prot · GP09119 · 2002-06-04 00:00:00 — Det är inte den typen avetiketter vi ska syssla med och koncentrera oss på.Det viktiga är att de nationella parlamenten i med-lemsstaterna ratificerar förändringar i fördragen, ochvi är därför mycket tveksamma till om det går att hittanågon form för en annan, förenklad förändringspro-cess.Vi är däremot tveksamma till en kompetenskata-log. Det är många som talat för detta. Vi tror inte attdet är en så god tanke, även om man kan förstå moti-vet. Det är nämligen svårt att fastställa en exakt kom-petenskatalog. har EU-samarbetet gått framåtoch varit progressivt på grund av att det har innehållitett mått av flexibilitet. Med en kompetenskatalogskulle det finnas en risk för att denna flexibilitet för-svinner. Det viktiga är naturligtvis att tafasta på subsidiaritetsprincipen och att den verkligenprövas inför varje beslut som ska fattas.Herr talman! EU-samarbetet har visatsig ha en oerhörd kraft. Det har befrämjat demokratin,tillväxten och utvecklingen. Jag tycker att vi ska hålladet i minnet när vi diskuterar framtidsfrågorna, sär-skilt utvidgningen av unionen.Jag läste en gång memoarer. Därbeskriver han ingående hur man diskuterade i mittenpå då det gällde att få in de gamla diktatu-rerna i ett demokratiskt tänkande. Det handlade dåom , och . Dåvarande EG,eller EEC, som det hette, bestämde sig för att ta meddessa länder. De var fattiga, underutvecklade osv.,men tog man med dem skulle de "vaccineras" motdiktatur och för alltid bli demokratier. Historien visarnu hur rätt detta var. På samma sätt ska vi naturligtvishantera framtiden, den nära framtiden då vi ska tamed länderna i Öst- och Centraleuropa.När vi nu diskuterar den framtida processen får viinte heller bli fartblinda, vilket jag tror en del lätt kanbli, att man vill gå på i ullstrumporna och utvecklaöverstatligheten osv.Jag hade tillfälle att vara med på en konferens dären välrenommerad statsvetare från Storbritanniendeltog. Hennes namn är . Hon sade attom man tittar på historia så har de senaste10-15 åren varit de mest omvälvande . Detär en verklig revolution som har ägt rum i påkort tid.Det för mig in på att jag för egen del vill tacka föråren här i . när jag komin i såg helt annorlunda ut än i dag.Det var före enhetsakten. Tidningen på att lägga ned sin redaktion i Brysseleftersom man tyckte att EU var ett tråkigt projekt. Detvar bara tullunion, tariffer och ingenting mer. Sedankom enhetsakten, , de nya medlemsländer-na , och som jag talade omtidigare, järnridån försvann, muren revs, ,och har kommit med som med-lemmar, och det har skett en enorm utveckling underdessa år. Det ska vi inte glömma bort. Därför ska manockså vara försiktig när man nu ska gå vidare. Manska konsolidera det som man har uppnått, och manska gå framåt steg för steg. Jag tror att det är en godlinje att steg för steg se till att EU kan utvecklas or-ganiskt.Jag vill beröra en fråga som jag tror är oerhörtviktig för samarbetet inom unionen. Vi hade i en liten informell överläggning med MargotWallström, vår EU-kommissionär. Hon sade då nå-gonting som är intressant. Jag tänkte närmast på detsom nämndes förut i debatten om röst ivärlden. Vi talar ju väldigt mycket om det. Sverigeska höras i världen, ska höras i FN osv. Menhon sade att röst måste också höras inomEuropeiska unionen. Vi är ju medlemmar där. Vi skanaturligtvis inte krypa omkring och inte säga vårmening. Det är ju vår plattform. Det är ju här som vihar möjlighet att påverka besluten. Därför är det ock-så väldigt viktigt att medlemsstaterna tar sitt ansvar,att de nationella parlamenten gör det. De nationellaparlamenten får inte abdikera från den europeiskadebatten. De nationella parlamenten måste vara medoch forma politiken för framtiden, ta initiativ ochsedan kanalisera dessa initiativ via sina regeringar. Vilever ju i parlamentariska demokratier, och där for-mar man politiken, och man kanaliserar den via rege-ringarna. Därmed kan man alltså föra EU-frågornavidare.Jag är mycket glad för att i ti-digt insåg