prot · GQ0935 · 2002-12-12 00:00:00 — Vid sakligt bristfälligt utredningsarbeteuppfylls inte den svenska grundlagens krav på saklig-het och opartiskhet inom offentlig förvaltning - rege-ringsformen 1 kap. 9 §. Vi är väldigt ense om hurviktigt detta är, och det är jag mycket glad för.Jag kanske kan be statsrådet att litegrann utveckla detta med utredningsarbetet. Det kan-ske kommer att kosta mera pengar. I den allmänpoli-tiska debatten sade statsrådet att saker och ting kankosta, men det gör ingenting för det lönar sig längrefram. Han sade också att socialtjänstpersonalenibland har så mycket att göra att man inte hinner merän att se till att folk får tak över huvudet och mat fördagen. Det tycker jag var klokt sagt, fast det är sorg-ligt.Anf. 135 Statsrådet ():Herr talman! Så är det. Då diskuterade vi framförallt hemlöshetsfrågan och missbrukarvården, men detklart att resursfrågan också är en del i det vi talar omnu.Vi har talat om den lagrådsremissom socialt utsatta barn som regeringen står i begreppatt fatta beslut om , hoppas jag, om alltgår som det ska. Vi har bland annat diskussioner medMiljöpartiet om detta framöver. Där aviseras en totalöversyn av den sociala barn- och ungdomsvårdensom vi tänker göra och som vihoppas kan leda fram till en nationell handlingsplanför den sociala barn- och ungdomsvården. Vi har haftsocialtjänstlagen ungefär som den nu ser ut i 20 årstid, men vi har inte riktigt trängt ned på djupet för attse hur den verkligen fungerar. Och handlar det omatt fånga upp båda delarna av kritiken - dels den somgår ut på att ingriper alldeles för senteller förhåller sig för passiv, för de signalerna finnsockså, dels den typ av kritik som man nu har tagitupp, nämligen att man vidtar fel åtgärder eller går förhårt fram.Detta initiativ måste vi ta när det gäller att få enhandlingsplan.Barnfamiljers ekonomiska situationAnf. 136 ():Herr talman! Jag tror att vi alla känner att detnärmar sig jul. Vi har förväntningar. Vi vet att mångabarn och barnfamiljer ser fram emot julen och dengemenskap julen innebär. Men vi vet också att en delkänner en extra tyngd när det gäller den ekonomiskasituationen inför julen. Julen medför oftast ocksåmerkostnader.Vi talade mycket om barnfamiljerna och barnen ivalrörelsen. Har barnfamiljerna nu mjuka och hårdapaket att se fram emot i julklapp för att bättre kunnaklara av sin familjesituation under det kommande åretoch ?Anf. 137 Vice statsminister ():Herr talman! Precis som jag sade tidigare innebar90-talet väldigt hårda påfrestningar på just gruppenbarnfamiljer. När vi fick ekonomin i ordning var detockså den första gruppen som ville göra någonting åt.Vi har också gjort det. Vi har höjt barnbidragen.Maxtaxan är en annan reform, liksom personalför-stärkningarna på dagis och så vidare. Men vi harockså insett att ekonomin är svår förmånga barnfamiljer. Vi har sett att det kan vara svårtexempelvis för nyblivna pappor att stanna hemmaeftersom vi har ett tak som ligger förlågt.Därför träder ett antal reformer i kraft den 1 janu-ari som just riktar sig till barnfamiljerna. 4-5-åringarna får förskola avgiftsfritt. Vi infören lägsta föräldrapenning på per dag. Studie-bidraget förlängs från nio till tio månader.Det är några av de åtgärder vi vidtar för att mötajust det som pekade på.Anf. 138 ():Herr talman! Jag vill också fråga statsrådet om möjligheterna att ge extra hjälpoch stöd till en grupp barn som har det extra svårt ochsom ofta - det vet jag av erfarenhet - får en extra svårsituation under julhelgen då vi ju ändå har förhopp-ningen att alla barn ska få känna en större frid. Jagtänker på de barn som möts av våld och i övrigt haren mycket utsatt situation i sin hemmiljö. Detta kanförstärkas under julhelgen på grund av föräldrarsdrogmissbruk och så vidare.Kan man se att det här gruppen ska kunna få ettextra stöd framöver genom de förslag som regeringenlägger fram?Anf. 139 Vice statsminister ():Herr talman! Just den grupp som tarupp är en grupp som vi har diskuterat och uppehållitoss mycket