prot · GP09123 · 2002-06-12 00:00:00 — Om inte blir litelugnare kommer vi att se till att vi publicerar dem.Där talar man om vändpunkten och hur fint alltinghade blivit.Det är alldeles självklart att om det faller bortca 100 miljarder i efterfrågan i ekonomin har varjeregering en skyldighet att försöka att göra någontingåt det. Vi fick hantera den värsta ekonomiska krisenpå två generationer. Det vet , men hanvill hellre tala om någonting annat än att tala omdagens ämne, nämligen sjukskrivningarna.Han nämner också att han börjar tro att det är valpå gång. Det behöver man inte tro, utan man behöverbara läsa . När Socialdemokra-terna börjar kopiera borgerliga lagförslag efter femårs bråk är det nog val på gång.När det gäller själva yrkandena vill jag i likhetmed precisera mig till attvi nöjer oss med att ta omröstningar om punkt 1 och3.Jag ställde en fråga till . Jag tyckteatt den var väldigt tydlig. Det var: Vilken eller vilkaav de sju punkterna om finansiell samordning somstår i majoritetsförslaget från utskottet är det somSocialdemokraterna är emot och därför inte kanstödja?Anf. 242 () replik:Herr talman! Jag tycker att vi under den långastund som vi har diskuterat detta har gett svar på denfråga som ställer sist.Bo Könberg har varit längre här i kammaren änjag. Jag kom in 1994. var ju socialför-säkringsminister tidigare. Det har ju nämnts fleragånger . Som socialförsäkringsministeringick han i en regering som minskade resurserna tillföretagshälsovården med uppemot 100 miljoner kro-nor. Den regeringen gjorde också förändringar i ar-betskadeförsäkringen som har en oerhört stor ochviktig betydelse när det gäller att förebygga och skaf-fa sig kunskaper om vad som händer i arbetslivet såatt inte andra människor kommer till skada på sammasätt.Det handlar inte alls om någon desperation när jagtalar om . Jag sade förut att vi också harhaft bekymmer. Jag är väl medveten om det och kanhistorien. Jag tycker också att ni smiter alldeles förlätt undan ert ansvar för det ni lämnade efter er. Jaghar ingen tanke på att på något sätt smita från endiskussion om sjukförsäkringarna. Visst har de bety-delse att ekonomin befann sig i en sådan tråkig situa-tion. Jag vill minnas att det var 60 000-70 000 perso-ner som tvingades lämna landstingssidan. De som ärkvar pressas naturligtvis ännu hårdare i sin vardagligaarbetssituation.Om man kallar detta för desperation skulle jagnog vilja påstå inlägg innebär att hanfaktiskt smiter ifrån en del av det ansvar som hanhade i regeringsställning under tre års tid.Anf. 243 BO () replik:Herr talman! Jag hoppas att jag inte gör det. Jagförsöker att låta bli att smita från mitt ansvar. Jag varansvarig för att se till att det lades fram förslag omkarensdag och att vi till slut fick en uppgörelse medSocialdemokraterna om det. Jag var direkt ansvarigför frågan om förändringarna i arbetskadeförsäkring-en. Jag fick nämligen ta över en sådan som hade 20miljarder kronor i underskott och där underskottetvarje månad ökade med ½ miljard kronor, 6 miljarderper år, utan att den avgående regeringen hade orkatgöra någonting åt det. Det finns ett antal saker där jagär fullt beredd att ta ansvaret.Sedan säger att jag har fått svar ti-digare . Det kan ju vara så. Jag ska läsa proto-kollet noggrant . Men jag tycker att jag harvarit med inne kammaren under hela den här debat-ten, och jag har inte förstått vilken av de sju punkter-na på s. 26 det är som Socialdemokraterna är emot.Är det ? Är det att det kan vara allafyra myndigheterna som får samverka? Är det att detär lokala överenskommelser? Är det de ?