detta och därmed har sett till att riksdagenhar skapat en organisation för att hantera EU-frågorna. Och jämför man oss med andra så ligger vi iframkant. Jag har lite svårt att förstå de kritiker somdyker upp emellanåt både här i kammaren och ävenutanför huset och som torgför sig på debattsidor. Detverkar som om de inte riktigt har följt med i utveck-lingen och kanske inte heller är medvetna om deverktyg som faktiskt ligger på bordet i ochi utskott då det gäller att hantera framtids-frågor. Vi kan naturligtvis bli bättre på detta och skahela tiden se över verksamheten, och vi ska naturligt-vis också se till att vi kan hitta nya samarbetsformertillsammans med våra kolleger i de andra nationellaparlamenten. Jag tror att det är viktigt för framtidenför att på det sättet gemensamt föra EU-projektetframåt.Herr talman! Slutligen sägs det i betänkandet attvi som har förmånen att vara med i konventet har ettpersonligt mandat. Det är naturligtvis bra. Vi ska intebinda eller på något sätt ställa till bekym-mer som gör att handlingsfrihet begränsas.Men jag tror nog att det betänkande som vi så små-ningom ska besluta om här i är nå-gonting som vi ska föra med oss och delge konventet.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.Anf. 24 PER () replik:Herr talman! får ursäkta mig omjag får intrycket av att han driver principen om prag-matismen in till gränsen där den övergår i kökken-mödding.Jag har en kommentar och en fråga med den ut-gångspunkten. Kommentaren är att när tar avstånd från eller är starkt tveksam till idénom en kompetenskatalog säger han att vi inte skagöra klart för oss vad det är som EU ska göra och vaddet är som nationalstaterna ska göra. Jag tror att dettaär en farlig ståndpunkt därför att den riskerar att ledatill att sådant som nationalstaterna borde ägna sig åtglider vidare till EU, medan EU däremot inte får detgjort som nationalstaterna inte klarar av.Min fråga i denna otydlighetsavdelning hängersamman med socialdemokratin och mellanstatlighe-ten. Jag skulle vilja be reda ut hurSocialdemokraterna faktiskt ser på detta och dess-utom försöka reda ut hur tesen, som många hävdar,om mellanstatlighet skulle vara något slags skydd förde mindre ländernas möjligheter till påverkan. Mångainklusive jag själv hävdar ju raka motsatsen,nämligen att det mellanstatliga samarbetet möjligenär ett samarbete där alla kan säga nej - så långt är jagmed - men där de som driver på när det gäller inne-hållet i det som man säger ja till är de länder som harde största musklerna. Och per definition är Sverigeinte riktigt ett land som har möjlighet att tävla i dengenren.Anf. 25 () replik:Herr talman! Jag tror att man måste vara lite mernyanserad än Per just nu är. De små ländernakan faktiskt göra sig gällande i EU-samarbetet. Vi harsett det under de år som vi har varit medlemmar. Jagtänker närmast på Amsterdamförhandlingarna. Därrådde det mellanstatlighet. Men trots det lyckades vitillsammans med andra övertyga samtliga om att detvar viktigt att i fördraget skriva in offentlighet, kon-sumentskydd, etc. Vi fick även med ett kapitel omsysselsättningen. Det var en stor framgång. Jag vet attpartivänner till Per sade att dettavar en omöjlig uppgift. Men det lyckades även för ett,jag vill inte säga litet men, mellanstort land som Sve-rige att tillsammans med andra gå den vägen.Det låter väldigt tilltalande med en kompetenska-talog. Men fördragen talar ju faktiskt om vadEU ska göra. Och vi vet också att i fråga om varjebeslut som ska tas vare sig det gäller en förordningeller ett direktiv ska det finnas en rättslig grund fördetta som klart och tydligt ska anges. Om man inte ärbelåten med det har man möjlighet att få det överprö-vat. Att man ska gå så långt som att sätta upp en ka-talog i stenskrift tror jag inte på, och det finns en riskatt flexibiliteten då äventyras.Anf. 26 PER () replik:Herr talman! Det är nog risk för att medlemssta-ternas regeringar blir lite mer bundna av en kompe-tenskatalog. Men det är faktiskt själva poängen, inteminst om