vid i Nationellt råd för kvinnofrid. Det ären grupp barn som ofta är bortglömda. Det är engrupp barn som vi på olika sätt inte har förmått attmöta. Jag tänker till exempel på skolan. Lärarna harofta inte utbildning för att ta hand om deras berättel-ser när de kommer efter en hemsk natt där pappan tillexempel har slagit mamman.Vad vi gör är att avsätta100 miljoner för att kunna ge stöd till barn i den härtypen av familjer. Men jag vill tillägga att här finnsmycket ytterligare att göra, inte minst i lärarutbild-ningen, och hälso- och sjukvården. Allasom i någon form möter de här barnen behöver merav utbildning, och det ska vi också titta på nu i enuppföljning och utvärdering av Nationellt råd förkvinnofrid.Fler män inom vård och omsorgAnf. 140 ():Herr talman! Min fråga ska bli kort. Jag ställerden till jämställdhetsministern, och det handlar dåinte om någon skatt eller Ericsson.Vad gör regeringen för att stimulera fler män tillatt ta jobb inom vården och omsorgen?Anf. 141 Vice statsminister ():Herr talman! Det var en kort fråga. Svaret bordebli väldigt långt, men tiden medger inte det av olikaskäl.Det handlar om flera saker. Det handlar om hur vivärderar dessa jobb. Kvinnors traditionella arbets-marknad värderas lägre än männens traditionella. Detbehövs en uppvärdering av dessa arbeten: underskö-terska, sjuksköterska och så vidare. Men om vi upp-värderar dem är det klart att vi också måste se till attlönerna för dem höjs. Det var också en fråga i valrö-relsen där vi var många som var ute och sade att des-sa vårdyrken nu måste uppvärderas, och det betyderockså högre lön.Vi måste också bryta det traditionella utbildnings-valet. Där vet jag att man inom den vanliga grund-skolan och gymnasieskolan men också inom univer-sitets- och högskoleväsendet försöker göra saker. Jagtycker att det går sakta - det kunde gå fortare - menjag vet också att man försöker.Anf. 142 TALMANNEN:Därmed är vår frågestund till ända.6 § (forts. från 4 §) Utbildning och universitets-forskning (forts. UbU1)Anf. 143 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillförslaget i utbildningsutskottets betänkande.Vänsterpartiet har en reservation där som harnummer 23, men med respekt för den tidsbrist sområder i kammaren tänker jag inte yrka bifall till den.Men vi står givetvis bakom den. Den handlar om attvi föreslår att ska få i uppdrag attutvärdera kvaliteten på de distansburna kurser somges via och också att en del avde extraresurser som har gått till distansutbildningenbör användas för att säkerställa att studenternas in-flytande håller en tillräckligt hög nivå.Därefter vill jag gå över till att kommentera litegrann. Jag har suttit här och lyss-nat på de olika inläggen, och jag kan inte låta bli attkommentera några av dem. Jag vet inte om de leda-möterna är här i kammaren, men det får väl stå för deolika partierna då.Jag skulle först vilja kommentera , , som sade att det är av elever-na på gymnasieskolan som går över till komvux. Detär inte riktigt sant. 77 000 elever lämnade gymnasietmed avgångsbetyg , och av dem var det 15 %som gick över till komvux. Av dem som saknadeavgångsbetyg gick direkt till komvux. Det mot-svarar 2 400 personer. Av de sistnämnda måste mansäga att man beklagar och att det är förvånansvärt attdet inte var fler som gick över till komvux. Det hadeväl i så fall glatt utbildningsutskottets ledamöter.Att så pass många som har avslutat gymnasiesko-lan ändå går över till komvux beror på att urvalet tillhögskolan helt och hållet fokuserats på betyg frångymnasieskolan. Det leder i sin tur till en improduk-tiv betygsjakt och en urholkning av värdet av gymna-siestudierna för många elever, alltså till taktiska över-väganden och konkurrenskomplettering. Det är någotsom kommer att övervägai sitt förslag, och det får vi väl diskutera när proposi-tionen om den nya gymnasieskolan så småningomkommer.Jag tycker också att på något sättmarkerade att elevernas kunskaper i harblivit sämre. Det tycker jag är en grov förfalskning.Sanningen är ju