prot · GP0957 · 2002-01-24 00:00:00 — Det är inte som det var 1995 iBosnien då det var absolut nödvändigt att landsätta enskyddsstyrka därför att de höll på att flyga varandra istrupen.Den bedömning som jag gör är att det finns en såstark krigströtthet att själva biståndet av det skäletkan utgöra en metod att förbättra säkerheten. Men jagvill på inga sätt förringa det mycket allvarliga läget.Just har vi oroande rapporter om säkerhetsläget.Anf. 98 ():Fru talman! I vilken mån kommer man i detta lägeatt också hjälpa till för att skapa förtroende för enövergångsregering så att den kan bygga upp demo-kratin i landet? En förutsättning för att man ska kunnaövergå till en demokrati är ju att man också får ettförtroende för dem som sätts i ledande positioner.I hur stor utsträckning kommer man internationellt attarbeta för att kvinnorna ska få större makt och infly-tande?Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! Det är alldeles uppenbart att inteminst som en av de stora biståndsgivarna harvarit utomordentligt tydligt och markerat detta. Detgjordes också vid mitt eget besök en klar markeringatt jag prioriterade mötet med ministern för kvinnligaangelägenheter i interimsregeringen.Möjligheten att övergå från denna interimsrege-ring som ska sitta till ett rådslag som skabereda vägen för en mer legitim - jag säger inte de-mokratisk - regering pågår. Och generalsekreterarensspecielle representant , alltså mannen bakomöverenskommelsen i , är på plats i iKabul där han nu har slagit sig ned. Vi träffade ocksåhonom.Det är ett fruktansvärt tungt arbete. Men det ärockså intressant att , alltså ministern förkvinnoangelägenheter i interimsregeringen, arbetarmycket aktivt för att få en betryggande kvinnorepre-sentation i det rådslag, det loja jirga, som ska sätta igång så fort som möjligt.När det gäller minröjningen är det klart att enminst lika viktig del av det röjningsarbetet gäller icketrampminor och stridsvagnsminor utan just projekti-ler, bl.a. splitterbomber, som inte har briserat. Mendet arbetet pågår. Det kommer med nuvarande takt attta ungefär att rensa de prioriterade områdena.Anf. 100 ():Fru talman! Jag uppskattar biståndsministernsambitioner. Men jag har tre frågor.För det första: Biståndsministern tryckte på fråganom det sönderbombade land som han landade i. För-ödelsen är stor i . Men min fråga är:Menar biståndsminister att förödelsen är resultatetav precisionsbombningar eller i huvudsak ettresultat av krig, internt och med ?För det andra: har talat ominsatser under ett begränsat antal år. I har manfrån EU:s sida däremot talat om ett långvarigt bi-stånd. Är biståndsministern beredd att kraftfullt ar-beta för att EU gör insatser långsiktigt i ?Jag tror att det är en deklaration som behövs i Brys-sel.För det tredje: De områden som man har valt trorjag är välvalda. Jag tror att den strategiskt långsiktigtviktiga frågan är flickornas utbildning. Är bi-ståndsministern beredd att i framställakrav på en utveckling mot skolplikt både för pojkaroch för flickor inom en rimlig framtid?Anf. 101 Statsrådet ():Fru talman! Det är alldeles uppenbart att förstörel-sen härrör från tiden från infall i landet ochfram till . Större delen av förstörelsen har ägt rumför länge sedan. När det gäller förstörelsen av Kabulvar det mesta redan undanstökat 1994, om jag fåranvända ett sådant lättvindigt uttryck, i och med in-bördeskrigets avslutning, efter den Sovjetinsatta re-gimens slutliga fall 1992. Det är alldeles uppenbartatt det inte är av bebyggelsen som har bombatssönder under kriget mot , utan det ären mycket liten del.I samtalen t.ex. med kvinnorna berördes de se-naste bombningarna mycket lite, utan det handladeom befrielsen från och den fruktans-värda förstörelse som har ägt rum för länge sedan.Ingenting hände under , utan ruinernahar fått stå.Jag delar helt uppfattning om be-tydelsen av långsiktighet. Och jag är glad över att EUdeklarerade detta också. Jag har en känsla av att detdelvis beror på mycket tydligadeklaration om detta under