man, som både och jag, ärledamot av ett nationellt parlament genom att säga:Dessa uppgifter avser vi faktiskt att behålla här hem-ma, medan följande huvuduppgifter bättre hanteras avEuropeiska unionen.Bekymret med attityd från demo-kratiska utgångspunkter eller för den delen från sub-sidiaritetsutgångspunkter är att avsaknad av kompe-tensuppdelningen leder till att regeringarna inom EUfår ett mycket vitt handlingsutrymme.Som jag sade i mitt huvudanförande tycker jag attregeln ska vara att det ska vara svårt att ge EU nykompetens. Däremot ska det vara lätt för EU att an-vända den kompetens som man har fått.Låt oss ta diskussionen om det mellanstatliga ettsteg till. Ett uttryck för den här mellanstatliga håll-ningen är ju förslag om att ha en rådspre-sident som sitter . Såvitt jag förstår har SörenLekbergs eget partis statsminister sagt att det därborde man nog fundera över. Men innebörden i dettaär i så fall att rådet blir mycket starkare - det sägersig självt - och då är det per definition någon annansom blir svagare. Ser inte en risk i atten sådan utveckling först och främst gynnar de ländersom för fram denna typ av förslag, nämligen de storaländerna - på de små ländernas bekostnad?Anf. 27 () replik:Herr talman! Detta med bl.a. rådspresident är så-dant som far omkring i luften. Personligen har jagsvårt att se någon vits med detta. Jag har sett att Gö-ran när han har varit positiv uttalat sig om ettlängre ordförandeskap som kan delas av flera länder,och det är något helt annat.När det gäller rådet osv. ska vi inte komma ifråndet faktum, Per , att det finns ett klart sambandmellan rådet och de nationella parlamenten. Det ärvia rådet som de nationella parlamenten för fram sinauppfattningar - det är ju den vägen man går i en par-lamentarisk demokrati. Jag är medveten om att det ivissa länder kanske inte fungerar på bästa sätt, attregeringarna så att säga är allenarådande. Men i t.ex.Sverige är det en nära samverkan, och det tycker jagär bra. Det är bra för demokratin, och det stärkerockså de små länderna.Slutligen vill jag i fråga om kompetenskatalogensäga att det nog lätt kan bli en diskussion som mer ärsemantisk. Vad det handlar om är att fördragen - ellerett konstitutionellt fördrag, om vi får ett sådant någongång - ska tala om vad EU ska göra. Där-för behövs det ingen katalog vid sidan av detta. Avfördragen ska det alltså framgå vad EU ska göra.Dessutom är det inte - jag återkommer till detta efter-som jag tycker att det är det principiellt viktiga -någon katalog eller domstol som bestämmer dettaförhållande, utan medlemsstaterna själva fattar be-slutet om att ge EU befogenheter eller inte.Anf. 28 () replik:Herr talman! säger att vi kristde-mokrater går för långt, men EU styrs inte som enparlamentaristisk stat eller med traditionell maktdel-ning. Däremot handlar det om en maktbalans mellande olika institutionerna. I valet mellan dynamiken ochdet statiska, i valet mellan motorerna och släpvagns-modellen, väljer vi så klart dynamiken och motorer-na. verkar - i sällskap med moderateroch centerpartister, som sades - nöja sig medpragmatismen.När det gäller vad vi vill gå långt i och som vi pe-kar på som en viktig substans på området med utöka-de majoritetsbeslut handlar det om effektivitet, inteminst med tanke på att vi ska ha en stor utvidgning.Vidare gäller det inflytandet för Europaparlamentetoch medbestämmandet. Där är det också en fråga omdet ska vara en diskussionsklubb eller ett beslutandeparlament. Detta är en bra frågeställning.Anser att gemenskapsmetoden fungerar på ett tillfredsställande sätt? Är det enriktig balans mellan rådet, kommissionen och Euro-paparlamentet?Apropå dynamiken skulle jag gärna vilja ställa enfråga. Såvitt jag erinrar mig har vi kristdemokratertidigare varit ensamma om att tala om en europeiskåklagarmyndighet. Rätta mig gärna om jag har fel påden punkten! Hur ser på detta? gjorde ju ett inspel till konventet justmed den här frågeställningen.Anf. 29 () replik:Herr talman! Liknelsen med dynamiken och