prot · GQ0932 · 2002-12-09 00:00:00 — Fler med-lemmar i EU kommer att verka i samma riktning.Rysslands allt bättre förhållande till Nato och USAoch till västvärlden i stort ska inte heller glömmas.Men som allt detta positiva sker ser viständigt nya exempel på terrordåd runtom i världen.Ingen vet i vilket land nästa attack kommer attgenomföras. Detta är bara ett exempel på de nya hotsom vi har att ta på största allvar när vi planerar vårtsamhällsförsvar.Samhällets sårbarhet ökar i sig möjligheterna förden som vill utnyttja de så kallade asymmetriskahoten, som det visst heter och ett nyttbegrepp som jag fått lära mig - det vill säga att lyckasi sitt uppsåt att skada, eller åtminstone hota att skada,viktiga samhällsfunktioner och därmed åstadkommaosäkerhet, otrygghet och förvirring.Från att försvar historiskt har handlat om militärtförsvar av territoriet handlar det också om någotmycket mer. Det tycker jag att vi ska kalla för sam-hällsförsvaret. Visserligen har vi inom totalförsvars-begreppet också haft ett civilt försvar för att stödjadet militära, men är alltså situationen en annan.En grundläggande förutsättning för att vi ska kunnautveckla bästa möjliga samhällsförsvar är ett utökatoch framför allt utvecklat samarbete mellan våramyndigheter. Det duger inte längre att varje myndig-het dyker ned i sina egna stuprör och gör det bästa deförmår på egen hand. Det måste till en helt ny syn därden samlade nyttan för samhället är det som räknasoch där vårt militära försvar har en uppgift somkommer att öka i betydelsen, nämligen den att stödjadet civila samhället. Självklart, för att det inte skauppstå något missförstånd i det här sammanhanget,ska det fortsatt även finnas en klar gräns när det gälleratt använda våra militära resurser.Jag ser därför med stor förväntan fram emot re-sultatet av den försöksverksamhet som pågår påGotland, det så kallade , där justsamverkan mellan myndigheter ska utvecklas. Jag ärövertygad om att myndigheter som får möjlighet attsamarbeta under vardagsförhållanden har mycketstörre möjlighet att lyckas när det kommer till extra-ordinära förhållanden där just förmågan till samver-kan är den kanske allra viktigaste ingrediensen för attlyckas.Jag kommer, så gott jag förmår, att se till att ut-skottet även fortsättningsvis kommer att följa för-söksverksamheten på noga. Detta tycker jagär extra angeläget för utskottet eftersom initiativet tillförsöksverksamheten kom från ett enigt försvarsut-skott.Herr talman! På många områden behövs en ännubredare samverkan. Jag tänker på näringsliv och or-ganisationer av olika slag. Alltmer av verksamhetsom tidigare bedrivits och ägts av samhället drivs nuav privata företag och organisationer. Jag tänker påenergiförsörjningen, telekommunikationerna, järn-vägstrafiken - bara för att ta några exempel. Intesällan är dessutom dessa företag delvis eller kanskerentav helt ägda av utländska intressen, och ofta ärberoendet ömsesidigt. Därför ser jag det som ett vik-tigt mål att på så många områden som möjligt sökaåstadkomma strategiska partnerskap mellan samhälleoch näringsliv.Herr talman! Mycket av vårt trygghetsskapandearbete sker i allt större utsträckning i internationellsamverkan, militärt såväl som civilt. För mig somcenterpartist är det internationella engagemangetcentralt, ett samhälle där människor kan känna trygg-het kan skapas bara i samverkan med andraländer. Därför ska utveckla sina förutsätt-ningar, ekonomiskt, materiellt och kunskapsmässigtför att kunna öka det internationella engagemanget.Sverige har ett gott anseende för internationella insat-ser, och det har vi skapat oss under många årtionden.Detta förpliktar även för framtiden.Jag inser givetvis att deltagandet i internationellafredsframtvingande insatser kommer att innebära attvi också kan bli mer utsatta för hot från krafter sominte gillar vad vi gör tillsammans med andra. Dettakan emellertid aldrig få stoppa oss från att ta vårtansvar för fred och säkerhet i vår omvärld. Vi får integlömma