prot · GP0960 · 2002-01-30 00:00:00 — Men de pengarnakommer kanske, och det är ju bra. Alla resurser be-hövs.När det sedan gäller de individuella planerna ärdet jätteviktigt att vi kan få ned återfallsprocenten.Det är det viktigaste brottsförebyggande arbete vi harframför oss.Anf. 101 () replik:Fru talman! Först vill jag säga att detta inte är nå-gon budgetdebatt. Om vill prata ompengarna skulle hon ha gjort det förra gången när vihade debatt om budgeten. Men jag vill ändå säga attdet är lätt att lova för mycket. Det är lätt att säga: Vivill ha mer pengar. Men då måste man också säga varman ska ta pengarna. Vi pratar om välfärdssamhället.Vi pratar om förebyggande arbete. Hur ska vi satsa påskolan? Hur ska vi satsa på dagis, på föräldrarna, påvälfärden? Det är också förebyggande arbete. Ska vita pengar därifrån och satsa på fängelserna?När man säger sådant här måste man också ta an-svaret och säga hur vi ska finansiera detta. Det är lättatt lova, men sedan måste man också säga var manska ta pengarna.Det här med de 100 miljonerna är klart. Annarshade man inte gått ut med ett pressmeddelande frånSEKO. Det är deras pressmeddelande, inte mitt.Anf. 102 () re-plik:Fru talman! Jag kan bara konstatera att Yilmazundvek att svara på mina frågor. Jag förstår det, fördet finns inga svar.Jag vill bara upprepa: Tycker att krimi-nalvårdens insatser för att förebygga återfall i grovbrottslighet har ökat?Sedan säger att oppositionen slår in öppnadörrar. Då skulle jag vilja fråga: Varför har då majo-riteten så oerhört svårt att i sina texter bemöta deyrkanden som vi har lagt fram i våra motioner? Iärende på ärende står det: Vi håller med motionären.Vi tycker att det ser ut på det här sättet. Man t.o.m.citerar forskning som styrker detta. Men så yrkar manavslag.Jag skulle vilja fråga hur - som ändå sitteri , som har god insyn i hurverksamheten ser ut och som är väl medveten om deåterkommande nödropen efter mer resurser - kan ståhär i kammaren och vidhålla att det inte behövs någrafler resurser. Är utvecklingen inom kriminalvårdentillfredsställande, ? Är det en tillfredsställandeutveckling inom behandlingsinsatser, motivationsin-satser, utbildningsinsatser, frigivningsinsatser etc.?Finns det ett svar på det skulle jag gärna vilja ha det,Yilmaz.Anf. 103 () replik:Fru talman! Vad gäller att förebygga brott satsarvi mycket på det. Det är en av de prioriteringar somska göras i kriminalvården - och inte bara där, somsagt, utan även utanför denna. Vi har ett välfärdssam-hälle som alla måste ta del av, så det är egentligen därman ska satsa mycket.Ragnwi Marcelind är mycket flitig i att lovapengar. När vi var på den konferens hon nämnde i sittanförande sade hon även där: Vi vill ha mer pengar.Men hon säger inte var hon ska ta pengarna. Det ärmycket lätt att lova. Visst skulle vi ha mer pengar. Vibehöver mer pengar. Alla behöver mer pengar. Mendå måste man också säga hur man ska finansieradetta. När man lovar ska man också tänka på hur detska finansieras, . 104 () re-plik:Fru talman! Jag kan ge ett kort exempel på ett om-råde där vi gärna skulle vilja spara men där vi har fåttnej från bl.a. och regeringen, och det är byrå-kraterna i . Där tar vi gärna pengaroch lägger på kriminalvården.Yilmaz säger vidare att oppositionen överdriversituationen inom kriminalvården. Om intetror på mig eller oppositionen måste han väl ändå trokriminalvårdens egen forskningskommitté, vars slut-sats när det t.ex. gäller sexualbrottsdömda jag gärnaskulle vilja ha en kommentar från om.Man skriver: Någon undersökning av effekternaav kriminalvårdens insatser på risken för återfall ibrott har inte kunnat göras inom ramen för dennaundersökning. Bristerna i individuell och programre-laterad dokumentation, inklusive urvalsprocesser avdömda till programverksamhet, är så omfattande attnågon meningsfull sådan analys inte har kunnat görasi nuläget.Gång på gång får vi läsa rapporter om det brist-fälliga i programverksamheten och insatserna. Ominte tror mig måste han väl ändå tro våraforskningsrapporter.Det är där oppositionen hämtar sina uppgifter föratt kunna yrka på förändringar som ska förbättrakriminalvården. Det är oppositionens ansvar. Detkommer säkert också att vilja göra när hanhamnar i opposition.