prot · GP0955 · 2002-01-22 00:00:00 — Det betyder att den uppdatering avresurstilldelningen som efterlyserdelvis görs löpande.Genom sitt regionala samordningsansvar ochbredden i ålagda uppgifter blir länsstyrelsernas styr-ning, både vad gäller finansiering och verksamhet,mer komplex än för andra myndigheter. Regeringenavser därför att ta initiativ till en samlad översyn avstyrningen av länsstyrelserna där även kopplingenmellan arbetsuppgifter och finansiering ska granskas.Anf. 30 ():Fru talman! Jag vill tacka för ett svar som jag villtolka positivt. En översyn ska genomföras som skatitta på om en omfördelning av resurser mellan länenbehövs eller inte. Det är ett positivt besked som jagverkligen vill rikta mitt tack till statsrådet för.Jag är lite lokalpatriot här . Jag har sett hurdet fungerar på hemmaplan, och det gör mig bekym-rad. Statskontorets rapport gjordes på upp-drag av regeringen. Där testade man ett antal olikaberäkningsmodeller. Så använde man den tidenssiffror och applicerade dem på länen. Vissa beräk-ningsmodeller grundade sig på folkmängd, landytaoch antal kommuner. I någon annan tillkom exempel-vis regionala utvecklingsinsatser. I en tredje tillkomEU-stöd osv.Redan då konstaterade att det enligtde olika föreslagna beräkningsmodellerna var vissalän som uppenbarligen hade för knappa resurser. Deblev förfördelade i alla fördelningsmodeller i förhål-lande till dagsläget. Det var några län som skulle fåmer resurser oavsett vilken av de här beräkningsmo-dellerna man valde. Det gällde t.ex. , ,, , och län.Befolkningsparametern var ju en väldigt viktigingrediens i samtliga beräkningsmodeller. I dagslägetkan man konstatera att har en resurs-tilldelning, om man bara tittar på folkmängden, somom det vore det femtonde länet i landet befolknings-mässigt trots att det ligger som sjätte län i verklighe-ten.För läns del kan man nog säga att si-tuationen har förvärrats sedan den här utredningengjordes av Statskontoret 1996. Bl.a. fick länet ettbefolkningsmässigt tillskott genom och Mullsjökommuner 1998. Det är riktigt som statsrådet anföratt omfördelningen såg ut på det härsättet, men det fanns också en plan om att omfördel-ningen skulle fortsätta . Av dettablev det ingenting.Sedan har det tillkommit ytterligare belastning ar-betsmässigt i samband med . Eftersomlänet är väldigt företagstätt har skapat enarbetssituation där befintlig personal absolut inte kanuppfylla tillsynskraven enligt lagen. Ingen hänsyn tasju i resurstilldelningen till parametern "antal företag",trots att det numera är en ganska utslagsgivande fak-tor rent arbetsmässigt. Högarna växer och personalendignar, och den negativa spiralen tenderar att öka.Den kan egentligen bara brytas på två sätt: antingengenom minskade arbetsuppgifter, exempelvis genomlättnader i lagstiftningen, eller genom ökad resurstill-delning. För länsstyrelses del skulle kunna rädda en akut situation.Därför välkomnar jag verkligen öppenheten frånstatsrådet att ta initiativ till en samlad översyn. Den ärju särskilt relevant nu efter det beslut vi fattade här iriksdagen om regionala samverkansor-gan och en ändrad roll för länsstyrelserna.Jag hoppas att tanken inte är mera ny än att stats-rådet här och kan utveckla något mer vad som ärtänkt, och jag har några frågor:När kommer den här översynen eller utredningenatt sjösättas? I vilken form kommer den att ske; är deten ensamutredare eller t.o.m. en parlamentarisk ut-redning som är tänkt? När ska den vara klar? Och vadska ligga till grund för beräkningen? Kommer det attges direktiv om beräkningsgrunder, eller kommerutredningen att få öppet mandat?Anf. 31 Statsrådet ():Fru talman! Det är ju inte något nypåkommet ini-tiativ det här, men vi aviserade ju den här översynenjust i den proposition som hänvisadetill, propositionen om regionala samverkansorgan ochstatlig länsförvaltning. Vi ville naturligtvis avvaktariksdagens ställningstagande till propo-sitionen, för det har ju med gränssnittet mellan de härregionala samverkansorganen och länsstyrelsensframtida