att det är bättre att få stopp de här konflikter-na där de uppstår än att riskera spridningseffekter därvi inte kan veta var det hela slutar. Det bästa är natur-ligtvis om vi kan bidra till att konflikt aldrig kommeratt utvecklas till väpnad strid. Därför är det viktigt attvi även deltar i förebyggande insatser. Humanitärhjälp och diplomatiska insatser insatta i rätt tid kanlyckas, även om det ibland synes ganska hopplöst.Men låt oss aldrig sluta tro på möjligheten till attförnuftet segrar.Inte minst för vår Försvarsmakt kommer de inter-nationella insatserna att bli en allt större uppgift,kanske till och med den uppgift som kommer att varaden mest kvalificerade framöver. Möjligen blir detnödvändigt att göra en tyngdpunktsförskjutning ikraven för att vi ska kunna klara vår del av de inter-nationella fredsfrämjande uppgifterna på ett accepta-belt sätt. Jag känner på mig att vi klarar att delta ifredsframtvingande insatser även till-sammans med andra länder. När vi gör det blir visamtidigt bra rustade att möta eventuella väpnadeangrepp mot vårt eget land.Herr talman! I en situation då allt färre av en ål-dersgrupp faktiskt behövs inom värnpliktssystemetblir frågan om folkförankring av vårt försvar ochsäkerhetsbyggande inte lika självklart som det var påden tiden då i princip alla vapenföra män togs i an-språk. Detta faktum minskar emellertid inte behovetav folklig förankring och ett brett engagemang. Defrivilliga försvarsorganisationerna har i detta sam-manhang spelat en avgörande roll, och jag hoppas attde även ska kunna spela en avgöranderoll. Hemvärnet, bilkårister, Blå Stjärnan, kor-set, bara för att nämna några, har alltså fortfarande enviktig roll att spela. Jag tror att vi också behöver ta tillvara organisationer vars verksamhet kan ha betydelsepå nya områden med bäring på den vidgade hotbildsom vi har. Försvarsmakten och har en viktig uppgift att ta framkriterier för vilka organisationer som skaräknas in och vara berättigade till bidrag från sam-hällets sida.Avslutningsvis, herr talman, vill jag påstå att vi påintet sätt är färdiga med arbetet att omforma vårttotalförsvar till ett modernt samhällsförsvar där sam-verkan mellan myndigheter och näringsliv och orga-nisationer är en gemensam strävan, medan Försvars-makten alltmer kommer att inriktas på att stödja detcivila samhället och delta i internationella insatser.Försvarsbesluten och 2001 utgör viktiga steg påvägen, men fler steg måste tas. Min förhoppning äratt detta ska bli möjligt och att det ska komma fram istörre politisk konsensus än vad som varit i de tidiga-re försvarsbesluten. har tillsammansmed regeringen tagit det fulla ansvaret för de tvåsenaste besluten. Jag är stolt över att mitt parti harorkat stå emot den press som det inneburit att genom-föra de stora organisatoriska förändringar som harskett . Visst skulle detkännas naturligt - när vi nu ska gå vidare i byggandetav ett bra samhällsförsvar som tar hänsyn såväl tilldagens som till framtidens hot och inte bara ett för-svar för att utkämpa gårdagens krig - att flera avriksdagens partier ville ta det fulla ansvaret. Minambition är i vart fall att vi ska kunna se en sådanutveckling.Anf. 32 ():Herr talman! Min militära erfarenhet inskränkersig till att jag var hornblåsare på , en nogså viktig funktion i händelse av ofred, tror jag. Efter-som jag är ny i och därmed i utskottet skajag avhålla mig från att gå in alltför mycket i detalj-diskussioner, utan jag vill i stället försöka förmedladen känsla som alltmer sprider sig hos vanligt folk,känslan av att samhället sviker.Vårt samhälle är ju unikt på många sätt, kanskemest därför att ordet trygghet har en så enorm bety-delse för svenska folket. Vi har som regel, utan attknota alltför mycket, betalt världens högsta skatt föratt få trygghet inom alla områden. Man skulle kunnasäga att det är någon form av samhällskontrakt.Men ser vi hur tryggheten raseras på områdeefter område. Står man i kö till en barnomsorgsplatsfinner man att den