prot · GQ0930 · 2002-12-05 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:30Torsdagen den 5 decemberKl. 10.00 - 18.14Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Val av ställföreträdande ombudsman vidJO-ämbetetFöljande skrivelse hade inkommit:Till riksdagenKonstitutionsutskottet har berett frågan om val avställföreträdande ombudsman vid . Viddenna beredning har utskottet funnit att förslag börlämnas till om att utse justitieombudsman-nen , som avgått med pension fr.o.m. den1 , till ställföreträdande ombudsman.Konstitutionsutskottet föreslår enhälligt att riks-dagen - för tiden till den31 - till ställföreträdande ombudsmanvid utser den 3 december 2002På vägnarPer hade enhälligt föreslagit attföre detta justitieombudsmannen skulleutses till ställföreträdande ombudsman vid för tiden december2004.Kammaren biföll förslagoch utsåg därmed för tiden 1 januari 2003-31 december 2004 tillställföreträdande ombudsman vid § Justering av protokollJusterades protokollet för den 29 november.3 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att med anledning av fred-spristagaren besök i torsda-gen ajourneras kammarens sam-manträde kl. 11.15-12.15.4 § Meddelande om skriftliga frågor och svarunder juluppehålletTalmannen meddelade att skriftliga frågor somlämnats in efter fredagen den 13 decembertill och med skullebesvaras senast efter det att fråganhade framställts.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner2002/03:11 till utrikesutskottet2002/03:17 till lagutskottet6 § Aktuell debatt: Svensk påföljdspraxisAnf. 1 (m):Herr talman! Det växer fram en vrede och för-tvivlan bland många människor. I medier och i mejlde har frågan spetsats: Vilket värdehar ett barns liv i det svenska rättsväsendet? Underflera år har vi upprörts över rapporter om barnmiss-handel och de konsekvenser som den får för de barnsom utsatts för den. måste vi diskutera om kon-sekvenserna för dem som utövat våldet är rimliga.Vi moderater tycker inte att det är så. I slutbetän-kandet av Kommittén mot barnmisshandel fick tillexempel den moderata ledamoten reservera sig eftersom majoriteten inte villekritisera de låga nivåer på straffskalan som tillämpas idomar om barnmisshandel. är tongångarna -åtminstone i medierna - annorlunda också från övrigapartier. Det är bra. Men problemet med lindriga på-följder är större än så. Domstolarna dömer generellttill milda straff för grova våldsbrott.Vi moderater har begärt debatten för att diskuterautvecklingen när det gäller påföljdspraxis. Den visaratt de straffskalor som finns inte används fullt ut.Riksdagen, som bär ansvar för lagstiftningen, måsteställa frågan om vi vill att det vanligaste straffet förgrov misshandel ska vara strax eller om vifaktiskt menar allvar med straffskalan som sträckersig från ett till tio år.Tilltron till rättsväsendet är beroende av att med-borgarnas uppfattning om rätt och fel stämmer medlagarna och den politik som förs. Att misshandla enmänniska är ett mycket allvarligt brott, men alltflerupptäcker att det inte kommer till uttryck i den politiksom förs. Den fråga som jag har med mig i debattenär enkel: Är regeringen beredd att göra något åt demilda straffen för grova våldsbrott?Anf. 2 Justitieminister ():Herr talman! Låt mig först säga att det känns braatt människor runtom i vårt land engagerar sig. Detvisar att svenskar är ett folk som bryr sig, och detkänns särskilt bra när det gäller frågor som rör barn.Det är också bra att det förs en debatt i olika rätts-frågor. Dagens debatt kan dock vara lite farlig efter-som den handlar om någonting som just nu handläggsi våra domstolar. Vi måste alltså vara noga med attföra denna debatt på en generell nivå. Sådana härdebatter kan lätt utmynna i att det blir ett slags tävlani att bry sig mest eller att till och med försöka skapasig ett monopol. Sanningen är att ingen, varken häreller någon annanstans, går oberörd förbi när barn farilla.Låt oss ha denna debatt på en generell nivå. Detkan vara bra att se vad vi har