prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — Det bordehandla om rätten att få kärlek av sina föräldrar. Detkan vi möjliggöra för flera barn genom att tillåtahomosexuella att prövas som adoptivföräldrar.Jag kan respektera att man i denna svåra fråga bå-de kan hamna på att vara för och att vara mot adop-tioner. Det finns så mycket värderingar i botten. Mendetta är också en fråga som bör ställas i ett historisktperspektiv. I var det i viss delstater så sent somfram till 1968 förbjudet för män och kvinnor av olikaraser att gifta sig. Man kan undra hur myndigheternahade ställt sig om ett svart par hade velat adoptera ettvitt barn.Ännu tidigare hade vi i såväl som i våromvärld vetenskapsmän som i sin forskning hävdadefaran i att blanda olika raser. Det är bara ett par de-cennier sedan som sjukförklarade homosexu-ella, och tidigare än så var det olagligt med s.k. ho-mosexuella aktiviteter. Jag tror att vi om några årkommer att titta tillbaka på den här debatten ochsäga: Hur kunde människor tycka så här? Hur kundevissa anse att homosexuellas möjlighet att bli prövadesom adoptivföräldrar per automatik strider mot prin-cipen om barnets bästa? All samhällsförändring äromtumlande, men tiden förändras och värderingarnalikaså.Fru talman! Det är med viss ödmjukhet som jagtar ställning, men jag tror att jag gör rätt när jag i dagkommer att rösta för lagen och tillåta homosexuellaatt prövas som adoptivföräldrar.I detta anförande instämde , Mari-na , , ,, , , , och (alla s), och (båda m) samt och TassoStafilidis (båda v).Anf. 118 ():Fru talman! Jag hade också tänkt instämma i detförra anförandet, men jag fick precis reda på att manmåste vara uppe i sin stol. Jag gör det i alla fallmuntligt.Jag har all respekt för det som har kommit framhittills. Jag tror verkligen att de flesta som har varituppe i talarstolen har barnens bästa för ögonen ochdet oavsett hur de tar ställning i sakfrågan, för elleremot. Därför hoppas jag också att man kan hålladebatten på en sådan nivå att man inte går in ochanklagar varandra för att vilja offra barnen för sittställningstagande. Det tror jag inte.I mitt ställningstagande ser jag ingen motsättningmellan att bekämpa diskriminering i det här fallet ochbarnens bästa - speciellt inte med tanke på att huvud-principen för adoption kommer att kvarstå. Huvud-principen är att i varje enskilt fall är det barnetsbästa som ska vara vägledande vid adoptionen, ing-enting annat. Det kommer att vara huvudprincipenäven om homosexuella ges rätt att ansöka.Jag hade tänkt bena upp några av huvudargumen-ten. Det är väldigt mycket som har besvarats ochtagits upp på ett väldigt bra sätt, så jag tar bara uppnågra saker som jag vill utveckla ytterligare.Det första gäller fördomar i , att det skullevara ett hinder, och därför borde inte homosexuella fåadoptera. Många har ju redan varit inne på den forsk-ning som visar att barnen inte blir mobbade i skolan.Till det kan man lägga attitydundersökningar somvisar att barn och unga blir alltmer positiva till homo-sexuella. Det har även börjat smitta över på äldregenerationer. Svenskarna blir mer och mer positiva.Det är ett helt nytt samhälle vi har i dag.Ett annat argument är att barn behöver manligaoch kvinnliga förebilder. Men har ensamståenderätt att ansöka om adoption. Varför är det bättre meden mamma än två mammor eller en pappa i stället förtvå pappor? Det är också intressant att se att ingetparti, inte heller de partier som är emot detta, som haryrkat på att ensamståendeadoption ska förbjudas.Speciellt kunde man vänta sig detta av Kristdemo-kraterna, som har pratat väldigt mycket om att manmåste ha en mamma och en pappa.Ett annat huvudargument är omvärldens fördo-mar, och bemötte det på ett strålandesätt. Jag skulle vilja lägga till att om vi nu ska rättaoss efter omvärldens fördomar kan det vara så attvissa länder tar kanske 50 eller på sig att bli avmed de här fördomarna. Ska vi då sitta passivt ochvänta med vår lagstiftning i ? Nej, jag tyckerinte det. Dessutom