inte finns. Alltför många väntar påen plats inom äldreomsorgen och kan inte få någon.Köerna inom sjukvården är ju bekanta. Ringer manpolisen kommer de inte. Och ser vi hur vårt för-svar alltmer urholkas.Herr talman! Det leder till att folk tappar tron påvårt samhälle. Statsmakten bryter ju det här samhälls-kontraktet, och vi ser effekterna av det i form av fuskpå alla områden. För varför ska jag hålla min del närinte samhället håller sin del?När man läser handlingarna, herr talman, ser manatt det pratas om sämre grundutbildning för värnplik-tiga. Det är stora brister inom officerskåren. Marinenhar kraftigt reducerats. Flygutbildning minskas och senareläggs. Pilo-terna får mindre flygtimmar, och det är till och medså illa att helikopterpiloter inte har fått flyga på sexmånader. Effekterna blir naturligtvis att både piloteroch tekniker flyr försvaret. Och allt detta sker i namnav besparing. Jag tillåter mig att fråga: Är det verkli-gen en besparing? Vad kostar det inte att utbilda nyapiloter i stället för de som lämnar?Så här kan man fortsätta att läsa handlingarna sidaupp och sida ned. För mig är det en ganska bekläm-mande läsning om vår förmåga. Jag frågar mig: Hurska vi kunna möta ett hot, varifrån det än kommer?Jag tycker att vi sviker de grundbultar som samhälletvilar på: det sociala skyddsnätet, ordningsmakten ochframför allt förmågan att försvara oss vid ofred ochkatastrofer. Jag menar att nu är det kortsiktiga säker-hetspolitiska bedömningar som styr, för, visst, förtillfället är det ju lugnt.Herr talman! Jag är historielärare i botten, och jaghar ofta fått frågan av mina elever: ska manläsa historia? Mitt svar har alltid varit: Jo, för att viska lära av de misstag vi har begått, så vi inte uppre-par dem om och om igen.Jag tycker att det nu tecknas samma bild som efterförsta världskriget. Då skulle det ju aldrig mer blikrig. Vi rustade ned oerhört snabbt, och vi vet hur detgick. Det tog och sedan blev det ett storkrigigen. var helt oförberett, och vi var faktisktinte färdigrustade förrän kriget var slut.Jag betvivlar inte vår omvärldsbevakning. Det ärsäkert skickliga människor som gör ett bra jobb. Meni ärlighetens namn: Vem kunde förutsäga murens fall,åtminstone att det skulle ske så snabbt? Vem kundeförutsäga att så totalt skulle braka sam-man? Och vem kunde i sin vildaste fantasi föreställasig en händelse som ? Hot dykerupp snabbt och oannonserat.Förutom det läge vi har har vi fått höra attdet ska ske en ytterligare neddragning, med 6 miljar-der kronor . Det är vad stödpartierna kräver.Socialdemokraterna har tvingats till detta för att be-hålla makten - makten måste få lov att kosta. Ochnotan den skickar man som vanligt till svenska folket.Herr talman! Jag är oroad, allvarligt oroad.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 13.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.00.6 § Det europeiska valutasamarbetetFöredrogsfinansutskottets betänkande 2002/03:FiU8Det europeiska valutasamarbetet.Anf. 33 ():Fru talman! Den här riksdagsdebatten blir någotav starten på en lång folkomröstnings-kampanj. Ska införa euron, eller ska vi ståutanför det europeiska valutasamarbetet? Det avgörsden , inte av oss riksdagsleda-möter utan av svenska folket i en folkomröstning.Vi socialdemokrater vill att ska införa eu-ron. Vi vill att fullt ut ska delta i valutasam-arbetet. Därför kommer vi att rekommendera våraväljare att rösta för euron . Det finnstvå skäl till det: För det första arbete och välfärd ochför det andra demokratin.Valutasamarbetet är bra för arbete och välfärd. Ettsvenskt medlemskap kan bidra till lägre räntor ochdärigenom ökad sysselsättning, högre tillväxt och merresurser till välfärden. Euron gör det lättare för män-niskor att resa över nationsgränserna inom EU ochbidrar till ökad handel, bättre konkurrens och lägrepriser i . Det är bra för svenska löntagare.Ett litet land som blir mindre sårbart i ettvalutasamarbete med andra länder. Minns vad somhände 1992! Då var så gott