Är det sant att oppositionens röster bara är att slåin öppna dörrar? Vidhåller att kriminalvår-dens resursanslag är tillräckliga och situationen ärtillfredsställande? Det vore bra att få protokollfört ettsvar på det i kammaren från Kriminalvårdsstyrelsensledamot.Anf. 105 () replik:Fru talman! Jag ska upprepa det jag sade tidigare.Jag sade i mitt anförande att den kriminalvårdspolitikvi bedriver i vårt land är bra, men visst finns detbrister. Vi ska jobba för att den ska bli ännu bättre.Det är bra, men det kan bli ännu bättre.Vad gäller resurserna behöver vi mer pengar. Vihar fått en del, men vi behöver ännu mer för att detska bli ännu bättre. Vi får hoppas att vi får det nästagång. Jag vill återigen säga att vi måste vara stoltaöver vår kriminalvårdspolitik jämfört med andraländers.Moderaterna hämtar alltid exempel från . Därfinns hårdare straff och fler poliser. Men där ärbrottsligheten sex gånger större än här i Sverige.Strängare och längre straff och fler poliser hjälperinte. Vi behöver en förebyggande politik, och det harvi, även om den kanske inte är mycket bra. Den kanbli ännu bättre. Det visar att vi har en bra kriminal-vårdspolitik och att vi har lyckats med den. Men denkan bli ännu bättre.Anf. 106 ():Fru talman! Visst är det så att nästan allting måstebli bättre på det här området. Det är ett område därorganisationen och systemet påverkas av alla de om-världsförändringar som sker beroende på brottsut-vecklingen i samhället, polisens insatser, drogpolitikoch annat. Allt måste bli bättre.Yilmaz sade att vi från oppositionen slår inöppna dörrar. Det är klart att vi måste slå in de öppnadörrarna, eftersom alla dörrar är öppna inom krimi-nalvården. Man håller öppet överallt och säger att detpågår utredningar att det ska bli förbättringar. Det ärnaturligtvis bra. Det ligger lite i sakens natur att detmåste vara så på ett så pass komplicerat område. Mennär man håller allting öppet måste vi i varje fallknacka på de dörrar som en gång har stått där.Jag har några reflexioner. Det finns en klar brist.När människor måste sitta kvar i häkte för verkstäl-lighet blir det inte mycket av några program alls oav-sett innehåll. Det blir mycket svårt att ha några vetti-ga handlingsplaner. Vi måste få fram fler platser.Men det kanske inte bara handlar om att få fler plat-ser. Man kanske ska fundera på hur människor inteska komma tillbaka eller över huvud taget inte hamnai fängelse. Jag återkomma till det.När det gäller verkställighetsinnehållet är det klartatt det finns en brist på effektivitet. Flera har pekat pådet. Majoriteten talar om att det pågår forskning ochinternt utredningsarbete och att vi ska titta på ochsnacka om det. Det är en vidöppen dörr, och det ärklart att vi ska titta på det. Jag hoppas att det kommeratt leda till resultat så att vi inte stårhär igen och får höra samma argument. Härmåste det komma till något konkret. Rapporterna frånsåväl myndigheterna som fackföreningarna är nästanförödande.När det gäller förberedelserna finns det flera rap-porter som visar att de är alldeles för dåliga. Mindreän klarar de planer som ska fram för den personsom ska frigivas. Det är absolut otillräckligt. släpps i praktiken planlöst ut i tomma intet efteravtjänat straff. Vi får se vad det intensifierade förbe-redelsearbete som är i gång leder till.Man måste få en chans att utvärdera det.Ett stort problem förutom narkotikan är att detsitter så många människor på våra anstalter som mårriktigt illa, för att inte säga är psykiskt störda. Dettaskapar stora problem inte minst säkerhetsmässigt. Jaghoppas att det vi fått läsa och höra från kan omsättas i praktiken. Det gäller inteminst reglerna om samhällsskydd. Det handlar om attplocka bort dem som är allra mest skadliga och mårallra sämst. Dem