roll att göra också. Innan vi så att säga gick igång då med arbetet med att ta fram direktiv till denhär översynen var det naturligt att avvakta riksdagensställningstagande - av respekt för parlamentet, omman uttrycker det på det sättet.Jag ser det som oerhört angeläget att vi gör denhär översynen, därför att det ju inte bara är utan också andra län som har synpunkter pådet nuvarande fördelningssystemet av anslagen tilllänsstyrelserna. Det har också växt fram en flora avmer direkt finansiering också. När vi har lagt nyaarbetsuppgifter på länsstyrelserna har vi ofta skickatmed en påse pengar vid sidan om det vanliga normalaanslaget. Det finns mot den bakgrunden ett behov avatt göra en mer genomgripande översyn av dels läns-styrelsernas styrning framöver, dels när det gällerfinansieringen och kopplingen mellan arbetsuppgifteroch finansiering.Jag kan också - där vill jag instämma i vad MariaLarsson säger - ibland känna en oro för att vi bådefrån och från regeringens sida lägger pålänsstyrelserna väldigt mycket arbetsuppgifter, menatt vi inte riktigt har sett till så att man har finansie-ring för att man ska kunna sköta arbetsuppgifterna påett effektivt och bra sätt. Översynen här, när det gällerbåde styrningen, finansieringen och kopplingen mel-lan just arbetsuppgifter och finansieringen, ser jagsom utomordentligt angelägen.Sedan 1998 har det sammanlagda länsstyrelsean-slaget ökat . I har anslags-ökningen varit . är jag väl medveten om attmycket av den kraftiga anslagsökningen för Jönkö-pings läns vidkommande jämfört med riket i snittberor på strukturfondsåtagandena i län.När det gäller att följa Statskontorets förslag till om-fördelning gjorde vi ju ett tillskott på knappt1,4 miljoner 1998, och vi såg också till att föra överpengar från till tillföljd av att och kommuner bytte läns-tillhörighet.Men än en gång: sade det själv;hon tyckte att hon kunde tolka svaret som positivt.Och jag delar uppfattning om att detfinns ett behov av att göra en sådan här översyn. Viska gå i gång med den så snart det över huvud taget ärmöjligt.Jag tror kanske inte att den mer tekniska översynsom det ändå är fråga om är lämplig att ske i parla-mentariska former. Det handlar snarare om att analy-sera arbetsuppgifter och se om vi fördelar pengarnapå ett rimligt sätt mellan länsstyrelserna beroen-de på vilka arbetsuppgifter man har.Anf. 32 ():Fru talman! När man har skickat för många påsarvid sidan om alltför länge skapar det en stor kom-plexitet i systemet. Det är bra, tror jag, att bryta nedsystemet och börja från scratch igen och titta på ettsystem som är enkelt, stabilt, uthålligt och som går attjustera till viss del, men där bottenplattan så att sägaligger fast.Dock hastar tiden för det här. Situationen ärmycket prekär vid flera av länsstyrelserna i landet.Jag tar mig friheten att citera lite ur de kommentarertill prognosen när det gäller ram-anslaget som har skrivits från i . Man säger t.ex. att målsättningenvar att budgetunderskottet skulle reduceras eller helstförsvinna. Man har ökat sina intäkter och man harvarit återhållsam med investeringarna, och tack varedet har underskottet inte ökat. Som vanligt har manfått utnyttja anslagskrediten med 1 075 000.När det gäller 2002 visar en preliminär budget ettunderskott på 3,7 miljoner med oförändrad beman-ning. Det är då en personalsituation där man, inteminst på miljöbalkstillsynssidan, går på knäna, minstsagt. Man hinner inte; man förmår det inte, med denarbetsbelastning som man har. Då valde man att läggagenerella besparingskrav på varje avdelning, ökadeintäktskrav och att inte återbesätta tillfälliga vakanser,t.ex. Det gör att man då kan komma ibalans, men budgetunderskottet ligger kvar ochskvalpar och kan inte detta år heller reduceras.För 2003 säger man så här: "Bedömningen är attkortsiktiga besparingsåtgärder inte är tillräckliga föratt uppnå en balanserad budget 2003. Tillkommeringa ytterligare anslagsmedel så måste uppsägning avpersonal tillgripas. Med hänsyn till ett redan nu an-strängt