prot · GP0955 · 2002-01-22 00:00:00 — Däremot är det så attvi som har gått har konstaterat att hand-läggningstider och det faktum att underlaget till be-slut om vårdbidrag och merkostnadsersättningar harvarit föremål för en hel del kritik och granskningar,och den delen av vårdbidragsfrågan har varit mittstörsta bekymmer, inte det faktum att man hade för-månen och möjligheten att få retroaktivitet.Jag sade dessutom, , att jag kanse att det i några enskilda fall kan vara ett bekymmerför en enskild förälder om man i en viss situation ärmed sitt barn på sjukhus, om man är inne i en sjuk-vårdande behandling eller på något annat sätt arbetarmed barn och kanske inte ser ekonomin somett stort problem. Det måste vi naturligtvis arbeta medför att upplysa och ge information till föräldrar på ettsådant sätt att de förutom med sjukvården också tarkontakt med när de ser att barnet äri sådant behov och man själv har uppfattningen bör har rätt till vårdbidrag eller merkostnadser-sättning därför att tiden med barnet tar så stor del avförälderns tid i anspråk.Att blandar ihop detta med enhel del andra ersättningar och en hel del andra förmå-ner inom föräldraförsäkring och annat tycker jag integagnar saken. Jag lyssnar på vad , men jag konstaterar också att frågan om retro-aktiviteten i dess totala omfattning inte bör vara en sådramatisk fråga som gör den till,även om dramatiken i sig kan vara stor för en enskildfamilj och ett enskilt barn. Det är jag fullt medvetenom.Sammanfattningsvis handlar det om totalt 20 000-25 000 barn. Men de allra flesta av dem har vårdbi-drag redan i dag.Anf. 20 ():Fru talman! Det är inget demagogiskt knep. Jagciterade bara statsrådet svar på min interpel-lation där hon själv tar upp övriga stöd inom politik-området den ekonomiska politiken, och föräldraför-säkringen är väl trots inom politikområdet den eko-nomiska familjepolitiken, om jag inte helt har miss-uppfattat det, eller om det är nya principer som gällerfrån i dag.Det talas om handläggningstider. Skulle den en-skilda människan som råkar ut för detta, eller för dendelen handläggarna på , bli av meden massa problem genom att man tar bort retroakti-viteten? Jag förstår inte sambandet däremellan.Beträffande enskilda fall så är det föräldrar tilluppemot 5 000 pojkar och flickor som nyan-söker om vårdbidrag med anledning av funktionshin-der. Det är inte fråga om ett enstaka fall utan omtusentals människor som är utsatta för detta varje år.Att då begära att de ska ansökaom detta - som statsrådet och regeringen och ocksåen majoritet av nu faktiskt kräver - är otill-ständigt, tycker jag. Det är skönt att jag har gjortstatsrådet uppmärksam på dessa fall och att statsrådetska arbeta vidare med saken.Det minsta man kan begära för dessa människor ien så väldigt utsatt situation är ändå att man kan fåretroaktivitet om hinder förelegat eller om det finnssärskilda skäl. Det är den lägsta nivån. Som moderatanser jag att det borde finnas retroaktivitet vid ansö-kan om vårdbidrag, men jag förstår att så långt räckerinte statsrådets medmänsklighet.Anf. 21 Statsrådet ():Fru talman! En debatt om huruvida medmänsklig eller inte ska vi kanske föra i andrasammanhang. Jag kan tänka mig en lång rad frågordär mätstickan vad gäller min medmänsklighet vidaöverstiger medmänsklighetstabellen hos CeciliaMagnusson. I och för sig är det där ett lågvattenmär-ke, så det är kanske inte en särskilt bra avslutning avdebatten.När det gäller retroaktiviteten vid ansökan omvårdbidrag är jag övertygad om att vi, med den för-ändring som vi nu gör, också kommer att kunna se tillatt de barn och de föräldrar som framöver har behovav vårdbidrag och merkostnadsersättning får det påett tillfredsställande sätt, genom information och stödoch hjälp från försäkringskassan.Retroaktiviteten generellt sett i olika system mås-te, menar jag, prövas för var och en av de olika er-sättningsformer som gäller. Dessutom: Föräldraför-säkringen är en försäkring, inte ett vårdbidrag. Detvet också som ju är ledamot avsocialförsäkringsutskottet.