kan man inte sätta i en behandling.Framför allt gör de att tillvaron för personal och and-ra intagna blir helt odräglig.Folkpartiet liberalerna har i detta betänkande sla-git lite för intensivövervakning. Självklart kan detkrävas ytterligare resurser. Det kan krävas till allt.Men allt handlar inte bara om pengar. Det handlar omatt se vilka strukturer vi har och vad vi kan göra föratt det ska gå åt mindre resurser. Det är angeläget attvi hushållar med statens pengar.Här tror jag att de som är relativt sett korttids-dömda skulle i större utsträckning komma i fråga förfotboja. För att polemisera lite med min moderatakollega är det att driva denna privatisering ytterligareen bit. Människor får under frihet med ansvar dennastraffutmätning inom hemmet. Billigare kan det intebli. Sköter de sig går det bra. Gör det inte det går detriktigt åt pipan och de åker in igen. Det kanske jagkan få en replik på så att jag kan utveckla det.Fru talman! Min talartid är ute. Jag yrkar bifall tillreservation nr 9.Anf. 107 ():Fru talman! Det har varit en intressant debatt attsitta och lyssna till. Det har känts lite ovant att jaginte har kunnat gå upp i debatten och ta repliker i etttidigare skede. Men har man missat att anmäla sig tilltalarlistan blir det så här.Fru talman! Kriminalvården har stora problem.Det är en platsbrist ute på anstalterna, vilket gör attdet bli överbelastning på häktena. Det öppnas nu ettantal platser inom kriminalvården, men fler platserkommer att behövas . Vi iVänsterpartiet anser att det är oerhört viktigt att manfrån regeringen så snabbt som möjligt fattar beslut omatt vi ska bygga en ny stor anstalt i . Det voreen viktig signal till kriminalvården att det är tydligtatt det kommer så att man kan börja jobba i lugn ochro med det.Fru talman! Det har varit mycket diskussioner ommisslyckandena inom kriminalvården. Frigivnings-förberedelserna fungerar inte och inte de individuellaplaner som och harfastställt ska genomföras ute på anstalterna. Det tyck-er vi i är oerhört allvarligt. Det är ock-så ett problem som man måste ta tag i ute på anstal-terna. Arbetsledarna ska se till att det är det förstaman ska göra när kontaktmannen ska ha sina kon-taktmannasamtal. Det är högprioriterat. Det handlarockså om hur man använder arbetskraften och inriktarverksamheten och vad man prioriterar att lyfta fram.Fru talman! Det har också varit mycket diskussio-ner om behandlingsinsatserna och behandlingspro-grammen inom kriminalvården. Det är oerhört gläd-jande att alla är så överens om att man behöver satsaoch förstärka och att det ska vara mer forskningsbase-rat. sade i talarstolen att det är ettminimum att man åtminstone ska kunna utvärderaarbetet. Det tycker vi i också.Det glömmer att säga är att detöver huvud taget inte har funnits inom kriminalvår-den tidigare. Det har varit hemsnickrade program somingen varken har utvärderat eller vetat effekterna ellerfunktionerna av. Man tar nu kvalitativt stora stegframåt för att få en riktig behandling inom anstalter-na. Jag håller med om att det fortfarande finns brister.Men jag ser det som oerhört glädjande att man tarsteget och försöker hitta metoder att utnyttja tiden påanstalterna på bästa möjliga sätt.Fru talman! Jag vill lyfta upp reservation 8. Jagyrkar bifall till den, även om vi också står bakom våraövriga reservationer. Det handlar om kvinnorna inomkriminalvården.Först har man börjat upp-märksamma kvinnornas behov, och att man inte kananvända samma behandlingsprogram och inte jobbapå samma sätt med kvinnorna som med männen, fördet skiljer sig så oerhört när det gäller vilka behovman har och hur man bäst ska kunna återanpassas. Vii ser det som positivt att man har på-börjat det arbetet, men eftersom man faktiskt börjadepå noll för två och inte har kommit sålångt anser vi att det är oerhört viktigt att man lyfterupp denna fråga.Fru talman! Jag vill också lyfta fram frågan omprivata fängelser. pratade om Skott-land, som var så bra. som han lyfte framfacket i den ena frågan