för våra kommande generationer. Ett så-dant livssätt är i längden inte etiskt försvarbart.Det handlar om en gemensam global utmaning förekonomisk och miljömässig hållbarhet. Det gäller atteffektivisera vårt resursutnyttjande och att skapa entillväxt som inte tär på miljön. Energiförsörjningen ärett exempel på att det är nödvändigt att minska värl-dens beroende av kolbaserade energikällor - som delsbidrar till klimatförändringar, dels har en begränsadtillgång.Det handlar om att förändra den livsstil som vi ivästerlandet har tillägnat oss. En sådan förändringmåste baseras på "förvaltarskapstanken" - idén omatt var och en har ansvar för att förvalta det miljömäs-siga, men också det kulturella och det sociala, arvetfrån tidigare generationer, till kommande generatio-ners glädje och nytta. Denna syn förpliktar till endiskussion, på alla nivåer av samhället, om hur enmer hållbar ekonomi ska kunna åstadkommas.Herr talman! Jag hoppas verkligen att om hållbar utveckling som hålls i Johannesburgi sommar blir startskottet för en förnyad och intensivsådan diskussion, efter Riotoppmötet. Sverigeoch EU-länderna har tillsammans förberett sig införtoppmötet. har presenterat ettmycket intressant meddelande som innehåller flerakonkreta förslag om ett "globalt partnerskap" där dethandlar om:1. arbetet med en hållbar utveckling.2. arbetet med att stärka de globala samarbetsorgani-sationerna, som en balans till den globala mark-naden.Europa bör gemensamt kunna ta ett ledarskap iden diskussion som börjar. Även i andra ödesfrå-gor måste agera gemensamt. Det handlarockså om att uppfylla FN:s målsättning att till år 2015halvera världens fattigdom. Det kan tyckas fåfängt avett antal toppolitiker i FN att bestämma sig för ettsådant mål - som om fattigdomen vore ett nyupptäcktproblem. Men målsättningar som denna är inte bety-delselösa. Med gemensamma ansträngningar och medfattigdomsbekämpningen i topp på den globala dag-ordningen kan vi ge miljoner kvinnor, män och barnvärdigare livsförutsättningar. Förutsättningarna för attså ska ske har väsentligen förbättrats genom denglobala ekonomins utveckling.Herr talman! De globala klyftorna är enorma ochoacceptabla. En viktig väg är att tillåta de fattigaländerna att utnyttja och att dra nytta av den globalafrihandeln och den dynamiska ekonomiska tillväxtsom kommer av handeln.Handelsmurarna måste rivas, inte minst i EU ochUSA. Unionen har tagit ett viktigt beslut föratt ge tullfrihet till de allra fattigaste länderna, tyvärrdock med flera viktiga undantag. Handelsliberalise-ringen måste fortsätta. Exportstödet till jordbrukspro-dukter är också ett exempel på politik som direkthindrar export och tillväxtmöjligheter,och det bör avvecklas.Liberaliseringen måste vara ömsesidig, så att också tvingas riva sina egna handelsmurar.En ökad regional frihandel mellan skullevara en vitamininjektion för ekonomisk utveckling.Men det finns också viktiga undantag till detta reso-nemang. I många av de fattiga länderna är jordbruketså skört och icke konkurrenskraftigt att det helt skulleslås ut av konkurrens med den globala exportindust-rin. Detta får naturligtvis inte ske, eftersom en stordel av den allra fattigaste befolkningen i dessa länderär helt beroende av sitt lokala jordbruk. Därför måsteu-länderna ges rätt till undantag för att skydda sitteget jordbruk. Förhandlingarna inom världshan-delsorganisationen måste visa sådana hänsyn.Herr talman! Handeln är viktig, men står deallra fattigaste länderna nästan helt utanför den glo-bala ekonomins nätverk. De saknar exportprodukter,och de saknar fungerande institutioner och ramverksom skulle göra dem attraktiva för utländska investe-ringar. Här ska biståndet komma in i bilden. Biståndetska hjälpa till med handelsfrämjande verksamhet, ochvi bör stödja i deras deltagande i WTOoch FN. Men biståndet måste först och främst inriktaspå mänskliga rättigheter och demokratins principer.Med detta som grund kan fungerande statsstyrningoch myndigheter och en rättsstat byggas upp ochkorruptionen bekämpas. Därmed ges förutsättningarför en bättre ekonomisk utveckling.Jag anser att svenskt bistånd och utrikesrelationeri högre grad ska styras av respekten för demokratioch mänskliga rättigheter. Alltför ofta under tidigaredecennier har regeringen offrat sådana principer i sinvilja att hjälpa olika socialistiska experimentstater,som senare visat sig trampa människovärdet i smut-sen. Mänskliga rättigheter måste enligt min uppfatt-ning göras till huvudmål i svenskt bistånd, jämtefattigdomsbekämpningen.Herr talman! En av globaliseringens mest hoppin-givande aspekter är just spridandet av demokratiskavärderingar och idén om de mänskliga rättigheternaöver världen. Det blir allt svårare för diktatorer, ty-ranner och enpartistater att gömma sig bakom sittlands murar