gjort och vad andrapartier har föreslagit i aktuella rättsfrågor som berördetta.Ser man tillbaka på brottsofferfrågor kan man seatt det har gjorts förbättringar - i stort sett varje årunder . Ändå känner sig brottsoffermånga gånger övergivna, och de har en svår situationutöver det brott de har råkat ut för. Det var just motdenna bakgrund som regeringen lade fram förslag tillden brottsofferlag som trädde i kraft . Till-sammans med och slogregeringen fast att det inte räcker med att vi har bralagar om de inte tillämpas på rätt sätt. I den brottsof-ferlagen understryks just vikten av att myndighetermåste samarbeta bättre med myndigheter och frivilli-gorganisationer så att brottsoffer får en tryggare ochsäkrare miljö.I den brottsofferlagen understryker vi just att be-mötandet av brottsoffer måste bli bättre hos de olikamyndigheterna. Det är också därför som regeringen iregleringsbrev till polis och åklagare har tagit uppvikten av att prioritera brott mot barn.I den brottsofferlagen understryker vi också vik-ten av forskning om brottsoffer, som inte ligger sålångt fram som man kunde ha önskat. Det är justdärför också regeringen har gett Brottsoffermyndig-heten ett uppdrag att forska om brottsoffer och sär-skilt då barn.Det här är viktigt. Det räcker inte med bra lagar,utan tillämpningen måste bli bättre. Men det räckerinte heller med en generell brottsofferlag. Det är enuppfattning som regeringen har haft, tillsammansmed andra partier, . Det vardärför som regeringen tillsatte den så kallade barn-misshandelsutredningen . Det var en parlamenta-risk utredning, som bland annat ledde fram till enenighet om en straffskärpningsgrund när det gällervåld mot barn i dessa speciella situationer.Det är praxis - det ska vi slå fast - attdet ska ge strängare straff när det är fråga om miss-handel mot barn. Det visar ett rättsfall från Högstadomstolen , och det visar sig också i lagtex-ten, där man pekar på att det ska vara strängare straffnär våld sker mot dem som är särskilt utsatta. harkommittén i enighet - sju partier från Vänsterpartiettill - kommit fram till att det här börpreciseras närmare. Det är just det arbetet som nupågår.Det är väl bra att vi har varit överens om det. Omnu någon skulle försöka frigöra sig från det och för-söka ta några partipolitiskt enkla poäng på någontingsom vi har varit alldeles eniga om så kan maninte frigöra sig från tanken att det egentligen intehandlar om barnens bästa utan mera är ett uttryck förpolitisk cynism.Låt oss därför i stället markera den enighet som vitillsammans har haft här! Det är inte så ofta som allasju partier är eniga i ett slutbetänkande på det sättet.Låt oss markera det och tillsammans se till så att dettakommer att bli verklighet - den precisering som gäl-ler och som markerar det extra, särskilda skyddet avvåra mest utsatta, barnen. Låt oss också fortsätta detarbete som finns i det förslag som kommer att läggasfram för att öka skyddet av våra barn.Men det räcker inte. Det räcker naturligtvis intebara med en precisering av en straffskärpningsgrund.Vi måste fortsätta arbetet för att öka skyddet för vårabarn. Vi måste fortsätta att se till att kvaliteten påbrottsutredningar blir ännu bättre, även om förbätt-ringar har gjorts. Man måste verkligen lägga nedmycket jobb på det hos polis och åklagare. Vi måstefortsätta arbetet med att öka expertisen i brottsutred-ningarna så att fler personer som är skyldiga till brottockså ställs till ansvar för dem.Vi måste också se till så att det blir ännu snabbarebrottsutredningar. Det är just vikten av snabba brotts-utredningar när barn är brottsoffer som var bakgrun-den till den förändring som har skett sedan den 1januari, nämligen att det ska finnas en brottsofferga-ranti för barn som brottsoffer och att detta ska hand-läggas särskild skyndsamt.Låt oss inte heller glömma bort i en sådan här de-batt att det naturligtvis inte bara är straff och brottsut-redningar som det handlar om. Det handlar om bar-nens sociala miljö. Ska vi ge