tycker jag att han ska ställafrågan till facket. I kunde man driva dettaprivat beroende på att personalen hade mycket lägrelöner än på de statliga anstalterna. Man placeradeanstalterna långt ute i obygden där det var hög ar-betslöshet och där man fick tag på billig arbetskraft.Det var så man bedrev den privata fängelsevården iSkottland, och det var därför det var lönsamt. Mendet kan knappast vara en struktur som vi i skasträva efter, utan vi måste förbättra de anstalter somstaten har.Anf. 108 ():Fru talman! Jag vill bara göra ett litet förtydligan-de. Mina svängdörrar stod öppna, och jag yrkadebifall till reservation 9, men jag ville yrka bifall tillreservation 13 under punkt 9. Även om jag inte harnågon svårighet med att yrka bifall till just den mode-rata reservationen till skillnad från andra så ska rättvara rätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )7 § Förmyndare, gode män och förvaltareFöredrogslagutskottets betänkande 2001/02:LU7Förmyndare, gode män och förvaltare.Anf. 109 ():Fru talman! När vi ska debattera lagutskot-tets betänkande LU7, Förmyndare, gode män ochförvaltare, vill jag inledningsvis yrka bifall till ut-skottets förslag i betänkandet.Jag kan säkerligen korta ned min tid här i talar-stolen på grund av att vi i lagutskottet med detta be-tänkande förutsätter att regeringen initierar entidigare aviserad utvärdering av de aktuella bestäm-melserna. Vi anser därför för motionernas del att deför närvarande inte bör föranleda någon riksdagensvidare åtgärd.Fru talman! Det är nu återigen frågor om förmyn-dare, gode män och förvaltare som har aktualiseratsmotionsvägen från den allmänna motionstiden år2001. Utskottet konstaterar att det har gått mer än sexår sedan de nya reglerna om förmyndarskapet, godman och förvaltare trädde i kraft. Utskottet har åter-kommande gånger avstyrkt bifall till motioner påområdet med hänvisning till att regeringen aviserat enutvärdering av förmyndarskapsreform. Så-vitt utskottet känner till har inget utvärderingsarbetekommit i gång. Enligt utskottets mening är det hög tidoch synnerligen angeläget att regeringen tarinitiativ till en utvärdering om de regler som förmyn-dare, gode män och förvaltare har och som infördes1995 samt att regeringen beslutar om de närmareformerna för detta arbete och återkommer snarastmöjligt.En naturlig utgångspunkt för denna utvärdering ärenligt utskottets mening de återkommande frågeställ-ningar som väckts sedan de nya reglerna trädde i kraftden 1 juli 1995.Fru talman! I frågorna om god man och förvaltarefinns det många bekymmer. Men låt mig börja meddet viktigaste och det mest elementära för att kunnafullfölja ett sådant här viktigt uppdrag, som betyderså mycket för så många människor. Detta, som är denstora frågan, gäller också huruvida det finns tillräck-ligt med kunskap för uppdraget. Utskottet anfördedetta , och vi fann att det fanns kritik och attkritiken hade framförts mot bristande engagemangoch mot bristande kunskaper hos gode män och för-valtare. Speciellt gällde detta för de många utveck-lingsstörda som behövde hjälp av gode mannen medatt utveckla beslut om stöd och om den service somde enligt lagen är berättigade till - lagen om stöd ochservice för funktionshindrade.Det har vidare kommit frågor om hur många upp-drag en god man högst ska ha. Utskottet har väntat pådirektiven till utredningen och avstyrktmotioner med hänvisning till den närlig-gande utredningen.Fru talman! I betänkandet finns sju motioner in-nehållande spörsmål och krav på förändringar så attförutsättningarna för att detta viktiga uppdrag kan blibättre. Det är bl.a. påpekanden om osäkerheten i frå-gor om förutsättningarna för att förordna en god manrespektive förvaltare. T.ex. har inte uppdragets om-fattning inte klarats ut och preciserats tillräckligt. Dethandlar också om den enskildes inflytande. dessa frågor som har väckts.Avslutningsvis, fru talman, yrkar jag bifall till ut-skottets förslag i lagutskottets betänkande nr 7.Anf. 110 ():Fru talman! De sju