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2001/02:151 om 11-punktsprogrammet för ökad hälsa i arbetslivetAnf. 22 Statsrådet ():Fru talman! har frågatmig vad regeringen avser att göra för att få snabbaoch konkreta effekter för att minska antaletsjukskrivna och sänka kostnaderna i sjukförsäkringen.Frågorna ställs mot bakgrund av den negativa ut-vecklingen av antalet långa sjukskrivningar och detåtgärdsprogram i elva punkter som regeringen pre-senterade i budgetpropositionen för 2002.Vidare framför att detutredningsförslag om en ny rehabiliteringsorganisa-tion och försäkring som den särskilde utredaren redovisade i betänkandet Rehabiliteringtill arbete (SOU 2000:78) skulle kunna läggas tillgrund för lagstiftning och snabbt ge ekonomiskaeffekter på sjukförsäkringen.Inledningsvis vill jag framhålla att jag delar Dési-rée oro över utvecklingen av sjuk-skrivningarna, men jag delar inte uppfattningen attförslagen är för diffusa och spridda och inte har nå-gon snabb effekt på sjukskrivningarna.Som känner till har ettomfattande utredningsarbete bedrivits inom Reger-ingskansliet med anledning avden ökade sjukfrånvaron och ohälsan i arbetslivet.Resultaten visar bl.a. att ökningen av antalet sjuk-skrivna har flera förklaringar och att orsakssamban-den är komplexa. Det finns således ingen enskildfaktor som kan förklara ökningen av sjukfrånvaron,utan flera förklaringsfaktorer måste kombineras. Allsjukdom resulterar inte i sjukfrånvaro, men det ärofrånkomligt att ett stort antal sjukdomstillstånd i sittakuta skede omöjliggör all form av arbete. Det ärockså uppenbart att en betydande del av sjukfrånva-ron beror på sjukdomstillstånd som inte alls är relate-rade till arbetsplatsen. De studier som gjorts visardock på mycket starka och tydliga samband mellanarbetsplatser och grad av sjukfrånvaro. Arbetsförhåll-andena i vid mening påverkar den faktiska sjukfrån-varon både när det gäller att förebygga sjukfrånvarooch när det gäller att förkorta en sjukdomsperiod.Det är till följd av dessa komplexa orsakssambandsom regeringen valt en strategi för ökad hälsa i ar-betslivet i elva punkter som innehåller ett brett spekt-rum av åtgärder. Denna strategi innehåller åtgärderför att förebygga ohälsa i arbetslivet, åtgärder för attförbättra rehabiliteringen av dem som drabbas samtvissa åtgärder för förbättrad tillgänglighet till be-handling inom hälso- och sjukvården. Bl.a. ingårarbetsmiljö, ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare,hälsobokslut, formerna för sjukskrivningsprocessensamt förbättrad statistik och forskning.Jag vill i anslutning härtill understryka att en för-längd sjuklöneperiod är en av flera tänkbara ekono-miska drivkrafter för arbetsgivare att förebygga ohäl-sa. Denna liksom andra sådana drivkrafter kommeratt närmare utredas och diskuteras för närvarandemed arbetsmarknadens parter i de trepartssamtal somregeringen tagit initiativ till. Genom dessa samtalkommer samråd att ske med parterna i fråga om ge-nomförandet av elvapunktsprogrammets olika delar.Utredningen för ökad hälsa i ar-betslivet avlämnade sitt slutbetänkande tillregeringen (SOU 2002:5). I direktiven till den utred-ningen avgavs att förslagen i bl.a. betänkandet Reha-bilitering till arbete (SOU 2000:78) ska behandlas iöversynsarbetet. Slutbetänkandet om Handlingsplanför ökad hälsa i arbetslivet har just sänds ut på re-miss.Avslutningsvis vill jag meddela att regeringenplanerar att i olika sammanhang återkomma medförslag med inriktning på att öka hälsan i arbetslivetbl.a. med utgångspunkt i de nämnda utredningsför-slagen.Anf. 23 ():Fru talman! Jag vill naturligtvis börja med atttacka statsrådet för att hon är här ochsvarar på frågorna i min interpellation.Tyvärr måste jag också säga att jag inte har fåttmina frågor besvarade i den utsträckning som jaghade önskat. 11-punktsprogrammet innehåller fleraolika förslag som innebär ganska genomgripandeförändringar för företag, försäkringskassor, företags-hälsovård m.fl. Inte heller kan jag se att det i svaretpå frågan om förlängd sjuklöneperiod är riktigt utrettom vi är för eller mot förlängd sjuklöneperiod.