prot · GP0963 · 2002-02-05 00:00:00 — Ser man på bakgrundsmaterial kringbarns situation i de mest slutna samfunden - mantalar här om en hel skala av religionsinriktningar -finner man att det är oerhört litet.Man pekade i utredningen I god tro på behovet avett . Denna utredning har inte för-anlett några åtgärder från regeringens sida. Jag kaninte heller se att man på annat sätt har skaffat sig denkunskapsgrund som skulle behövas för Skolverketsutvärderingar, för tillståndsgivningsprocessen och föross politiker. Det behövs här en kunskap som jaghoppas att statsrådet kan svara mig på hur man tänkerbygga upp, så att vi kanske kan ha en mer konstruktivdebatt framöver och kan fatta bättre beslut.Anf. 74 Utbildningsminister ():Fru talman! Den viktiga utgångspunkten för migär skollag, läroplaner och de mål och riktlinjer somfinns. De gäller inte bara de kommunala skolornautan också fristående skolor, även sådana av konfes-sionell art.Detta innebär att har en central roll iatt utvärdera, följa upp och utöva sin tillsynsverk-samhet för att se till att de värden som skollag ochläroplan förmedlar också överförs i skolan. Dethandlar inte minst om ett kritiskt granskande arbets-sätt, om allas lika värde, om demokrati och mänskligarättigheter samt om kunskap byggd på vetenskapliggrund. Jag menar att detta är centralauppgift.Det är riktigt att det inte finns någon internationellkonvention som förbinder oss att ge statsbidrag. Där-emot finns det internationella konventioner som bin-der oss att erkänna konfessionella skolor, så att manockså fullgör skolplikt där. Jag menar dock att vigenom att involvera skolor på detta sätt också harstörre möjligheter att få den öppenhet och den rela-tion som behövs för att vi ska vara säkra på att ut-bildningen också bedrivs enligt de värderingar ochprinciper som jag inledningsvis nämnde. Det är därförviktigt att de finns med i ett sammanhang där har möjlighet att utöva sin tillsyn.När det gäller frågan om fristående skolor liggerdet nu en proposition på bord, och dendiskuteras just nu i utbildningsutskottet. Vi menar attdet behövs en uppstramning av villkoren för att fårättvisa villkor mellan kommunala skolor och fristå-ende skolor. Jag menar att denna proposition och detförarbete som är gjort till den är tillfyllest i det härläget, men jag förutsätter att fortsätter medsitt arbete att aktivt och engagerat utöva tillsynsarbe-tet också för de konfessionella skolorna.Anf. 75 ():Fru talman! Jag tackar även för detta svar, ävenom jag inte heller är nöjd. Jag skulle viljaha en kommentar till de konflikter som ofta uppstårmellan styrelsen i fristående skolor och deras rektoroch professionella utövare. Finns det några tanke-gångar kring detta?Jag vill också ställa en annan fråga till statsrådetÖstros, nämligen på vilken kunskapsgrund man hargett fristående konfessionella skolor deras tillstånd.Vad vet man om barn som växer upp inte minst i deutsatta grupperna, de slutna samfunden? Vad vet manom deras uppväxt och deras möjligheter till självstän-diga livsval när det gäller tro och livsinriktning? Varfinns den kunskapen? Jag har sökt den men inte kun-nat få den, och jag har inte heller sett att det är någonkunskapsuppbyggnad på gång.Statsrådet talade vidare om roll. Minerfarenhet från de år som jag har haft kontakt med detär att det finns oerhört liten kunskap om just detta.Man är säkert kunnig på andra områden men inte pådet här. Man har ofta inte ens haft kunskap om att detfinns konfessionella skolor. När jag har berättat att enskola har fått tillstånd på den och den grunden ochfrågat vilken uppföljning man har när man blivitkontaktad av oroliga föräldrar och andra i närmiljönhar man inte haft kännedom om detta. Där har funnitsett oerhört kunskapsgap.Det har inte heller funnits metoder för hur manska ta ställning till frågor om värdegrunden. Det ärkanske lättare att kontrollera om lärarna har rätt ut-bildning och kan räkna osv. Vi har en bättre traditionpå att följa upp detta, men när det gäller