tror jag att det t.o.m. skulle un-derlätta för givarländerna.Om ett internationellt adopterat barn kom-mer till homosexuella föräldrar sker det i hemlighet.Det är naturligtvis något som givarländerna inte villse. Det drabbar barnen - inte det faktum att det ärhomosexuella föräldrar utan det att det blir en skam-lig hemlighet, på samma sätt som alkoholism ellernågot annat. Det är alltså inte homosexualiteten i sig,utan det att det är något man ska skämmas över. Såblir det inte om man öppet redovisar attdet är två kvinnor eller två män som vill ansöka inter-nationellt om adoption. Om givarlandet inte accepte-rar det blir det självfallet ingen adoption. Man går utmed öppna kort.Ett annat huvudargument som har förts fram ärutanförskapet, både när det gäller adoptioner inomlandet och internationella adoptioner. Framför allt närdet gäller internationella adoptioner har man fört framatt det är ett utanförskap att komma från ett annatland och dessutom ha homosexuella föräldrar. Samti-digt visar forskning att ungdomar inte ser det somnågot större utanförskap än en massa andra faktorer.T.o.m. sådana saker som föräldrarnas klädstil tas uppsom något som i tonåren kan vara jobbigt. Man kankänna lite skuld. När man är ute och går på stan medföräldrarna går man ett par steg bakom. Det här ärändå smärre saker.Det finns andra grupper, t.ex. funktionshindrade.Ett barn kan kanske bli mobbat för att föräldrarna ärfunktionshindrade. De kan tillhöra vissa religiösagrupper, kanske t.o.m. någon sektliknande grupp, ochbarnen kan bli mobbade för det, förutom att de blirindoktrinerade i en lära som de kanske inte tror på.Sjuka, t.o.m. överviktiga skulle kunna bli aktuella.Man kan säga att de dels är en dålig förebild för sinabarn, dels kan de ha dåliga matvanor - i många fall ärdet ju inte så - och barnen kan bli mobbade för det.Föräldrar som är anorektiska eller bantar är väl inteheller bra för barnen?Vi kan stå här i och räkna upp alla deolika grupper som i så fall skulle kunna skada barnenpå ett eller annat sätt. Det intressanta i sammanhangetär att vi inte gör det. Vi ser människorna i alla dessagrupper som individer i första hand, inte som företrä-dare för en grupp. Så är det inte när det gäller homo-sexuella. Homosexualitet är av någon anledning enavvikelse som gör att man inte ser de homosexuellasom människor utan som homosexuella. Det innebäratt i lagstiftningen ser man alla andra fall fram-för allt till att det ska vara bra föräldrar, men i det härfallet ska det inte vara bra föräldrar utan heterosexu-ella föräldrar. Det är inte samma sak. Det finns näm-ligen bra och dåliga föräldrar i alla grupper.Vilken signal sänder man ut till barn i homosexu-ella familjer? Det är något av det mest allvarliga i dethär sammanhanget. Man sänder ut signalen att derasfamilj inte är lika bra som andra familjer. Jag tror attdet skadar barnet mycket mer än att växa upp i enhomosexuell familj.Forskningen visar att barn med homosexuella för-äldrar mår lika bra som andra barn. De blir inte enshomosexuella i större utsträckning. De blir inte mob-bade. Ingenting påverkas negativt. Det finns ett avse-ende där man har sett en viss avvikelse: De är någotmer toleranta mot avvikande grupper. Slutsatsen avdetta borde bli att det är en större risk för barnen attbli adopterade av fördomsfulla föräldrar än av homo-sexuella föräldrar.Slutsatsen kan bara bli en: Låt alla ansöka om ad-option. Sedan får vi i varje enskilt fall se vad som ärbäst för barnen. Det ger fler adoptanter möjlighet attansöka. Det blir fler att välja mellan. Det ger rättsligtrygghet för de barn som bor i homosexu-ella familjer. Det är dessutom antidiskriminerande.Lagstiftningen befäster fördomen att homosexu-ella är sämre föräldrar, vilket inte är sant.Vilket budskap sänder vi ut till barnen ? Vil-ket samhälle är det de växer upp i? Lär vi barnen attalla människor har lika värde och att alla står likainför lagen? Nej, genom att ha en diskriminerandelagstiftning för vi vidare de här fördomarna och