prot · GP0972 · 2002-02-20 00:00:00 — Men jag vill inte öppna upp det nuvarande sys-temet för all generationsövergripande verksamhet,därför att antingen måste vi då skjuta till väldigtmycket pengar, eller så kommer anslaget att urholkastill de ungdomsorganisationer som är inne i systemet.Anf. 69 () replik:Herr talman! sade väldigt mycketbra saker i sitt anförande, bl.a. det att kulturen skaparmänniskan. Det håller jag fullständigt med om. Där-med måste vi tillsammans jobba med att påverka våraskolpolitiker om att det är viktigt att få in mera bild,drama osv. för att öka empati och självförtroende hosvåra unga.Men så till min fråga, och den gäller stödet frånUngdomsstyrelsen, som är bra men för byråkratiskt,som jag ser det. Som jag sade i mitt anförande är detalltför många som bara får bidrag till vissa projekt,därför att det anses som trams. Om det t.ex. kommerungdomar och säger att de vill ha ett graffitiplanksom de kan måla på, och de får nej, då är det ju vuxnasom har bestämt att det inte är godtagbart. Får man ja,då har man tur för att man bor i , t.ex. Det ärju en framåt kommun som har varit ungdomskom-mun. Hur ser på detta att det trots alltförekommer gång på gång att de vuxna bestämmeröver vad ungdomarna ska få göra?Anf. 70 () replik:Herr talman! Vi avsätter pengar till ungdomsverk-samhet på statlig nivå, men mycket av stödet till ungkultur och ungas verksamheter ligger ju faktiskt påkommunal nivå. Jag tycker nog att frågor om graf-fitiplank och annat hör hemma i att man faktiskt påkommunal nivå måste förstå ungdomars behov ochungdomars önskemål.Jag upplever själv att det har skett väldigt mycketunder . har ständigtkontakter med kommunerna. Man kan se att det äralltfler kommuner som väljer att anta ungdomspoli-tiska program. Man försöker se till att lyfta upp ochskapa ungdomsråd t.ex. Man har intresse för att an-lägga ett ungdomsperspektiv, dvs. en medvetenhet utehos kommunerna om att det här är viktigt. Den med-vetenheten har ökat . Jag tror inteatt vi är vid vägs ände , utan jag tror att det återstårväldigt mycket innan vi faktiskt förstår den kraft, detintresse och det engagemang som finns i ungdomsge-nerationen. Det tror jag framför allt att vi måste jobbapå gentemot nivå.Anf. 71 () replik:Herr talman! Jag håller med om att det går alltförlångsamt, även om jag ju också ser tendenser att detgår åt rätt håll. Men för att påskynda det hela vill vialltså gärna att skulle samarbetamed kommunerna om att ta fram ungdomsplaner -där det fattas. Det är alltför många som fattas. Varförskulle inte kunna få ett sådantuppdrag, dvs. att jobba ihop med kommunerna i den-na fråga?Anf. 72 () replik:Herr talman! arbetar med dethär och har initierat samarbete med storakommuner, stadsdelar i stora kommuner och medel-stora och mindre kommuner. Man har ett nät-verk och ett direkt samarbete med, tror jag, ungefär100 kommuner i vårt land. Och det här har hänt underde sista två tre åren. Så det händer väldigt mycket,och jag är övertygad om att den inriktning som Bir-gitta vill ha för , den jobbarUngdomsstyrelsen efter i dag.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av förstevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 12.00 då aktuell debatt skulle äga rum.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 12.00.8 § Aktuell debatt: Flyktingarnas situation iSverigeAnf. 73 ():Herr talman! Ärade ledamöter och åhörare! Detsvenska systemet för att ta emot människor på flyktundan hot och terror fungerar inte. Vår svenska själv-bild att vi respekterar mänskliga rättigheter och skyd-dar barn - alla barn på svensk mark - är inte sann.Väntan på beslut om de ska få stanna eller inte kandra ut . Osäkerheten bryter ned människor.Kritiken mot de långa väntetiderna har funnits i de-cennier. Den bortre tidsgränsen för beslut om asylborde vara , inte mer.När, , kommer regeringen att se tillatt väntetiden för beslut kortas till en rimlig tid?Många medborgare diskuterar rimligheten i olikaasylbeslut. Skolbarn, arbetskamrater