konfessio-nella skolor har man såvitt jag har kunnat erfara intemotsvarande kunskap. Detta oroar mig väldigt myck-et mot bakgrund av att tillstånden för den här typenav skolor ökar så kraftigt som är fallet. Vi har intekontroll över detta. Det är också viktigt att man sertill att följa de jämställdhetsregler som vi försöker attarbeta efter i vårt samhälle.Statsrådet talar om att involvera dessa skolor i detallmänna skolsystemet eller hur nu orden föll. Jag harsett detta på ett annat sätt. Jag tycker att det är oerhörtviktigt att vi involverar alla barn och att alla föräldrarska känna sig välkomna i den allmänna skolan. Vi skaöppna dörren för de dialogerna, inte göra en särlös-ning för dem som har olika trosuppfattningar. harman öppnat dörren för en helt annan samhällslösningän vad vi traditionellt har haft.Om vi ser tillbaka på vår historia finner vi att kon-flikter och skiljaktigheter om vad som är att betraktasom de viktigaste värdena inom skolans område harförekommit sedan det förra seklets början.Det finns väldigt många historiska paralleller tillden dagsaktuella debatten om konfessionella skoloroch om vissa religiöst influerade inslag i skolansundervisning och miljö. Vi har alltså oerhört mycketatt lära av hur vi har hanterat det här historiskt, mennu har vi helt plötsligt valt en helt annan lösning.Det handlar inte om att inkludera detta i den all-männa skolan, utan det är i stället att skära av denlänk som ändå har visat sig så framgångsrik. Jag äralldeles övertygad om att vi hade haft ett annat sam-hälle om vi hade gjort ett annat vägval när vidiskuterade utifrån att vi fick väldigt många kristnafrikyrkor som i seklets början ställde kravpå att ha egna skolor därför att de inte kände sig in-kluderade i den allmänna skolans religionsundervis-ning. Vi löste det då genom dialog och genom attöppna upp till föräldrarna. Vi hittade lösningar. Påsamma sätt tycker jag att vi ska välja väg också i dag:att inkludera de barn som har föräldrar som har andrakrav på att trosuppfattningar ska inkluderas i skolan.Vi ska vara öppna, men vi ska inte exkludera de bar-nen från gemensamma erfarenheter.Jag skulle önska lite mer svar på detta.Anf. 76 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag menar att det är som isin tillsyns- och granskningsverksamhet har den stra-tegiska uppgiften att värdera den utbildning sompågår även i den konfessionella skolan. Det är klartatt det är ansvar att också följamed i kunskapsutvecklingen och att ha välutbildadetjänstemän på området som kan bidra till den gransk-ningen. Det förutsätter att , om man behö-ver, också förstärker sin kunskap om detta.I den proposition som ligger på riksdagensbord föreslår också regeringen att kommunen får ettansvar för att även inkludera fristående skolor i singranskning och uppföljningsverksamhet. Det är ettförslag som jag tror är viktigt, för kommunerna ut-vecklar ju nu sitt arbete med att följa upp och vidare-utveckla kvaliteten i skolan. Kommunerna har ju ettansvar för alla barn i kommunen och för att de får enbra skolgång. Det skulle vara ett bra sätt att ocksåinkludera de fristående skolorna i det här arbetet. Dettror jag i sig skulle kunna bidra till en fin kvalitetsut-veckling också i de fristående skolorna. Den proposi-tionen ligger på bord.Anf. 77 ():Fru talman! Jag kan konstatera att statsrådet så härlångt har gett mig rätt i att det inte finns något kon-ventionskrav på att vi ger statsbidrag till den typ avskolor som vi diskuterar här.Däremot har jag inte fått svar på andra frågor somjag har ställt, och en ytterst viktig fråga som jag hartagit upp under de år jag har funnits här i ärju behovet av kunskap. Jag har inte fått någon redo-visning av att det finns någon kunskapsuppbyggnadom situationen för barn som växer upp i slutna sam-fund och även befinner sig i den miljön under skoltid.Där finns det ju belagt i en tidigare utredning att detfinns ett behov av kunskap, och jag tycker att innanman går vidare borde man också se till att den kun-skapen finns samlad i samhället och att de myndig-heter som ska följa upp de här skolorna har den kun-skapen för att kunna göra rätta bedömningar.Sedan är det oerhört viktigt att vi också, utöverden konvention som statsrådet har pekat på, tittar påbarnkonventionen. Vad säger ombarnens egen rätt till att välja religiös inriktning ochpå andra sätt göra självständiga livsval? Denna vikti-ga konvention, , finns inte nämndhär i statsrådets svar, och det tycker jag är beklagligt.