den att vi har ökat kraven sedan1998, och det är en helt annan sak.Och vilken sågning av de kommunala skolornaGunilla från gjorde! Hon sågardem verkligen jäms med fotknölarna. Jag tycker attdet är en förolämpning mot alla de duktiga, ambitiö-sa, seriösa lärare som med förväntan och,skulle jag vilja säga, kärlek betraktar sina elever varjemorgon. De är värda en eloge!Jag skulle också vilja kort kommentera det somSofia tog upp om KY. har i sittförslag lagt pengar på ytterligare tusen KY-platser.Jag tycker också att det var ett missförstånd där. SofiaLarsen sade att vi har skurit ned på KY. Så är det inte.KY har att disponera 2003,12 500 platser och en mediankostnad på perutbildningsplats. Då kan man om man är snabb ihuvudräkning, vilket säkert är, räkna utatt de här pengarna faktiskt räcker. Problemet är attKY ännu inte har nått taket. Man har alltså inte kun-nat utnyttja de här utbildningsplatserna. Man hade377 miljoner i anslagssparande 2001, och prognosenför är . Det innebär att manlyckas fylla drygt 11 000 av de 12 500 platserna. Sånågon katastrof på den kanten är det ännu inte.Sedan skulle jag vilja kommentera inlägg. Eftersom vi kommer från samma gene-ration blir jag lite förvånad över att upp erfarenheter och drar slutsatser från sin egenskolgång. Jag kan prata om mig själv och säga att minskolgång alltså låg på 40- och början av50-talet. Det är alltså sedan. Detskulle vara lika vansinnigt att dra några slutsatser avdet som det hade varit 1947, då jag börjadeskolan, att prata om erfarenheter från 1892.Men det kanske är så - jag börjar misstänka det -att skola, som de vill ha den, är den skolasom jag gick i . Jag tycker inte omde här bilderna egentligen, men eftersom gav en väldigt personlig bild ska jag ge en mot-bild som också är personligen upplevd.När jag var - det var -placerades jag i en privat skola. Jag placerades därdärför att jag hade höga betyg, men jag kom från ettarbetarhem, och jag befriades då från terminsavgift.Jag fick också gratis skoluniform, ska sägas. Varjetermin hade skolan upprop i aulan, och varje gångfick jag och sex stycken andra elever ställa oss uppoch på något sätt försöka förmedla den tacksamhet viförväntades känna mot den generositet som skolanhade visat oss. Detta är 1950. Tack och lov ärvi inte kvar i det!Utbildningsminister sade ungefärså här: Högskolan måste vara en kraft för social för-ändring. Orättvisor i fördelning av utbildningen ledertill orättvisor i makt och pengar.Och så är det: Skillnader i utbildning innebärskillnad i makt. Skillnad i tillgång till utbildningskapar maktstrukturer som begränsar, kränker ochförtrycker människor.Trots ett batteri av åtgärder och vissa framstegsom har gjorts är den sociala snedrekryteringen tillhögre studier fortfarande smärtsamt uppenbar. Fortfa-rande är det sex till sju gånger större chans att manläser på universitet om man kommer från en akade-mikerfamilj än om man kommer från en arbetarfa-milj.Osäkerhet om vad man ska välja och ovilja attsätta sig i skuld är en del av förklaringen. Tvivel påatt man kommer att klara av studierna är ett annathinder. Det innebär att många begåvningar fortfaran-de missar chansen till kvalificerad utbildning.Det finns många goda argument för att bekämpaden sociala snedrekryteringen. Välfärdsbokslutetillustrerade mycket väl rättviseperspektivet. Förutomden ojämna maktfördelningen i samhället visadeundersökningen att arbetslöshet, sjukfrånvaro, för-tidspensioner etcetera drabbar lågutbildade oftare änhögutbildade.Men ur kvalitetssynpunkt menar jag att det läggsett stort mervärde till både utbildning och forskningmed de olika perspektiv som studenter med en mång-fald av bakgrunder bär med sig. Alla har vi blindafläckar, och alla kan vi tillföras viktiga insikter i mö-tet med andra människor. Men det viktigaste förVänsterpartiet handlar dock om frihet, friheten attgöra ett individuellt medvetet och fritt val. Vårt målär att unga människors val av utbildning ska styras avnyfikenhet och intresse för studier och inte