stöd på allvar till vårabarn så måste vi arbeta betydligt bredare. Vi måstefortsätta arbetet med att få tillbaka skolpsykologer,skolkuratorer och skolpedagoger ute i våra skolor.Det är just de barn som är särskilt utsatta som behö-ver de här människorna allra mest.Låt oss också komma ihåg att det är sociala orsa-ker som är grunden till nästan samtliga brott och attdet bäst bekämpas genom att bekämpa de socialaorättvisorna. Det är på det sättet vi måste göra det -inte genom någon enstaka åtgärd. Tillsammans medde åtgärder som jag har nämnt, med ett batte-ri av åtgärder, kan vi se till att våra barn i allmänhetfår ett ännu bättre skydd i vårt land, och de som ärsärskilt utsatta i synnerhet.(Applåder)Anf. 3 (m):Herr talman! Det är bra att justitieministern är en-gagerad när det gäller barnmisshandel, och det ärriktigt att det finns mycket som vi är överens om. Jagkan försäkra att det inte handlar om att ta några enklapoäng, för hela den fråga som vi har begärt debatt omär mycket seriös och allvarlig. Jag är också väl med-veten om vilka gränser har när man disku-terar de här frågorna.Herr talman! Vi tar inte våldsbrott på tillräckligtstort allvar i . anmäldes 59 461 fallav misshandel och grov misshandel. 1 644 av demledde till en fängelsedom. Det är inte ens . 51 fallledde till fängelse . Det finns i självaverket ingen större risk för att gärningsmannen ska fåett straff ens över halva maxstraffet. Oddsen är heltpå brottslingens sida. I gärningsmannens perspektivär det troligare att han helt slipper frihetsberövandestraff än att han döms till . Jag vågar påståatt detta rimmar mycket illa med vad medborgarnaanser både rimligt och nödvändigt.Men det är inte bara så att det stämmer illa medden allmänna rättsuppfattningen. Att så få grova brottlagförs och att straffen blir så milda är dåligt i andraavseenden också. Straffens möjlighet att förebyggavåld minskas, den tid som allmänheten skyddas kor-tas ned och möjligheten att åstadkomma kriminalvårdmed kvalitet tillintetgörs.Ansvaret för den här verkligheten är regeringensoch riksdagsmajoritetens. Skickligt rusar nu justitie-ministern ut i enstaka frågor när upprördheten överuppmärksammade domar blir påtaglig. Men de mildastraffen för grova brott är konsekvensen av en med-veten socialdemokratisk politik som under decennierhar ifrågasatt långa straff och frihetsberövande överhuvud taget. Domstolarna dömer efter de beslut sompolitiker har fattat.Det står till exempel i lagen att domstolen vid valav påföljd skall fästa avseende för omständighetersom talar för lindrigare påföljd än fängelse. Dessaomständigheter specificeras i sju specifika punkteroch en övrig. Domstolen ska - måste - alltså ta hän-syn till dem. Det är en hårdare instruktion från lag-stiftaren än att man får ta hänsyn till om den dömdehar gjort sig skyldig till något brott tidigare.Dessutom redovisas ett antal alternativ till fängel-se: villkorlig dom, samhällstjänst, skyddstillsyn ochelektronisk fotboja. Kort sagt är lagstiftningen utfor-mad så att fängelse helst ska undvikas om det är möj-ligt, också när det gäller grova våldsbrott.Den här politiken har kommit till vägs ände. Denär inhuman både mot den som utsatts för våldsbrottoch mot den dömde. Kränkningen av den enskildeges inte den tyngd som jag tycker att man ska kräva.Vi talar om brott som präglas av särskild hänsynslös-het eller råhet, som har varit livsfarliga eller som hartillfogat offret svår kroppsskada, bestående men ellerallvarlig sjukdom.Dessutom fungerar inte de milda och korta straf-fen vare sig brottsförebyggande eller för att ge möj-ligheter till en verkningsfull kriminalvård. Det senareär väldigt allvarligt. Vi ser effekterna i höga tal närdet gäller återfall i brottslighet och fortsatt drogmiss-bruk.Justitieministern måste ge besked om hur Social-demokraterna ser på de korta och milda straff förgrova våldsbrott som man får . Stämmer utveck-lingen när det gäller påföljderna med de intentionersom lagstiftaren har? Är det god