motionerna i betänkande LU7handlar om förmyndare, gode män och förvaltare. Dehar avstyrkts därför att utskottet förutsätter att rege-ringen initierar en tidigare aviserad utvärde-ring, precis som föregående talare beskrev. Om dettatycker jag inte, och jag kommer att utveckla det sena-re i mitt anförande.Gällande bestämmelser redovisas ju ofta i betän-kanden och så har skett även i detta betänkande somgäller vårdnad och förmyndarskap. Ett ämne som jaghar berört i motioner och även dennagång, i L237, handlar om vårdnaden om barn och ettansvar för barnets personliga förhållanden. Vård-nadshavaren företräder också barnet i personligaangelägenheter. Förmyndaren å sin sida ska förvaltabarnets tillgångar och företräda det i angelägenhetersom rör tillgångarna.I finns också bestämmelser för densom behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvaltasin egendom eller sörja för sin person. Denna para-graf är ämnad för människor som inte själv kan göradetta. Det står ingenting om ålder, och jag kan inteutläsa att det inte gäller barn. Men med den juridiskakunskap som finns till vår hjälp har jag förstått att såär det.Fru talman! Jag har respekt för gällande rätt. Detär emellertid inte för att lära mig det som jag harkommit hit. Jag ju här för att för att ändra lagen tilldet bättre för dem som lagen gäller. Att stifta ochförändra lagar är i princip vår enda uppgift som riks-dagsledamöter i den högsta beslutande församlingen ilandet.Att det står så i lagen nu hindrar inte mig att för-söka få en förändring - en förändring för alla barnsom inte har föräldrar som tar ansvar för deras per-sonliga förhållanden och ser till att barnet får trygghetoch en god fostran. Dessa barn, som har föräldrarsom inte ens kan ta vara på sig själva, sviks av sam-hället . De ramlar mellan stolarna eller har all-deles för många som är inne och försöker hjälpa till.Barnen behöver en vuxen i sin närhet som ser och gördet som föräldrarna inte orkar eller kan.Barbro Hindberg har skrivit en bok - När omsor-gen sviktar. Under rubriken i fara har hon sagt:Barn till psykiskt sjuka föräldrar löper en ökad riskatt bli utsatta för vanvård, försummelse och psykiska,fysiska och sexuella övergrepp. Ett exempel på psy-kisk sjukdom är en riskfaktor vid barnmisshandel ochmord på barn.Min poäng är att barnen behöver en vuxen utöversina föräldrar till sin hjälp. Detta skulle kunna lösasinom ramen för lagstiftningen om förmyndare ochgod man, som jag har föreslagit i min motion. Men dåbehövs en lagändring eller en ändring av tillämpningav lagen. Jag hoppas att utredaren i det fall han läserriksdagsdebatten kan få en god idé.En av motionerna, L210, handlar om en praktisklösning med ändrad redovisningstid för förmyndare,förvaltare och gode män som kan leda till att de in-blandade får en lugnare tillvaro och en jämnare för-delning av arbetet. För de gode männen kan det bety-da mer tid för huvudmannen. För alla berörda kan detbetyda mer tid och därmed säkrare behandling.Fru talman! Det mest frustrerande som jag harupplevt som riksdagsledamot är att man begraverfrågor genom att hänvisa till att det pågår en utred-ning, en utvärdering, en undersökning eller att detkommer att påbörjas en utredning eller att regeringeneventuellt, kanske, möjligen kommer att föranstaltaom en förändring i gällande lag.Det måste finnas något annat sätt för landets hög-sta beslutande organ att få ändringar i lagen till stånd.Arbetet i uppfattas kanske annars sombeslutsförlamat och verkningslöst av dem som vi ärsatta att stödja och hjälpa, nämligen medborgarna.Det vore mer renhårigt om majoriteten klart och tyd-ligt kunde säga: Vi tycker inte som motionärerna.Nu är det ju populärt med imperativ i debatten.Tycker ni inte som vi, så säg det då! Tycker ni somvi, så säg det då till regeringen så att de vet vad denkommande propositionen ska innehålla! Det är ju idenna kammare som vi bestämmer, eller hur?Fru talman! Eftersom det inte finns något annatförslag yrkar jag bifall till utskottets förslag