Än en gång: Jag tycker att det är oerhört viktigt attvi en gång för alla bestämmer oss för att det behövsmer kunskap. Vi har inte den någonstans i samhället,och den finns inte hos dessa myndigheter. Det är braatt det finns förhoppningar om att man ska kunnagöra en bättre uppföljning framöver, men då måste viockså ta ansvar för att ge dem redskapet. Vi vet att man har gjort en kritisk granskningoch kommit fram till att bl.a. Livets Ords skola har enväldigt auktoritär inriktning, och man har kritiseratden skolan även på andra punkter. Men det här är ettundantag, att man har tagit tag i en fråga på det sättet.Det finns flera andra skolor där det också har funnitsanledning till att kritiskt granska hur undervisningensker, men vi har inte sett den aktiviteten från sida än.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 2001/02:215 omidrotten i skolanAnf. 78 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser vidta för att öka antalet timmar iämnet idrott och hälsa samt för att metodutvecklaämnet så att alla elever deltar i undervisningen.Jag håller med om att den ökandeövervikten och minskade fysiska aktiviteten blandbarn och unga är ett folkhälsoproblem. Det är enfråga som måste uppmärksammas och diskuteras avhela samhället, även om skolan har en central roll isammanhanget.Beträffande tiden för ämnet så är det i grundsko-lan bara svenska och matematik som har mer tid tillsitt förfogande än ämnet idrott och hälsa. I gymnasie-skolan är det av kärnämnena bara svenska och svens-ka som andraspråk som har en större omfattning änidrott och hälsa. Den kurs, Idrott och hälsa B, somtidigare ingick som karaktärsämneskurs på vissastudieinriktningar erbjuds nu alla elever inom ramenför det individuella valet. Det innebär att B-kursen nufinns tillgänglig för en större del av eleverna i gym-nasieskolan.Jag anser det vara av största vikt att elevers fysis-ka aktivitet prioriteras i skolan. Det är emellertid högtid att nu även ta vara på de breda utvecklingsmöjlig-heter som finns med nuvarande ordning och att nåden stora grupp elever som har hög frånvaro i ämnet.Regeringen står bakom flera satsningar som skastimulera till lokal utveckling vad gäller möjligheter-na och elevers lust till fysisk aktivitet i skolan. Härkan bl.a. nämnas anslåendet av medel från Allmännaarvsfonden till lokala utvecklingsprojekt. Det mestkända exemplet på ett sådant projekt är kanske , vilket känner till. Medstöd av regeringen håller man där nu på att bygga uppett nätverk för att hjälpa andra skolor att komma igång med liknande projekt. Över 900 skolor i helalandet har anmält intresse för att få vara med idetta nätverk.Regeringen har även tagit initiativ till inrättandetav ett nationellt resurscentrum med syfte att utvecklaoch stimulera barns och ungas attityder till fysiskaktivitet. Centrumet ska på olika sätt stimulera skolortill att göra elever mer fysiskt aktiva, såväl underskoltid som fritid.Beträffande metodutveckling i ämnet är det, i linjemed den ansvarsfördelning som finns på skolområdet,något som i första hand kontinuerligt ska ske lokalt ikommuner och skolor. För att stödja denna utvecklingstår regeringen emellertid bakom flera initiativ. Härkan nämnas att inom ramen för det fysiska aktivitets-år, Sätt i rörelse, som påregeringens uppdrag anordnade 2001, så bedrivs ettprojekt benämnt Idrottslärarperspektivet som skabelysa idrottslärarens framtida yrkesroll utifrån pågå-ende skolutvecklingsprocesser. Dessutom har regleringsbrev fått i uppdrag attutvärdera och analysera