resursläge där inte på ett till-fredsställande sätt klarar sina uppgifter, är bedöm-ningen att den arbetssituationen avsevärt kommer attförsämras. Ökade tendenser till stress och andra ar-betsrelaterade symptom finns i organisationen vilkatill stor del är relaterade till resursknappheten. "Så här ser det ut, och det gör att jag kanske hadehoppats att få något mer detaljerade förslag - att detfanns något tänkt. Det är fint att man har respekt föratt är högsta beslutande organ, men jagtycker också att det inbegriper att man har lite i bak-fickan att plocka upp så fort beslut är fattat. Det äringet som hindrar oss här i från att tycka attdet är positivt att regeringen förbereder saker som kansjösättas så fort som möjligt när beslut är fattat.Jag fick inte några riktigt klara besked vad gällertidsaspekten.Anf. 33 Statsrådet ():Fru talman! Det beskedet gav jag väl: Jag tyckeratt det här är en utomordentligt angelägen fråga, ochvi jobbar med frågan. Jag tycker också att det är vik-tigt att vi kan bedriva det arbetet skyndsamt.Jag deltog ju i debatten om propo-sitionen och markerade där vikten av att staten har eneffektiv och bra samordnad förvaltning på länsnivå.Jag tror det är oerhört viktigt för utvecklingatt vi har en effektiv och bra statlig länsförvaltning.Det initiativ som regeringen tog när det gäller att ipropositionen lyfta fram den här frågan är ju ett ut-tryck för att vi inser vikten av att vi gör en analys avresursfördelningen mellan länen och också går in ochtittar på styrningen av länsförvaltningarna. Detta är enväldigt angelägen fråga, och vi kommer att jobbaintensivt med den frågan för att kunna avsluta arbetetså snart det över huvud taget är möjligt.Anf. 34 ():Fru talman! Men någonting går väl att säga. Skaarbetet hanteras inom ? Ska dettillsättas en särskild utredare som tittar på frågan? Skaarbetet sätta i gång ? Ska det vara färdigtunder hösten eller 2003? Någon tidsplan måste mi-nistern ha funderat över. Något klarare besked kanman kräva, eftersom beslutet nu är fattat i riksdagen.Om det nu inte är möjligt att få fram ett färdigtförslag till nästa budgetbehandling - vi får se vilkenregering som ska lägga fram den budgeten - finns detdå möjlighet att göra smärre justeringar för att rättatill missförhållanden som är akuta?Jag har en annan vinkel på frågan också. En över-syn kan ge olika utfall på resurssidan. Det kan handlaom att ge tillskott eller omfördela redan befintligaresurser. Den enklaste vägen är att politiskt ge re-surstillskott. Skattebetalare i gemen är ett tåligt ochluttrat släkte. Omfördelning är en något slingrigareväg, där många missnöjda fort ställer sig på kö. Detfinns erfarenheter från det kommunala utjämningssy-stemet, för att nämna något. Det känner statsrådetsäkert till. Han ler igenkännande.Det krävs mycket mod och civilkurage för att tasådana strider. Är statsrådet modig? Har statsrådetredan från början en tanke om ifall det handlar omresurstillskott eller omfördelning? Eftersom det här ärmitt sista inlägg får jag passa på att tacka än en gångoch skicka med ett råd inför översynen. Det får bli:Verka innan natten kommer!Anf. 35 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan försäkra attjag är modig. Det visar inte minst den debatt vi harfört om skatteutjämningssystemet. Det är snarare såatt ger uttryck för feghet i den frågan.De vill inte ta debatten om att omfördela från rikakommuner till sämre lottade kommuner, för att dra enparallell till frågan om fördelningen av resurser mel-lan länen.Jag vill än en gång säga att jag ser det som oerhörtangeläget att vi tar itu med frågan. Vi ska göra detskyndsamt. Vi ska naturligtvis börja med arbetetunder våren.Det är inget enkelt arbete. Det visar det arbetesom Statskontoret har bedrivit tidigare inför den om-fördelning som skedde 1998. Det är svårt att hittagivna parametrar för hur anslagen ska fördelas vialänen. Det är enklare om man har pengar till sitt för-fogande, så att man kan ge tillskott. Varken MariaLarsson eller jag har haft det hitintills om man ser tillvåra budgetförslag, dels i , dels regeringensbudgetförslag. Men vem vet, det kanske öppnar sigsådana möjligheter i framtiden.