släp-vagnen var rolig. Men jag tror att vi, med den ordningsom vi har , har en väldig dynamik i verksam-heten. Jag pekade på det som har hänt under de se-naste åren. Vi får inte, , bli fartblindaoch bara lyssna på vad vissa inom det europeiskasamarbetet tycker och tänker, utan vi måste också seupp. Vi måste se till att vi går i takt med medborgar-na, att opinionen är med oss och att beslutsprocessenär förankrad.Vi har redan talat mycket om demokratin, om hurviktig den är. Från svenska utgångspunkter vet vi måste ta sig med att förankra besluten. Därdelar jag uppfattningen att vi, när vi kommer överensom att befogenheter ska överföras och att det finnsgoda skäl för att göra det, också ska göra det. Vi gerdå det gemensamma de befogenheter som behövs föratt genomföra det hela.I debatten, , där det lite slarvigttalas om mellanstatlighet och detta med gemen-skapsmetoden, glömmer man faktiskt bort att närNicefördraget - förhoppningsvis - blir ratificerat isamtliga medlemsländer kommer, tror jag, eller75 % av besluten att fattas med kvalificerad majoritet.Kvar finns då en kärna av frågor som ligger väldigtnära varje medlemsstats hjärta. Där gäller fortfarandedetta med att det ska vara enhälliga beslut. Det ska viinte glömma bort.När jag lyssnar på och andra härfår jag lätt intrycket att det i princip är baraenhällighet som råder, men så är det inte.Anf. 30 () replik:Herr talman! modifierade någotdet här med att gå lite långt. Om det är somkommer att gälla för majoritetsbeslut och man villöka ytterligare något är det kanske inte särskilt långt-gående. Det är säkert så att det i vissa sammanhangfinns ett behov av att bevara enhällighet på vissaområden, i synnerhet på sådana områden som liggerstaternas suveränitet väldigt nära; det har jag förstått.Däremot förstår jag inte detta med fartblindheten.Jag får en känsla av att och hans partigärna vill släpa sig in i utvecklingen i den europeiskaunionen.Slutligen: Frågan om den europeiska åklagarmyn-digheten fick jag inget svar på.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag har inte funderat särskilt mycketpå detta med åklagarmyndigheten. När det gäller deträttsliga området, den s.k. tredje pelaren, har vi upp-fattningen att man faktiskt får överväga om mer be-slut ska överföras till det gemensamma. Som framgårav betänkandet skriver vi väldigt positivt om det -man bör nu överväga att sakfrågor inom den s.k.tredje pelaren ska kunna gå över till och bli föremålför beslut med kvalificerad majoritet. Jag vet inte omdetta är ett konkret svar på fråga.Det betyder i alla fall att du har fått ett någorlundapositivt svar.Återigen vill jag varna för fartblindheten, IngvarSvensson! Det är viktigt att EU konsoliderar sig - inte springer vidare och att man inte tror, somjag hör många säga, att saker och ting, om man stöterpå problem från folkopinionen osv., uppifrån skakommenderas fram. Man ska informera mer osv. Mendet är inte så lätt som att institutionerna i skainformera, utan jag tror att man måste förankra be-sluten djupare. Därför tror jag att en pragmatisk håll-ning är väldigt viktigt för framtiden.Anf. 32 ()replik:Herr talman! Jag har lite grann samma tema som iföregående frågor till . Det gäller dethär med det pragmatiska. Det låter ju bra. I ett demo-kratiskt system kan man inte alls kommendera upp-ifrån, utan det hela måste förankras. Det håller jaghelt med om. Men får det inte bli liksom påstället marsch.Med tanke på de förslag som läggs fram frånFolkpartiet när det gäller det framtida EU och ut-vecklingen framöver vill jag sägaatt det är tur att det finns partier som vågar ha en litevisionär syn - liksom de gjorde som startade hela projektet. Jag tror att det ärviktigt att man ser framåt och har en vision av hur detska vara. Den ska naturligtvis sedan hanteras.Jag har en konkret fråga, och den gäller just dendemokratiska förankringen. Det finns kritik närdet gäller bristen på öppenhet vad beträffar minister-rådet, som har överläggningar i slutna rum. Ett avFolkpartiets förslag gäller