och grannarskriver och protesterar. Här i kan vi intediskutera enskilda ärenden på det viset. Men en gene-rell iakttagelse kan göras: Ytterst få kvinnor har fåttuppehållstillstånd på grund av nuvarande regler iutlänningslagen. Barn, människor , avvi-sas trots att det finns risk för könsstympning.När kommer regeringen att ändra på dessa för-hållanden?Under förra året sökte 461 ensamma barn asyl iSverige. Det är inte svårt att tänka sig in i deras de-speration och övergivenhet. En av de enheter somförvarar de här barnen är . På 18 platser harMigrationsverket tryckt in 60 barn. Missförhållande-na har rapporterats i medierna.Nu pågår ett omvänt chicken race bland ansvarigapersoner. avsvär sig ansvar. ordförande avsvär sig ansvar. Social-ministern är tyst. Integrationsministern är tyst. Barn-ministern är tyst. De an-svariga kommunerna moltiger.Vem, anser migrationsministern, har ansvar för attde ensamma barnen på inte har fått denhjälp de har rätt att få?Anf. 74 Statsrådet ():Herr talman! Jag välkomnar initia-tiv. Jag tycker att det är bra att vi får möjlighet att påett samlat sätt diskutera flyktingfrågorna, framför alltflyktingbarnens situation. För det handlar framför alltom barnen, de ensamma och övergivna. Det handlarom samhällets mest utsatta barn, de som kommer tillSverige utan föräldrar. En del av de här barnen kom-mer från miljöer som vi knappast orkar föreställa oss.De kommer från krig och konflikter. De har levt pågatan. De har rymt hemifrån eller från något barn-hem.Dessa barns problem har inte skapats i Sverige.Därmed finns inte en tillstymmelse till avsikt frånmin sida att vi i regeringen eller i skulleskylla ifrån oss. De kommer hit i ett fruktansvärtdåligt skick. Men det är här de befinner sig nu och,som påpekar, det är här de borde tas omhand på bästa sätt.Redan innan jag tillträdde som migrationsministersade jag vid olika tillfällen att flyktingbarnens situa-tion var något jag tänkte försöka prioritera. Om mangör det måste man bestämma sig. Det ligger i självaordet. De asylsökande som också är barn, är de iförsta hand asylsökande eller är de i första hand barn?För mig är valet självklart. De måste i första handbetraktas som barn. Det är ett val som har mycket storbetydelse för hur mottagandet och behandlingen avde här barnen ska vara utformat.Nu till situationen. Jag kan bara bekräfta den be-skrivning som gjorde i sin inledning. Detkom hit 461 asylsökande ensamkommande barn ochungdomar som varinskrivna vid . De kom från jordensalla hörn - , , , och Bos-nien. kom en helt ny grupp avbarn och ungdomar, från de forna - frånRyssland, , , och Vitryss-land. De har alla sin historia och alla sina egna, högstpersonliga skäl för att ha kommit till undankrig och förföljelse, till ett land där de hoppas kunnafå utbildning och bättre liv. Några är sjuka. Några äroffer för människohandel.De som har behov av skydd undan förföljelse skafå all den hjälp och stöd som de behöver för att kom-ma in i det svenska samhället. Men vad gör vi med debarn som inte har skäl att stanna här? Kan de återvän-da, och finns det någon som tar emot dem?Herr talman! Debatten om de ensamkommandebarnen har varit intensiv. Framför allt är det proble-men på barn- och ungdomsenhet som haruppmärksammats. Först några ord om bakgrunden.Under har arbetatmed ett särskilt barnprojekt som har handlat om alltfrån att utveckla asylutredningar av barn till att för-bättra mottagandet av ensamkommande barn. Enslutsats var att samarbetet myndigheter emellan måsteförbättras. En grupp satte då i gång ett arbete somännu inte har kunnat slutföras.Förutsättningarna för att ta hand om utsatta barn iSverige är egentligen goda. har vibyggt upp en rad institutioner som stöd för barn ochungdom: en bra skola och förskola, behandlingsin-stitutioner för barn och ungdomar i behov av vård, ensocialtjänst som har det yttersta ansvaret för att barnoch ungdomar får det stöd och den hjälp som de be-höver. Vi har en personal med bred kompetens ochkunskap när det gäller barns