Är det att hälso- och sjukvården ska ha samma medi-cinska prioriteringar som ? Är det att överskott ochunderskott ska fördelas mellan de samverkande par-terna? Är det att det av självklara skäl behövs en nyjämförelsenorm när man inte kan ta oberörd kommunutan hela landet är med? Eller är det att man intetycker att och Socialstyrelsenska få i uppdrag att följa upp och utvärdera?Innan denna långa debatt tar slut vore det bra omnågon socialdemokrat, gärna den som står i talarsto-len, talar om för oss, och därmed för svenska folket,på vilka punkter man är emot detta. Statsrådet i frågasäger ju i tidningen att hon inte kan se någonstörre skillnad på det förslag som man kommer attpresentera och det som de borgerli-ga partierna har enats om. Den skillnad hon nämner iartikeln handlar om pengarna. Det kanske bara är det.Vilken eller vilka av de sju punkterna är ni emot?Anf. 244 () replik:Herr talman! Jag ska inte fresta mer. BoKönberg använder en på sitt sätt trevlig dialogform.Han ställer både frågorna och svarar själv på demutifrån vad han har läst i . Det är välsvar nog. Jag har ingen annan mening än den somstatsrådet och vår utskottsordförande gett uttryck för här.Jag tyckte ändå att det var en viss form av erkän-nande att vi socialdemokrater, när ni i regeringsställ-ning satt i rejäl knipa och landet satt i rejäl knipa, togett stort ansvar i den frågan. Det fanns också dåvi i vårt utskott - det kanske återkommer efter den 15september - mycket konstruktivt över gränser för-sökte hitta lösningar. Det var utfrågningar och hea-ringar. Vissa av de borgerliga partierna har faktisktställt krav på mer utredningar och mer kunnande pådet här området.Jag vågar inte använda ordet "råskälla" som jaggjorde i förra debatten, för det fick jag höra fleragånger, men jag vill säga att ni kanske gör det välenkelt för er, när ni vet hur komplex bilden är och attdet inte finns en enda lösning utan mängder av lös-ningar. Jag tycker att ni skulle försöka se regeringenselvapunktsprogram på ett betydligt mer positivt sättoch med mer öppna ögon, för det ligger oerhörtmånga framkomliga vägar i de här olika typerna avåtgärder.Jag har ju sett att ni i vissa av de borgerliga parti-erna i budgetdebatter faktiskt raljerar lite grann överprogrammet när ni har stått och snackat om utred-ningar och samtal och sådant. Det är viktigt att förasamtal. Det är viktigt att föra dialog. Det är viktigt attarbetsmarknadens parter är med hela vägen, för deäger en mycket stor del av förmågan och kunnandetnär det gäller möjligheten att verkligen hjälpa till attskapa ett bättre liv för löntagare, indirekt också pri-vatliv. Jag vill bestämt säga att vi måste fundera vida-re i de här banorna, absolut.Anf. 245 ():Herr talman! Stress och utbrändhet tillhör ett parav vår tids vanliga sjukdomar. Möter man någon avdem som är sjukskrivna för utbrändhet upptäcker manofta att det finns väldigt lite kunskap och hjälp att få.Rehabilitering och åtgärder för att människor skakomma tillbaka till arbetslivet saknas tyvärr ,och det saknas säkert oerhört mycket kunskap inomområdet.Det här är bara en del som visar hur komplextsamhället är, hur mycket åtgärder som egentligenbehövs och hur mycket ökad kunskap som behövs föratt vi ska få ett samhälle som är i större balans därmänniskor får mer och bättre hjälp att rehabiliterasnär de är sjukskrivna. Det handlar också, framför allt,om de förebyggande insatserna för att minska sjuk-skrivningarna, som saknas.Det har varit en lång och intressant debatt. Denhar varit intressant utifrån att den har varit väldigtideologisk, och den visar också på stora ideologiskaskillnader mellan partierna framför allt i människosy-nen men också i synen på orsaker till ohälsa.När och i börjanav debatten var uppe var det oerhört tydligt att dehade en helt annan människosyn än den som vi iMiljöpartiet har. De utgick från att människor fuskaroch att de därför sjukskriver sig utan att egentligenvara sjuka.Det här är politiska signaler som skrämmer mig.Om man utgår från att människor fuskar tror jag inteatt det finns någon anledning för dem som inte fuskaratt anstränga sig, och man ger signaler ut i samhälletom att man accepterar att människor fuskar därför attde ändå gör det.De skarpa förslag som har kommit fram har byggtväldigt mycket på att man ska utöka karensdagarnajust för att minska, antar jag, fusket. Jag tror att det ärhelt fel medicin att ge i det här fallet. Min uppfattningär