av föräld-rarnas sociala bakgrund och inte heller av det könman tillhör.Mycket talar för att grunden till snedrekryteringenläggs redan vid övergången från tillgymnasieskolan. Ungdomar från akademiker- ochtjänstemannahem väljer oftare studieförberedandeprogram medan ungdomar från hem utan studietradi-tioner tenderar att välja program med yrkesämnen.Vetskapen om detta och viljan att förstärka ochutveckla de studerandes inflytande ligger till grundför vårt arbete i med att formagymnasieskolans framtida struktur, och det prägladeockså det ställningstagande som gjordetillsammans med Socialdemokraterna och Miljöparti-et i arbetet med propositionen Den öppna högskolan,som tog beslut om i december förra åretoch som är den mest omfattande reformeringen avden svenska högskolan sedan 1977.För detta ändamål, för att man ska kunna imple-mentera detta, satsas de närmasteåren. Speciella satsningar kommer också att göras föratt ta till vara invandrarnas kompetens. Då skulle jagvilja säga något inom parentes. togupp de arbetslösa invandrarna och det slöseri det äratt samhället inte förmår att ta till vara deras kompe-tens - och då menar jag akademiker eller icke akade-miker - men sparar 700 miljo-ner kronor på vuxenutbildningen. Är inte detta fan-tastiskt? Det är en sänkning av vuxenut-bildningsplatserna.Det är fantastiskt med den öppna högskolan. Jagkänner stor optimism och glädje över införandet avden öppna högskolan, trots att jag är klar över att detinte kommer att vara vare sig problemfritt eller kon-fliktfritt utan en omvälvande process att i grundenöppna högskolan för nya grupper. En ökning avmångfalden ställer krav på högskolorna att omvärderasin organisation, sitt förhållningssätt och sina tradi-tioner. Därför är det så förvånande att Kristdemokra-terna inte anser eller inser att Rekryteringsdelegatio-nen är viktig för att stimulera och sätta i gång den härprocessen.Jag ser också mycket positivt på den nya yrkes-högskoleexamen, motsvarande 80 poäng, som kom-mer att bli en direkt ingång till högre studier för demsom slutar gymnasieskolans mer yrkesinriktade ut-bildningar. I den region som jag kommer från finnsdet en stor efterfrågan på kortare högskoleutbildning-ar, främst inom vård- och omsorgssektorn. Tidigarehar det ensidigt handlat om teknik. kan vi utvidgadet här också till andra områden.Budgeten som har att ta ställ-ning till nu innehåller egentligen inte några nya sats-ningar, utan väldigt mycket var känt tidigare. Därförkänns många av motionerna, kanske av naturliga skäl,oerhört välbekanta. Men jag vill ägna åt denavsiktsförklaring som upprättades mellan regeringen,och efter valet. Den be-rättar om vad våra partier har för avsikt att genomföraunder den här mandatperioden.För det första säger vi att vi vill öka anslagen tillforskning och utbildning. Vi anser att fler högskole-platser behövs i hela landet. Vi vill alltså satsa påutbyggnad av de regionala högskolorna, och vi menaratt ytterligare någon eller några ska ges möjligheteratt utvecklas till universitet och kunna bedriva fors-karutbildning.Vi vill också skapa möjligheter för personal somarbetar med vård och omsorg om äldre att kompe-tensutveckla sig. Vi vill sänka byggmomsen för stu-dentbostäder, som är oerhört viktigt för studenterna,och koppla krav på kommunerna att tillse att det finnsbostäder för studenter till utbyggnaden av högskole-platser. Vi vill satsa på ett flexibelt lärande. En stu-dent ska kunna studera var, när och hur han eller honvill, och för att det ska vara möjligt vill vi göra rikta-de satsningar på IT-användning och distansutbildningi olika former.Jag vill avsluta med att markera ett väldigt viktigtproblem som vi står inför. Den svenska IT- och tele-komsektorns goda utveckling har avstannat. Det in-nebär minskade investeringar. Det innebär företags-konkurser, och det innebär friställd personal, men IT-och telekomsektorn och dess användning är viktig försvensk tillväxt och därmed för välfärden och tryggadejobb.IT- och telekomsektorn och företag