undervisningen i ämnet idrottoch hälsa samt att utvärdera i vilken utsträckningeleverna deltar i och fullföljer utbildningen. Skolver-ket ska analysera orsaker till bristande måluppfyllelsesamt hur undervisningens uppläggning påverkar ele-vernas inställning till ämnet och förståelse för beho-vet av fysiska aktiviteter.Detta visar att regeringen på olika sätt stöder ochstimulerar det lokala arbetet med att utveckla fysiskaktivitet bland barn och unga. Min bedömning är attdet är rätt metod för att nå nödvändiga positiva ef-fekter på området ute i de lokala verksamheterna.Anf. 79 ():Fru talman! Jag är medveten om att som ny på sinpost har ministern inte hunnit sätta sig in i allt somsker på skolans område, även om vi har haft en del avdetta tidigare. hade det ju nu funnits enstrålande chans att visa att ministern har tänkt till ochhar en hel del nya idéer. Ta chansen och se dettaproblem som vi verkligen har i skolan av !Ministern svarar ju egentligen inte på min fråga.Jag frågade: "Vilka åtgärder avser utbildningsminis-tern vidta för att öka antalet timmar i idrott och hälsai skolan?" Jag får ett välmenande svar om att det ärviktigt med idrott i skolan, men ingenting om att ökaantalet timmar över huvud taget.Men hur är då situationen? Låt mig citera, för attsätta in ministern i ämnet lite grann, vad RF:s förreordförande sade: är rubriken. "har forskare, läkare, lärare, myndigheter och inteminst idrottsrörelsen fört fram kritiska synpunkter tillUtbildningsdepartementet, riksdag och regering omnedmonteringen av idrottsämnet i skolan. Därför ärdet helt snurrigt att man nu tar bort idrottsämnet somobligatorisk B-kurs på natur- och samhällsveten-skapsprogrammen." Detta säger som sagt var ordförande i enkommentar till innehållet i den nya kursplanen.Den nya kursplanen innebär "totalt sett en reduce-ring av ämnet idrott och hälsa i gymnasieskolan,säger och tillägger: Friheten att väljaidrottsämnet för den som önskar löser inte problemet.Det är de elever som saknar idrottsintresse och där-med inte väljer idrottsämnet som drabbas. Den ut-veckling vi redan ser mot ett hälsomässigt a- respek-tive b-lag bland våra gymnasister kommer att ytterli-gare påskyndas. Vid en europeisk jämförelse av id-rottsämnet i skolan låg Sverigenäst sist i statistiken. Med det nu framlagda förslagetförsämras bilden ytterligare. Det hela är pinsamt,avslutar ." Efter att för någon veckasedan talat med den nuvarande RF-ordföranden kanjag garantera att hans åsikter i ämnet inte är annor-lunda.Som ministern kanske har sett har det varit en ar-tikelserie i under . I en avrubrikerna står: Vi är näst sämst i . Man görsedan en jämförelse med vad som händer i resten avEuropa. Låt mig läsa lite grann: Svenska elever har igenomsnitt mindre idrott per veckaän för 74 år sedan.Jag kan gå vidare med vad som står i Aftonbladet.Nu får det vara nog, skriver man i en stor rubrik iförra veckan. Det är stora svarta ord som är likaotäcka att läsa varje gång. Hjärt- och kärlsjukdomar,cancer, benskörhet, fetma, skadade rörelseorgan,diabetes och depressioner. Det handlar om sjukdomarvi redan ser spår av. Det handlar om risker på sikt.Det handlar om svenska barn och ungdomar som rör sig alldeles för lite.Jag hade hoppats att ministern här från talarstolenskulle säga att han verkligen ser allvaret i detta. Jagtror att ministern ser allvaret. Men han måste också sedet på det viset att han säger: gör jag någonting.Ministern har en unik chans. Det är första gångensom vi talar om idrottsämnet i denna kammare. Nufinns chansen för ministern att säga: Jag tar till migdet.Det kan ministern säga till den svenska idrottsrö-relsen och alla lärare. Alla talar om att det nu måstetill fler timmar. De behövs inte för ministerns ochmin skull utan för ungdomarnas skull. Jag hoppas attkunna få det svaret i nästa inlägg från ministern.Anf. 80 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har ock-så hunnit träffa andra innan denna interpellationsde-batt som argumenterar för andra ämnen, är