Är det så att detta på allvar övervägs, då är jagallvarligt oroad - av flera olika anledningar som jagåterkommer till.Min första fråga i interpellationen handlar om hurregeringen ska agera för att snabbt få effekt i arbetetmed att minska antalet sjukskrivningar. Då är det inteacceptabelt att få svaret: Vi har tillsatt flera utred-ningar och vi jobbar vidare med utredningar ochremissvar. Det har vi ju fått , somantalet sjukskrivningar allvarligt ökar.Min andra fråga handlar om varför man inte togtill vara förslaget i utredning somkom , Rehabilitering till arbete - en reformmed individen i centrum. Där har man analyserat attdet finns olika anledningar till sjukfrånvaron och attdet därför behövs olika insatser - ibland från arbets-givaren, ibland från sjukvården och ibland från speci-ella rehabiliteringskliniker. är det företagshäl-sovården som behöver gå in och titta på arbetsplatsen,och ibland behövs det ett helt annat jobb. Det handlaralltså om flera olika behov och om olika individer.Frågan är vem som ska samordna det här arbetet;det är den stora frågan. Med en förlängd arbetsgivar-period menar regeringen att det är arbetsgivaren somska samordna detta. Men om det inte ens är en sjuk-dom som handlar om arbetet, hur ska då det här lö-sas?När det gäller förslaget om förlängd arbetsgivar-period oroar, som sagt, statsrådets svar. Regeringenöverväger fortfarande att på arbetsgivarna vältra överansvaret för rehabilitering , oavsett omdet handlar om problem som orsakats av arbetsgiva-ren eller inte.Det kan vara lätt att falla i farstun för det förslagsom kommer från . Man tänker att här fårarbetsgivaren verkligen ett incitament, men det finnsfaktiskt fler argument mot som allvarligt bör övervä-gas. Arbetsgivarna har nämligen redan en självriskgenom sina samt det produktionsbortfallsom de har i samband med att anställda är sjuk-skrivna.Nyligen besökte jag en förskola. Där sade före-ståndaren att hon inte ville ha tillbaka de anställda förfort därför att då riskerade hon en ny arbetsgivarperi-od. Hur blir det med motivationen för att få tillbakaarbetstagare om man vet att man riskerar att få kanske60 dagars sjuklöneperiod?Vidare handlar det om risk för selektering av demsom har svårt att komma in på arbets-marknaden, såsom handikappade. Men även kvinnorkänner att trycket hårdnar - de som har små barn ellersjuka barn eller som riskerar att själva bli sjuka.I länder med en lång sjuklöneperiod har tydligaeffekter på sjukfrånvaron inte kunnat påvisas. Sverigehar tidigare prövat förlängd sjuklöneperiod, utaneffekter.Dessutom förhindras en tidig samordnad rehabi-litering eftersom arbetsgivarna inte alltid är specia-lister på detta.Långt ifrån alla sjukdomar är, som sagt, arbetsre-laterade.Tidningen hade en arti-kel med rubriken sjuklöneperiod dyrt förkommunerna. Där är man oroad för hur kommunernaska klara av ekonomin om förslag gårigenom. Jag skulle därför vilja fråga: Tycker statsrå-det verkligen att det är rimligt med 60dagars arbetsgivarperiod?Anf. 24 Statsrådet ():Fru talman! Det som på är ju det som jag försöker stryka under,nämligen att situationen på arbetsmarknaden, oavsettom det gäller den privata eller den offentliga, har såmånga olika komplexa förklaringar. Det är inte såenkelt som att säga att nu är problemet enbart belast-ningssjukdomar eller enbart stress, utan det finnsväldigt många olika problem.Den genomgång som är gjord av de som är lång-tidssjukskrivna visar att det också där finns enlång rad olika situationer som kräver olika lösningar.Precis som utredaren om rehabilitering pekade på,krävs det flera olika insatser.Vad regeringen har gjort och det arbete som harpåbörjats är ett metodarbete med attjust ta fram den rätta lösningen för den enskilda indi-viden, dvs. en arbetslivsinriktad rehabilitering menmed en högre grad av arbetsmarknadspolitik inblan-dad, inte enbart hälso- och sjukvård utan också dentypen