prot · GP0989 · 2002-04-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:89Onsdagen den 3 aprilKl. 12.00 - 12.59Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------1 § Ny riksdagsledamot, m.m.Upplästes och lades till handlingarna följande frånValprövningsnämnden inkomnaBerättelse om granskning av bevis för riksdagsleda-mot och ersättare för riksdagsledamöterTill har från Valmyndig-heten inkommit bevis om att (), , utsetts till ny ledamot av fr.o.m.den 2 april sedan har denna dag granskatbeviset för den nya ledamoten och protokollet angå-ende ersättare och därvid funnit att de blivit utfärdadei enlighet med 19 kap. 11 § vallagen.Stockholm den 2 april 2002Staffan /§ Meddelande om parentationTalmannen meddelade att torsdagen den 4 aprilkl. 9.00 skulle parentation äga rum med anledning avRinaldo bortgång.3 § Information från regeringen om konferen-sen för utvecklingsfinansiering i MonterreyAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill tacka för möjligheten attkomma hit till kammaren och berätta om resultatetfrån den internationella konferensen om finansieringför utveckling som ägde rum i i Mexicoför knappt två veckor sedan.Den svenska delegationen for dit med ett färdigtslutdokument. En del kritiker har menat att dettadokument var svagt, och att det egentligen inte varnödvändigt att genomföra konferensen eftersom dessresultat redan förelåg. Jag vill mena, och jag ska för-söka visa det i min beskrivning, att detta tvärtomgjorde det möjligt att nå ganska omfattande resultatvid konferensen. Vad beträffar dokumentets svaghetså blir det svagt först om världssamfundet misslyckasmed att genomföra dess intentioner.Monterreydokumentet lär oss någonting väsentligtom grunden för hur utveckling ska finansieras. Detreducerar inte utvecklingsfinansieringen till bara enfråga om bistånd och skuldavskrivning. Det visar attutveckling kräver ekonomisk tillväxt och att denkräver gynnsamma förhållanden för företagande,investeringar och handel. Den kräver en sund ekono-misk politik och statsfinanser i balans med rimligutlandsskuld. Den kräver en fördelningspolitik ochsystematiska satsningar på vård, skola och omsorg.Utvecklingen kräver demokrati och den kräver fred.Huvudansvaret för en sådan här utveckling vilarpå människorna själva. Kraften finns hos människor-na i varje land. Viljan att satsa och attspara eller investera för att skapa ett bättre liv för sigsjälv och sin familj är det som driver utvecklingenframåt. Det är detta som mobiliserar resurser.Detta känner vi alla igen. Det sägs här hemmavarje dag, inte minst ett valår som . Den debattenförde vi också i med biståndsministrar,finansministrar och stats- och regeringschefer frånhela världen. I själva verket var det såtillvida ett his-toriskt evenemang att det var första gången som För-enta nationernas organ hade en konferens tillsammansmed , Valutafonden och världshan-delsorganisationen. Dessutom var det första gångensom näringslivet och de fackliga organisationerna varföreträdda och som de frivilliga folkrörelserna ocksåhade representanter närvarande vid själva konferen-sen.Det innebar ett slags kraftsamling inför en motsä-gelsefull utveckling. Å ena sidan har vi under desenaste åren sett en välståndsutveckling i världen utanmotstycke tidigare i historien tack vare teknik ochvetenskap, ökad handel och förbättrade politiskaförutsättningar i form av slutet på det , åandra sidan var det under samma 90-tal som den rikavärlden övergav de fattiga genom att mins-ka biståndet till den lägsta procentuella nivån sedan1960-talet.Detta har lett till omfattande protester som harriktats emot vad man har kallat för globaliseringen.Samtidigt är den ökade internationaliseringen avekonomin och de allmänna förhållanden det somåtminstone delvis förklarar denna välståndsutveck-ling. Snarare handlar det om avsaknad av globalise-ring eller att vissa delar av mänskligheten har varitutestängda från denna välståndsutveckling.På den här punkten utgjorde konferensen i Mon-terrey inget genombrott, men man