behov.Vi har också höga ambitioner. Här möter vi vårförsta svårighet. Vi kan inte förutse antalet asylsö-kande eller antalet ensamma asylsökande barn. Det ärsvårt att veta vilken beredskap vi ska ha från en dagtill en annan. Men vad vi kan och ska ha är en flexi-bilitet som innebär att var och en av dem som haransvar i flyktingmottagningen ska kunna anpassa sig,snabbt och smidigt, till nya situationer.Under det senaste året har vi sett en kraftig ökningav antalet asylsökande, då också ensamma asylsö-kande barn och ungdomar. Bara under en och en halvmånad, från till ,kom 82 asylsökande barn till Sverige.Herr talman! Hur är då situationen på ?Hur har de aktuella problemen hanterats? Jag har följtsituationen fortlöpande. Läget ärföljande.Antalet barn på har minskat från 67 till36. De tillfälliga lokalerna som tidigare använts ärtömda. De 36 barn som är kvar bor i olika byggnader.22 barn bor i barn- och ungdomsenhetens ordinarielokaler. 6 barn bor i det som kallas för Gula villan -jag tror att "villa" är en förskönande omskrivning. 8barn bor i den s.k. Röda villan.Eftersom övriga regioner harställt 20 platser till förfogande för Stockholmsregio-nen har man kunnat förordna om inskrivningsstopppå . Man har anställt sju nya barnhandlägga-re, och Flyktinghälsan på har utökat sinpersonal. Det är för dagen.Vi har i flera medier sett ett annat problem tas uppsom har kommit i skymundan för den här debatten,men, herr talman, jag vill använda tillfället att ta uppdet. Det handlar om de försvunna barnen. Jag har bettom en närmare redogörelse från Migrationsverket.En första, jag understryker, preliminär genomgångvisar att det försvann 32 barn frånbarn- och ungdomsenheterna. De flesta av dem, jagkan inte ange det exakta antalet, har helt enkelt restvidare. Deras avsikt var aldrig att söka asyl här, utande har varit på väg någon annanstans där de har haftsina anförvanter och anknytningar. Ett tiotal barn hardock försvunnit spårlöst. Andra har försvunnit ochvarit borta och sedan kommit tillbaka. Ingenvet vad de har varit med om. I några fall finns, som vivet, misstankar om prostitution och t.o.m. om män-niskohandel. Detta är djupt skakande och fullständigtoacceptabelt.Rikskriminalen har utrett de här uppgifterna, somockså har förekommit i medierna, om ungdomar somhar dragits in i människohandel. Jag ser attRikskriminalen är färdig med en preliminär bedöm-ning, men jag har inte hunnit ta del av den. Så fort jaghar gjort det kommer jag att återkomma till kamma-ren med information om detta och om de slutsatser vidrar.Herr talman! Att barn transporteras och säljs avmänniskohandlare för att utnyttjas i prostitution är ettav de grövsta brott som kan begås mot ett barn. Jagser handel med människor som en form av slavhandelsom måste bekämpas med alla till buds stående me-del.I förra veckan samlades EU:s justitie- och migra-tionsministrar för ett informellt möte i somnu är EU:s ordförandeland. Ämnet för det här mötetvar, såvitt avser oss migrationsministrar, männi-skosmuggling och irreguljär invandring. Debattenhandlade mest om fingeravtryck, foton och andratekniska kontroller. Det var en otillfredsställandeuppläggning för oss från , vilket vi ocksåunderströk. Vi underströk med skärpa att det underinga omständigheter kan räcka med kontrollåtgärder idet här sammanhanget. Människosmugglarna skauppsökas och bestraffas. Men offren och flyktingarna,de som söker skydd i , ska mötas av en politikdär hörnstenen utgörs av säkra mottaganden ochasylsystem.Tiden i detta första anförande medger inte att jaggår igenom alla de åtgärder vi har vidtagit och deinitiativ vi har tagit. Jag ska återkomma till detta. Jagvill bara här och nämna att jag har försäkrat migom att statsministern kommer att ta upp också dessafrågor med den ryska statschefen vid sommarenstoppmöte om i Sankt Petersburg.Till sist vill jag säga något om ansvarsfördelning-en här i . Vi har en lagstiftning som tydligtanger rollerna för var och en. Men, som Kommunför-bundet påpekar i ett pressmeddelande