nämligen att en stor del av de långtidssjukskriv-ningar som vi har beror på den ökade sjuknärva-ro som vi har haft i vårt samhälle. Oerhört mångagrupper har tyckt att det har varit för kostsamt att varasjukskrivna. Inom vården finns det oändligt mångaexempel på sjuknärvaro, jag har frågat på sjukavdel-ningar hur man gör när människor kommer dit somhar infektioner och är sjuka. Då säger man: Vi sätterde personerna hos de mest infekterade patienterna,därför att då är det minst risk att de sprider smitta.Det här visar ju på att det är kostsamt för människoratt vara sjukskrivna och att man anstränger sig för attminska den kostnaden genom att faktiskt gå till jobb-et. På lång sikt innebär det naturligtvis att förslitning-arna av kroppen ökar och att långtidssjukskrivningar-na ökar. Jag tror också att alkoholens roll är viktig attta med när man pratar om hälsofrågor.När man kommer till Finsam-, Socsam- och Fri-samdiskussionen, som har varit en het diskussion här,kan man väl säga att det när man analyserar det helaegentligen inte finns några särskilt stora skillnadermellan förslagen. Jag kan heller inte se att det förslagsom ligger i utskottsförslaget resulterar i ett snabbarebeslut, utan jag tror mer på det som ligger i reserva-tionen. Det ger åtminstone oss i störremöjligheter att påverka, så att man får fram det härförslaget tillräckligt snabbt, och vi tror också att detär viktigt att redan nu kunna starta fler samverkans-projekt.Anf. 246 BO () replik:Herr talman! Det är inte så stora skillnader mellanförslagen säger och har därmedlandat på att stödja den regering som två gånger i radhar struntat i ett tillkännagivande på den här punkten.Det som förvånar mig lite grann i inlägg är väl just historien. Jag ska inte gåså långt tillbaka, utan jag ska nöja mig med ett och etthalvt år, dvs. gott och väl inom mandatperioden. Jagvar nämligen med om att tillsammansmed företrädare förhandla med center-partisterna och med regeringen om att äntligen fåfram ett förslag om finansiell samordning. Då bröt vi,åtminstone på papperet, igenom regeringens motståndmot finansiell samordning mellan olika myndigheter.Jag var också med om att därpå,när Socialdemokraterna inte fullföljde uppgörelsen,notera att alla vi som hade varit inblandade i för-handlingarna och representant i utskot-tet hade samma bedömning, nämligen att regeringenskändligen hade svikit den uppgörelsen.Att då verkar vara fylld avförståelse och tålamod och tycka att det inte är såstora skillnader och att man väl kan rösta med denhär regeringen igen förvånar mig lite grann. Utöverden förvåningen har jag samma fråga till MarianneSamuelsson som jag hade till Socialdemokrater-na: Vilken eller vilka av de sju punkterna som vi har idet tydliga förslaget i majoritetsskrivningen i utskot-tet är det som inte tycker sigkunna stödja? Är det någon allmän motvilja motkarensdagar och annat, som inte finns med i majori-tetsskrivningen, som har fått henne att, som jag tyck-er, trampa fel?Anf. 247 ()replik:Herr talman! Det som gäller i det här läget är attvi har en uppgörelse. Vi har varit överens i ett tidiga-re skede, och vi i har tillsammans medFolkpartiet och känt en stor irritation över attdet inte har kommit fram ett förslag tillräckligtsnabbt.Nu har vi både ett tidigare tillkännagivande frånriksdagen och ett KU-uttalande som säger att det härär oacceptabelt. Jag tror i det läget att ett nytt tillkän-nagivande som innebär att den nya lagen ska träda ikraft inte innebär en snabbare hantering än detsom vi har drivit och också fått gehör för, nämligenatt vi i samverkan med regeringen ska se till att tafram det här förslaget, så att det kan komma till bud-geten . Därmed kan detta som en lag också trädai kraft . Dessutom tycker vi - och det har vidrivit - att det ska öppnas möjligheter för nya sam-verkansprojekt för att de grupper somvill starta det här också ska kunna göra det.Det tror jag i det här läget är den snabbaste mo-dellen för att få till detta beslut. Vi är naturligtvisangelägna om att