som samtliga partier här iriksdagen överens om att försvara den svenska kro-nan. Trots detta tvingades vi släppa kronförsvaret närden internationella spekulationsvågen tryckte på.Tiden visar också på flera fall när vipolitiker här i tvingades till beslut för attblidka marknaden. Vi minns väl alla sparpaketen imitten av 90-talet. För mig är det inte demokrati närden svenska politiken dikteras av valutaspekulanter,när vi tvingas till besparing efter besparing för att fåmarknadens förtroende.I ett valutasamarbete tillsammans med andra kanvi stå emot. I ett valutasamarbete får vi mer svängrumför svensk politik. Då avgör de svenska väljarna vårekonomiska politik - inte valutaspekulanter ellermarknaden.Att fullt ut delta i det europeiska valutasamarbetetföljer svensk internationell tradition. Det är en natur-lig fortsättning på EU-medlemskapet. De flesta EU-länderna deltar, och ansökarländerna från Central-och vill inget hellre än att komma med såfort som möjligt.För dem handlar det inte bara om att underlättahandel och tillväxt, att säkra jobb och välfärd förframtiden. För dem handlar det inte bara om att sökaen trygg hamn i en värld av ökad valutaspekulationmot enskilda länder. För dem handlar det också omfreden, om att tillhöra en europeisk gemenskap, därsamarbetet är så djupt att ingen skulle komma påtanken på väpnade konflikter, en europeisk gemen-skap med ömsesidigt beroende, där eventuella me-ningsskiljaktigheter löses fredligt mellan regeringarnavid förhandlingsbordet eller i öppen debatt i Europa-parlamentet. Det är viktigt att komma ihåg när vidiskuterar valutasamarbete. Den gemensamma valu-tan handlar om mer än pengar. Den handlar om jobboch välfärd, om fred och demokrati.Vi socialdemokrater vill att ska införa eu-ron och fullt ut delta i det ekonomiska och monetäravalutasamarbetet. Men det slutgiltiga ställningstagan-det ska göras av svenska folket i en folkomröstningden . Det innebär att var och enav oss, som medborgare, måste bilda sig en egenuppfattning efter saklig information och debatt.Det är därför viktigt att regeringen fördelar destatliga resurser som kommer att satsas på informa-tion rättvist mellan ja- och nej-sidan. Partierna börockså sträva efter att uppnå en frivillig överenskom-melse om att öppet redovisa finansieringen av sinakampanjer.Det är också något som finansutskottet betonar idet betänkande som ligger till grund för dagens de-batt. Utskottet tar inte ställning till alla detaljer kringfolkomröstningen, till exempel hur valsedlar skautformas. Det blir en fråga för partierna i kommandepartiledarsamtal. har ändå sett detsom viktigt att anordna den här debatten. Euron är enfråga som kommer att diskuteras mycket de närmastenio månaderna. Det är då naturligt att frågan ocksådebatteras här i . Jag ser fram emot en in-tressant och spännande debatt här och de kom-mande nio månaderna.Med de orden yrkar jag bifall till förslaget i fi-nansutskottets betänkande.Anf. 34 ():Fru talman! Som nämnts folkomröstar ominträde i euron . Dennafolkomröstning kan väl sägas ansluta till en ganskabrokig skara folkomröstningar i den svenska histori-en, där smått har blandats med stort och där det intealltid har varit alldeles enkelt att i efterhand utläsaresultatet.Låt oss därför bidra till att göra en i grundenganska komplicerad fråga i en folkomröstning enklaregenom att samlas kring ett samlat ja och ett samlat nejoch att gemensamt bidra till en tydlig och öppendebatt, som bygger på intresse för varandras stånd-punkter och lyhördhet.I den delen kan noteras att ansvarigt statsråd ,till skillnad från hans chef, visar just det intressetgenom att komma för att också lyssna till andra, intebara höra sitt eget anförande uppläsas.Det finns som bekant två nej-sidor. Den enakommer att vara företrädd i den första rundan här . Det är de som hävdar att det här huvudsakligenär fråga om inflytande. För mig är det argumentetmycket märkligt.Det är de facto så att ett eurointräde gör att detinte längre är en