som man harskickat ut , det räcker inte. Vi har en oklarhet,och den kretsar kring vistelsebegreppet, var vistas ettbarn. Detta måste vi reda ut, och det kommer vi attgöra.Men det handlar inte bara om vad vi måste göra -miniminivån - utan vad vi kan göra, och det är minutgångspunkt. kommer jagdärför att föreslå regeringen att uppdra åt att, tillsammans med alla de berörda,förbättra praktiska rutiner och föreslå hur mottagan-det av ensamkommande barn ska kunna förbättras.Herr talman! I mitt nästa inlägg kommer jag i detalj beröra hur jag anser att detta arbete skabedrivas.Anf. 75 ():Herr talman! I förrgår kom Integrationsverketsårliga rapport. Det är det verk som har ansvar för demänniskor som har fått uppehållstillstånd i Sverigeefter själva ansökningsprocessen. Den visar på ettstort misslyckande. Det är alldeles för få självförsör-jande och katastrofalt dåliga resultat i svenska förinvandrare. Förklaringen handlar om kvalitet. Manhar inte tagit de här problemen på allvar trots att dehar varit kända i väldigt . Det handlar omväntetider, förläggningssystem som bryter ned män-niskor, studieersättning som gör att människor intekan skaffa sig en utbildning tillräckligt snabbt, valide-ring av kunskaper och examina och till syvende ochsist handlar det om hur vi misshushållar med männi-skor i det här landet. De här stora integrations- ochmigrationspolitiska problemen märks särskilt väl närdet gäller barn.För sju år sedan hade vi en debatt i somhandlade om de asylsökande barnens situation. Dåtillsattes en utredning, , som kom medtvå betänkanden och 1997. Där fanns alla de härproblemen listade. Där finns bristen på statistik, bris-ten på omvårdnad, väntetiderna, problemen på Carl-slund, att man inte placerade de här barnen i familje-hem, att man inte sökte upp deras familjer i de fall detgår, att man inte bedömde deras asylskäl som de skabedömas och hela tragiken i hur de här barnen mår.Situationen var lika eländig 1996 och 1997 och hadedå pågått . Den var lika eländig som den äri dag.Herr talman! säger att de här pro-blemen inte har skapats i . Och det är klart attdet inte är vi som har tillsatt diktaturer. Det är inte visom har skapat förhållanden som människor inte kanleva under. Men jag kan ändå inte låta bli att säga:Förhållandena för de ensamma asylsökande barnenhar inte skapats i , men de har förvärrats iSverige. Det är ytterligt beklämmande.År 1997 infördes en portalparagraf i utlänningsla-gen som säger att i varje beslut skata hänsyn till barnets bästa. Det har varit lagstiftningsedan 1997. Är det att ta hänsyn till barnets bästa atttrycka in 60 barn på 18 platser? Är det att ta hänsyntill barnets bästa att se hur ungdomar försvinner ut pånätterna till det som personalen själva tror är prosti-tution? Är det att ta hänsyn till barnets bästa att låtaasylsökande barn vara i den här situationen och väntalika på besluten som de vuxna får göra?Socialtjänstlagen handlar om kommunernas an-svar och behandlar frågor som rör barn i kris. Kom-munerna har ansvar för barn som vistas på kommu-nens område. Där har under nästan samma tidrymd, , funnits en paragraf om skyldigheten att tahänsyn till barnets bästa i alla beslut som rör barn.Vem bär ansvaret för att de asylsökande ensammabarnen på och Sagåsen, i , Gimooch inte har skyddats och att besluten som rördem inte har fattats i enlighet med barnets bästa?Herr talman! I socialtjänstlagen finns också en pa-ragraf som säger att om man är offentliganställd ärdet en straffbelagd skyldighet att anmäla till de soci-ala myndigheterna om man ser ett barn i kris. Det ären straffbelagd skyldighet att anmäla om man ser ettbarn i kris. Så har inte skett. Anser attden här skyldigheten i socialtjänstlagen också gällerför asylsökande ensamma barn?För fem år sedan rekommenderade Barnkommit-tén att barn i den här situationen ska placeras i famil-jehem. Så har inte skett. Vi vet hur det såg ut på Carl-slund. Det är inte lika eländigt, men inte heller bra, påde andra ställena. Den här situationen