prot · GQ0931 · 2002-12-06 00:00:00 — Alla elever går juinte att tala till rätta, i alla fall inte i det akuta, upp-rörda läget.Herr talman! För mig är politik mycket mer än attföra debatt och fatta beslut. Ett av politikens vikti-gaste områden menar jag är att skicka ut signaler omvad som går an och vad som inte går an. När detgäller skolan, eleverna och lärarna så skickar sam-hället tyvärr helt förödande signaler. Förlorarna islutändan är som alltid barnen, eleverna.Anf. 39 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag tror inte att jag och Carl-AxelRoslund har skilda uppfattningar om vad vi menarska gälla i skolan: studiero och respekt för varandraoch absolut oacceptans av kränkande behandling.Men det gör, vilket förvånar migmycket, är att han tar en dom i länsrätten som ut-gångspunkt för att det inte fungerar. säger själv att han har en bakgrund som nämn-deman. Det vore mycket främmande för regeringenatt utgå från att länsrätten har gjort någon felaktigbedömning.Självklart finns det mycket ingripande åtgärdersom man kan vidta i vår gymnasieskola. Jag redovi-sade dem, och de bygger på gymnasieförordningen.Det kan vara två veckors avstängning och ända upptill tre terminers avstängning. Men när man har såda-na ingripande åtgärder måste det självklart ocksåfinnas någon möjlighet att få en bedömning om be-slutet är riktigt eller inte. Då har vi förvaltningsdom-stolar som tar hänsyn till detta och tittar på det. Minutgångspunkt är att de gör ett bra jobb. Jag kan inte taen enskild dom i ett enskilt fall som utgångspunkt föratt det inte fungerar, men det gör tydligen Carl-AxelRoslund, och jag måste säga att det förvånar migväldigt mycket.Min utgångspunkt är också att vi inte ska minskamöjligheterna för en lärare att vidta de åtgärder sombehövs för att se till att alla barn och ungdomar får enbra miljö i skolan. Det är heller inte uppdraget iSkollagskommittén, och jag förväntar mig heller inteatt betänkande kommer att inne-hålla något sådant. Men det är också väldigt viktigt,vilket lärarnas fackliga organisationer gång på gångpåpekar, att vi måste ha en tillit till lärarkåren så attlärarna får det stöd och de möjligheter de behöver,men inte en konkret anvisning från oss hur de skaagera i varje situation. Gör vi så och för upp det påpolitisk nivå så drar vi undan mattan för lärarkårensprofessionalitet.Jag förväntar mig - vi alla här i kammaren för-väntar oss - av lärarkåren att den arbetar just meddetta: tydliga regler och normer för vad som ska gällapå skolorna, och att man involverar eleverna i detarbetet så att man får en allmän acceptans för att detär viktigt med lugn och ro och respekt för varandra iskolan. En skolledare har ju också enligt lagar ochförordningar ett mycket tydligt ansvar för att arbetapå det sättet. Men vi ska inte ha en detaljregleringfrån denna kammare eller från regeringen av exakthur man ska uppträda i varje situation, för gör vi såförlorar lärarna sin auktoritet i arbetet, och väldigt fåyrkeskårer i samhället skulle acceptera att vi på så visgår in och talar om, som om vi visste bättre i varjesituation, vad läraren ska göra.Min utgångspunkt är mycket tydlig och klar: Detmåste naturligtvis finnas möjligheter, och de finns idagens gymnasieförordning, att faktiskt vidta åtgär-der. Behöver det ses över så kan vi se över det, mendet kan inte vara en utgångspunkt, när sedan en dom-stol prövar ett sådant ärende, att domstolen gör fel.Det vore mig alldeles främmande, och det är ickelämpligt att ha den utgångspunkten i en riksdagsdis-kussion.Anf. 40 ():Herr talman! Det är inte utifrån en dom i länsrät-ten som jag drar slutsatsen att det inte fungerar bra,utan det är utifrån min egen erfarenhet. Den signaldomen i länsrätten skickade var för mig och för väl-digt många andra droppen som fick bägaren att rinnaöver. Det kan man se på de reaktioner det har väcktbland skolledare, , fackföreningar,fackföreningsfolk, kommunala politiker och insända-re i tidningar. Runtom har det väckt våldsam