förberedelsearbetet införTokyokonferensen. Jag utfäster mig att i unionenbland biståndsministrarna och på andra sätt och blandmina kolleger i regeringen arbeta för att denna uthål-lighet ska bestå och också att EU ska använda sinstyrka till att se till att andra stora bidragsgivare, inteminst , också blir uthålliga i dettabiståndsarbete.När det gäller hur vi ska verka för hur mani ska förverkliga ett utbildningssamhällevill jag som biståndsminister uttryckamig lite varsamt. Men redan det sätt på vilket vi hararbetat med utbildningsfrågorna tror jag för attvi ska kunna få en jämlik syn på utbildningen i Af-ghanistan.Anf. 102 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. När det gällerutbildning av flickor är min uppfattning att det väldigtofta ändå blir så att barn hamnar antingen i industriereller på fälten och att det är flickorna som gör det.Jag tror att skolplikt är ett mycket hälsosamt me-del för att bryta detta. Barn ska vara i skolan. De skainte vara ute och arbeta.Om man ser på svensk historia så är ju en avhörnstenarna i utveckling att skolplikteninfördes och när folkskolan kom. Jag vill alltså vädjatill ministern att fundera vidare på tankarna omskolplikt. Då kommer flickorna till skolan.Anf. 103 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar helt uppfatt-ning om värdet av skolreform och skolplik-tens betydelse. Vi kommer att verka för det, men ipartnerskapets form. Det är det afghanska folket somska stifta sina lagar. Vi kan dessutom delge afghaner-na de oerhört positiva erfarenheter som vi själva harav allmän skolplikt i vårt land för att den vägen åvä-gabringa den ordningen. Där delar jag helt BertilPerssons värderingar.Anf. 104 ():Fru talman! Också jag vill tacka för en intressantföredragning med engagemang och intressanta bilderpå människorna.Jag har också varit i , i mitten av1990-talet. Det gav starka intryck och har, kan jagnog säga, fortsättningsvis påverkat mitt liv. Jag mötteockså många människor, ansikten, och talade medmånga. Jag såg även Svenska Afghanistankommitténsarbete, skolor och vårdcentraler. Jag såg stor förödel-se men också uppbyggnadsarbeten. Men redan då sågjag också kvinnoförtrycket. Det var ju före talibaner-nas tid, även om de bildligt talat stod bakom kulisser-na och tryckte. Kvinnoförtrycket var alltså mycketstarkt redan då, kanske framför allt på landsbygden.Nu ska satsa . Jättebra!Men med tanke på all den planering som ministernnyss redogjorde för undrar jag om regeringen ocksåhar en plan för att försöka ändra männens attityder tilloch syn på kvinnan, flickan, i det landet. Lite grannhar framskymtat, men någonting konkret skulle jagvilja nämndes.Anf. 105 Statsrådet ():Fru talman! I den strategi som vi lagt fast iregeringen för detta vårt arbete i har vijust tagit upp det som nämndes i inlägget , näm-ligen att kvinnoförtrycket i inte är enuppfinning av den senaste regimen utan finns sedanlänge i landet och har förvärrats under talibanregi-men. Det är alltså fråga om djupa rötter. Detta fårvara vägledande för hur den strategi ska utformas ochförverkligas som vi nu lagt fast.Det handlar alltså om mänskliga rättigheter ochjämställdhet. Jämställdhet engagerar ju både män ochkvinnor, och mänskliga rättigheter binder handlandetför både män och kvinnor. Ett mycket viktigt inslag idenna strategi är alltså att understödja de krafter i detafghanska samhället som ska genomföra ett jämliktoch jämställt samhälle. Vi är väldigt tydliga i våravärderingar.Vad som trots allt var hoppfullt var att se att det idenna interimsregering finns en utomordentligt fram-stående kvinna ansvarig för att just föra fram kvinno-angelägenheter. I samtalet med henne, vilket varade idrygt , framgick med all önskvärd tydlighetatt i hennes arbete ingår i hög grad att få denna regimoch kommande regimer i att inse attdetta innebär långtgående krav på förändringar i bete-endet hos männen i Afghanistan.Anf. 106 ():Fru talman! Att ändra attityder och att ändra vär-deringar är inte något som görs precis, utansådant tar tid. Jag har sett och känner till stora arbete här, framför alltmed att få flickor till utbildningar.