få ett bra beslut som också omfattararbetsmarknadsdelen. Det har vi sett som en viktigdel att få med. Man måste få med det för att få sam-verkan mellan alla berörda. är ju ett av de storaproblemen inte det som var för en del år sedan, näm-ligen att det var långa köer till sjukvården och att maninte fick den behandling man behövde. är detlång kö för att komma tillbaka till arbetslivet och fåett jobb som passar för ens hälsa.Anf. 248 BO () replik:Fru talman! Några av oss och många tusen pati-enter som står i köer har nog en annan bild av verk-ligheten än . Det har dis-kuterats utförligt på kongress.När det gäller frågan om arbetsmarknadsmyndig-heter blir jag plötsligt lite bekymrad, närmast förMarianne egen del. Har hon läst försla-gen innan hon har tagit ställning? Det står i punkt 2,första meningen att finansiell samordning ska omfattaförsäkringskassa, landsting, socialtjänst och arbets-marknadsmyndigheter. Sedan talar man om att detska bestämmas lokalt och att man får bestämma hurman ska bära sig åt. Det finns med i den punkten.Det gläder mig i och för sig att höra att MarianneSamuelsson bekräftar min bild att det inte var barajag och och utan även Miljöparti-et känner mycket stor irritation över Socialdemokra-ternas sätt att hantera frågan i höstas.Det ledde fram till att per-sonligen, om jag minns rätt, i utskottet i decemberinte ville kritisera regeringen alltför hårt utan i ställettog ett nytt tillkännagivande. konstaterar vi bådatvå att regeringen inte har fullföljt det heller. Det ärutomordentligt svårt för en utomstående att i förhål-lande till Socialdemokraterna och kunnaförsöka begripa vad som gör att nu känner sig så uppfylld av tro att detta skaordna sig med Socialdemokraterna för tredje gången.Vi har gemensamt skrivit till KU och sagt att reger-ingen har misskött detta.Jag tycker att och tar på sig ett väldigt stort ansvar om de inte stöder den majoritetsskrivning som finns. Ioch med detta ska jag, tror jag, inte säga mer i dennadebatt.Anf. 249 ()replik:Fru talman! Vi har ett val framför oss. Det påver-kar naturligtvis också en del av dessa frågor. De kankomma i en valdebatt. Vi är överens i denna frågamen inte överens med de borgerliga partierna om t.ex.karensdagen. Detta är en viktig del i den diskussionsom vi kommer att ha framöver. Det är därför somdebatten också har varit så het som den harvarit.Jag tror inte att det går snabbare med ett tillkän-nagivande. Vi har prövat ett tillkännagivande ihopmed . Det gick inte snabbare med den meto-den. Jag tror att samverkansmetoden kan leda till attvi får ett förslag som kan vara lag till nyåret.Det tror jag är oerhört viktigt.När det gäller köerna till vården finns det en vik-tig faktor i det. Det är personalbristen. Den tror jaginte man löser genom att flytta över pengar. Tyvärr ärdet inte lösningen. Det behövs mycket mer satsningarpå personal och resurser till vården för att det skaklaras av. Framför allt behöver man bry sig om hurpersonalen har det och mår. Det är också en viktig deli arbetet som saknas.Anf. 250 ():Fru talman! Jag ska vara lite olydig än gång tillhär . Jag ska stödja det sista råd som MargitGennser ger - är inte kvar, men jag kan talaom det i alla fall - om utbildning i försäkringsmedi-cin. Den motionen innehöll så mycket annat så jagkunde inte stödja den. Jag vill bara tala om att det ielvapunktsprogrammet inte finns någonting om för-säkringsmedicin. Det är bra att det står skrivet om deti betänkandet.Att jag begärde ordet igen berodde på att jagmåste slå ett slag för alternativa behandlingsmetoder,som är hjärtesak. Jag kan inte somna omjag inte har gjort det, och jag hann inte det sist.Människors egna önskemål om alternativa be-handlingsmetoder måste tillvaratas. Undersökningarvisar att befolkningen har ett stort hopp om och för-troende för komplementära eller alternativmedicinskainsatser och gärna vill se dem som ett inslag i detvanliga sjukvårdsutbudet. Människor måste bl.a.kunna erbjudas kortare terapeutiska samtalsserierinom ordinarie