upp-rördhet, inte över att domstolen har dömt som den hargjort utan över ytterligare en signal att lärarna sviksav samhället.Vi ska ha tillit till lärarkåren, sade ministern, ochvi ska garantera att lärarna får stöd. Men det är ju detman upplever att man inte får. Jag efterlyser alls ing-en detaljreglering, men jag efterlyser någon form avverktyg för lärarna, så att de känner att de har sam-hällets stöd när de hanterar elever, som ofta kan varaoerhört stökiga och därmed stör allt och alla.I det ursprungliga svaret, herr talman, tog minis-tern också upp vikten av att skolan arbetar med dedemokratiska värderingarna, och på den punkten kanjag lugna alla som lyssnar: Det är en av skolans allraviktigaste uppgifter, och den tas på största allvar.Därför är det så viktigt att det i eleverna inpräntas attdet är ett ur samhällelig synpunkt vettigt beteendeman eftersträvar, men tyvärr blir det allt svårare ef-terhand som det blir bråkigare i skolan. Dagens elevertvingas lära sig att man får acceptera att några eleverhela tiden stör lugnet och ron i klassen. Dagens elevertvingas lära sig att samhället inte förmår ta tag i ochkorrigera de här eleverna. Det gäller tyvärr i och försig samhället i stort också: Samhället har svårt attkomma till rätta med dem som bryter mot lagar, för-ordningar och liknande. Men det är i skolan nästageneration fostras, och därför är det extra viktigt att vikan förmedla korrekta värderingar.Det är ett fullkomligt självklart krav och en själv-klar rätt att få känna lugn och studiero, säger minis-tern vidare, och visst är det så. Då måste också sko-lans vuxna ges en möjlighet att se till att det blir justlugn och studiero. Och för det behöver de verktyg.Här hänvisas till att det ska bli en förstärkning i formav fler vuxna i skolan. Det är jättebra, det behövs,men inte en sekund ska vi tro att detta löser proble-men i skolan med störande av ordningen och liknan-de.Det är viktigt att personalen känner att det finnsstöd och verktyg för att i en balans mellan olika be-hov och intressen vidta konkreta åtgärder för att lösade problem som kan uppstå, hördes vidare i det ur-sprungliga svaret. Men det är just detta personalenkänner att de inte har. Lärarna känner inte att de harstöd av samhället eller att de har verktyg för att hante-ra en alltmer störande situation. Om nu den nya lärar-utbildningen ger fler möjligheter att öva konflikthan-tering så är det bra, men jag tillåter mig att vara skep-tisk till att lösningen ligger där.Min fråga till ministern kvarstår: Vilka verktyg ärdet lärarna ska ha för att komma till rätta med pro-blemen? Alla barn går inte att tala till rätta. Det vetjag som lärare.Anf. 41 Utbildningsminister ():Herr talman! Det ska råda studiero i skolan. Detverkar vara bådas vår utgångspunkt. Det innebär attlärare och andra vuxna i skolan spelar en väldigt storroll för att se till att tillsammans med eleverna skapaett klimat i skolan där man med gemensamma regleroch normer ständigt arbetar för att nå studiero ochlugn. Det handlar framför allt om en kamp mot krän-kande behandling. Jag är alldeles övertygad om attdet går att engagera eleverna kraftfullt i ett sådantarbete. Från de goda exempel vi har ser vi att näreleverna tillsammans med lärarna är engagerade nårvi de allra bästa resultaten i kampen mot kränkandebehandling. När kränkande behandling sedan före-kommer krävs det snabba och tydliga insatser, fram-för allt för att skydda dem som blir utsatta för kränk-ningar.Det är självklart viktigt att det finns en bra ochsund grund för lärarna att ingripa. Skollagskommitténtittar bland annat på ifall man i det förslag som denlägger fram behöver förtydligadetta.Jag tror också att en oerhört central utgångspunktär att vi från politiskt håll tydligt visar respekt förlärarnas professionella kompetens. Det behövs stödfrån oss, men också respekt för att det är lärarna till-sammans med eleverna som i sin vardag har att han-tera en verklighet. Men det får inte vara någon tvekanom att vi