Än en gång: Det finns ett starkt behov av att göraen översyn. Vi ska gå i gång med det skyndsamt,under våren.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2001/02:111 ommisshandlade kvinnor som vågar polisanmälaAnf. 36 Justitieminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag ämnar vidta för att minska tidenmellan anmälan och domstolsprövning. Hon har vida-re frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för attmisshandlade kvinnor under pågående utredning inteska behöva leva under hot och fortsatta trakasserierav den åtalade mannen.Både kortare handläggningstider inom rättsväsen-det och ökat skydd för dem som riskerar att utsättasför våld av närstående eller tidigare närstående ärhögt prioriterade frågor inom Justitiedepartementet.Redan för drygt ett år sedan tillsatte regeringen ensärskild beredning, Beredningen för rättsväsendetsutveckling. En av beredningens viktigaste uppgifterär just att lämna förslag på hur handläggningstidernainom rättsväsendet kan kortas.I somras lämnade beredningen sitt första delbe-tänkande (SOU 2001:59). Förslagen i betänkandet äravsedda att utgöra ett huvudalternativ för hur ett nyttsnabbförfarande i brottmål kan se ut. att åklagarens möjlighet att utfärda stämning ochkalla till huvudförhandling ska utvidgas. Det föreslåsockså att åklagaren ska ges behörighet att fatta beslut- och det redan under förundersökningen - om attinhämta viss personutredning.Beredningen har dessutom lämnatytterligare ett delbetänkande (SOU 2001:93). Därlämnas förslag som ska göra det möjligt att i avsevärtstörre utsträckning än utreda brott påett förenklat sätt. Enligt beredningens bedömning skaäven detta förslag kunna medverka till att förkorta detotala handläggningstiderna inom rättsväsendet.Båda betänkandena bereds inom departementetoch kommer att utgöra en grund för det fortsatta re-formarbetet.Redan nu pågår på flera orter försöksprojekt somsyftar till att, inom ramen för gällande regelverk,förkorta de totala genomströmningstiderna frånbrottsanmälan till dom. För de flesta projekt finns enmålsättning om att tiden mellan brottsanmälan ochdom ska vara . De första projektenstartade i Handen, ,och i , . Dessa är nu avslu-tade, men arbetet på dessa orter drivs vidare på detsätt som utvecklades under försöken. iHanden var inriktat på våld mot kvinnor. Där be-stämdes tiden för brottsutredningsförfarandet till fyradagar från anmälan om brott till beslut i åtalsfrågan.Redan veckan efter det att åtalsbeslut fattats skullehuvudförhandling äga rum. När det gäller har det konstaterats att det - sedan projektetpågått - skett en minskning inom domkretsenav antalet anmälda fall av misshandel mot kvinnor.Bland dem som deltagit i projektet finns uppfattning-en att detta har sin grund i att samhällets reaktion påbrottet kommit snabbare.När det gäller den andra frågan - vilka åtgärderjag ämnar vidta för att misshandlade kvinnor underpågående utredning inte ska behöva leva under hotoch fortsatta trakasserier av den åtalade mannen - kanjag också här komma med positiva besked.Justitiedepartementet har remitterat endepartementspromemoria med förslag till lagändring-ar som syftar till att förbättra skyddet för dem somutsätts för våld och trakasserier av någon närståendeeller tidigare närstående.I promemorian föreslås bl.a. att ett besöksförbudska kunna avse den egna bostaden om det på grund avsärskilda omständigheter finns en påtaglig risk för attden person förbudet avses gälla kommer att begåbrott mot en sammanboendes liv, hälsa, frihet ellerfrid. Polisen föreslås även få befogenhet att meddelainterimistiska beslut om besöksförbud, s.k. tillfälligtbesöksförbud. Vidare föreslås att ett besöksförbudska kunna utvidgas till större områden än i dag.Remisstiden går ut och jag hop-pas kunna komma tillbaka till medförslag till lagändringar.Fru talman! Jag vill i detta sammanhang ocksåunderstryka