hälso- och sjukvårdssystem. Själsligstress riskerar annars leda till fysisk sjukdom, psyko-somatiska sjukdomstillstånd och destruktiva livs-mönster, något som i slutändan kan bli väldigt resurs-och kostnadskrävande.Det pågår försök i landet med motion på receptför sjukdomstillstånd där läkemedel och motion harsamma effekt. En överväldigande majoritet visar sigföredra motion framför läkemedel.Det äts läkemedel för 20 miljarder kronorårligen, och kostnaden för biverkningar är ungefärlika stor. Om människor ges möjlighet till alternativabehandlingar och får det med tyngd sanktionerat villde hellre ha dessa.Det ville jag säga, och jag blev väldigt glad att jagfick säga det så här sent.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )18 § Indelnings- och länsstyrelsefrågorFöredrogsbostadsutskottets betänkande 2001/02:BoU12Indelnings- och länsstyrelsefrågor.Anf. 251 ():Fru talman! I kvällens betänkande behandlas fyramotioner från den allmänna motionstiden. För Mode-raternas del ska jag beröra en av dessa motioner ochdärmed vår reservation.Sverige är indelat i län och andra regionalaområden beroende på vilka myndigheter det gäller.Dessa olika indelningar är organiserade på det sättetatt de mycket sällan sammanfaller. Länen har en,polisen en annan, försvaret en tredje, rättsväsendetvad gäller domstolar en fjärde, arbetsmarknadsmyn-digheten en femte, en sjätte osv. Manskulle om man är lite elak nästan kunna säga att det ärmer regel än undantag att de regionala organisatio-nerna skiljer sig åt snarare än följs åt. Detta är enutveckling som inte minskat utan ökat.I utredningar och förslag om olika tillsynsverk-samheter läggs idéer fram om att statliga centralamyndigheter ska överta tillsyn från andra och självabygga upp regionala organisationer. Var dessa regi-onkontor kommer att placeras och hur stora dessaregioner kommer att bli är inte alltid klart.Den splittrade regionala indelningen ger ingenöverblick. Risken finns att möjligheter till samverkanmellan myndigheter försämras. Det kanske t.o.m. ärså att den statliga verksamhetens geografiska ochsektoriella splittring står i motsats till en för samhälletoptimal organisation.För en medborgare levande på en ort borde detegentligen vara ganska självklart att man vet vart manska vända sig och till vilken plats man ska vända sig.Man ska inte behöva tveka över i vilken telefonkata-log man kan hitta telefonnumret till den myndighetman söker och inte behöva fundera över om den ligg-er i den ena eller den andra staden.Det är detta vi tycker borde vara de utgångspunk-ter en utredning borde beakta. Det är därför vi frånModeraterna och de övriga borgerliga partierna före-språkar en helt förutsättningslös utredning om hurden framtida regionala indelningen borde utformas.Det intressanta är att när jag läser majoritetenstext i betänkandet ser jag att man egentligen hållermed. Där står att läsa att ni delar motionärernas oroför en splittrad regional indelning som kan leda tillproblem. Då skulle man ju kunna tro att vi faktisktskulle kunna vara överens när det gäller just en förut-sättningslös utredning. Men det vore kanske att be omför mycket.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till re-servation nr 1.Anf. 252 ():Fru talman! Det här lilla betänkandet är ett myck-et viktigt betänkande, för det handlar om hur vi ge-nom vårt sätt att organisera underlättar eller omöjlig-gör den demokratiska processen.I vårt land diskuteras det snarare hur kompetens-fördelningen mellan EU-nivån och medlemsstaternabör se ut framöver, och här finns ett forum inför re-geringskonferensen . Här stimulerar en bred och öppen debatt i om hurEU ska utvecklas . Men hur det ser ut förden enskilda medborgaren i i förhållande tillolika myndigheter förs ingen egentlig diskussion om.När kommuns invånare röstar för att tillhöraUppsala län blir det ändå stopp, trots att kom-munfullmäktige, Kammarkollegiet och majoriteten iriksdagen går på samma linje.Regeringen har överlämnat en proposition, De-mokrati för det