att väntapå en utredning.Anf. 111 () re-plik:Fru talman! Jag vill ställa en fråga. Enligt BeritAdolfssons motion är det inte bara ekonomin somförmyndare och god man ska ta hänsyn till, utan dethandlar också om en allmän omvårdnad av dessabarn. Jag undrar om skulle vilja ut-veckla hur hon har tänkt sig detta.Sedan vill jag också fråga om inte av den åsikten att vi alltid bör utreda noga innan vibeslutar om sådana här viktiga saker.Anf. 112 () replik:Fru talman! Vi ska naturligtvis alltid utreda. Mendet är viktigt att talar om vilken uppfattningman har i de olika frågorna. Man skulle kunna skickamed i ett tillkännagivande att det här tycker vi skaingå i den här utredningen. Jag tycker att man gör detalldeles för sällan. Därför vet inte allmänheten vadmajoriteten vill i de här frågorna. Det kan ofta bli enöverraskning när utredningen väl kommer. Proposi-tionen handlar kanske inte alls om det som vi troddeatt majoriteten hade synpunkter på.Min idé om att man ska utse en god man till barn imissbruksfamiljer och familjer där psykisk sjukdomförekommer handlar om att barnen behöver en annanvuxen som kan se till att saker och ting blir gjorda ihemmet. I stället för att flytta barnen till en institutioneller liknande kan barnen fungera bra om det finns envuxen i närheten. gå till tant . i hade Alfrednär mamma och pappa var stökiga på något sätt ellerinte gjorde saker som tyckte var bra. Det ärmänniskor och miljöer där det fungerar bra och därman är lycklig och harmonisk, men man behöverändå en vuxen tillsammans med föräldrarna som mankan prata med. Men jag menar att dessa barn inte harnågon sådan person. Därför har jag kommit med idénatt de ska få en god man som hjälp. Så var det tänkt.Anf. 113 ():Fru talman! Åter står vi här i kammaren och ef-terlyser en utvärdering av de regler som rör för-myndarskap, gode män och förvaltare. Det har tidiga-re klargjorts att i sak är vi överens över partigränser-na. Att det finns fog att se över detta har framförts iflera motioner. För mig tycks det snarare vara så attdet finns en skiljelinje mellan oss riksdagsledamöteroch regeringen.Nu har nästan hela mandatperioden gått, och fort-farande har ingen uppföljning gjorts av för-myndarskapsreform. Det enda vi hört är att regering-en kommit på att en större utredning måste till. Underde har synpunkter framkommit till fleraav oss om att reglerna är oklara framför allt närdet gäller gode män och förvaltarskap. Synpunkterhar också framförts på nuvarande bestämmelser sominte medger att en god man får vetskap om vilkendiagnos huvudmannen har. Läkare som skriver utintyget avgör ensam om huvudmannen ska ges stödav en god man eller en förvaltare.Det har påpekats för mig att detta försvårar arbetetför gode män att bemöta huvudmannen på rätt sätt.Många gånger får de gissa sig fram och pröva innande kommer underfund med huvudmannens sjuk-domsbild. Borde inte gode män ges det förtroendetoch informeras om sjukdomsbilden? De kunde juomfattas av tystnadsplikt. Det skulle underlätta, ochdet skulle vara av störst positiv betydelse för huvud-mannen själv.Det har också påpekats att neddragningar inomvård och omsorg har medfört ett allt större ansvarsta-gande för många gode män. Det utökade ansvaretsom ej ingår kan ibland vara svårt att frigöra sig frånnär huvudmannen, t.ex. en psykiskt sjuk person,dessutom saknar anhöriga och är helt utlämnad ochensam. En engagerad god man ställer då upp ochhjälper till i besvärliga situationer, är en god med-människa och tar frivilligt en del av det ansvar somvård- och omsorgspersonal lastar över. Detta ärohållbart i längden. Risken finns att färre åtar siggodmanskap därför att ansvaret ökar medan den eko-nomiska ersättningen är mycket låg.Dessutom vill jag också ta upp det som MarinaPettersson nämnde angående utbildning. Jag har haftkontakt med två gode män som har efterlyst utbild-ning. Under alla år som de har varit gode män har dealdrig erbjudits en utbildning. De är mycket förvåna-de att ingen heller har brytt sig.