att försök att sabotera brottsutredningareller rättegångar genom att påverka bevispersonergenom våld eller hot inte bara är ett angrepp mot denutsatta personen. Det är ett angrepp mot oss alla ochmot som rättsstat. Att vittnen och målsägandekan känna sig trygga och därigenom vågar berätta vadde har iakttagit är en förutsättning för att brottsbe-kämpningen ska kunna bedrivas effektivt.Regeringen har därför, , tillkallat en sär-skild utredare med uppgift att utforma ramen för ettprogram till skydd för bevispersoner m.fl. och föreslåden lagstiftning som behövs (dir. 2001:107). En av defrågor utredaren särskilt ska överväga är vilka åtgär-der som behövs för att förhindra att bevisperson, pågrund av rädsla, vid huvudförhandling ändrar entidigare lämnad uppgift eller avstår från att lämna ensådan. Uppdraget ska slutredovisas senast hösten2003.Avslutningsvis en kort kommentar till påstående om att merparten av detillskott som polisen tillförts går åt till att minskapolismyndigheternas underskott. utökadespolisens anslag med nästan ex-klusive pris- och löneomräkningen. Vid ingången av2001 uppgick polisens underskott till ca 300 miljonerkronor. Det innebär att anslagsökningarna både kanfinansiera tidigare underskott och bidra till höjd kva-litet i utredningsarbetet samt ökad lagföring.Anf. 37 ():Fru talman! Jag får börja med att tacka ministernför svaret. Våld mot kvinnor är ett allvarligt probleminte bara här i utan i hela världen. Det är enplåga som måste motarbetas på alla sätt. Det är därförglädjande att det pågår utredningar på Regerings-kansliet för att förbättra situationen för alla de kvin-nor som utsätts för våld.Mordmisstänkt exmake hade besöksförbud - detär en rubrik bland många i våra dagstidningar. Mer än20 kvinnor mister livet genom det våld deutsätts för. Det är minst 20 för mycket. harytterligare en flicka med invandrarbakgrund mördatspå ett brutalt sätt av en nära anhörig. Hur många flerkvinnor med invandrarbakgrund ska mista livet iSverige innan något görs? Vad gör ministern för attdessa bestialiska handlingar ska få ett slut? Flickanhade gjort en polisanmälan men kunde ändå inteskyddas.När får vi en lagstiftning och ett samhälle som kanhjälpa och skydda de kvinnor som förtvivlat sersina liv slagna i spillror, inte minst efter det att de hargjort en polisanmälan? För många kvinnor som ut-sätts för våld känns det tyvärr som om myndigheternai dag står på fel sida, dvs. att de står på förövarenssida.Vi har en långtgående lagstiftning i somska motverka misshandel och mäns våld mot kvinnor.Men tyvärr blir många kvinnor ofta misshandlade intebara en gång utan en gång till och en gång till. Sam-hället står vid sidan om och kan lite eller ingentinggöra. Inte undra på att kvinnor ibland tar saken i egnahänder och t.o.m. tar till vapen för att skydda sig ochbarnen.Om en kvinna har anmält en man för misshandelska samme man inte kunna misshandla henne igen.En annan rubrik är: För grannarna kom det inte somen överraskning att kvinnan blev misshandlad igen. Ipraktiska råd till kvinnor som misshandlats kan manbl.a. läsa att de ska ordna en reträttväg till kvinnojou-ren eller till någon nära vän eller släkting. Råd är bra,men tycker ministern att det här är råd som vi börfinna oss i? Borde inte alla som inte har begått någotbrott ha rätt till frihet?Många misshandlade kvinnor vågar inte av rädslaför att utsättas för våld lämna sina hem utan är dömdatill ett fortsatt liv i ensamhet. Att först utsättas förbrott, anmäla brottet och därefter känna att jag trotsdet inte får stöd av samhället är att straffas dubbelt.I av misshandelsfallen där det också finnsbarn med i bilden har också de utsatts för våld. För attmotverka våld mot kvinnor och barn vilar det natur-ligtvis ett stort ansvar på familjerna, som måste fun-gera som goda förebilder för små pojkar. Därförmåste alla familjer också få en rimlig chans att byggaupp en trygg tillvaro. Också skolan måste vara en godförebild och förmedla vad som är rätt och fel till allaelever.Män som