dis-krimineringen till den nya generationen.Jag tycker att alla ska stå lika inför lagen, oavsettsexuell läggning, kön, ålder, religion, etniskt ursprungeller någonting annat.Jag vill tacka för en bra debatt. Framför allt är detglädjande att vi har hört företrädare från alla partierutom gå upp i talarstolen ochkräva att vi ska gå hela vägen, dvs. att man inte kunna ansöka om adoption inom landet utan ävenom internationella adoptioner. Jag tror att det skullevara för barnens bästa att man i varje enskilt fall låteralla människor söka på lika villkor. Sedan får man sevad som gynnar barnet bäst.Jag hoppas att detta också kommer att bli riksda-gens beslut - att vi vågar gå hela vägen, att vi intediskriminerar till hälften eller säger att föräldrarna ärbra till hälften.I detta anförande instämde , Ma-rina , , ,, , ,Elisebeht , (alla s) samtTanja Linderborg och (båda v).Anf. 119 () replik:Fru talman! gör det klassiska atthon räknar upp ett antal argument som hon påstår ärde som får motståndarna mot förändringen att kommatill slutsatsen att man inte ska utvidga adoptionslagen.Jag ägnade mitt anförande åt att avfärda precis deargumenten! Det handlar inte om rädsla för mobbningav barn i homosexuella familjer, det handlar om ad-opterades identitetsbildning. Det är bara ett exempel.Hillevi påstår också att det inte är någon som villse över reglerna för ensamståendes adoptioner. Jagägnade i mitt anförande en god del av tiden åt attprata om att vi behöver en översyn av hela adop-tionslagstiftningen, inte minst vad gäller just ensam-ståendes adoptioner.Hon påstår också att hon vill ha en adoptionslagdär alla prövas lika. Då är hon välkommen att röstamed de moderata reservationer som handlar om enöversyn av hela adoptionslagstiftningen. Det är inteså det ser ut, även om Socialdemokraternas förslaggår igenom . Personer har fortfaran-de ingen generell rätt att adoptera. Det är likadant närdet gäller heterosexuella sambor.Hade det varit barnens bästa som hade iåtanke och man ville skapa förutsättningar för flerbarn att adopteras hade det varit rimligt att börja medde grupper som åtminstone initialt skulle ha någonchans att få ta emot barn från andra länder.Den alldeles avgörande frågan, som verkligen inte berörde någon del av, är: Mot vadska man göra prövningen? Saknas det kunskaper påriksnivå saknas det också på lokalnivå. Saknar viforskning om eventuell påverkan på den sexuellaidentiteten för internationella adoptivbarn i homosex-uella familjer här, så saknas den också runtom i lan-dets kommuner. Alltså blir prövningen godtycklig.Man kommer inte runt att det saknas forskning ochkunskap.De flesta av de saker som räknadeupp och som eventuellt skulle hindra adoption görockså det, fast det sker i prövningen. har tidigarevelat se över adoptionslagen så att man för in kriteri-erna redan i lagen. Är det vad vill?Anf. 120 () replik:Fru talman! Det är sant att jag inte tog upp alla ar-gument. Det sade jag också inledningsvis. Dels vardet av tidsskäl, dels på grund av att andra har bemöttargumenten väldigt bra.När det gäller frågan om identitet ifrågasätter jagom det verkligen är belagt att det generellt sett skadaridentiteten. Man har tidigare hävdat att det skulleberöra den sexuella identiteten, men forskning visarju att de inte blir homosexuella i större utsträckningoch att de inte lider mer.Jag är naturligtvis öppen för det som gäller hete-rosexuella sambor och dem som är . Detpågår adoptionsutredningar.Men man kan inte jämföra detta med den diskri-minering som pågår mot homosexuella. Heterosexu-ella sambor kan ta steget och gifta sig för att få ansö-ka om adoption. Möjligtvis ska de inte behöva ta detsteget. Men för homosexuella gäller det att antingeninte få ansöka alls om adoption eller att göra det un-der täckmantel, dvs. att låtsas att man är heterosexuellför att få ansöka. Det tycker jag är betydligt mer all-varligt.När det gäller åldersgränsen vill jag sägaatt man ju blir förr eller . Naturligt-vis ska vi se över detta. Men det kan