socialdemokratiskpolitik att man kan få ett lika långt fängelsestraff föratt källsortera sopor fel som för att misshandla enmänniska grovt? Jag tycker i alla fall att detta är upp-rörande inkonsekvent.Vi moderater anser att hela påföljdssystemetmåste ses över - både för att brott och straff ska stå irimlig proportion till varandra och för att åstadkom-ma bättre resultat. Det behövsskärpta straff för vissa brott. Barnmisshandel hör dit.Men vi vill också skärpa tonen när det gäller gär-ningsmän som har begått grova brott tidigare. Ärjustitieministern beredd att medverka till det, eller skahan fortsätta med brandkårsutryckningar när medier-na och folkopinionen reagerar i enstaka frågor?Herr talman! Det finns anledning att vara bekym-rad över utvecklingen av det svenska rättssystemet. talar vi om en viktig del av denna kedja, nämli-gen lagarna när det gäller våldsbrott och hur de fun-gerar i praktiken. Den vrede och den upprördhet menockså uppgivenhet som jag är säker på att vi allihophar mött när vi har pratat med människor om det härmåste vi ta på allvar, liksom de fakta som pekar påbrister i hur våra beslut fungerar i verkligheten. Dethandlar inte om längre straff eller fler i fängelse, utandet handlar i grunden om att vi ska kunna värna rätts-staten och en i alla avseenden human kriminalpolitiksom har varit, och borde vara också , ensvensk ambition.(Applåder)Anf. 4 ():Herr talman! Våld i allmänhet och våld mot barn isynnerhet är ett omfattande samhällsproblem. Detbryter mot barnkonventioner, brottsbalkar och inteminst mot barns ovillkorliga rätt att få vara bara barn.Denna debatt berör i sin rubrik ett mycket smalt om-råde vad avser att mäta tillståndet för barn.Låt mig därför ta ett något bredare perspektiv.Trots att barns ställning har stärkts under årtion-den tillbaka så kan man alldeles för lätt ännu fåkänslan av att barn inte behandlas som små männi-skor, utan som små saker. Det är mer av egendom-svärde än av människovärde.I en studie med föräldraintervjuer och iandra mätningar som vi genomförde inom ramen förKommittén mot barnmisshandel visade det sig attbarnmisshandel fortfarande förekommer i betydandeomfattning. Barn far illa. När det gäller de allra värstaövergreppen finns det inte ens tecken på att det bru-tala våldet minskat . Detta borde vireflektera över.Trots insatser av samhället behandlas alltså intebarn med respekt. Vi i når inte fram i vårtförebyggande normgivande arbete. Det officiellaSverige är i högtidstalen, inte minst internatio-nellt, ledande i kampen för barns rättigheter. Mentrots vårt officiella normsystem far alltså barnen illa.Nationellt är alla myndigheter medvetna omatt barn är egna individer och att barndomen är enviktig period som formar en människa för hela detkommande vuxenlivet. Detsamma måste faktisktockså sägas om en majoritet av föräldrar.För visst har barn generellt fått det bättre i Sverigejämfört med många andra länder och även jämförtmed hur det var tidigare i vårt eget land. Svenskaföräldrar är mer jämställda, mer medvetna ochhyggliga mot barn än . Här har inte minst antia-galagen haft en avgörande betydelse för påverkan.Men det är ojämnt fördelat. Det finns alldeles förmånga barn som i praktiken berövas sin barndom.Våld och misär blir verklighet. Att bygga pep-parkakshus med pappa, gå på bio med mamma ellerbara vara tillsammans är och förblir en dröm förmånga barn. Barn får stryk eller misshandlas, barnblir inte sedda, barn förnedras, barns utnyttjas ochbarn lever i fattigdom. Allt detta är en brutal verklig-het.Mot detta krävs en mängd förebyggande åtgärder.En rad sådana har Kommittén mot barnmisshandelpresenterat. Justitieministern har i kammaren, såsent som och , lovat att dessa förslagska presenteras . Det handlar om samverkanmellan myndigheter, anmälningsplikt för människorsom arbetar professionellt med barn, hur man skautveckla arbetsmetoder inom ochmycket mer. Vi i liberalernas riksdags-grupp ser verkligen fram emot att de förslagen nukommer.Vi ser