kräver kraftåt-gärder. har problemen varit kända. Ti-den för allmän klagan och allmänna fraser är förbi.Det är dags att reda upp den här situationen. Är besluten att reda upp den här situationen?Sedan har vi striden mellan myndigheter - mellanvuxna människor med god utbildning och bra betaltför sitt jobb. De säger alla så här: Detta problem ärinte mitt bord. Jag har inte ansvaret. Någon annan haransvaret. Lagen gäller inte mig, men den gäller allaandra.Kommunförbundets ordförande fö-reträder kommunerna. Hans kamp för att staten skabetala det som staten beslutar om är korrekt. Menfinansieringsprincipen och striden runt den får intedrabba de mest värnlösa - de ensamma asylsökandebarnen.Migrationsverkets generaldirektör hävdar att ver-ket inte har ansvar för barnens vård och heller inteska betala för den. I lördagsintervjun med hennepåpekade hon att hon inte tänkte ringa upp diskutera denna problematik. Detskulle annars vara ganska lätt, för ochhon tillhör samma parti.Kommer att se till att kommuner-na och talar med varandra om denlagstadgade skyldighet de har att ta ansvar för barn ikris?Anf. 76 ():Herr talman! Beslutet att lämna sitt hus, sin familjoch sitt hemland är stort för många, i synnerhet omman måste fly. Det blir i ovisshet och otrygg-het. Resan kan ta månader, och ingen vet egentligenvart man är på väg. Researrangören är ute efter peng-arna och bryr sig mindre om komforten.Visst är vi många som har sett bilder i mediernaoch förfasats över vad vissa människor ute i världenmåste stå ut med. Men flera av dessa befinner sig nu iSverige i väntan - väntan är alldelesför lång - på att få besked om de får stanna.Skälen till att de vill stanna i , och skälentill att de får stanna, skiftar. De är inte alla som sökerasyl som är flyktingar. Men oavsett vilket är de allamänniskor av kött och blod, med samma vilja att göradet bästa för sig själv och för sin familj.Herr talman! Vi vet att det kommer unge-fär 30 000 människor till för att söka asyl.Men finansieringen motsvarar bara kostnaderna förungefär 18 000 människor. Då är det kanske intekonstigt att handläggningstiden blir lång för varjeperson. Det tar så att väntan blir en klar på-frestning. kan det utgöra skäl att få stanna.Men hur ser såren och ärren ut efter den tiden, ochhur många tar sitt liv innan beslutet kommer? Detta ärnågot som måste avhjälpas - inte konstateras.I regleringsdirektiven från regeringen står det atthandläggningstiden ska vara max . Minförsta fråga till ministern är om det fortfarande äravsikten. Kommer regeringen i så fall rentav redantill våren med mer resurser för att förkorta handlägg-ningstiderna och minimera den mänskliga våndan?Det måste vara självklart att man ska få beskedsnabbt. Därefter far man antingen hem eller stannar.Stannar man ska man snabbt integreras i -grunden för att man ska bli svensk medborga-re.En särskild debatt om just integrationen, somlämnar en hel del i övrigt att önska, skulle nog ocksåbehövas, men jag lämnar den delen i dag.Herr talman! Min ryggmärgsreaktion dels sommamma, dels som företrädare för ett parti som står förhumanism, är att det är barnen som far mest illa. Somföreträdare för väljarna i riksdag vill jag, liktLena Ek, att ska gälla även förde asylsökande barnen. Där finns det uppenbarligenstora brister i dag.Också för mig är barnen i första hand barn och iandra hand asylsökande. Barn har inte samma tidsbe-grepp som vuxna och heller inte samma uppfattningom väntan. De barn som kommer utan föräldrar elleranhöriga är utan naturliga talesmän och extra sårbara.För ett par år sedan presenterade regeringen skri-velsen Barn - här och . Låt mig läsa upp någrarader ur den: När det gäller barn som har kommitensamma till har sedanlänge väl utvecklade rutiner för mottagning, hand-läggning och utredning.Jag vill fråga ministern om han anser att det ärverklighet för dessa barn. Barn med oftatraumatiska upplevelser bakom sig lever under insti-tutionsliknande former, förvisso med personal somgör allt den kan, men utan