slår sina kvinnor måste också få vård.Det är väsentligt att man t.ex. kombinerar besöksför-budet med tidiga insatser så att mannen inte blir bittereller hamnar på gatan. Det måste vara bättre att upp-muntra honom till att göra något åt sin situation.Jag bor i som är en av de kommunersom satsar mest på kvinnojourernas verksamhet,vilket naturligtvis känns bra. Men det skulle kännasännu bättre om vi i stället kunde se en minskning avkvinnomisshandeln och därmed en minskning avkvinnojourernas verksamhet.I dagens tidning kunde jag tyvärr läsa att det är ettökat tryck på kvinnojourerna. Så många behöverhjälp att man tvingas skicka kvinnor och barn tillbakatill hemmet och våldet. Det finns bra och tillförlitligstatistik. Det finns kunskap om problemen, och detfinns lärdom från andra länder att ta till sig. Trots dethänder det inte särskilt mycket vare sig här i Sverigeeller i andra länder.Ministern och departementet har funderat på dessafrågor . När tror ministern att vi får en skärpningså att alla de kvinnor som lever i rädsla ochskräck kan börja leva ett normalt liv igen?Ministern har sagt det är en högt prioriterad frågaför regeringen att förkorta domstolarnas handlägg-ningstider. Hur högt prioriterad är den? När kan viräkna med något förslag som gör att handläggningsti-derna minskas ordentligt? Handläggningstiderna harsnarare ökat än minskat under de senaste åren.När går utredning och fundering över till hand-ling, ministern?Anf. 38 Justitieminister ():Fru talman! Vi har båda uttryckt en sorg över detsom har hänt under gårdagen. Jag känner inte till alladetaljer. Men jag kan redan nu konstatera att det somhar hänt är en tragedi även för samhället. Trots detsom har skett är det dock fel att påstå att ingentinggörs. Det görs faktiskt saker, även om de inte vid dethär tillfället känns som de mest angelägna.Vi har en ny brottsofferproposi-tion. Den är särskilt till för att öka förståelsen hosvarje enskild polis, åklagare och domare för brottsoff-rets utsatta situation. Vi har förkortat handläggningen.Det finns utöver den utredning och de projekt jagnämnde även andra delar i där man väsentligthar förkortat handläggningen. Polis och åklagare harett utvecklat samarbete på olika håll där man ocksålyckas med detta.Vi har tillsatten särskild utredare för att kunna skydda inte baravittnen i domstol utan också andra personer somriskerar att leva under hot. Vi har ökat polisresursernapå ett sätt som aldrig någon regering har gjort tidigarei . Vi har förslag på utvidgat besöksförbud. Vihar också förslag på kvarsittanderätt för sambor påsamma sätt som för gifta.Det är fel att säga att vi ingenting gör. Däremotvill jag understryka att vi kan göra flersaker och utveckla detta arbete.Anf. 39 ():Fru talman! Det är alldeles riktigt som ministernsäger att det görs en hel del. Det påpekade jag också imitt anförande. Det är glädjande att det finns bered-ningar och samverkansprojekt. Men det görs alldelesför lite, och det går alldeles för långsamt för alla dekvinnor som utsätts för våldet. Dessa kvinnor harförst utsatts för våld. Sedan riskerar de i väntan på ettdomstolsförfarande att behöva utsättas för ytterligarevåld.För några veckor sedan talade jag med en kvinnasom ända sedan hon var väldigt ung har utsatts förvåld. Äntligen har hon lyckats komma ifrån den mansom misshandlat henne.Nu förhalar han processen . Med brev ochpsykisk påverkan försöker han att trakassera kvinnan.Hon är inte den enda kvinnan i den situationen utanen bland många.Jag menar att vi måste skynda på processen. Vi har 20 000 anmälningar frånkvinnor som är utsatta för våld. Det finns säkert ettmörkertal. Om vi tar med invandrarkvinnorna är detsäkert många som inte anmäler brotten eftersom detär skam och skuld över det. Det är många svenskakvinnor som vi vet inte anmäler därför att de är näraanhörig till eller är väl bekant med personen somutsätter dem för våld.Vi måste göra någonting skyndsamt. Det är vadjag menar. finns en hel del samverkansprojekt.Men det saknas fortfarande en del.