också fram emot att regeringen, genomjustitieministern, har kommit ut i frågan om straff-mätning. Det regelverk vi har avseende straffmätninghar sin bakgrund påföljdsreform. Av dennaframgår tydligt att våld mot skyddslösa och särskildråhet är försvårande omständigheter och skall varastraffskärpande. Det är dock uppenbart otillräckligt.Därför behövs den ytterligare straffskärpningsgrun-den som tydliggör att barnmisshandel eller misshan-del av närstående barn är särskilt allvarligt. Det är nusnart förslaget lämnadesöver till regeringen. bestämde man sig.Det är bra, även om eftertanke ibland verkar kunna gåöver i ren långbänk.Det måste stå tydligt för var och en som ska dömai våra tingsrätter, oavsett om det rör sig om juristdo-mare eller lekmannadomare, att vi lagstiftare i Sveri-ge förordar tydliga straff för våld mot barn. Dessamåste på ett relevant sätt också mäta sig med annanstraffmätning för andra brott, till exempel egendoms-brott. Därför bör detta särskilt komma till uttryck iden lagstiftning justitieministern utlovat fråntalarstolen. De vägledande praxisfallen och2000 är inte i linje med vad jag tror att en majoritettycker är rimligt för att sparka, slå, klämma, binda,bränna, kväva eller på annat sätt med kraft plåga enliten människa, ibland med dödlig utgång. Det är mereller mindre störda människor som begår dessa brott.I ett retroperspektiv är det ett under att många av demöver huvud taget får komma i närheten av sitt egeteller andras barn.Dessutom berörs sällan strafflängdens betydelseför gärningsmannens rehabilitering. Kanske det ärdärför som det , med något undantag, inte finnsnågon bra behandling inom kriminalvården som tarsikte på våld mot barn eller närstående. Behov avrehabilitering kan självklart aldrig vara avgörande förstraffets omfattning, men ett längre straff kan i prak-tiken vara en förutsättning för att rehabilitering överhuvud taget ska framstå som meningsfullt.Herr talman! Det finns mycket att säga om detta.Jag kan avsluta med att säga att 1971 grundadesBRIS. Då upprördes av ett fall av barnmiss-handel med dödlig utgång. En treårig flicka hadeblivit ihjälslagen av sin styvfar för att hon hade kissatpå sig. Modern hade inte ingripit. Det är sorgligt atthistorien har upprepat sig så sedan dessi vårt land.(Applåder)Anf. 5 ():Herr talman! Jag är stolt över att bo i ett land därdet är förbjudet att misshandla, kränka och utnyttjabarn. Men jag är inte nöjd med att bo i ett land där detregelmässig döms ut så milda straff för brott motbarn, trots att straffskalan ger utrymme för mycketmer. Vi kan aldrig acceptera våld mot samhälletsmest utsatta - barnen - utan upplever en intensivilska och förtvivlan över att detta fortsättningsvis kanske.Frågorna måste få ställas, . Hurkan detta hända? Står svensk lagstiftning verkligen påbarnens sida? Vad är det som gör att straffskalanutnyttjas så olika vid brott mot barn och vid brott motvuxna? Vad är det som gör att de straff och de skade-stånd som förövaren döms till uppfattas av allmän-heten som milda i jämförelse med det brott förövarenhar begått? Kan tala om för migom han anser att det är rätt proportioner när det gällertillämpningen av straffskalan för brott mot barn jäm-fört med brott mot en vuxen?I januari år 2000 hade jag en interpellationsdebattmed dåvarande justitieminister med anled-ning av händelser som då visade på barns utsatthetoch lagens bristfällighet. Hon gav mig lugnande svar.Nu har tiden gått, och barn utsätts fortfarande förkränkande handlingar och misshandlas till och medtill döds. Trots alla vackra ord och formuleringar haringen förändring skett i verkligheten.Mina frågor till är: Kan vi litapå att ministern kommer med alla nödvändiga förslagtill förändringar för att barn ska ha ett fullt rätts-skydd? Kommer ministern att verka för att domsto-larnas personal får adekvat utbildning och kunskapför att kunna genomföra förhör och ta hän-syn till barns intressen?Den här debatten handlar om svensk på-följdspraxis, var på straffskalan