på intet sättjämföras med de homosexuellas situation.Det sägs att det saknas forskning. När jag hör detargumentet blir jag livrädd. Ska vi gå in och forskanär det gäller alla dessa grupper som jag räknade upp,de överviktiga, de funktionshindrade, vissa religiösagrupper, sjuka, osv, där man kan tänka sig att barnetkanske påverkas negativt. Det skrämmer mig oerhörtmycket om vi ska gå in och forska om detta. Jag trornämligen att en bra förälder inte i första hand är smal,har ett bra jobb, inte är sjuk, inte är homosexuell, inteär funktionshindrad, osv. Jag tror inte att föräldraskaphandlar om detta i första hand.Anf. 121 () replik:Fru talman! Låt mig då inledningsvis upplysaHillevi om att det finns forskning på en delav dessa områden. Det finns t.ex. amerikansk forsk-ning som visar att det inte på något sätt, vilket viockså skulle förutsätta, skulle vara skadligt för ettsvart barn att adopteras av vita föräldrar. Den typenav forskning finns. Då får bli skrämdeller inte. Jag tycker att det här är ett bra argumentsom visar att internationell adoption verkligen kanvara till barnets fördel. Men vi måste öka kunskapenså att vi vet vad vi gör.Jag vill ställa en fråga till . Honavfärdar uppenbarligen hela detta kunskapsperspek-tiv. Den svenska barnkommittén sade att det var tvåsaker som man skulle göra för att bedöma barnetsbästa. Man ska se till den forskning som finns och tahänsyn till den och man ska tillfråga de berörda. Jagkonstaterar att barnexperterna i utredningen och re-missinstanserna avråder och att det saknas forskningpå en god del av beslutsområdet. Och ingen har till-frågat de allra mest berörda hur de ser på saken, dvs.internationellt adopterade. Inget av dessa båda krite-rier är tillgodosett, utan det som vi har är HilleviLarssons och andras politiska tyckande som ska slåforskares och experters utredningar och kunnande.Barnets bästa är därmed inte tillgodosett.Det är intressant att höra syn pådiskriminering, att viss diskriminering tydligen inte ärlika farlig som annan. Nyss handlade det om att ad-optionslagstiftningen skulle vara sådan att alla prövaslika. Men när man testar denna uppfattning backadehon. Då är det inte lika farligt att sambor inte fårprövas eller att personer inte får prövas.Det är ju inte konsekvent.Diskriminering är när det finns skillnader i en lag-stiftning som inte är sakligt motiverade eller sakligtunderbyggda. Varje skillnad i lagstiftning är intediskriminering.Svara på följande, . Hur kan Hille-vi vara så säker på barnets bästa när hon intetar hänsyn till forskning och inte har tillfrågat de barnsom detta berör?Anf. 122 () replik:Fru talman! nämnde en grupp somdet fanns forskning om, nämligen vita föräldrar medsvart barn. Men alla andra grupper som jag räknadeupp, de överviktiga, de funktionshindrade, de sjuka,de arbetslösa, osv., finns det ingen forskning om.Innebär det att vi ska stoppa alla adoptioner till dessagrupper fram då vi har forskning sombelägger att detta inte skadar barnet?Sten Tolgfors säger att barnexperter avråder. Mende som är experter på barn i homosexuella familjeravråder inte. Och jag tycker inte att det räcker medhalva delen, dvs. att vara expert på barn, utan manmåste vara expert på det som frågan gäller, dvs. barn ihomosexuella familjer. Och där finns forskning somvisar att det inte är sämre för barnet att växa upp i enhomosexuell familj.Jag undrar: Varför skulle det vara så mycket värreför ett internationellt adopterat barn att växa upp i enhomosexuell familj jämfört med i en familj med enfunktionshindrad förälder eller någon annan familjsom innebär detta extra utanförskapet, det dubblautanförskapet?Det har t.ex. visat sig att fördomarna mot homo-sexuella minskar alltmer i skolorna. Därför kanskedet t.o.m. är värre att bli adopterad av en funktions-hindrad utifrån mobbningssynpunkt. Detta har StenTolgfors inte svarat på.När det gäller diskriminering förespråkar ju inteSten Tolgfors, såvitt jag har förstått, forskning i frågaom människor som är . Det finns