nya seklet, 2001/02:80. Utgångs-punkten är att det medborgerliga deltagandet ska öka.Marginalisering, utanförskap och passivitet är demo-kratins främsta utmaningar framöver, säger man.Egentligen säger regeringen i propositionen2001/02:7, Regional samverkan och statlig länsför-valtning, ja till att göra en genomgripande översyn avhela uppgifts- och ansvarsfördelningen inom densamhälleliga organisationen i . Men motionensom begär att ska begära en förutsätt-ningslös genomgång av hur framtida regio-nala indelning ska se ut och ge förslag till en sådanavstyrks i detta betänkande. Jag finner detta inkonse-kvent och ologiskt. Det skulle vara ett ja till motioneni enlighet med den propositionen.Fru talman! Motionen tar upp indelningen för allade myndigheter som finns representerade i Sverigeoch att vi har en för stor offentlig överrock. Gränser-na för polisorganisationen, för skolverksorganisatio-nen, för vägverksorganisationen osv. är olika, för attinte tala om den ineffektiva AMS-kolossen. Till dettakommer olika målområden som ska få ekonomisktstöd i olika omfattning.När pusslet ska läggas faller inte bitarna på plats.Det försvårar en regionalisering i ett land där mottotär att hela ska leva. Det omöjliggör att på ettbra sätt leva upp till subsidiaritetsprincipen, där be-slutshierarkin ska utgå från att medborgaren ochfamiljen är de bästa beslutsfattarna. Det är när dessainte klarar att på egen hand besluta och finansieraverksamheten som menar att be-sluten ska flyttas till kommunal-, landstings- ellerstatlig nivå. När en verksamhet växt ur nästa nivåflyttas den uppåt. Det måste alltid vara den högrenivån som har bevisbördan. Stödet ska alltså varasubsidiärt, dvs. motsvara de behov som finns. I en alltför omfattande byråkrati med ärendensom kryssar härs och tvärs.Fru talman! Över tre fjärdedelar av landets regi-on-, landstings- och kommunstyrelseledamöter vill attdet regionala utvecklingsansvaret ska flytta från läns-styrelserna till någon form av regionalt självstyrelse-organ enligt en gallupundersökning från . Vi måste ta PARK-utredningensförslag på allvar.Men det regeringen sysslar med är att för-stärka sin egen roll. Man går ifrån närdemokratin, denkommunala självstyrelserollen, så starkt att min hem-kommun känner att man inte har underlag för attlägga budgeten för , före. Man nyper åt sig makten och läggerbeslut om att få sälja kommunala bostäder eller inte ihänderna på tjänstemännen på länsstyrelserna. Från år2003 ska t.o.m. utses av regeringen.T.o.m. har den utsetts av landstingen. för-svinner subsidiaritetsprincipen helt när regeringengenom att utse ska markera att regering-en har det fulla politiska ansvaret för länsstyrelsensverksamhet. Jag skulle vilja säga att det inte handlarom det fulla ansvaret utan om den fulla kontrollen.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 1under punkt 1. Den politiska organisationen måste gegoda möjligheter till nära och återkommande kon-takter med invånarna. De olika rollerna måste blimera tydliga. Indelningar och gränser måste ses överför att skapa bättre tydlighet. Renodlingen mellanpolitiska uppdrag och tjänstemannauppdrag måste blibättre. Det strider mot demokratin att så handlings-förlama en kommunfullmäktigeförsamling att deninte kan besluta om försäljning av det kommunalabostadsbolaget eller besluta om budgeten iförväg på grund av en klåfingrig och maktfullkomligregering.Därför kan jag inte förstå att när regeringen i pro-position 2001/02:7 Regional samverkan och statliglänsförvaltning säger ja till att göra en genomgripan-de översyn av hela uppgifts- och ansvarsfördelningeninom den samhälleliga organisationen i i betänkandet yrkar avslag på den motion somför fram förslag om en förutsättningslös utredning.Anf. 253 ():Fru talman! Det är inte underligt att människoribland undrar vad vi håller på med!Varje människa måste ha makt att påverka de be-slut som har en direkt inverkan på hennes vardag.Besluten ska därför, enligt , fattas sånära varje människa som möjligt.