som utvecklartillämpningar och system har en stor inneboendetillväxtpotential. Tillväxtpotentialen och problemetmotiverar statliga initiativ för att stötta branschengenom kraftfulla utvecklingsinsatser. Det är minabsoluta övertygelse. Satsningar på forskning och påforskningsinstituten inom IT och telekom kan få ennyckelroll.Jag tror att det behövs både okonventionella ochsnabba åtgärder för att vi inte ska ståmed en starkt försvagad IT- och telekomsektor. Nuhar lagt fram ett väldigt spännande utveck-lingsprogram som man kallar för Vinnitel. Jag hoppasatt vi kan få återkomma till och diskutera det i kam-maren flera gånger.Anf. 144 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! Vi hörde i anförandet att det fanns enoro för att förde 1950-talets skolpolitik.Då kan jag försäkra att så inte är fallet. Själv gick jagi skolan , och i mitt anförande i kamma-ren använde jag min skoltid som förklaring tillvarför jag uppskattar politik i dag.Min uppfattning, som också delar, äratt det är oerhört väsentligt med utvärderingar menockså med en individuell anpassning till elever. Detska vara en mångfald bland skolor och en bra arbets-ro.Den skolpolitik som majoriteten företräder präglassnarare av slapphet och flummighet och av att elever-nas problem sopas under mattan. Man urlakar behö-righetskraven och skjutsar i stället eleverna vidare tillgymnasieskolan utan att de har en ordentlig grund attstå på.Det framfördes också kritik mot vår politik vadgäller vuxenutbildningen. Vi vill att alla som inte haren gymnasieutbildning ska garanteras detta. Men detvar någonting som Vänstern till exempel röstadeemot. Dessutom anser vi att det i dagens vuxenut-bildning finns ett antal studenter som inte hade be-hövt gå där. Jag lyfte i mitt anförande fram till exem-pel att det kursbetygssystem som vi har gör attmånga går vuxenutbildningen bara för att läsa uppsina betyg och inte för att lära sig nya saker. Vi före-språkar hellre ett system med ämnesbetyg.Anf. 145 () re-plik:Fru talman! Jag hade tidigare tänkt gratuleraFolkpartiet till att de har fått Axel Darvik. Jag skagöra det också, för jag tycker att du hade väldigtsunda åsikter när det gäller betygen. Du hade genom-skådat dem och sett att det inte finns rättvisa betygutan att det är en väldigt osäker bedömning av eleverskunskaper.Jag kan också hålla med dig om att kursbetygenskapar stress och att de skapar de här taktiska valen,som jag pratade om, när det gäller behovet av attkonkurrenskomplettera.Jag vill inte föregripa vad Gymnasiekommitténkommer att föreslå. kommer vi att fåen proposition som både jag och Axel Darvik kom-mer att få ta ställning till. Men i princip kan jag delauppfattningen att det finns problem med kursbetygs-systemet.Axel Darvik pratar om en slapphet. Jag ska baranämna några siffror. Det har gått oerhört snabbt, ochsvenskt utbildningssystem har utvecklats mycket.1965 var det av en årskull som påbörjade hög-skolestudier, Axel. Målsättningen är50 %. När jag slutade gymnasieskolan var vi ungefärmellan 3 000 och 4 000 som tog studenten . är det lika många som disputerar . Detfinns 47 000 personer i med forskarut-bildning. Det är en ökning . Antalet kvinnor som är forskarutbildade harfördubblats , och antalet män har ökatmed två tredjedelar. Om det skulle vara en slapphet iutbildningssystemet så skulle vi aldrig nå de här re-sultaten. Det är grovt orättvist att prata om slapphet.Anf. 146 AXEL DARVIK (fp) replik:Fru talman! Jag anser i och för sig att betygen gervärdefull information för eleverna eftersom det finnsen tydlighet i betygen som man kanske inte uppnår påannat sätt. Det är bra. Men det är naturligtvis ocksåönskvärt att man kompletterar betygen med andrautvärderingsformer. Betygen ska inte allena vara detsom används för att utvärdera.Britt-Marie Danestig säger att det finns en del po-sitiv statistik som har kommit in - och visst är det såom man jämför med hur det var långt bak i tiden.Men vi möts också av larmrapporter. Senastkom det mycket oroande siffror från