nämligeningen under som har adopterat, så jag förstårinte hur den forskningen skulle se ut.Jag vill återvända till att jag är öppen för föränd-ringar i adoptionslagen. Men det är inte det som frå-gan gäller. gäller det de homosexuella, ochjag vill återigen understryka att det är en milsvidskillnad mellan att få vänta med att adopteraeller att gifta sig när man redan lever som sambor ochden totala diskriminering som drabbar homosexuellaoch som gör att de inte kan göra någonting alls för attfå möjlighet att ansöka.Anf. 123 ():Fru talman! Det har varit en lång debatt. Tyvärrhar den inte präglats av ödmjukhet ochledamöternas respekt för varandra, och det tycker jagär synd.Alla har talat om barnens rätt, och jag hoppas vidGud att det är sant. Men detta har tyvärr ibland sliratöver till att uppfattas som en politisk rättighet. Ochdet är flera talare som har börjat tala om barnens rätt,men sedan har de talat om den politiska rättighetenför homosexuella att få adoptera barn.Jag har haft möjlighet att besö-ka föreningar där homosexuella har utgjort den storamajoriteten och diskuterat med dem. Vid ett tillfällevar det en av debattörerna som sade att han hadevuxit upp i ett heterosexuellt föräldraförhållande,vilket för honom var självklart. Men hans uppväxthade varit mycket olycklig och en plåga. Han använ-de t.o.m. ordet h-e. Jag säger så för att vara försiktig italarstolen. Vi diskuterade detta, och flera instämde idet som han sade. Vi diskuterade varför och vad detvar som gällde.Eftersom vi räknar med att av befolkningen,av mänskligheten, är homosexuell och är hete-rosexuell frågade jag honom vad som händer med detlilla barnet som adopteras och som till 90 procentssäkerhet är heterosexuellt och hamnar hos homosexu-ella föräldrar. Blir det då som han sade? Hade hans meddebattörer rätt när de sade att det var enfruktansvärt svår tid, framför allt puberteten, innanman hittade sin egen sexualitet? Vi vet alla, tror jag,att sexualiteten är en viktig del av människans liv. Förhonom hade det varit mycket svårt att växa upp somtonåring med sina heterosexuella föräldrar.Jag blev väldigt förskräckt när jag tänkte på vaden majoritet här kommer att besluta om. Blir det så atten lång rad heterosexuellt födda barn växer upp blandhomosexuella föräldrar? Och detta har ingenting medfördomar mot homosexuella att göra. Jag kännermånga, och jag har t.o.m. släktingar som är det. Menjag måste säga att vårt ansvar för att se till att barninte råkar illa ut på grund av skilda sexuella beteen-den är mycket stort. Det är barnens trygghet som vihar att värna om. Och jag förstår inte att ni som talarför majoriteten och som också, åtminstone först, harsatt barnens trygghet som rubrik inte kan avvaktavissa pågående utredningar och forskning från utlan-det för att se om vi kan undvika svårigheter och riskerför dessa små barn. Kan vi på något sätt spåra hurdessa barn ska kunna växa upp om det nu visar sig attde har ett annat sexuellt beteende än sina föräldrar?Hur ska vi bära oss åt? Men ni är inte som vi, så passödmjuka att ni kan vänta ett tag till. Vi säger ju intenej, vi säger vänta.Anf. 124 () replik:Fru talman! Jag begärde replik därför att jag interiktigt håller med om den analys som här gör.Visst kan vi konstatera att de flesta av oss homo-sexuella i har växt upp med heterosexuellaföräldrar. Men flertalet av oss homosexuella som harväxt upp med våra heterosexuella föräldrar har intehaft några problem med våra föräldrars heterosexua-litet.På samma sätt visar all den forskning som i - det finns mer än hundra studier, ElisabethFleetwood - just att barn som har homosexuella för-äldrar inte har några som helst problem med sinaföräldrars sexuella läggning. Den är inte en belastningför de här barnen och ger dem inte heller en problem-situation när de själva upptäcker sin egen sexuellaläggning. Det som jag tycker är positivt är att deflesta av de här barnen inte är lika helt normativa sommånga andra barn som tvingas växa upp på detsättet i Sverige.Det som jag