får säga att den ären vändpunkt. Utgångsläget var inte det bästa. Somjag antydde inledningsvis är biståndsprocenten - denofficiella resursöverföringen från stater till stater -inte hela sanningen om utveckling, utan bara en delav den. Men som vi alla vet spelar biståndet en oer-hört viktig roll för att bana väg för det resursflödesom kan leda till att målet om en avskaffad fattigdomför mänskligheten kan uppnås.I detta avseende var utgångsläget inför konferen-sen ingalunda det bästa. , världens största bi-ståndsgivare, befinner sig i ett tillstånd av ekonomiskstagnation. Varje signal från det landets sida omkraftiga ökningar av biståndet kunde betraktas somutesluten. nya administration hadeådagalagt minst sagt mycket stor tveksamhet till attöver huvud taget bedriva sitt utvecklingsarbete i formav ett statligt bistånd. Även inom EU hade vi erfaren-heten att det var svårt att uppnå samstämmighet införMonterreykonferensen om en förbättring av biståndet.Den oro som man kunde hysa inför även sedan konsensusdokumentet före-låg gällde därför biståndet som en viktig mätare påvärldssamfundets vilja och förmåga att uppnå millen-niummålen och om det provet skulle bestås.Sverige drev, tillsammans med likasinnade länderinom EU som redan hade uppnått målet, mycket in-tensivt långt före frågan omatt EU skulle fatta ett samlat beslut och ställa upp delsett etappmål på vägen emot 2015, dels en slutstationför att uppnå de 0,7 procenten.Till sist, efter mycket omfattande diskussioner,kröntes detta med framgång och Europeiska unionensrepresentanter kom alltså till med löfte omen uppgradering av biståndet som motsvarar, i nivåfrån 2006, . Det betyder attfram till dess skulle ett ökat bistånd av 20 miljarderställas till förfogande. hade dessutomytterligare två länder antagit tidsplaner för att uppnå0,7-procentsmålet.Den amerikanske presidenten hade i första om-gången förklarat sig vilja satsa ett engångsbelopp à 5miljarder dollar. Efter det att beslutet i Barcelonaoffentliggjorts reviderades det amerikanska förslagettill en höjning av nivån med från2006. Det var med det utgångsläget Monterreykonfe-rensen kunde äga rum.Generalsekreteraren angav att det offentliga bi-ståndet behöver öka med . Detligger till grund för att jag inte vill karakterisera kon-ferensen som ett genombrott utan som en vändpunkt.Nu bryts tendensen till minskat bistånd och övergår isin motsats, att den rika världens resursöverföringarkommer att öka.Det är ett erkännande av den oacceptabla världsom är verklighet för över 1 miljard människor ochav att vi lever i en gemensam värld. Isolering är inteett alternativ för att skapa en trygg tillvaro ens för deegna medborgarna. Det är ett erkännande av att enorättvis värld förblir en osäker värld.Sverige har tillsammans med en rad likasinnadeländer, kanske i första hand , drivit en mycketintensiv kampanj inom unionen. Vi kan vara gladaöver att den lyckades till hälften, dvs. att unionenantog ett intermediärt mål om att 2006 uppnå motsva-rande av BNP. Däremot misslyckades vi medatt få EU att ställa upp en slutstation för när vi skauppnå målet gemensamt. Om millenniemålenska uppnås måste det ske före 2015.Jag skulle vilja ta kammarens uppmärksamhet ianspråk för att nämna ytterligare en viktig omstän-dighet från där spela-de en betydelsefull roll. Detta kommer att spela enviktig roll i förberedelserna för fortsättningen, dvs.det som ska äga rum i Johannesburg.I den stora utredningen om utvecklingspolitiken iallmänhet, Globkom, analyserar man förekomsten avs.k. Det är de nyttigheter som vi ivårt eget land i hög grad förknippar med det godasamhället: hälsa, miljö, vatten, luft och ett ordnatsamhälle. Vi räknar med att det finns ett starkt sam-hälle som värnar de nyttigheterna.I globaliseringens tidevarv har dessa nyttigheterblivit just globala. Men det finns ingen ansvarstagare,ingen som värnar dem och ingen som investerar idem. Det är ett av de viktigaste resultaten av Glob-kom: Någon måste ta ansvar på det globala planet.Vi hade hoppats att det