Även om ministern talar om att han har mött olikamänniskor och att det finns personer på framträdandepositioner inom förvaltningar, inom det politiskasystemet osv. skulle jag vilja ha en mycket konkretplan för hur man ska ändra attityderna och värdering-arna. Är det möjligt?Anf. 107 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar helt synpå långsiktigheten i ett sådant arbete - att det, om detär möjligt, är möjligt just på lång sikt. Det har varitett av krig där alla dessa värden hartryckts under fötterna och det är kanske ett av de storaoffren för kriget. Det här kommer att ta mycket långtid. Men jag tror att det viktiga som vi kan göra är atti vår strategi understödja sådana krafter som tydligt,klart och konkret arbetar för detta och att välja sådanaområden i vår prioritering av biståndet som understö-der detta. Där menar jag att utbildningen, som BertilPersson tidigare var inne på, antagligen är det mestverksamma medlet, kanske tillsammans med hälso-vården.Låt mig i det sammanhanget understryka att jagvärjer mig mot föreställningen om att utbildning ochhälsovård skulle vara "humanitärt" därför att det inteär tillräckligt fint och långsiktigt. Men jag tror attutbildning och hälsovård dels är jämställdhetsskapan-de, dels kan bidra till att attityder förändras. Slutligenär det här långsiktigt utvecklingsstöd - kanske detbästa och finaste av allt i en långsiktig utveckling.Det är således kanske det mest konkreta bidrag somvi kan ge.Anf. 108 ():Fru talman! Det var en mycket informativ, nyans-rik och intressant rapport, så det var mycket bra ochroligt. Särskilt tror jag att ordet skört som en sam-manfattning av läget är väldigt väl funnet.Min fråga handlar om flyktingar. I runda slängarär det 3 ½ miljoner människor som inte kommer varesig in eller ut, som finns i en sorts ingenmansland ochknackar på hos omvärlden.Hur bedömer biståndsministern möjligheterna förSverige att på kort sikt ta emot människor och att geuppehållstillstånd under den här "sköra" tiden? Hurbedömer ministern behovet, och hur bedömer ni möj-ligheterna för att ta emot?Anf. 109 Statsrådet ():Fru talman! Det handlar om 4 miljoner människorutanför , i och i , och om 1miljon människor inne i landet som är displaced, somdet heter - som är internflyktingar, många av dem iKabul för övrigt.Det är självklart att huvuddelen av våra ansträng-ningar består i att se till att se till att FN:s flykting-kommissarie har möjlighet att bereda de människorskydd som behöver det. är det och Iransom gör huvuddelen av denna insats.Som jag i några sammanhang tillåtit mig att säga:Om alla länder i proportion till sin befolkning gav ettsådant bidrag till FN:s flyktingkommissarie somSverige gör skulle situationen vara avsevärt mycketbättre för dessa människor, av vilka många leverunder fruktansvärda förhållanden.Jag tror att ju bättre vi arbetar för framför alltdetta med minröjning, desto mer kommer människor- jag vill inte på något sätt idyllisera, men jag såg dethända - spontant att återvända. Huvudlinjen i vårpolitik när det gäller flyktingar måste vara att på-skynda detta så mycket som möjligt. Det är därförsom vi menar att stödet , även om det ska varauthålligt, också vara framtungt. Det måste ske . Jagblev otroligt imponerad av hur minröjningsarbetetnumera sker, jämfört med Bosnien . Det är oerhört mycket mer effektivt. Det handlarom att man inriktar sig på att bana väg för ett åter-vändande. Vi kan aldrig bortse från att vi kommer attha asylsökande från och kringliggandeområden som vi får ta hand om, men i det här pers-pektivet kommer det att vara en mycket liten del. Denhelt avgörande insatsen måste ske på plats.Anf. 110 ():Fru talman! Jag undrar bara om min tolkning ärkorrekt, alltså: Biståndsinsatser, minröjning och på-plats-insatser - ja. Svenskt direkt flyktingmottagning- nej. Är det korrekt uppfattat?Anf. 111 Statsrådet ():Fru talman! Nej, det är