penningpolitik och riksbanksom ska stabilisera ekonomin i det medelfristigaperspektivet. Det lyfts tillbaka till riksdag, regeringoch finanspolitik.De som samlas kring ett nej av det slaget här ikammaren, och , var ju desom motsatte sig denna självständiga riksbank - detsom är deras bästa argument för att hävda attSverige inte ska gå in i euron. Det var de som tyckteatt förlorade inflytande när den stabilise-ringsmakten lyftes över till , och det är desom nu motsätter sig när inriktningen går åt det andrahållet.Med den opinionsutveckling som har varit den se-naste tiden har vi en liten men ändå nej-övervikt.Utgångspunkten, såsom det ser ut , är att detmycket väl kan bli ett nej i nästa hösts folkomröst-ning. Då säger nej till den Östersjövaluta somär på väg att etablera sig kring ,där vi i så fall blir utanför. Då säger nej tilldet som blir det samlade, sammanvuxna, fredligaEuropas gemensamma valuta - en valuta som intebara kommer att vara det valuta utanmycket snart också valutan för de östra delarna avEuropa. I den kommande debatten ska det finnas platsför både små och stora argument. Det får inte bara blien diskussion mellan professorer och riksbankschefer,även om den är viktig.Vi som är för - och det är - tyckeratt det är enklare när alla har samma pengar. Vi ärövertygade om att det blir billigare. Vi såg entendens att priserna höjdes på en del mindre varorruntom i när euron infördes för att däreftersjunka igen. Vi tror att när euron sätter sig kommerdet totalt sett leda till ökad konkurrens och billigarepriser. Vi tror att det bra för landets småföretagaresom inte har storföretagarnas möjligheter att flyttarunt valutarisker utan som är mer beroende av om detblir euro eller svensk krona.Det kan påpekas att det svenska landslaget i hock-ey kan fortsätta att heta . Den frågan harjag stött på. Detta återspeglar inte att detär tre enkronor utan precis som de somsitter på det faktum att det ärErikssläktens gamla vapen som det svenska hockey-landslaget har gjort till sitt. Hockeylandslaget behö-ver alltså inte få något annat namn.Till de som tycker det är viktigt kan bilden avkungen finnas på mynten eller någon annan svensksom vi tycker är viktig att ha som symbol för Sverige.Väldigt många av de argument som har använts gåratt pricka av.Det är också en fråga om inflytande. Som nämn-des är detta för många av oss en del av det vi sade jatill 1994. Det är en del av att vara medlem i familjenoch det europeiska samarbetet. Det är det som gerinflytande. Det är den del av samarbetet som i dagväxer sig väldigt stark, nämligen eurokretsen inomEU-samarbetet.Det är också väldigt viktigt att vi inte överdrivervare sig vi hamnar på ja eller nej vad effekten aveuron ska bli. Det är inte denna himmel eller dettahelvete som beskrivningen ibland blir i olika debatterav det här slaget.Euron är , tror jag, ett av många sätt att få enbra tillväxt, en politik för jobben och en stabilitet iden svenska ekonomin. Men det är inte allena salig-görande. Det går inte att införa euron och i övrigtmissköta ekonomin. Vi har en del exempel i Europadär man har ekonomiska problem trots att manhar euron till hjälp. Man måste i allt väsentligt fort-sätta att föra en bra och sund ekonomisk politik ävenom euron kan vara en hjälp.Det finns en del argument som är väldigt viktigaatt lyssna till som kommer från förespråkare på nej-sidan. Det är de som säger att när penningpolitikenförsvinner måste någonting annat i det medelfristigaperspektivet stabilisera den svenska ekonomin. Dettror att de har alldeles rätt i. Jag tror dock att de över-driver hur framgångsrik har varit i detta.De tappar lätt bort det faktum att kronans köpvärdehar urholkats.Det har kanske i det korta perspektivet inte varitlika synligt för svenska löntagare. Men det märks närman ska betala importerade varor eller när svenskarnaförsöker ta sig ut på semester runtom i vår omvärld.Det har hetat bland annat att det är bra med en folk-omröstning , för då har många svenska varitute