skulle vara ett viktigt in-slag i Monterreydokumentet. Som vi anförde förekonferensen såg vi det som ett misslyckande att detinte skedde.Vi tog ett initiativ. anordnade tillsammansmed ett sidoarrangemang om globala nyt-tigheter. Det blev utomordentligt välbesökt. Jag troratt det var det sidoevenemang i som hadedet största antalet besökare. Där fördes en diskussionom en rad olika globala nyttigheter. Från svensk sidavalde vi, av naturliga skäl, vattnet. Det är en oerhörtknapp resurs som är en mycket viktigt global nyttig-het. vill utveckla en särskild profil på detområdet genom tillkomsten av det globala vattenor-ganet i Stockholm.Vi tog detta initiativ tillsammans med Frankrike.Det ledde till att hela EU ställde sig bakom initiativetatt skapa en ny internationell kommission, helt i linjemed Globkoms förslag. Värdlandets president nämn-de det särskilt i sitt slutanförande som ett resultat avMonterreykonferensen.Vi står nu inför att tillsammans med tainitiativ till att upprätta denna internationella kom-mission för att konkretisera det fortsatta arbetet medsikte på målet att halvera fattigdomen . Detgäller att definiera vad som avses med globala nyttig-heter och föreslå hur dessa nyttigheter ska värnas ochutvecklas och komma de fattiga till del. Det handlarockså om hur arbetet ska finansieras. Det får ses somen honnör till den stora utredning som gjorts i Sverige- den första i sitt slag i den värld som bedriver ut-vecklingsbistånd som har tagit detta mer samladegrepp om biståndet.Den sista synpunkt jag vill föra fram i rapportenfrån är att man slås av denoerhörda ojämlikheten mellan rika och fattiga länder,framför allt när det gäller ställningen vid förhand-lingsbordet - den rena maktfördelningen. Om vi me-nar allvar med talet om global rättvisa och solidaritetmåste det också avspegla sig i maktstrukturerna.Utvecklingsländernas inflytande måste stärkas. Vimåste vara beredda att dela med oss av makten.Det finns en stor enighet om handelns bety-delse för de fattiga ländernas utveckling. Det komockså till uttryck i plenardiskussionerna.I beslöts att bilda en mellanstatlig or-ganisation för att stärka utvecklingsländernas infly-tande i världshandelsorganisationen. Denna nya orga-nisation kommer att spela en viktig roll för utveck-lingsländernas möjlighet att påverka och utnyttjahandelsregler till sin fördel.Låt mig också nämna att under konferen-sens gång ingick en överenskommelse med Världs-banken om en insats med för offi-ciell finansiell förvaltning i , en annan insatssom också ska stärka de fattiga ländernas ställningnär det gäller maktfördelningen mellan rika och fatti-ga.Nu går arbetet vidare mot världstoppmötet omhållbar utveckling i . Vi tar med ossresultaten från . Finansieringsfrågorna harvarit överskuggande i nord-syd-förhandlingar underalla de stora världskonferenserna . stårvi inför att skapa de konkreta resultaten. Löftena omökat bistånd ska bana väg för en sakdiskussion om deavgörande framtidsfrågorna i Johannesburg.Anf. 2 ():Fru talman! Jag delar biståndsministerns uppfatt-ning att var en framgång. Kanske kundeman ta nya initiativ och visa på nya vägar just därföratt man nådde fram till slutdokumentet. Man gjordeen del intressanta iakttagelser.Det är också viktigt att säga att inteblev ett forum för våldsamma demonstrationer somman har sett under andra toppmöten. Det här varfredligt. Man kunde se frivilligorganisationer dansalångdans med . På lång sikt är den ty-pen av manifestationer viktigare än gatsten och kros-sade skyltfönster.Man skulle kunna lyfta fram många sakfrågor.Det var i som FN höll sin första kvinnokon-ferens 1975. Därför vill jag gärna lyfta fram jäm-ställdhetsperspektivet. genomförde1999 en omfattande studie av fattigdomen i världen.Då var diskrimineringen av kvinnor en av de mestnedslående iakttagelserna.Runtom i världen pågår ett omfattande förtryck avkvinnor. Inget samhälle behandlar kvinnor och mänlikadant. Det skiljer naturligtvis mycket i fråga omvilken grad av förtryck mot kvinnor som förekom-mer. Det