inte rätt. Vi måste ocksågöra insatser för människor som söker asyl, somsöker skydd, i vårt land. Men jag gjorde klart att det irelation till det antal människor som det rör sig om, 4miljoner, måste bli marginellt.Vad jag framför allt lärde mig - jag är tacksam föratt jag i slutet av debatten fick den frågan - är att jagaldrig så konkret fått klart för mig hur viktigt det äratt man arbetar samman med bistånd och flykting-mottagning och att detta kan ses i ett sammanhangoch hur man ska avväga det hela. Man får alltså inteuppfatta mitt svar som ett stenhårt och kallt nej tillflyktingar. Den stora insatsen, det som är Sverigesstora insats, är att vi på plats kan bereda människormöjlighet att så fort som möjligt komma tillbaka tillsina hem och odla sin jord.10 § Svar på interpellation 2001/02:124 omsjukfrånvaronAnf. 112 Statsrådet ():Fru talman! har frågat:Vilka initiativ ämnar statsrådet ta för att fåned antalet sjukskrivningar och förtidspensionering-ar?Vilka åtgärder ämnar statsrådet vidta för att ökadet totala antalet arbetstimmar på arbetsmarknaden?Vilka åtgärder ämnar statsrådet vidta för att denofficiella statistiken ska kunna ge en så korrekt bildav den faktiska sysselsättningen som möjligt?På den första frågan vill jag svara: Ökningen avohälsan i arbetslivet har fortsatt. Enskilda individerdrabbas av lidande och samhället drabbas av kostna-der. Kostnaderna för sjukförsäkring, förtidspensione-ring och andra ohälsorelaterade förmåner ökar, ochdessutom motverkar ohälsan näringslivets utvecklingpå sikt. Regeringen anser därför att mycket kraftfullaåtgärder måste vidtas för att motverka detta.Regeringen har i budgetpropositionen för 2002presenterat en strategi för ökad hälsa i form av ettelvapunktsprogram. Programmet innehåller förslagtill ett mycket brett spektrum av åtgärder. Det inne-håller åtgärder för att förebygga ohälsa i arbetslivet,åtgärder för att förbättra rehabiliteringen av dem somdrabbats samt vissa åtgärder för förbättrad tillgäng-lighet till behandling inom hälso- och sjukvården.Bl.a. tas upp arbetsmiljöcertifiering av företag, arbete, inflytanderegler, ekonomiskadrivkrafter, hälsobokslut, formerna för sjukskriv-ningsprocessen samt förbättrad statistik och forsk-ning. För metodutveckling av arbetsmiljöarbetet inomden offentliga sektorn avsätts 70 miljoner och likamycket för förnyelse av rehabiliteringsarbetet. Sam-manlagt 30 miljoner avsätts för utveckling av före-tagshälsovård och utbildning av regionala skyddsom-bud.I enlighet med programmet har regeringen ocksåtagit initiativ till trepartssamtal mellan regeringen ocharbetsmarknadens parter för att skapa samsyn ochsamordning av insatserna. Tre nödvändiga delar isamtalen som anges i budgetpropositionen är ar-betsorganisationen, där frågan om inflytande över denegna arbetssituationen är viktig, ledarskapet på ar-betsplatserna samt möjligheterna för äldre att stannakvar i arbetslivet.Genom samtalen kommer samråd att ske med ar-betsmarknadsparterna vad avser genomförandet avelvapunktsprogrammets olika delar. En stor informa-tionssatsning ska göras tillsammans med parterna.Underlag för strategin har framför allt lämnats aven arbetsgrupp inom och denutredning som har haft till uppgift att föreslå hand-lingsplan för ökad hälsa i arbetslivet.När det gäller åtgärder för att öka antalet arbets-timmar arbetar regeringen på flera olika politikområ-den. De undersysselsatta är en prioriterad grupp dådet gäller att försöka öka antalet arbetade timmar iekonomin. Regeringen har t.ex. gett direktiv till AMSom att förhandla med arbetsgivare som har en högandel deltidsarbetande. AMS har i en rapport tillregeringen framhållit att arbetetmed att skapa förutsättningar för fler heltidsarbetandeinom vård- och omsorgssektorn fortsätter. Dessutomhar AMS inlett överläggningar med partsintresseninom handel, hotell- och restaurangbranschen för attminska deltidsarbetslösheten inom dessa sektorer.Regeringen har anslagit 100 miljoner för att minska deltidsarbetslös-heten.En stor del av dem som finns utanför arbetskraf-ten utgörs av studerande. På kort sikt leder rege-ringens stora utbildningssatsningar inom bl.a. hög-skolan, och den kvalificerade yrkesut-bildningen till att antalet personer i arbetskraftenminskar. Långsiktigt påverkar dock utbildning ar-betskraftsutbudet positivt, både genom att fler kanförväntas träda in på arbetsmarknaden och genom attavkastningen på arbetsinsatserna ökar. Regeringenprioriterar utbildning mycket högt som ett led i attöka arbetskraftsutbudet.