införande av någon formav tvåkammarsystem, där ministerrådet skulle kunnavara den ena kammaren. Då blir det en öppen kam-mare, där man kan följa debatten speciellt när detgäller sådant som har med lagstiftning att göra.Hur ser på detta? Försök vara litevisionär i stället för pragmatisk. Se inte enbart till2002, utan se till 2010, t.ex.Anf. 33 () replik:Herr talman! Vi är inte förespråkare för "på ställetmarsch". Om vi ser tillbaka ser vi att det har varit enenorm utveckling . Det handlar intealls om att hålla tillbaka eller vara släpvagn.Det förekommer naturligtvis visionärt tänkande,men man får inte springa så långt före i debatter ochställa sig så långt vid sidan av att ingen lyssnar på en.Jag tror att det är väldigt viktigt att vi förankrar frå-gorna - att vi diskuterar med kollegerna i andra na-tionella parlament, osv.När det gäller frågan om tvåkammarsystemet kanjag säga att utskottet är skeptiskt till det. Det beror påatt vi har ett tvåkammarsystem. Vi harrådet, som faktiskt är den lagstiftande församlingen.Vi har ett parlament vars uppgift från början var, ochfortfarande är, att kontrollera den mäktiga kommis-sionen men som har fått möjlighet tillmedinflytande då det gäller lagstiftningsfrågor.Jag tycker också att rådet måste öppna sig mer.Jag tycker inte om kritiken om slutna rum. Därförtycker jag att det ligger i rådets eget intresse att öppnasig de gånger man fattar lagstiftningsbeslut. Det fram-förs också i vårt betänkande.Anf. 34 ()replik:Herr talman! säger att vi inte kanspringa före i debatten. Men det är precis vad jagtycker att vi ska göra. Vi ska ligga långt framme idebatten för att få genomslag för våra tankar, idéeroch visioner. De kan inte komma som ketchupen urflaskan helt plötsligt, utan det måste vara en process.Jag menar att det är viktigt att vara tydlig och klar isina program och ställningstaganden för att uppmunt-ra denna debatt. Det ger bättre grogrund för en demo-kratiskt förankring, och man får lättare med sig män-niskor på idéerna och tankarna.Risken är att man stryper debatten på grund av vill vara pragmatisk. Man vågar inte ta de visio-nära idéerna. Jag tror att hela EU vinner på dennaöppenhet, och det blir bättre i framtiden.Det är bra att vi är på samma linje när det gälleratt öppna rådet. Jag tror att mycket av den kritik somfinns härstammar just från att man upplever att det ärlite slutet och att rådet bara talar om vad man harkommit överens om. Detta förfaringssätt väcker lätten berättigad ilska.Anf. 35 () replik:Herr talman! Jag är inte emot visionärt tänkandeeller breda debatter. Tvärtom har jag i mitt inläggunderstrukit hur värdefullt det är. försöker tillämpa ett knep. Bara för att maninte delar hans uppfattningar skulle man vara emotdet visionära tänkandet.Jag är för den breda debatten. Jag tycker att det ärväldigt bra att den förs. Jag är för offentligheten. Vihar drivit de frågorna hårt i . Vi har sett till attden svenska har fått större inflytande, osv.Men det är skillnad mellan det och att helt och hålletansluta sig till idéer. Det är Folkpartietsidéer som jag inte tror är gångbara - som jag inte trorpå. Det är någonting helt annat.Vi vet att flertalet svenskar inte vill gå den vägen.Därför måste man, om man ska föra utvecklingenframåt, stå med bägge fötterna på jorden. Man måsteockså se till att man har opinionen med sig. Det ärskillnaden mellan mig och . 36 () replik:Herr talman! Mycket har handlat om en pragma-tisk inställning. återkommer till det.Också jag vill uppehålla mig lite vid det. Jag tycker ioch för sig att ett visst mått av pragmatism är heder-värt. Man ska vara odogmatisk och kunna ta ställningtill frågorna vartefter de kommer.Jag vill gå tillbaka och ta lite lärdomshistoria. Vadbeträffar och vill jag alludera på uttryck "Rörelsen är allt, målet intet". Närdet gäller EU säger man nu att rörelsen ska varapragmatisk och inte snabb och att målet ska varasuddigt.Jag tror att man ska vara pragmatisk, men att manska ha en tydlig utgångspunkt. Själva rörelseriktning-en är