innebär inte bara övergrepp mot kvinnorsmänskliga rättigheter utan är också ett allvarligt hin-der mot den ekonomiska utvecklingen, inte bara förenskilda kvinnor utan för hela samhället.Kvinnors möjlighet till makt, ägande och egna in-komster är viktiga för att utrota fattigdomen. Därförmåste kvinnorna få en rättvis tilldelning av de ökanderesurser som kommer de fattigaste länderna till del,såväl i form av bistånd som investeringar och handel.Sammantaget måste kvinnoperspektivet belysasmycket tydligt och arbetas med i fortsättningen.Det saknade jag. Det var inte tydligt inskrivet iMonterrey. Det hade funnits utrymme för att doku-mentera det mer väl. När man blickade ut över för-samlingen i och såg den totala mansdomi-nansen, med några enstaka kvinnliga undantag, kän-des det lite oroväckande och ännu viktigare att manbelyste det i det fortsatta arbetet.På vilket sätt tänker biståndsministern se till attkvinnornas makt och ägande och behov av bättreekonomisk utveckling kommer till uttryck i det fort-satta svenska arbetet?Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Jämställdhetsperspektivet på utveck-ling kom framför allt fram i den första delen av kon-ferensen. Den var uppdelad i tre delar. Först var deten rad olika organisationer som kom till tals. Det varflera olika rundabordskonferenser. Sedan var det ettministermöte och därefter ett möte på regerings- ochstatschefsnivå. Det var de tre delarna.I den första delen kom det som nutar upp till sitt mest tydliga uttryck. Bl.a. gjorde vårsvenske chef för , , en analys avlandsbygdsutvecklingen. Han konstaterar där att trefjärdedelar av jordens fattigaste lever på landsbygden.Det gäller framför allt de kvinnliga jordbrukarna, somså gott som utan undantag brukar jorden utan att ägaden. De äger ingenting annat än möjligen det de gåroch står i och kanske sina redskap.Det är antagligen de fattigaste människorna påjorden. Om milleniemålen om halvering av fattigdomska nås måste det ta sig uttryck i framför allt lands-bygdsutveckling. All ekonomisk tillväxt mednågot litet undantag har börjat i jordbruket. I börjanav konferensen kom det bättre fram än i de storaslutanförandena. Det har kommit till ganska bristfäl-ligt uttryck i slutdokumentet.Det var flera av organisationerna som tog uppkönsrolls- eller könsfördelningsaspekterna på framförallt fattigdomen. Det är en av de konkreta frågor somanmäler sig i frågan om hållbar utveckling vid . Många av de synpunkternakommer att komma fram dels i förberedelserna förkonferensen i , dels i själva Johannes-burg.Vi kommer från svensk sida att uppmärksammadem framför allt i samband med att vi tar upp lands-bygdsutvecklingen. En av de många bilaterala mötenavar med det amerikanska . Vienades där om att vi gemensamt ska arbeta för att taupp den delen av utvecklingen i Johannesburg.Anf. 4 ():Fru talman! Jag tackar så väldigt mycket för bi-ståndsministerns svar och den insikt som svaret tyderpå när det gäller just dessa viktiga frågor. Ska manhalvera fattigdomen måste man ha en annan inrikt-ning på kvinnofrågorna.Jag tror att det sedan det förra mötet i finns det en ökad medvetenhet på det globalaplanet. Men i många av de allra fattigaste ländernasom är i störst behov av åtgärder fattas det kanskeväldigt mycket både av kompetens och också avmedvetenhet om att man måste ha den inriktningen.Fortfarande missgynnas kvinnor av traditionellalagar och regler vad gäller ägande, arvsrätt, rätt tillgiftermål, myndigheternas behandling osv. Manmåste vara ganska precis i det fortsatta arbetet ochkonkret, visa med siffror och ha en mycket medveteninriktning.Jag kan ibland känna att vi där inte ens frånsvensk sida lyckas fullt ut att i det yttersta ledet, iverkställigheten, få de perspektiven involverade. Detär lättare för mansledda organisationer i de fattigasteländerna att synliggöra sina krav än kvinnoleddaorganisationer. Man måste vara oerhört tydlig.Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! I de slutanföranden som hölls ingickbl.a. ett med en representant från frivilligorganisatio-nerna som gav till känna sitt missnöje på den härpunkten väldigt tydligt. Man ansåg att konferensenför lite hade uppmärksammat dessa frågor.Från svensk sida har vi en lite annan utgångs-punkt. Vi kommer att arbeta med kvinnofrågorna somen explicit del i vår utvecklingsstrategi. Den förstaprövostenen för detta är vårt bistånd till Afghanistan.Det är nästan ett slags brännpunkt för den analysen.Vi anordnar en rad arrangemang bl.a. i samarbetemellan kvinnoorganisationer i vårt land och i Afgha-nistan. Vi har också villkorsfäst vårt bistånd. Mer änhälften ska gå till kvinnorna i det land som kanskebåde symboliskt och sakligt är det som framstår somdet mest kvinnoförtryckande i hela världen.Det är mycket möjligt att vi också kan tillgodogö-ra oss det slags erfarenhet som vi får därifrån i vårtmultilaterala arbete inför . Men jagdelar uppfattning att dessa förhållandenmåste uppmärksammas mycket bättre i vårt fortsattaarbete med bistånd. Det kommer också att återspeglasi den biståndsproposition som sedermera kommer attläggas fram för riksdagen.Anf. 6 ():Fru talman! avlöstes denena av den andra på områden där viglobalt har stora tillkortakommanden. Det var detsociala toppmötet i , befolkningskonfe-rensen i , kvinnokonferensen i , utbild-ningskonferensen i Jomtien, miljökonferensen i Rioosv. Då uppkom problemet: Så ska vi ha t, men varska vi ta t? Hur ska detta betalas? Därför var det braatt kom till stånd.Det blev inte så mycket vid det här tillfället. Jagoch många andra hade naturligtvis hoppats på mycketdjärvare och bättre åtaganden från det internationellasamfundet och från länderna som deltog. kan maninte ge bistånd och pengar och tro att man kan lösautvecklingen på den vägen. Precis som biståndsmi-nistern sade är det frihandel, demokrati och lag ochordning som ska till.Problemet är också att många länder fortfarandeanvänder bistånd som någon sorts budgetregulator.Biståndsministern nämnde här som exempel Japan.Får man lite bekymmer i de rika länder är det bistån-det man hoppar på ganska snabbt. Även hargjort det. Det är inget bra exempel.Det viktiga nu är de åtaganden man har gått in i.Detta är på något vis bottom line. Det skulle egentli-gen vara mer. Hur kommer man nu att följa upp dettaoch se till att länderna åtminstone lever upp till dessasmå åtaganden?Anf. 7 Statsrådet ():Fru talman! Till att börja med delar jag Bi-örsmarks uppfattning eller antydan om att det var enkolossal massa konferenser som egentligen inte föddeså förfärligt mycket resultat. Men de födde åtminsto-ne den kraftsamlingen som det var att uppmärksam-ma finansieringsfrågorna. Man kan därtill lägga att deledde fram till formuleringarna av milleniemålen. Vifick ändå en fokusering på hur det samlade bistånds-och utvecklingsarbetet ska föras.Att jag kanske ville ge enlite mer positiv tolkning beror nog på att jag blevöverraskad över omsvängning. finans-minister har i tal efter tal i stort settfördömt biståndet i den mening vi bedriver det. Ändafram till strax före konferensen hade vi inga skäl atthoppas att skulle göra några utfästelser omdirekta biståndsinsatser.Där skedde alldeles uppenbart en omsvängning.Det var möjligen under intryck av att EU kundesamla sig ett beslut. Låt vara att också jag delar upp-fattningen att det är otillräckligt och att ,och andra likasinnade drev en helt annanlinje. Vi har fört tidtabellsförhandlingarna under etthelt år i finansministerkretsen. Den amerikanskaomsvängningen är anmärkningsvärd och positiv.Nu gäller det att följa upp det. Det är framför allt iFN-organen och i DAC som vi nu måstehålla tummen på ögat dels när det gäller att dessautfästelser ska hållas, dels att kvaliteten på biståndetska värnas. Det är inte bara fråga om procenttal. Detär också fråga om att avbinda biståndet och att ge deten bättre kvalitet. Det gäller dessutom att komma bortfrån de sakernas tillstånd när biståndet blir en regu-lator för den nationella ekonomiska politiken.Anf. 8 ():Fru talman! Vi är ganska överens här. Vi i