inte så enkel att vi säger: Låt oss öka antalettimmar inom idrott. Det finns en opinion också kringandra ämnen. För regeringen, och till syvende och sistockså för , handlar det om att göra en gans-ka besvärlig avvägning. är klockren i sinargumentation. Men jag möter också andra klockrenaargumentationer.I de internationella jämförelserna blir det litemissvisande. Det räknas i fyrtiominuterspass. I Sveri-ge beskriver vi vår skolverksamhet i heltimmar. Detär ganska stor procentuell skillnad mellan 40 minuteroch . Fullt så illa kommer vi inte ut. Där-emot har helt rätt i den problemställninghan tar upp. Barn och ungdomar rör sig för lite.Jag är alldeles övertygad om att vi behöver ensamverkan med idrottsrörelsen och andra engageradeaktörer för att komma ifrån den situationen och få entrend med mer av rörelse bland barn och ungdomar.Men så enkelt som att öka antalet timmar i gymnastikär det inte. Vi har dessutom en frånvaro från eleversom inte uppskattar gymnastiken fullt ut. Det ärkanske de som allra mest skulle behöva den. Jag trorinte att det är så enkelt. Låt mig föra resonemangetmed olika aktörer om hur vi kan stärka barns ochungdomars lust att röra sig.Anf. 81 ():Fru talman! Visst har ministern nu chansen. Det ärinte så att jag tycker att problematiken är enkel. Somgammal lärare vet jag själv att det är ett antal olikaämnen som ska rymmas. Men vi är nog ganska över-ens om att detta är ett område där situationen är kata-strofal.Visst går det att öka antalet timmar. Ministern varsjälv inne på förut att det drabbar framför allt eleverfrån miljöer där man inte är van att röra sig. Detdrabbar elever i form av att de lär sig på ett sämresätt.Låt mig ge ett par exempel till. Man kan konstate-ra att många barn , som jag skrev i min interpel-lation, aldrig har varit andfådda. De tror att det ärfarligt. Pojkar som ska bli byggjobbare kan inte ba-lansera på ett ben mer än i . Flickor påvårdinriktade utbildningar som förväntas göra tungalyft saknar den bål- och bukstyrka som ryggen kräveroch klarar inte att göra en enda sit-up.Det är en situation som är oerhört bekymmersam.Vi måste på något sätt öka antalet timmar i ämnet såatt vi får eleverna att komma till lektionerna. Dettaser jag som ett oerhört stort dilemma. Vi är överensom att elever kommer att få bekymmer i sin vuxnaframtid om de inte rör sig på rätt sätt.Vi har minskat antalet timmar i gymnastik och id-rott i skolan. Det är detta som är problemet. Man kankanske diskutera internationella jämförelser. Frånregeringen har man en åsikt och från oppositionen harman alltid en annan när man läser dem. Men även omvi gör den skillnaden kan vi konstatera att vi har fåtimmar idrott i den svenska skolan. Det hoppas jag attministern och jag kan vara överens om.Detta är ett problem. När alla läkare, lärare och istort sett all svensk press och alla svenska idrottsmänär eniga kan knappast ministern stå som den ende påbarrikaden och säga: Jag har rätt och alla andra har feli den här situationen. Jag är ståndaktig. Vi ska inte hafler timmar idrott i skolan, eftersom det blir så be-svärligt.Visst är det besvärligt! Jag är medveten om att detblir besvärligt att rucka här och en tim-me där. Visa nu det modet! Tala om att det genomgå-ende vid de diskussioner och alla de kontakter minis-tern har haft har visat sig att detta är ett av de storaproblemen för svenska elever och svensk framtid. Vibehöver ha mer idrott i skolan.Det har ministern nu chansen att klara av. Jaghoppas att inte bara få en diskussion där ministernsäger: Jag har förståelse för det säger.Jag har förståelse för hur det är. Vi ska metodutvecklahär, och vi ska metodutveckla där. Ta nu chansen ochsäg: Jag kommer åtminstone att gå tillbaka till depar-tementet och undersöka om det finns möjligheter attutöka antalet idrottstimmar.Det kan vara någonting. Jag hade inte några för-hoppningar att ministern skulle säga något annat.Men han kan åtminstone säga om det kommer enutredning. Det brukar i varje fall vara något.