förväntar oss att det arbetet ska bedrivasmed respekt för varandra, med lugn och ro i skolanoch kamp mot all form av kränkande behandling.Vi vet att skolan påverkas av samhället runtom-kring, och det är därför viktigt att skolan också for-mar allianser med andra viktiga aktörer i vårt sam-hälle. Det brottsförebyggande arbetet måste ocksåfinnas i skolans miljö. Det gäller att tidigt sätta ininsatser för att bryta ungas kriminella bana, och insat-ser i skolan är en viktig del av det arbetet.Brottsförebyggande rådet har bland annat utarbe-tat en lärarhandledning för årskurserna 6-9 för hurman ska arbeta kring frågor om brott. En viktig del avåtgärderna handlar om att sätta in insatser mot våld,hot och kränkning. Att samverka med polisen ochmed andra viktiga aktörer är också centralt för attskolan ska nå det som den har att göra, nämligen attbåde ge möjligheter till kunskap och att stärka deviktiga värderingar som våra barn och ungdomarmåste få med sig.Som jag har redovisat innehåller gymnasieförord-ningen möjligheter som inte enskände till. Det är möjligt att vi måste bli tydligare,och att det behövs informations- och utbildningsinsat-ser. Men när man har möjligheter till stora ingripan-den, som upp till tre terminers avvisning från skolan,måste det naturligtvis också finnas en rättssäkerhets-aspekt i detta. När är besvikenöver att länsrätten har avkunnat en dom hoppas jag atthan inte menar att vi inte ska ha någon möjlighet attfå sådana beslut prövade. Det stämmer inte överensmed hur vi annars ser på ett rättssamhälle. Man måstenaturligtvis också kunna pröva om mycket ingripandeåtgärder var det rätta och rimliga.Om skolan känner att man behöver använda dentypen av åtgärder måste man vara väldigt noga medatt dokumentera och argumentera för varför det varen viktig åtgärd. Något annat vill vi inte ha när dethandlar om åtgärder som är så pass ingripande. Detfår inte bli så att det inte finns en rättstrygghet. Enförordning är grunden för vilka åtgärder man kanvidta, men man måste också kunna visa varför manhar vidtagit en viss åtgärd. Det gäller i samhället istort, och det måste också gälla i skolan.Lärarna har mitt fulla stöd för att arbeta hårt, vil-ket de också gör, för att skapa den goda miljön i sko-lan. måste vi ha principer som gör att för-äldrar och elever känner att det finns en rättstryggheti botten.Anf. 42 ():Herr talman! Ministern säger att vi ska ha in flervuxna i skolan. Det är naturligtvis bra, och det är viöverens om. Men vi ska också notera att alltfler vux-na inte vågar ta tag i en stökig elev, eftersom man i såfall riskerar att fällas i domstol.Ministern sade också att vi ska visa respekt för lä-rarna. Då måste jag kontra med att fråga: Varför, omvi nu respekterar lärarna, tar vi från dem de verktygde har och har haft? Det är precis det vi gör bit för bit.Vidare säger ministern att vi ska sätta in insatsertidigare. Jag kan garantera, och jag tror att ministernockså vet det, att man redan i förskolan kan identifie-ra de barn som kommer att bli problembarn. Det synshela vägen upp i skolsystemet. Samhället sätter inmassor av åtgärder, men samhället har ingen lösningpå detta. har man i alla fall inte visat det.Herr talman! På en punkt är jag överens med ut-bildningsministern, och det är att skolan inte skafungera som en domstol. Det betyder att skolan, pre-cis som samhället i övrigt, ska polisanmäla de brottsom begås inom skolans väggar. Detta i sin tur med-för polisutredning och domstolsförhandlingar. Jag ärdock rädd för att vårt rättssystem skulle braka sam-man om alla de brott som begås inom skolans väggarskulle anmälas.Jag påstår emellertid att man inom skolan i det all-ra längsta drar sig för att göra en polisanmälan. Iblandär det av rädsla, men oftast av omsorg om skolansrykte. Man vill i stället ha verktyg för att själva kunnaklara av de konflikter och bråk som uppstår, och iviss mån även de brott som begås inom skolans värld.När man i fullmäktige har diskuterat frå-gan om polisanmälan eller ej