Ålderspensionsreformen utgör en viktig pusselbitför att behålla äldre i arbetskraften. Pensionssystemethar gjorts mer flexibelt, och en väsentlig del av pen-sionsreformen är möjligheten att höja pensionen ge-nom att arbeta lite längre. Därför har också beslutfattats om att höja åldern för avgångsskyldighet till 67år. Införandet av maxtaxan förbättrarförutsättningarna för alla föräldrar som vill och kanarbeta.Regeringen har tillsatt olika utredningar och ar-betsgrupper som för tillfället ser för över vilka möj-ligheter som finns för att ytterligare öka utbudet avarbetskraft. En arbetsgrupp har t.ex. till uppgift attunder våren presentera förslag som kan bidra till ettökat arbetskraftsutbud och därigenom också ökaantalet arbetade timmar i ekonomin.Beträffande den tredje frågan om statistiken villjag bara hänvisa till de svar jag givit på interpellatio-ner från (2001/02:60, besvarad den27 ) och från (2001/02:91, besvaras i dag).Anf. 113 ():Fru talman! Först vill jag tacka försvaret. Av svaret framgår att regeringen säger sigvara medveten om problemet med den ökade sjuk-frånvaron och att kraftfulla åtgärder bör vidtas för attmotverka den ogynnsamma utvecklingen. Frågan ärdock om man riktigt har insett problemet i dess storavidd. Verkligheten är utomordentligt dyster. Betydligtfler människor är sjukskrivna, och det är betydligtfärre som arbetar än vad Socialdemokraterna vill gesken av genom olika begrepp såsom öppen arbetslös-het och reguljär sysselsättning.Fram till hade vi en mycket starkkonjunktur. Trots det har det svenska arbetsmark-nadsläget inte förbättrats nämnvärt under Socialde-mokraternas tid vid makten. En stor del av arbets-kraften har gått direkt från soffan till sjuksängen.Enligt statistiken har de längre sjukskrivningarna- dvs. de sjukskrivningar som är längre än -ökat från november 1997 till november2001. Det motsvarar 146 000 årsarbeten eller närahälften av den ökning som redovisas för den reguljärasysselsättningen under samma period.Till detta ska läggas kostnaderna för alla sjuk-skrivningar som är kortare än . De motsvararca av det totala antalet sjukskrivningar. Meneftersom staten har lagt över ersättningsansvaret frånförsäkringskassorna till arbetsgivarna har myndighe-terna inte längre något tillförlitlig statistik över dekorta sjukskrivningarna. Men en inte alltför dåligskattning ger att detta motsvarar ungefär 122 000årsarbeten.Är detta riktigt, då återstår egentligen ingenting avden sysselsättningsökning som den officiella statisti-ken redovisar . Den socialde-mokratiska regeringens skryt över sin politik motarbetslöshet börjar då alltmer lika kejsarens nya klä-der.Fru talman! Det krävs mer än samtal och utred-ningar, som hänvisar till i sitt svar. Detkrävs konkreta åtgärder och beslut, och detta krävsnu.Redan det faktum att de långa sjukskrivningarnahar fördubblats är alarmerande. Det innebärinte bara att statsbudgeten belastas med snabbt ökadekostnader som minskar utrymmet för angelägna re-former såsom t.ex. skattesänkningar och satsningar påskolan, utan det innebär också att den verkliga syssel-sättningen sjunker, vilket i sin tur innebär en minskadproduktion - den produktion som ska skapa vår väl-färd.Drygt 90 miljarder, eller var sjunde skattekronaper år, går till att betala förtidspensioneringar ochsjukskrivningar som är längre än . Det är merän kostnaden för alla fritidshem, grundskolor ochgymnasieskolor i hela . Till detta kommersedan de stora kostnaderna för alla dem som är sjuk-skrivna än . Dessa