av insatser som ger möjlighet till arbetspröv-ning, arbetsträning eller byte av arbetsplats, vilketockså nämnde.Jag vill också säga en sak om detta med förlängdarbetsgivarperiod. sade attincitamentet då skulle vara att pressa arbetsgivaren attta sitt ansvar. Det är naturligtvis en del av diskussio-nen, men bakgrunden till hela diskussionen är ocksåen annan. Vi vet att av alla sjukskrivning-ar slutar före de här , medan ungefär 30 %av sjukskrivningarna står för av kostnaderna ihela sjukskrivningssystemet.Vad vi har sagt när det gäller just det här konkretaförslaget är att vi har väldigt viktiga inslag som un-derlättar att renodla insatserna för dem som är svårastsjuka. är jag fullständigt klar över den massivakritik som förekommer från många olika håll. Det ärväldigt många viktiga kritiska synpunkter. Men vadregeringen och jag har sagt är att det faktum ändåkvarstår att det krävs en strukturell insats för att un-derlätta så att vi frigör resurser för att ge stöd och rådtill dem som har de riktigt långa sjukskrivningarna.Om inte just den förlängda sjuklöneperioden är ett braincitament eller ett bra instrument, då kanske vi i vårasamtal med parterna kan hitta en annan form som gerlika goda effekter för den enskilda individen och likabra inslag i hela systemet. Det skulle underlätta för-säkringshandläggningen på ett sådant sätt att de sombäst behöver resurserna, nämligen de som är långva-rigt sjukskrivna, får tillgång till rehabiliteringsresur-ser och stöd från försäkringskassornas handläggare -de är ändå experter - och andra typer av stöd för attkunna komma in på arbetsmarknaden igen, endera tillsin gamla arbetsplats eller till ett annat arbete, viautbildning eller på något annat sätt.Anf. 25 ():Fru talman! Naturligtvis underlättar det för kas-sorna om de slipper betala ut sjukpenning för de för-sta . Men hinner de oftast intemed att arbeta med rehabilitering på grund av attresurserna är så knappa inom försäkringskassorna.Jag tror att det behövs en professionell samordna-re som snabbt ser till att rätt åtgärd kommer till skott.Får man då vänta på att den rätta åtgär-den ska ha handlagts av en professionell samordnare,har det gått för många. Om två månaderhar gått är det redan för sent för många att kommaigen. Statsrådet vet ju lika väl som jag att varje dagsom går under sjuskrivningen är ett problem, därföratt man kommer närmare en förtidspension. Därförtror jag att det är olyckligt för arbetsgivaren, för denenskilda individen och med tanke på de kostnadersom det kommer att innebära med ett förslag sominnebär att arbetsgivarperioden förlängs. Jag trornämligen inte att arbetsgivaren har kompetens attklara av att jobba med professionell rehabilitering.Det är precis det som tar upp i sinutredning, att det behövs professionalitet på det härområdet och att kassorna därför snabbt behöverkomma in. De kan ju snabbt bedöma om det är ettärende som de inte behöver agera i. De kan då släppaärendet om de bedömer att det är något som arbetsgi-varen kan göra något åt, och det gör man genom attskicka in sin rehabiliteringsutredning.Det finns några andra förslag som jag också hadeställt frågor om. Det gäller de 10 miljonerna till före-tagshälsovården. Jag är lite fundersam över varförregeringen ska ge privata företag resurser till att ar-beta med utveckling av olika metoder, för det gör deju . Det är ju som sagt var privata företagsom säljer tjänster till sina kunder, alltså företagen.Jag skulle vilja ha en liten kommentar till hur det skagå till rent praktiskt när de 10 miljonerna ska delas uttill privata företag.När det sedan gäller tvånget på en rehabiliterings-utredning står det ju egentligen i rehabi-literingsförordningen att man måste skicka in enrehabiliteringsutredning , om den inteanses obehövlig. Om någon har brutit benet och harkommit tillbaka till jobbet , ska arbets-givaren ändå sättas att skicka in en rehabliteringsu-tredning? Jag undrar bara hur försäkringskassorna skahinna med alla dessa onödiga rehabiliteringsutred-ningar som ska skickas in.Till sist skulle jag också vilja få en kommentar tillde 9 miljarderna till primärvården och de 3,7 miljar-derna som ska gå till att korta vårdköer. Hur ska dethär förbättra för landstingen? Landstingsförbundetskriver ju på sin hemsida att i princip blir det plusminus noll för landstingen, eftersom staten drar inpengarna på ett annat håll, bl.a. genom momsindrag-ningar. I princip får de alltså inga extra pengar. Jagskulle vilja ha en liten kommentar till det.Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Detta med försäkringskassornas pro-fessionalitet är vi helt överens om och att det faktisktbehövs strategiska och strukturella förändringar föratt professionaliteten ska frigöras.Vi har lagt fram en lång rad förslag, och det pågårett metodutvecklingsarbete. Det pågår inte vid sidanom, utan det pågår integrerat med försäkringskassor-na. Vi går kassa för kassa så att säga, så att vi inomett par års tid ska kunna ha arbetat igenom alla kas-sorna. Jag är helt övertygad om att det kommer att gåmycket fortare än vad vi kan föreställa oss, därför attjag tror att man kommer att hitta konsensus om meto-den för att arbeta fram det bästa sättet att få i gång enrehabilitering, och talar jag om en arbetslivsinrik-tad rehabilitering.När det gäller de 10 miljonerna till företagshälso-vården handlar det om utbildning och utveckling avarbetarskydd, arbetsmiljöombud osv. Det är alltsåinget bidrag till själva företagshälsovården. Den krä-ver i och för sig en särskild diskussion. Det är minuppfattning att en mer strategisk insats av företags-hälsovården i ett mycket tidigt skede kan betyda väl-digt mycket för att korta de långa sjukskrivningarna.Vi återkommer när det gäller företagshälsovårdensinsatser för och möjligheter att förhindra långa sjuk-skrivningar.Jag har inga kommentarer om varför landstingenhar någon annan uppfattning. De facto får landsting-ens verksamhet under en ökning med 9miljarder kronor. Regeringen har också träffat enöverenskommelse med landstingen om de 3,75 mil-jarder som är fördelade över , och vi äröverens om att de ska öka tillgängligheten och mins-ka köerna i landet till vård och behandling över hu-vud taget.Jag ska också säga en sak när det gäller sjukskriv-ningen. tog inte upp det,men ett av de stora problemen är den slentrianmässi-ga sjukskrivningen. Då vill jag understryka att deallra flesta människor som blir sjuka behöver kanskebåde två och på sig för att vila ut, mendärefter är det mycket sällan så att alla de behöverfortsatt passiv sjukskrivning. Det här synsättet vet jagockså präglar utredning. Det synsättetkommer också att prägla det fortsatta utvecklingsar-betet. har ju fått ett uppdrag att seöver sjukskrivningsprocessen. Sjukfrånvaro i form avpassiv sjukskrivning efter de första läkande veckornaär nog mer av ondo än av godo. Undantaget är natur-ligtvis olika typer av sjukdomar, men jag tror att vitalar om människor med sjukdomar som har att göramed den arbetsrelaterade ohälsan i vid mening, somstress, press och belastningssjukdomar. För dem ärdet bättre att få prova att arbeta efter sin förmåga änatt vara helt borta från arbetsplatsen. Men detta har attgöra med synen på försäkringsmedicin och synen påsjukskrivningsprocessen. Detta kommer vi också attägna särskild uppmärksamhet inom ramen för 11-punktsprogrammet.Anf. 27 ():Fru talman! Ja, kassorna ska bli bra på rehabili-tering. Det låter bra. vet vi ju att kassornasresurser har minskat medansjukskrivningskostnaden har ökat från 20 till 43 mil-jarder kronor. Då är det egentligen en orimlig situa-tion som kassorna har för att klara sitt uppdrag.Jag skulle också avslutningsvis vilja säga att jagtror att det är synd att inte regeringen har gått påGerhard förslag om en ny rehabiliteringsor-ganisation där man får i gång rehabiliteringsarbetetmed kassorna som koordinator. Det innebär att manfår ned antalet sjukskrivna, det vet vi. Det var så manfick i gång verksamheten när sjukskrivningarna gick itaket . Man satte i gång med reha-biliteringsarbetet. Man