har ministerns partikol-leger förfäktat att man inte ska polisanmäla barn, ochvägrat att införa direktiven i den lokala skolplanen. Istället har man överlåtit åt skolornas rektorer att fattabeslut om att anmäla eller inte anmäla. Därmed görman skolan till en form av rättsinstans.Jag skulle vilja avsluta med att fråga utbildnings-ministern om han kommer att verka för att brott be-gångna inom skolans väggar alltid ska polisanmälas.Anf. 43 Utbildningsminister ():Herr talman! Lite grann av polishen skrapades avi Roslunds sista inlägg när han sade att man redan iförskolan kan konstatera vilka barn som kommer attvara våldsamma och problematiska under resten avskoltiden, och att inget ingripande eller stöd och hjälpkommer att hjälpa dessa barn. Med en sådan syn blirnaturligtvis slutsatsen att man ska sortera bort debarnen, ta undan dem, eftersom de stör alla andras livoch leverne. Men de barnen har rätt till stöd ochhjälp.En så pessimistisk människosyn som den redovisar i sitt sista inlägg är en heltorimlig utgångspunkt för utbildningspolitiken, förregeringen och för socialdemokratin. Det handlar omprecis det motsatta. Det handlar om insikten om attverkligheten går att förändra, insikten om att om vistöttar de barn som kommer från svåra miljöer kanman få mycket positiva saker att hända, och inteminst insikten om förskolans oerhört viktiga roll. Vibjuder nu in också de barn som inte har tillgångtill förskola så att även de får komma in i den gemen-skapen med dess pedagogiska verksamhet, stimulansav språket och samvaron med andra. Det handlar omatt tidigt stimulera barns utveckling genom insatser iskolan och mer resurser. Allt detta är moderaternaemot.Jag har mött många moderater under valrörelsensom sagt att skolans problem inte är resurser, utan attskolans problem är något annat. Vad moderaternamenar att det är har jag dock aldrig lyckats förstå.Det finns mycket som behöver göras i skolan. Enav grundförutsättningarna är definitivt att vi har till-räckligt många kompetenta lärare som kan stötta allabarn, även dem som har förlorathoppet om. Från regeringens och socialdemokratinssida har vi inte gjort det.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2002/03:73 om små-företagens behov av arbetskraftAnf. 44 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat migdels vilka initiativ jag avser att ta för att tillgodosebehovet av arbetskraft i de små företagen, dels vilkainitiativ jag avser att ta för att öka inslagen av lär-lingsutbildning, yrkesutbildning och validering iutbildningssystemet.Jag har i två frågesvar berört dessa frågor,och innehållet i detta svar ansluter till vad jag där harsagt.Man kan förmodligen inte överdriva betydelsenav tillgång på kvalificerad arbetskraft med rätt kom-petens för utveckling, inte bara av de små förtagenutan även för utveckling av näringslivet som helhet,och för att upprätthålla hög kvalitet i den offentligaverksamheten. Kompetensförsörjningen i arbetslivetär en av politikens stora utmaningar under det när-maste decenniet. Det handlar då såväl om åtgärder föratt ta till vara all den kompetenta arbetskraft som pågrund av ohälsa eller brister i integrationen av in-vandrare inte är meningsfullt sysselsatt som att utbil-da och vidareutbilda unga och vuxna. Av regerings-deklarationen framgick att detta är en avregeringens främsta prioriteringar.Validering av faktiska yrkeskunskaper utgör ettcentralt inslag i strävandena att möta kompetensbe-hoven. I samarbete mellan skolhuvudmän och företageller branscher pågår en omfattande valideringsverk-samhet. Frågor rörande kvalitetssäkring, nationelllikvärdighet och metodutveckling är inte ännu löstapå ett tillfredsställande sätt. Jag räknar med att re-geringen ska kunna återkomma till dessafrågor.Vad gäller särskilt de små företagen redovisaderegeringen sin syn på den yrkesinriktade utbildningenpå både gymnasial och eftergymnasial nivå i skrivel-sen 2001/02:188 Utbildning för kunskap och jämlik-het - regeringens utvecklingsplan för