Sverigeligger väl till internationellt sett. Det är inte tu tal omdet. Men det gäller också att vi driver på fortsätt-ningsvis och inte tappar tempo. Om vi inte tar tag idetta ordentligt kommer kommande generationer attundra vad vi egentligen höll på med. När det gällerekonomisk överföring är det egentligen både för liteoch för långsamt. Det tror jag kan bli ett betyg överden generation vi tillhör i de här frågorna.USA har en väldigt viktig roll i de här samman-hangen. Min uppfattning är att när det gynnar derasegna syften kan vända på klacken och göranågonting annat. Dåbetalade man helt plötsligt in en massa pengar till FN.Det hade man dragit på under åratal tidigare. Heltplötsligt passade det deras intressen.I fortsättningen gäller det, precis som biståndsmi-nistern säger, att hålla tummen i ögat på dem så attåtminstone de här små stegen säkras.Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Till att börja med delar jag helt herrBiörsmarks påpekande om hur vi kommer att bedö-mas av våra efterkommande om vi inte nu fortsätterdet som vi började med i . Det är trots alltett ganska kort steg. Det är vi överens om.Låt mig lägga till en sak. Man kan vara lite förvå-nad över den väldiga uppmärksamhet som de ameri-kanska utfästelserna har fått. Europeiska unionen gavvid samma tillfälle utfästelser om betydligt störrebistånd. Vi är ju världens största biståndsgivare. Menhär misslyckades vi som vanligt med att göra klart förmänskligheten att det belopp som Europeiska unionenhar ställt i utsikt genom sitt beslut är av en helt annanstorleksordning än det amerikanska. Det är ändå denamerikanska demonstrationen som får den stora upp-märksamheten.Här ingår naturligtvis också uppföljningen. FN:sgeneralsekreterare ska rapportera tillbaka omresultaten av . FN:s olika organ har ettuppföljningsansvar. Vi har som land, tillsammansmed , ett uppföljningsansvar när det gällerde globala nyttigheterna. ska vi alltså följaupp detta i DAC. För att återgå till den synpunkt somCarina förde fram tidigare kan jag tillägga attdär kan vi också föra fram fördelningsfrågorna närdet gäller biståndet till de fattiga kvinnorna i världen.Vi kan lägga särskild vikt vid detta i vår uppföljning.Anf. 10 ():Fru talman! Jag tackar för den här informationen.Jag hoppas verkligen att orden från ocksåleder till handling. Det är mycket av det som bi-ståndsministern räknar upp som är bra och en förut-sättning för utveckling.Jag vill ta ett exempel på hur det kan bli. Jag harjust kommit hem från en resa till har presidenten tagit makten genom krig. Det harvarit tre förödande krig . Han har ge-nomfört en folkomröstning om en konstitution därhan tillskansar sig oerhört stor makt. Man har genom-fört en presidentvalskampanj som var genomkorrum-perad. Det är vi ganska säkra på efter att ha varit där.Presidenten är en av världens rikaste män, säger ryk-tet. Han gör knappt något för de fattiga. Nästan allmat importeras, till största delen från . Alltdetta har skett med goda minne och med-verkan på grund av deras intressen i oljefyndigheter-na utanför kusten. Detta är alltså ett exempel på närden rika världens girighet orsakar oerhört stort lidan-de för befolkningen i ett land.Nu samarbetar ju med om dettamed globala nyttigheter som naturligtvis är mycketbra. Men jag undrar om det kom upp någonting omsambandet mellan investeringar - det är ju inte såmycket investeringar för landet som sker - och hur i-länder med sin exploatering orsakar så mycket. Jagtycker att här måste vi få att ändra inställ-ning och beteende. Jag skulle vilja ha en kommentartill det.Anf. 11 Statsrådet ():Fru talman! Vi hade över huvud taget ganskamånga mycket spännande diskussioner kring sam-bandet mellan det offentliga biståndet och den egent-liga utvecklingen, om jag får använda det uttrycket.Det resursflöde som kommer att avgöra om millenni-emålen kan uppnås kan inte åstadkommas genom detoffentliga biståndet, utan det sker genom direktin-vesteringar, handel och annan ekonomisk utvecklingpå ett betydligt bredare plan.