utbildade alla arbetsgivare pådet här med att jobba med rehabilitering. Det var flera olika åtgärder. Man kundesöka pengar ur arbetslivsfonden för olika projekt. Detvar positiva stödåtgärder. I stället för piskan användeman moroten.Vi kristdemokrater har därför satsat sex miljarderkronor för att rigga en ny rehabiliteringsor-ganisation enligt modell. Eftersomvi vet att varje krona som satsas på rehabilitering gernio kronor tillbaka finns det inga alternativ. Jag skulleönska att regeringen gjorde som vi. Det är allvarligtatt vi bara får som svar att vi utreder vidare. Det äringa konkreta, skarpa förslag enligt min åsikt. Statenskostnad och den enskildes lidande måste tas på allvar,och jag hoppas att regeringen snart kommer medskarpa förslag som innebär att vi kommer i gång medrehabiliteringsarbetet. För där är vi inte . Vi haralldeles för länge avvaktat olika utredningar - ändasedan 1998, när det började skena i väg.Anf. 28 Statsrådet ():Fru talman! Enligt är det inte några skarpa förslag. Enligt min åsiktär det mycket skarpa förslag, och det är ett konkretarbete som pågår. Det är klart att man, som kristde-mokraterna gör, kan lägga på attrigga en ny organisation. Enligt min uppfattning ärdet samverkan mellan arbetsmarknadsmyndigheterna,arbetsplatsen, arbetsorganisationen, vård och behand-ling och arbetslivsinriktad rehabilitering i det helhets-grepp som regeringen har tagit som kommer att geeffekter. Men inte heller det kommer att ske genomnågot slags trollslag. Det är ett metodisk arbete därman utnyttjar olika aktörer. Kräver detta mer resurserframöver kommer det också att skapas ett sådantutrymme. Men att lägga sex miljarder på att rigga enny organisation leder inte till nya arbetsplatser.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2001/02:139 omomfördelning av resurser mellan länenAnf. 29 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jaghar för avsikt att pröva om omfördelning mellan lä-nens/regionernas ramanslag bör ske. bl.a. anfört att förfördelades eko-nomiskt i samband med att och kom-muner överfördes till länet 1998.Låt mig börja med att konstatera att en omfördel-ning av länsstyrelsernas ramanslag påverkar samtligalänsstyrelsers långsiktiga planeringsförutsättningaroch bör därför göras undantagsvis och endast efternoggrant övervägande.Länsstyrelserna har arbetsuppgifter inom ett tju-gotal politikområden och svarar också för att, ur ettregionalt perspektiv, samordna olika samhällsintres-sen inom sitt ansvarsområde. Därutöver finns regio-nala olikheter mellan länsstyrelsernas ansvarsområ-den vad gäller omfattning och uppgifter. Att hitta enfördelningsmodell för länsstyrelsernas resurser somsvarar mot de mångfasetterade arbetsuppgifterna ärdärför en komplicerad process.Den fördelning som ligger till grund förlänsstyrelsernas ramanslag bygger på en modellframtagen av Statskontoret. På regeringens uppdraghar Statskontoret lämnat förslag till hur anslaget förlänsstyrelserna kan beräknas och i den aktuella mo-dellen ligger folkmängd, landyta och antal kommunertill grund för fördelningen. Modellen ska ge likvärdi-ga förutsättningar för länen utan att kompensera förskillnader i servicenivå, kvalitet, avgifter och effekti-vitet.I samband med budgetpropositionen (prop. 1997/98:1) gjordes också en omfördelningmellan länen med Statskontorets modell som under-lag. Omfördelningen innebar för del attlänsstyrelsen tillfördes fr.o.m.nämnda år. Härutöver fördes frånLänsstyrelsen i till Länsstyrel-sen i till följd av att och Mullsjökommuner bytte länstillhörighet. Principen för dennaomfördelning följde samma modell som Statskontoretföreslagit och som användes som underlag för omför-delningen i övrigt.Sedan modellen infördes har länsstyrelserna fåttvissa nya arbetsuppgifter och gamla har fallit bort.För resursberäkningen av dessa arbetsuppgifter harofta mer verksamhetsanpassade och aktuella beräk-ningsgrunder använts som i stor utsträckning byggerpå underlag från länsstyrelserna och andra berördamyndigheter.