i Internets och e-postens tidevarv. Endiskussion pågår om att på olika sätt stärka det glo-bala samarbetet inom FN:s institutioner. hargjort en vändning efter och ser nunyttan av världssamfundet. President har ocksålovat att betala skulder till FN.Herr talman! Allt detta ger hopp om en framtiddär människovärdet globaliseras, vilket vi kristdemo-krater välkomnar.Anf. 11 ():Herr talman! Vad är globalisering? Är det ett mo-deord för något som har pågått länge eller ett stortsprång? Jag är böjd att tro på det första. Det gällerteknikutveckling, nya kommunikations- och informa-tionssystem, handel och ökad öppenhet. Det har på-gått . Skillnaden är att allt sker i en ökande has-tighet som gör att vi varken som enskilda människoreller som länder riktigt klarar av att hänga med ochatt utforma system och regelverk som stämmer medutvecklingen. Därav kommer en av de rädslor somfinns hos människor inför det fenomen som vi kallarglobalisering.Vi behandlar i detta betänkande olika aspekter påglobaliseringen, och det finns en stor samsyn. Jag skainte gå in på alla områden. Jag tycker att betänkandetär värt att läsa och kan rekommendera det till läsning.Jag vill bara nämna vikten av demokrati och respektför mänskliga rättigheter. Där är vi också väldigtöverens.Det är naturligtvis viktigt att vi som beslutsfattareanalyserar och ser till att regelverk såväl nationelltsom internationellt utformas så att människor ochmiljö inte kommer i kläm i förändringarna utan så kan dra nytta av alla de möjligheter som globali-seringen erbjuder. Det är där den stora utmaningenligger. Det stora problemet med globaliseringen är juatt så många står utanför. När 1,2 miljarder lever påmindre än och mer än hälften avvärldens befolkning lever på omdagen är det klart att det är uppenbart att människorstår utanför.Jag har tidigare talat om vad sade,och jag gör det igen. Han sade: Om globaliseringeninte blir bra för alla kommer den snart inte att varabra för någon. Han sade det i samband med att hanlanserade global compact, som var en uppmaning tillnäringslivet och företagen i världen att ta sitt ansvarockså för denna utveckling.Vi i strävar efter att möjliggöra förenskilda människor, länder, grupper av länder ochregioner att ta ansvar för sig själva och för vår ge-mensamma värld. Vi utgår från idén om livskraft ochtron på människors förmåga att skapa själva bara defår rätt förutsättningar. Det förutsätter ett långtgåendesjälvbestämmande och människors möjlighet att taansvar enskilt och tillsammans. Det är grunden förökad livskvalitet. Vi vill i vår politik verka för likavillkor för människor att själva och tillsammans taansvar för sin framtid. Det gäller lika mycket detinternationella arbetet.Då kan vi bara konstatera att bristen på självbe-stämmande och lika villkor bland människorna i är enorm. tenderar klyftorna mellanrika och fattiga att öka. Enbart marknadskrafterna kaninte lösa dessa grundläggande orättvisor. Det måstetill ett starkare internationellt politiskt, ekonomiskt,etiskt och miljömässigt ramverk som prioriterar bådeekonomisk och mänsklig utveckling och miljö för attvi ska kunna gå mot en situation där människor harmer lika villkor än i dag.Naturligtvis har vi stora förhoppningar inför kon-ferensen i om hållbar utveckling. Vi fårhoppas och arbeta för att den ska leda till resultat somgör avtryck i utvecklingen och inte bara till ord ochdeklarationer.Vi står bakom den övervägande delen av det somstår i betänkandet, men vi har en motivreservation.Jag lyfter fram några frågor där som handlar om hurvi ska kunna komma en liten bit på vägen mot likavillkor.Ett av de svåraste hindren för utveckling av defattigaste länderna är de enorma skuldbördor somfunnits . Lån har tagits och givits på ettganska lättvindigt sätt. De har inte kommit ländernasinvånare till del utan försvunnit i en diktatorisk ochkorrumperad statsledning eller gått till storskaligaprojekt som ofta har misslyckats.Som jag ser det kan det inte vara rimligt att defattigaste människorna återigen ska betala försina ledares dåliga ledning och världssamfundetsganska lättsinniga långivning tidigare.Det s.k. HIPC-initiativet för skuldavskrivningmåste fullföljas och påskyndas, menar vi. Huvudde-len av lånen borde kunna skrivas av direkt, eftersomden stora majoriteten av HIPC-länderna inte klarar avatt fullfölja sina åtaganden.Naturligtvis måste skuldavskrivning villkoras meddemokratiska och ekonomiska reformer och kampmot korruptionen. Endast då kan skuldavskrivningmedverka till en verklig utveckling, och det är oerhörtviktigt.Vi i har envist hävdat jordbruketsoch livsmedelsproduktionens fundamentala roll ifattigdomsbekämpningen. Vi menar att nationellnettoförsörjning av baslivsmedel är en förutsättningför en växande ekonomisk stabilitet, ett ökat kapi-talinflöde