ändå på allra ödmjukaste sätt vill frå-ga om är följande: Är det just det här som har gjort attElisabeth är orolig? I så fall undrar jag vadElisabeth vill säga till alla som berörs. Jagkänner flera och har pratat med väldigt många adop-tivbarn som själva är homosexuella och som har växtupp med heterosexuella vita föräldrar men som harfarit illa på grund av föräldrarnas inställning till atthomosexualitet inte är bra.Anf. 125 ()replik:Fru talman! Jag förstod att inteskulle hålla med mig, men det hindrar inte att jagredogör för min ståndpunkt.Det här är naturligtvis inte den enda punkten somgör att jag har intagit den ståndpunkt som jag har. Avrespekt för kammaren anser jag att jag inte bör upp-repa vad alla andra har sagt - det trodde jag att t.o.m.Tasso skulle ha respekt för. I stället tog jag upp detsom jag tyckte att jag kunde bidra med och som jagsjälv har upplevt.Tasso Stafilidis säger här att de som kännerinte har några problem i sammanhanget - det är ingenbelastning, ingen problemsituation, för dem. Ja, detmå vara sant - kanske. Men jag har träffat andra somsäger motsatsen. Jag förstår inte varför kontakter skulle vara mer trovärdiga än de somjag har haft. Därför anser jag att jag har rätt att skaffamig min uppfattning och att ta ställning efter det somjag har läst, upplevt och lärt av andra. Låt mig sägaatt jag har lyssnat. Att lyssna är inte bara att ta in viaörat, utan att lyssna betyder också att man verkligenlyssnar - att man tar till sig något och bildar sig enuppfattning utifrån det man lyssnat till - och det harjag gjort.Anf. 126 () replik:Fru talman! Jag ifrågasätter inte vare sig ElisabethFleetwoods förmåga att fatta beslut eller hennes käl-lor och trovärdigheten i det avseendet. Vad jag i stäl-let ifrågasätter och som jag vill lyfta upp - ElisabethFleetwood har själv faktiskt lyft upp detta i riksda-gens talarstol - är just att det hela skulle ha med för-äldrarnas sexuella läggning att göra.Vad jag vill säga när det gäller de som jag känneroch som jag varit i kontakt med och som har haftproblem med sina heterosexuella föräldrar är att pro-blemen inte har haft att göra med att föräldrarna varitheterosexuella. Problemen har inte haft något somhelst att göra med föräldrarnas sexuella läggning,utan de har haft att göra med de normer och de värde-ringar som det heterosexuella samhället strukturellthar gett oss - alltså de fördomar som väldigt mångamänniskor tyvärr fortfarande har. vet lika väl som jag, eftersom hon också harnära kontakter med homosexuella och även har släk-tingar som är homosexuella, att det inte beror på densexuella läggningen om heterosexuella föräldrar ärbra eller dåliga föräldrar. Att mina föräldrar t.ex. harvarit som de varit har inte berott på deras sexuellaläggning.Anf. 127 ()replik:Fru talman! Jag har aldrig påstått, och heller ald-rig trott, att homosexuella föräldrar i stort är dåligaföräldrar. Den kunskap som jag fått från de här sexu-ella personerna, bl.a. i samband med den ganskalånga debatten, övertygade mig om att föräldrarnassexuella läggning hade varit ett problem för dem.Framför allt under puberteten hade det varit någotsom de hade svårt att leva med. Detta sade jag redan imitt första inlägg.Anf. 128 ():Fru talman! Jag har lyssnat på den här de-batten och konstaterar att det är väldigt lätt att ta tillöverord såväl från dem som är positiva till som fråndem som är negativa till den lagändring som föreslås.Jag skulle nästan önska, och många kan nog deladen åsikten, att vissa ord kunde raderas. Det kan gällaålderdomliga värderingar eller konservativa inställ-ningar, eller också kan det handla om att inte se tillbarnens bästa. Det kan också vara fråga om ord attanvända till att säga annat om oss som har en avvi-kande mening.Nu, i slutet av debatten, kan jag ändå märka att enlite ödmjukare ton på något vis har kommit in i de-batten. Det tycker jag är väldigt bra eftersom den härfrågan är så svår. Detta visar sig bl.a. i det faktum attvi även inom partierna har olika åsikter.