också väldigt viktig.Jag kan nog dela uppfattningen att man inte skasätta upp några absoluta slutmål för politisk verksam-het, för historien känner nog inga absoluta slutmål.Men jag tror att rörelseriktningen är viktig. Därförkänner jag sympati när talar om inte ska vara fartblind. Men det är inte bara far-ten man ska varna för, utan det är själva rörelsen. Dethar i EU skett en rörelse mot ökad överstatlighet -mot ökade inslag av kvalificerat beslutsfattande -vilket i medlemsstaterna har begränsat de nationellaparlamentens betydelse. Det försvårar för människorsutövande av det demokratiska inflytande de vill kun-na utöva. Där finns en problematik.Anf. 37 () replik:Herr talman! tar upp ett filosofisktresonemang. Jag är naturligtvis intresserad av attförsöka gå in på det spåret.Vi delar inte uppfattningen att det ska finnas nå-got slags slutmål för EU-samarbetet. Så är det inte.Jag talar om pragmatismen. EU förändras ,men förändras det politiska landskap somEU verkar i. Det är väldigt svårt att säga vad somkommer att ske om fem eller tio år.Det finns något som är viktigt att göra klart försig, som jag har sagt . EU-samarbetet ärnågonting annat än sedvanligt internationellt samar-bete i mellanstatlig form. Här har medlemsstaternakommit överens om att överlämna vissa befogenhetertill det gemensamma. Man beslutar gemensamt omhur de befogenheterna ska utnyttjas. Det är någontinghelt annat än vanligt mellanstatligt samarbete. Mendet är fortfarande medlemsstaterna som avgör hur fortman ska springa och vilka mål man ska inrikta sigmot.Låt mig gå tillbaka till hur det såg ut under deförsta årtiondena. Samarbetet gick sakta och höll påatt stanna av. Så plötsligt blev det dynamik i det. Jagtror att vi kommer att se samma sak . Detblir dynamiska skeden. Sedan blir det stagnation ellerstillastående, och så tar det fart igen.Det viktiga är att det är medlemsstaterna som idemokratisk ordning ger befogenheterna.Anf. 38 () replik:Herr talman! Vi är överens om att det är med-lemsstaterna som ska ge EU dess befogenheter ochsom ska ge begränsade befogenheter till institutionersom inte styrs direkt av medlemsstaterna. Jag hållerockså till en del med om Sörens beskrivning av rörel-seriktningen, herr talman. Det går ibland snabbt,ibland långsammare, och det sker en förändring. Mendet avgörande är att vi måste vara med och kraftfulltförsöka påverka riktningen på denna rörelse och den-na förändring. I huvudanförandeligger egentligen en del principer som i alla fall till endel går åt det håll som jag tycker är bra. Man betonarnämligen överstatlighet och de nationella parlamen-tens roll osv.Varför inte försöka göra detta till en klar princip,till en klar rörelseriktning som man vill eftersträva?Jag tycker inte att man bara ska ha en inställning närdet gäller detta som att vi, bara det är pragmatism,kan förhålla oss till utvecklingen vartåt den än går.Man måste nog, för att kunna ha en bra pragmatism,ha en principiell hållning, och jag menar att dennaprincipiella hållning bör vara att vi utvecklar ett sam-arbete som har mellanstatligheten som grund ochbärande princip.Anf. 39 () replik:Herr talman! EU-samarbetet är ju mellanstatligt,och i mellanstatlig form har man gett det gemensam-ma vissa befogenheter. Jag håller med att detta till sin grund är mellanstatligt.Sedan - om vi ska sätta upp mål - handlar detnaturligtvis om att fördjupa samarbetet på det sättetatt medlemsstaterna och deras nationella parlamentmåste ta ett större ansvar för att förankra processernamen också för att vara aktiva partner i samarbetet. Deska ta initiativ och via sina regeringar föra fram frå-gor och inte passivt åse processen. Det tror jag är ettviktigt mål för framtiden.Anf. 40 ()replik:Herr talman! nämnde i sitt anfö-rande frågan om röst i världen och Sverigesröst i EU och citerade , som är EU-kommissionär på miljöområdet. Det handlade om attSveriges röst i EU måste höras. Det får mig att funde-ra.När toppmötet var i hade regeringen valtmiljöfrågan som en av de viktiga frågorna.