och en decentraliserad ekonomisk tillväxt.Bristen på hållbar livsmedelsproduktion och distribu-tion är alarmerande i alltför många länder. Jag hartagit upp det här i kammaren. Detberor på dålig jordbrukspolitik internt. Det beror påväldigt många olika saker. Det beror på interna han-delsregler och på bristande handel mellan u-länder.Det beror på beskattning, kunskapsbrist, oklara ägan-defrågor, bristande transportmöjligheter och ointresseav att utveckla livsmedelsproduktionen. Det kanockså bero på att det i många länder finns minor somgör att man inte kan använda marken.I många har en marxistisk politik undermånga år hindrat en vettig jordbrukspolitik med än-damålsenliga ägandeförhållanden ute i byarna. Det tartid att förändra sådant, men den processen måsteinledas med målet att uppnå något slags familjejord-bruksstruktur. Vi menar också att måste ageramed större kraft och kunskap i de här frågorna. Där-för är jag väldigt glad över att Globkom har behandlatdetta på ett ganska bra sätt i det betänkandet. Det ärviktigt att det här får genomslag i det kommandeutvecklingssamarbetet och i det internationella sam-arbetet över huvud taget. Vi tycker också att det ärviktigt att ges rätt att skydda sitt eget jord-bruk därför att det är derasviktigaste försörjning och deras viktigaste medel tillutveckling.Jag kan bara instämma i det som har sagts och detsom står i betänkandet om hur viktigt det är att han-deln mellan , länder i tredje världen, förbätt-ras och att de hinder som finns avskaffas och att viarbetar för det. Detta måste givetvis ske parallelltmed att vi är pådrivande inom EU och i WTO-rundanosv. för att minska jordbrukspolitiskaavskärmning och annan avskärmning från världs-marknaden.Det finns naturligtvis många lärdomar att dra frånbegångna misstag när det gäller långivning, krav påstrukturförändringar och utvecklingssamarbete osv.Historiskt sett har det varit många saker som kanskeibland har gått åt fel håll och lett till fel utveckling.Den utvärdering som har gjorts när det gäller Världs-bankens och Valutafondens arbete kan, som jag serdet, inte avfärdas med att den har gjorts av globalise-ringskritiker eller globaliseringsmotståndare, utan detär viktigt att dra lärdomar av att i sig viktiga åtgärder,i teorin viktiga åtgärder, kan få fel effekt när de intekombineras med hänsyn till lokala förhållanden, kravpå ledarskapet i länderna, behovet av kunskapsupp-byggnad osv. De som utsätts för de här kraven måsteockså ha förmåga att möta dem. Det är väl där somdet har brustit i så stor utsträckning. Det är därförsom det också har gått snett. Därför behöver man tamycket större hänsyn till komplexiteten i alla de härfrågorna när det handlar om strukturförändringar, omkrav när det gäller långivning osv. Det är viktigt att viarbetar med större kunskap när det gäller de frågorna.Ett exempel på detta är faktiskt stöd tillkompetenshöjning i i samband med WTO-förhandlingarna. Det är ett sådant exempel, och detfinns säkert väldigt många fler.Herr talman! Jag står bakom förslaget i betänkan-det, men jag vill yrka bifall till vår reservation nr 7under punkt 4.Anf. 12 (fp):Herr talman! Jag tog mig för att undersöka vadvåra uppslagsverk egentligen säger om globalisering.Det visade sig att jag fick gå till fem uppslagsverkinnan jag över huvud taget hittade ordet"globalisering". Det fanns varken i , , ellerSvensk , men det fanns i Nationalency-klopedin.Jag tycker att det är ganska intressant. Det visarsig att "globalisering" som ord, inte som begrepp, ärganska nytt under det att globalisering i och för sighar pågått med olika intensitet. Detråder tydligen en viss osäkerhet när man skriver ettuppslagsverk om vad man menar med globalisering,men det nämns t.ex. om kolonialismen, om den ac-celererande takten, om råvaror mellan u-land och i-land och om handel mellan i-länder osv. Och mansäger i slutet att det är mycket komplicerat. Det visarockså den här diskussionen, som jag tycker är mycketöppen och bra. Jag tycker att det är ett spännandebetänkande som jag hoppas att fler läser. Och jaghade hoppats att fler skulle delta i den här debatten,för det här är ju ödesfrågor. Det är globala ödesfrågorsom vi diskuterar här . Det är lite synd att det ärså tomt här och att debatten ligger på en fredagsmor-gon. Det skulle egentligen vara lite mer tryck i det härmed ministrar och många deltagare, eftersom det ärstora frågor.Vi läser in lite olika saker i det här med globalise-ring, och vi lägger tyngdpunkten på olika områden.Det märks i diskussionen här . Men det är juolika världar som möts på något sätt i denna globali-seringens tid. Så har det väl alltid varit, men det sker,som sagt, med en högre intensitet. Kulturer och tradi-tioner möts, och vi försöker förstå varandra på olikasätt.Informationen ökar ständigt.