kvalitetsarbeteti förskola, skola och vuxenutbildning. Där betonasbland annat betydelsen av den arbetsplatsförlagdadelen av utbildningen, och för den eftergymnasialanivån nämns mångfalden i utbildningsutbudet som enväg att möta såväl individens som samhällets behovav yrkesutbildning.I gymnasieskolan bedrivs grundläggande hant-verksutbildning inom främst Hantverksprogrammet.Kursplanerna är utformade så att de kan användas förvitt skilda hantverk. Även inom det nationella Bygg-programmet finns möjligheter att utbilda olika hant-verkare för byggsektorn. Därutöver pågår sedan den 1juli 2000 försöksverksamheten lärande i arbetslivet,där av utbildningen bedrivs i arbetslivetenligt en särskild kursplan.Gymnasiekommittén 2000 lämnar den 16 decem-ber sitt slutbetänkande med anledning av regeringensuppdrag (dir. 2000:35). Kommittén ska överväga hurgymnasiala utbildningar bör organiseras i framtidenbland annat med hänsyn till samhällets och arbets-marknadens förändring. Efter remissbehandling ochberedning av förslagen räknar regeringen med attåterkomma till i fråga om gymnasieskolansutformning.Den kvalificerade yrkesutbildningen (KY) är enpermanent utbildningsform sedan den 1 januari 2002.Inriktningen av dessa utbildningar tar helt och hålletsin utgångspunkt i arbetslivets behov, och verksam-heten bygger i hög grad på dess engagemang vidplanering och genomförande. Jag räknar med en fort-satt utbyggnad av KY i den takt samhällsekonomintillåter.Utbyggnaden av kortare yrkesutbildningar inomhögskolan pågår. Regeringen har bland annat avsattresurser till och för ändamålet och avser att inrätta en yrkes-högskoleexamen. Härutöver finns denyrkestekniska högskoleutbildningen (YTH).Påbyggnadsutbildningar inom den kommunalavuxenutbildningen (PU) och de kompletterande ut-bildningarna bidrar till att tillgodose kompetensbehovinom specifika nischer av arbetsmarknaden. För när-varande omprövar statens stöd tillsamtliga kompletterande utbildningar i syfte att inomgivna ramar skapa utrymme för förnyelse och ut-veckling.För alla former av yrkesutbildning gäller att ar-betslivets medverkan vid planering och genomföran-de av utbildningen har en avgörande betydelse förmöjligheterna att tillgodose utbildningsbehoven.Arbetsplatsförlagd utbildning, lärande i arbete ochpraktik utgör centrala inslag i många av de utbild-ningsformer som jag nämnt. Ett gemensamt ansvars-tagande mellan utbildningshuvudmännen och arbets-livet är nödvändigt för att uppnå erforderliga voly-mer.Av vad jag här redovisat framgår att regeringenredan givit hög prioritet åt de frågor tar upp. Interpellationen torde därmed varabesvarad.Anf. 45 ():Fru talman! Jag vill allra först tacka utbildnings-ministern för svaret på min interpellation.För att ska lyckas som nation i det kun-skapssamhälle som redan är här, och kommer än meri framtiden, är det en absolut nödvändighet att vi stårkunskapsmässigt väl rustade. Det handlar inte minstom yrkeskunskaper. "Kompetensförsörjningen i arbetslivet är en avpolitikens stora utmaningar", säger ministern. Det ärlätt att instämma. Men när kommer ministern medförslagen för att klara detta? Jag vill be ministern rätaut några av de frågetecken som finns.Behovet av yrkeskunskap är skriande stort.Det är så stort att av de svenska småföretagenuppger att bristen på kunskap, eller snarare på perso-ner med rätt kunskaper, är ett direkt hinder för företa-gets utveckling. Eftersom det är de små företagensom i första hand har potential att skapautrymme för välfärden är detta alarmerande. Närsmåföretagen, främst företag inom traditionellt prak-tiska sektorer, som byggnad, tillverkning, hotell ochrestaurang, ropar efter arbetskraft är det en varnings-signal som borde få riksdag och regering att vidtakraftfulla åtgärder för att se till att tillgången på kun-skap inte sinar.Fru talman! 