övriga kontakter med om-världen. Mår de bra? Nej, det vet vi att de integör. Det visste vi i går. Men vad gör ministern förmorgondagen?Alla de barn som ska ha omvårdnad, boende ochinte minst utbildning i skolverksamhet hamnar ut-tryckligen mellan stolarna. Det finns flera huvudmän,som har redovisats innan. Kommunerna ska stå förkostnaderna för gode män, skolan och boendet, sägerman. Men när kommunerna upplever att de inte fårersättning för detta eller oroar sig för att kostnadernaska bli för höga kommer barnen tillbaks till institutio-nen igen. som barnen far mellan stolar-na på migrationsverk, integrationsverk, landsting ochkommuner slår de sig hårt.Herr talman! Alla har vi längtat eftermamma. Men när mamma inte finns i närheten ellerens i livet måste åtminstone stå stark.Staten måste ta sitt ansvar och ge dessa barn trygghet.Min uppfattning är att ministern måste kunna taett mycket tydligare ansvar utan att det innebär mi-nisterstyre. Det hade varit bättre, tycker jag, om mi-nistern hade använt sitt långa inlednings-anförande till att tala om vad han vill, i stället för attvänta till det sista fyraminutersanförandet med attbesvara frågor.Kan ministern, t.ex. genom ett regleringsbrev,tydliggöra politiken om det saknas tydlighet? Kom-mer ministern med en proposition om det behövslagförändringar t.ex. när det gäller vistelsebegreppet?Ministern har förvisso suttit på sin post en korttid, men Socialdemokraterna har haft regeringsmak-ten . Det finns ingen ursäkt för att inte ta hän-syn till dessa barn.(Applåder)Anf. 77 ():Herr talman! infördes en portalparagraf somhandlar om barnets bästa i utlänningslagstiftningen.Portalparagrafen säger att barnets bästa ska beaktassärskilt. När jag läser vidare i propositionen visar detsig att barnets bästa inte är ovillkorligt. Där står attbarnets bästa generellt inte får ta över samhällsintres-set av att reglera invandringen. Den reglerade invand-ringen är viktigare än barnets bästa. Det var där riks-dagen satte ribban 1997.Det är bra att denna debatt kommit till stånd. Detär bara synd att den inte förs kontinuerligt och attintresset för asylsökande barn - oavsett om de kom-mer med föräldrar eller ensamma - inte är . tvistas om vem som har ansvaret. Är det kommu-nerna, eller är det ? Jag skulle viljapåstå att det är ett övergripande ansvar för ,eftersom vi har ratificerat ochförbundit oss att följa den.På säger de att detta inte är nå-got nytt problem för dem. Då reser jag förstås fråganvarför man inte gjort någonting åt det, när det är varjemyndighets skyldighet att ha ett barnperspektiv i sittarbete.Det förefaller mig som om me-nar att det endast finns två kategorier ensamkomman-de barn: de som skickats hit för att föräldrarna hoppasatt barnen ska få ett bättre liv här, och de som redan ihemlandet är kriminellt belastade eller prostituerade.Det påståendet står i bjärt kontrast med Rädda Bar-nens studie, där man funnit att den största delen avbarnen flytt på grund av väpnad konflikt, politiskeller etnisk förföljelse eller därför att ingen kan tahand om dem i hemlandet. Det är med andra ord heltandra kategorier än de som uppgerfinns. antyder faktiskt att barnen -man gör på samma sätt med asylsökande kvinnor -inte kan ha egna asylskäl.En grundorsak till att barn och vuxna mår så då-ligt är just att myndigheterna inte vill tro på derasuppgifter. En viktig del av rättssäkerheten är därföratt läggs ned och ersätts medförvaltningsdomstolar där de asylsökandes uppgifterväger lika tungt som Migrationsverkets.Det är upprörande att situationen är som den är påCarlslund. Men jag vill påpeka att situationen är lika-dan på många andra förläggningar runtom i Sverige.Barnen far illa, mycket illa. Den som kontinuerligtbesöker förläggningarna och träffar barnen och derasföräldrar vet att de asylsökande barnen är särskiltutsatta. De lever i ett vakuum, medföräldrar som på grund av sina trauman lever i skräckför att skickas tillbaka till hemlandet och därför fårsvårt att ge barnen det som de behöver.