kostnader be-talas av företagen och ytterst av deras kunder.Den socialdemokratiska regeringen har ihuvudsak blundat för de dystra fakta som jag här harredovisat. Det finns förvisso inga enkla lösningar,men det räcker inte med Rydhs utredning. Det gårinte att bara skjuta över betalningsansvaret för deökade sjukskrivningarna på företagen. I stället behövsdet ett brett program för att både få fler i arbete och fåfärre sjukskrivna.Den del av min fråga som gäller vilka initiativsom statsrådet ämnar ta för att öka det totala antalettimmar hinner jag inte beröra så mycket . Men jaghar i färskt minne min debatt med ministern för nå-gon vecka sedan då det framgick att regeringens strä-van snarare var att minska arbetstiden, vilket rimligt-vis bör minska antalet arbetade timmar. Ska dessaneutraliseras vill det verkligen till att arbetskraftsut-budet ökas väsentligt.Anf. 114 Statsrådet ():Fru talman! Jag hoppas att någon annan än HenrikWestman lyssnade på vad jag faktiskt sade, för detgjorde uppenbarligen inte . Men jagska försöka att uttrycka mig ännu tydligare.Det är väl ingen tvekan om att både jag och helaregeringen är mycket oroade över utvecklingen i dagnär det gäller sjukskrivningarna. Det gäller de kortasjukskrivningarna, men kanske framför allt de riktigtlånga sjukskrivningarna. Jag är mycket oroad över attdet framför allt är kvinnor som har dessa problem ochdärmed får betala ett väldigt högt pris för hur arbets-marknaden fungerar.Jag visade också i mitt svar just på att regeringeninte bara pratar och utreder utan faktiskt också agerar.Sedan kan man tycka olika om vad man ska göra. i vanlig ordning ska sänka skatterna för att lösaalla problem utgår jag från att me-nar, men det menar inte regeringen.Arbetslösheten har halverats. Det är inte prat, detär fakta. Det är inte prat, detär fakta. Det är också så att vi inte försöker ge skenav någon socialdemokratisk verklighet, utan vi visarpå hur verkligheten faktiskt har förändrats.Det är inte så att människor som finns i aktiva åt-gärder eller utbildning är det därför att jag vill för-sköna någon statistik, utan därför att de behöver få enbättre grund att stå på för att kunna gå ut i ett arbete.Utbildning och aktiva åtgärder är inte att vara i sof-fan, är inte att vara passiv, utan det är ett nödvändigtstöd för att kunna vända tillbaka från en sjukskrivningeller från en långvarig arbetslöshetsperiod.Vad jag däremot vill beröra, som också HenrikWestman gjorde men på ett annat sätt, är att ansvaretför att förändra nu i hög grad ligger hos oss politiker- det är sant - i riksdag, regering, kommuner ochlandsting. Men det ligger också ett väldigt stort an-svar hos arbetsgivarna, näringslivet. Det nämndes avHenrik som om det är företagen som tungtfår betala för den dåliga arbetsmiljön. Det är sant iviss mån, men i så fall är det lika sant att företagenockså har del i ansvaret för att kostnaderna för sjuk-skrivningarna nu växer. Grunden för det vi diskuterarär ändå arbetsmiljön, arbetsorganisationen, bristen påinflytande för inte minst kvinnor i både offentlig ochprivat sektor. Både näringsliv och samhälle måstevåga satsa på arbetsmiljön, därför att det lönar sig förbåde samhället och företagen.Sedan vet inte jag vem det är som har kejsarensobefintliga kläder på sig, men jag känner mig oskyl-dig i den delen.Anf. 115 ():Fru talman! Det var med flit som jag inte tog uppdiskussionen om statistikuppgifter, för det har stats-rådet diskuterat med flera av mina kolleger. Vi har julite olika uppfattningar om hur man tolkar vem somär i arbete och inte.Sedan är det riktigt att det har redovisats en delåtgärder, men vad jag menar är att det är väldigtmycket tal och väldigt lite konkret. Det krävs faktisktåtgärder meddetsamma. Det är möjligt att vi har olikauppfattningar om vad det är för åtgärder som behövs.Och visst behöver man sänka skatterna - självklart.Jag återkommer till det strax.Vi talar inte bara. Jag ska naturligtvis ,liksom förra gången, ge lite tips på vad man kan tän-ka sig för åtgärder.