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 2001/02:180 omNationella insatsstyrkans framtidAnf. 82 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig närjag avser att verkställa det beslut som fattades i riks-dagen om en överflyttning av Nationella insatsstyrkantill . Hon har också frågat vilkaåtgärder jag avser att vidta för att tillgodose vad ut-skottet har anfört i beslutet om insatsstyrkans funk-tion och arbetsuppgifter.Den 4 december förra året beslutade attbifalla justitieutskottets förslag beträffande regering-ens budgetproposition för . Beslutet innebäratt ska vara att betrakta somen förstärkningsresurs liknande Rikskriminalpolisenoch helikopterverksamheten. Insatsstyrkan ska orga-nisatoriskt flyttas från i Stock-holms län till . Beslutet innebärockså att beslutsunderlag ska upprättas vid Rikspolis-styrelsen när insatsstyrkan ska användas. Underlagetska redovisas vid behov. Detaljutformningen ochpolisiära bedömningar i övrigt ska enligt riksdagensbeslut ankomma på Rikspolisstyrelsen.Arbetet med att genomföra de av be-slutade förändringarna pågår i . Iarbetet ingår bl.a. att undersöka vilka följdeffekterförändringarna får.Anf. 83 ():Fru talman! Jag är oerhört besviken över det svarsom jag har fått på min interpellation, ThomasBodström. Svaret är undvikande, intetsägande och geringet som helst svar på mina två mycket konkretafrågor. Jag uppfattar dessutom bristen på svar somlite respektlös både mot ochmot mig som frågeställare. Jag kan inte tolka detta påannat sätt än att justitieministern varken vet eller villta reda på hur landets viktigaste polisresurs mot grovkriminalitet ska organiseras.Får jag påminna justitieministern om att i de för-arbeten som gjordes , och somlåg till grund för skapandet av styrkan, utreddes för-delar respektive nackdelar med Nationella insatsstyr-kans hemvist. I ett stort antal utredningar har detältats fram och tillbaka om var Nationella insatsstyr-kan ska ligga, om den ska sortera under Rikspolissty-relsen eller ej m.m. Därför kan jag bara inte förståeller acceptera att justitieministern försöker att undvi-ka att svara på mina frågor med hänvisning till attfrågan är under utredning - bl.a. om vilka följdeffek-ter förändringarna får. Det här har utretts tillräckligt,. är det hög tid att sluta attutreda och börja agera. Beslutet från den 4 decembermåste genomföras.Får jag också påminna ministern om att i riks-dagsbeslutet som fattades framgårdet att en flytt av styrkan ska ske . Det är någotsom varken ministern eller regeringen verkar hauppmärksammat.Vet justitieministern om att medan hans departe-ment ägnar sig åt utredningar och - som jag uppleverdet - förhalar frågan, ägnar sig - enligt uppgift -länspolismästaren i åt att konsekventvingklippa styrkan och dess operativa kapacitet? Påså sätt får den myndighetens dåliga ekonomi åter-verkningar på en nationell resurs.Känner justitieministern till och, i så fall, accepte-rar justitieministern att fått sin driftsbudget sänkt ?Enligt uppgift ska länspolismästaren ha ålagt Natio-nella insatsstyrkan sidoarbetsuppgifter som tidigarehar åvilat polisen i . Detta äventyrardirekt både och regeringens beslut om attstyrkan i alla lägen ska vara tillgänglig för antiterror-verksamhet. Vidare ska det ha beslutats om att mins-ka styrkans numerär i stället för att t.ex. som i Norgeöka numerären. I ett läge då de andra nordiska län-derna ökar resurserna och avsätter mer personal tillsina nationella insatsstyrkor stryper vi vår egen natio-nella insatsstyrkas verksamhet. Hur tänker regering-en? Hur tänker justitieministern efter det som har häntden ?Jag talade med justitieminister för någradagar sedan, och han berättade att deras agerande ärprecis tvärtemot vad gör . Jag tror migockså veta att justitieminister är en av de fåjustitieministrarna i världen som inte har besökt sininsatsstyrka efter och som inte enshar bemödat sig om att tala med sin antiterrorpolis.Thomas , det här är oerhört allvarligt.Det är ett ansvar som åläggs justitieministern.