domstolarna väljer attlägga sig och vad det är som bestämmer deras val.Doktorand och professor från juridiska institutionen vid Stockholmsuniversitet skriver i en expertrapport, Den rättsligahanteringen: "Dagens rättssystem tar inte tillräckligthänsyn till barns intressen och den kunskap som finnsom barn." Så ger de ett exempel. En 14-årig flickaförhörs, och i protokollet kan man läsa så här: "Avförhöret framgår att motvilligt svarar på för-hörsledarens frågor och då mestadels lämnar fåordigasvar. "Den som vet hur barn fungerar hade inte behövtfundera på varför var fåordig efter det hon hadeupplevt. Juristers och nämndemäns uppfattningar omhur barnen förmår uppträda och berätta används såle-des i beskrivningar av deras tillförlitlighet och trovär-dighet, och detta anser vi inte är acceptabelt.Straffpåföljder och hur dessa används är mycketsvåra frågor att diskutera. Vi vill ha självständigadomstolar. tycker vi att det är oroande dådet blir ett för stort gap mellan vad samhällsmedbor-garna anser vara ett skäligt straff och vad som dömsut. En orsak till de låga straffen kan vara att kunskapsaknas om hur man förhör utsatta barn för att få enkorrekt bild av vad som skett. Eller så måste lagtextentydligare ange vad som gäller då brott begås motbarn. Oavsett vilket, måste en förändring ske. Ingenav oss kan acceptera milda domar då barn brutaltmisshandlas eller kränks. Lagen ska tydligt stå påbarnens sida.Hur använder domstolarna straffskalan? Vad ärdet som vägleder valet? Det är flera som har nämntdet här praxisbeslutet från sombehandlar hur bedömningen ska ske då någon har gettsig på ett fullständigt värnlöst barn. Den praxisen harhittills varit vägledande. Men trots det ligger en allt-för stor del av underrätternas domar i den nedre delenav straffskalan. Detta är inte i överensstämmelse meddet allmänna rättsmedvetandet. Jag menar att detdärmed drabbar allmänhetens förtroende förrättsapparaten.Det finns också en annan aspekt som är viktig attlyfta fram i debatten, och det är det brottsförebyggan-de arbetet. Det handlar exempelvis om svensk krimi-nalvård som saknar resurser för att få till en funge-rande rehabilitering av de intagna och få dem bortfrån den kriminella banan. Återfallsfrekvensen äralltför hög.Frigivna kommer ut utan att ha behandlats för sinbenägenhet att till exempel begå brott mot barn.För att lyckas med det brottsförebyggande arbetetmåste vi först stoppa nyrekryteringen av kriminella.Då behövs en värdegrund som pekar på alla männi-skors lika värde oavsett om man är barn eller vuxen.Det måste till en förändring. Debatten om barnsrättssäkerhet måste fortsätta liksom debatten om vårlagstiftning och tillämpningen av den.Herr talman! Justitieministern inledde med att sä-ga att risken är att en sådan här debatt blir en tävling iatt bry sig mest. Jag skulle vilja kontra med att säga:Man kan aldrig bry sig tillräckligt mycket om barn.Anf. 6 ():Herr talman! Jag vill inleda med att säga att jagtycker att debatten är svår rent principiellt. I begärantill debatten hänvisar man till domar som har fallit därdet fortfarande pågår en process. Det gör det principi-ellt svårt att ha en debatt.Vi måste vara noga med att skilja på vår roll somlagstiftare och domstolarnas självständighet.Samtidigt, herr talman, måste jag säga att det härär en väldigt viktig fråga att debattera. Hur ser vi påstraffen? Vad har människors lika värde för betydel-se?Vi i anser att det är oerhört viktigtatt lyfta fram att alla människors lika värde de factointe existerar i dag.Kvinnor och barn ställs alltid lägre än män. Det ärett genomgående tema i hela samhället. Kvinnorslöner sätts lägre. Barn behandlas ofta som föräldrar-nas egendom och inte som egna individer.Hur många föräldrar ser vi inte emellanåt i affä-rerna som, när barnen skriker och pekar på något manvill ha eller inte vill gå åt annat håll, lyfter barnet iarmen och föser det framför sig och till och medtillgriper någon form av våld?Hur många människor ingriper?