135 000 småföretag behöver rekryteramedarbetare med yrkeskompetens de kommande treåren. Fyra av tio småföretag behöver rekrytera perso-ner med gymnasial eller eftergymnasial yrkesutbild-ning. Om företagen inte lyckas rekrytera kan det ledatill överutnyttjande av befintlig personal eller heltenkelt att företagen stagnerar och inte kan utvecklaspå önskvärt sätt. Det är förödande för hela landet.För att möta detta föreslår vi kristdemokrater in-rättandet av en lärlingsutbildning i gymnasieskolan.Vi vill ha ett lärlingssystem med nationell kvalitetmen med stor lokal frihet. Bäst utformas det i närasamarbete med det lokala näringslivet. Eleverna utfördå helt eller delvis sin utbildning på plats i företagen,och på så sätt kommer de studerande lärlingarna detkonkreta yrkeslivet så nära att det finns verkliga för-utsättningar för dem att bli yrkesskickliga.För att möjliggöra detta har vi kristdemokrater an-slagit särskilda medel i vårt budgetförslag just för attge signalen om betydelsen av en fungerande lärlings-utbildning.Men vad gör ministern? Är ministern beredd attpå allvar skapa de förutsättningar som krävs? Ärutbildningsministern beredd att ta det samlade grepp-et för att möjliggöra att lärlingsutbildningen blirverklig?Likaså föreslår vi kristdemokrater skapandet av enyrkeshögskola. Det handlar om en yrkeshögskoleut-bildning, gärna i samarbete med eller integrerad medden reguljära högskoleutbildningen. Då blir det tyd-ligt: Även direkt yrkesinriktad utbildning får en kva-litetsmärkning och en antagen examensordning. Detblir hög kvalitet, och det blir status. Därmed blirockså yrkesutbildningen attraktiv för de studerande.Även här har vi anslagit mer pengar i vår budget.Ministern talar nu i sitt svar om att regeringen av-ser att inrätta en yrkeshögskoleexamen. Det är ju ettlovvärt och bra mål, men det räcker inte, även om detär ett första steg.Jag vill därför fråga ministern vad han gör för attmöta kravet på välutbildad yrkespersonal. Hur kom-mer detta att gå till? Kan ministern tänka sig att formaen verklig yrkeshögskola och därmed se till att detfinns verkliga resurser att möta behovet på yrkes-skickliga personer? Det vore bra med ytterligareklarlägganden från ministern.Anf. 46 Utbildningsminister ():Fru talman! Först ska jag säga några ord om re-surser. pekade på ett par områdendär han hävdar att tillför resurser.Faktum är att det finns i huvudsak ett riktigt släpan-kare i när det gäller resurser till utbildning,och det är . Det har varit så heladen förra mandatperioden, och jag gissar att detkommer att gälla även den kommande mandatperio-den. Det har gällt att säga nej till specialdestineradesatsningar på skolan i kommunerna. Det har gällt attständigt ha mindre anslag till högre utbildning ochforskning än vad regeringen har föreslagit men ocksåvad andra partier har föreslagit. Så är det med densaken.Däremot är jag helt överens med om hur viktigt det är att det blir en integrationmellan utbildning och näringsliv, arbetsplatser, igymnasieskolan. Det tror jag är en helt avgörandefråga också för attraktionskraften i många av de härutbildningarna.Vi har framför oss en av de största utmaningarsom vi har sett på mycket länge i utbildningspoliti-ken, nämligen det stora generationsskifte som nubörjar på hela den svenska arbetsmarknaden. Mångapersoner kommer att närmasig pensionsåldern. Det är ganska små ungdomskullarsom kommer, med personer födda för 20 år sedan.Det finns mycket stora behov av att ersätta kunniga,erfarna yrkesmän och -kvinnor med unga människorsom är ivriga att få arbeta inom de olika områden därdet behövs kompetens.Det generationsskiftet kommer att påverka väldigtmycket i vårt samhälle, och det är klart att utbild-ningsfrågorna blir centrala. Då är det ett mycket po-sitivt tecken att vi också ser en förändring i intressetför flera av våra viktiga yrkesprogram på gymnasie-skolan.Om vi jämför /01 med /02har antalet antagna till byggprogrammet ökat med13 ½ %. Till hotell och restaurang är ökningen frånförra läsåret 7 ½ %. Till industriprogrammet är ök-ningen . Det finns alltså en tendens attyrkesprogrammen nu kommer tillbaka i popularitet,och det tror jag är viktigt.