i . Men det är alltmer sällan som svenskar-na har råd att ta sig ut ur och semestra i andradelar av eller i andra delar av världen.En viktig förklaring till det är att vår svenska kro-na har tappat mycket av sin köpkraft. Det är bra förexportindustrin och därför också företrätt av en deldirektörer, som av det skälet tycker att det är en braidé, men dåligt för svenska löntagare och svenskasmåsparare som försöker att få pengarna att räcka till.I remissvaren till dem som har funderat över hurman ska ersätta stabiliteten har och Riks-gäldskontoret påpekat att man kan ha kvar vårt sy-stem med ett inflationsmått. Men i stället för att styradet via penningpolitiken kan man föra över det ansva-ret på finanspolitiken så att ansvaret landar här inne iriksdagens kammare och på regeringen. Det tyckerjag är väl värt att resonera vidare kring. Det bör varaen viktig framkomlig väg för att lösa det problemsom ändå illustreras på detta sätt. Men det måsteockså till annat.Vi menar att finansiell stabilitet i sig är oerhörtviktigt och att vi inte åter hamnar i ett läge med högskuldsättning av tillgångsmassan i den svenska eko-nomin. Det behövs finansiell stabilitet i den svenskabanksektorn. Vi tror att lägre utgiftskvot att ta ned dehöga svenska utgifterna. Det vore ett sätt att bättreförbereda oss för de tider som alltid återkommer dådet är lite sämre och man kanske behöver öka deoffentliga utgifterna.Till det kommer också en låg skuldsättning. Mo-deraterna har satt som mål att skuldkvoten bör varabara av våra samlade resurser. Den har precisgått ned . Ju lägre offentlig skuldsättningSverige har desto bättre rustade är vi för dåliga tider.Det talas om att man ska stå redo för asymmetriskchock, som det sägs med fina ord. Det är bland devärsta ord jag känner till. Det betyder att man drabbasav en chock som inte drabbar någon annan. Sedanförs det stora diskussioner. Kan det egentligen händaSverige? Sanningen är att det är väldigt svårt att tänkasig hur utifrån kommande chocker bara skulle landa iSverige och inte någon annanstans i vår omvärld.De problem av egen karaktär som har haftär i vår nära historia självskapade. Det är när vi iSverige har tappat kontroll över offentliga finanser,inflation och arbetslöshet som problemen har kom-mit. Men det är inte ett importerat problem. Mycketav lösningen ligger i att lägga en egen grund via sta-bilitet, låga utgifter och finansiell stabilitet.Jag tror att en översyn av det saldomål som styrfinanspolitiken kommer att behövas. lånar denmycket av sitt överskott från det pensionssystem somom bara enligt de flesta inte kommer attleverera den typen av överskott. Då behövs det för-modligen diskuteras hur saldomålet ser ut. Det harockså påpekats i debatten de senaste dagarna.Till sist är det viktigt att konstatera att det Euro-paprojekt som många av oss har jobbat länge för attockså ska bli en del av lever och utvecklasväldigt snabbt. Det är oerhört glädjande. Vi ser hur visamlas runtom i för att diskutera en gemen-sam framtid. Vi kan bli lite oense om hur vi ska för-djupa detta samarbete och vem det egentligen är somska bestämma. Men Europasamarbetet har fört Euro-pas folk närmare varandra. Det är på högsta modetfrån alla delar av att få komma med. Det ledertill att människor möts som stred medvarandra eller odlade myter om varandra.För mig bidrar det faktum att man har gemen-samma pengar till att förstärka känslan av samhörig-het och känslan av en gemensam identitet. För mig,oaktat alla dessa viktiga ekonomiska argument,kommer det att vara det viktigaste skälet för att röstaja i den folkomröstning som kommer nästa höst.Anf. 35 ():Fru talman! För oss liberaler är detta en rolig dag.Vi har äntligen fått en livligare debatt om EMU-medlemskapet, och datumet för folkomröstningen ärutsatt. I detta fall är det inte som när man bestämmerdatum för bröllop att man har bestämt sig. Nuär det öppet för oss alla att på detta datum säga jaeller nej, och ta ställning för om vi vill säga ja ellernej.