påhur många elever som klarar av att gå igenom grund-skolan. En alltför stor andel har inte ens Godkänt ikärnämnena. Det finns naturligtvis också många somhar Icke godkänt i andra ämnen.Man är långt ifrån att uppnå det mål som mansjälv har satt upp om en skola för alla. Den skola somvar till för alla har snarare gåttmot att vara enbart en skola för hälften. Detta tyckerjag är mycket olyckligt, och jag anser att det krävs sätter in insatser än vad mangör . Man ska inte tro att man ska kunna lösagrundskolans problem när eleverna är på väg in igymnasieskolan. De problemen ska man ta tag i be-tydligt tidigare.Anf. 147 () re-plik:Fru talman! Jag kan hålla med om att informationoch återkoppling till eleverna är en viktig pedagogiskprincip. Det har alla elever rätt att kräva. Men infor-mation kan ges på många olika sätt. Ett annat, ochförmodligen mycket mer nyanserat sätt, är utveck-lingssamtal eller liknande. Jag tror också att mantänka sig andra former av återkopplingar.Det finns undersökningar som det ibland refererastill bland betygsförespråkarna där elever och föräldrarsäger att de vill ha betyg. Jag tror att det egentligenmånga gånger inte är betygen i deras nuvarande formsom föräldrar och elever talar om, utan det är justdetta att de vill ha en återkoppling och information.Det finns så många andra saker som hör ihop medläroplanens mål. Det kan vara kommunikativ förmå-ga, förmågan att socialt samspela och lösa problemoch så vidare. De mäts egentligen aldrig, och det talasinte om dem i de lite stela betygsformerna. Dettaskulle mycket väl kunna tas med, för det är en viktigdel i informationen.Vi har inte en skola för hälften, utan en skola föralla. påbörjar i alla fall gymnasieskolan, och därligger oerhört högt internationellt sett. Det ärbeklagligt att alla inte går ut med godkända betyg.Det är givetvis mitt partis absoluta målsättning attändra på det - men inte därför att det skulle ge enhögskolebehörighet utan därför att det krävs i ettmodernt samhälle att man har goda kunskaper i sitteget modersmål och i svenska, att man har goda kun-skaper i engelska, som är ett språk som blir mer ochmer betydelsefullt och i matematik. Annars platsarman inte på arbetsmarknaden. Man klara inte hellerav sina medborgerliga rättigheter eller skyldigheteroch man stannar i växten som männi-ska. Det är det vi vill värna; alla ska kunna vara medoch göra sin röst hörd och ha modet att tala i en de-mokrati.Anf. 148 () re-plik:Fru talman! Jag måste först konstatera att det är ensmula märkligt att börjar talaom förslag. Det är faktiskt intepå något sätt på bord ännu, vilket Danestigockså konstaterar i sitt inledningsanföran-de. Jag ifrågasätter en aning att kommitténs förslagblir väckta här i kammaren när Britt-MarieDanestig lyfter på locket lite grann.Britt-Marie Danestig gjorde en kommentar när detgäller och rekryteringen. Då villjag läsa något ur regeringens egen budgetproposition,som jag antar att Vänstern står bakom: En tredjedelav kommunerna bedriver ingen uppsökandeverksamhet vid rekrytering till högre utbildning. Entredjedel, står det! Borde inte kraften inriktas på att fåfler kommuner att få skolan att ta ett större ansvar iarbetet med att rekrytera fler och bryta den socialasnedrekryteringen till högre utbildningar?Jag är också intresserad av att höra hur Vänsternser på ett av grundproblemen i dagens gymnasieskola.Visserligen är det, som säger,många som börjar. Men det är färre som slutför. Varfjärde elev går ut utan tillräckliga betyg. Detta ärförstås en utveckling som beror på flera olika saker.En av de orsaker som säkert spelar in är resursfrågan.Jag vill relatera till den undersökning som kom här-omdagen och som visar att med den politik som förs i får kommunerna, och därmed indirektskolan, en allt sämre ekonomi. De högre statsbidra-gen, som regeringspartierna gärna talar om, urholkasav neddragningar på andra områden. Jag är nyfikenpå hur Vänstern ser på den förda politiken.Anf. 149 () re-plik:Fru talman! Den första frågan gällde .