prot · GQ0939 · 2002-12-18 00:00:00 — Men jag hävdarbestämt att utifrån det att vi faktiskt betalar in och har rätt att få en delattanvända själva så ska vi göra det också. Där säger ju faktiskt något helt annat.Anf. 125 ():Herr talman! menar att det behövs en kraftsamling för attbryta utvecklingen mot ökade regionala klyftor. Alla regioner är beroende avfungerande lokala arbetsmarknadsregioner, hög sysselsättning och en högutbildningsnivå hos medborgarna i hela landet. För att vi ska åstadkommadetta är det helt avgörande att engagemanget och initiativkraften utgår frånden lokala och regionala nivån. Lokala utvecklingsgrupper, hembygds-, id-rotts- och kulturföreningar måste även kunna samverka med såväl den poli-tiska nivån som näringslivet.De främsta hoten mot den regionala balansen och hållbar utveckling är ennegativ befolkningsutveckling, en ensidig näringsstruktur, låg sysselsättningsamt flaskhalsar och proppar i kollektivtrafiken.Befolkningsstrukturen är ett problem. De unga flyttar i en jämn ström tillstorstadsregionerna. Av Norrlandslänens 54 kommuner var det bara fem somökade sin befolkning . Särskilt oroande är det att nettoutflyttning-en till betydande del består av kvinnor och unga välutbildade. Kvinnors möj-lighet att delta i de rum där besluten fattas och lönerna är som högst måsteöka rejält om målet, en hållbar tillväxt, ska förverkligas i hela landet. Detgäller både inom näringslivet och i offentlig sektor.Då de yngre flyttar från hemorten och inflyttningen inte ökar uppstår bristpå arbetskraft som behoven ökar för näringslivet och inom vård ochomsorg. För att utveckla en sammanhållen politik som tar hänsyn till regio-nala skillnader och förutsättningar kommer det att , ävenefter 2007, att vara nödvändigt med riktade stimulansåtgärder från den natio-nella nivån. Detta gäller alla regioner, men särskilt viktigt är det för vissageografiskt avgränsade områden. Alla nivåer måste samarbeta. Ökade resur-ser behövs för att stimulera företagsutveckling, stärka låne- och kapitalmark-naden för riktigt små företag och för kompetens- och metodutveckling, IToch andra kommunikationer i hela landet.Alla politikområden har ett ansvar, som har sagts i den här de-batten. Det är inte utgiftsområde 19 som ska lösa strukturproblemen. Det ärden nationella och de regionala nivåernas gemensamma ansvar. Detta ansvardelas också i allt högre grad med näringslivet.Herr talman! Skogslän, jordbruksbygd och landsort har i grunden godautvecklingsförutsättningar, men har tampats med svåra struk-turproblem. En orsak till detta är att många områden är ytterst glest befolka-de, vilket försvårar och skapar höga kostnader för såväl lokalbefolkningensom näringslivet. Det gäller exempelvis resekostnader och tillgång till mo-dern informationsteknik, men det påverkar även tillgång till service i form aväldreomsorg, butiker och kollektivtrafik.Herr talman! Värdet av strukturfonderna har varit stort i , inte barafinansiellt utan också via påverkan på förbättrade arbetsmetoder och i ochmed att fonderna bidragit till ett ökat samarbete genom att man lägger sam-man flera olika huvudmäns kassor för att åstadkomma den offentliga svenskafinansieringen. har ju i sitt tidigare anförande belystdetta med exempel.Det står emellertid helt klart att det krävs reformer av EG:s sammanhåll-ningspolitik. Effektiviteten måste öka, kontrollen förbättras, fusket bekämpasoch krånglet minska. Här är alla partier överens.Enligt mening står det klart att det framöver kommer attkrävas reformer av EG:s sammanhållningspolitik. Men det är viktigt med enbred öppen diskussion om utformningen av gemenskapens struktur- ochregionalpolitik. Hur den ska utformas ska inte avgöras i denna kammare, utandet ska vi göra tillsammans med alla regioner, både i och i andraländer.Inom EG:s sammanhållningspolitik kommer strukturfondsmedel att varaett instrument även under nästa programperiod. Enligt börhuvuddelen av dessa medel gå till de nya medlemsstaterna, som har störstbehov av stöd till ekonomisk och social utveckling.Herr talman! Jag vill från denna talarstol klargöra att jag och Vänsterpar-tiet inte alls är anhängare till EU som organisation och dess konstruktion. Vihar inte heller aktivt medverkat till att är medlem. Men det åliggernäringsutskottet att hantera frågan om strukturfonderna inom EU, och Väns-terpartiet kommer att hantera den frågan på det sätt som bäst gynnar regionalutveckling och demokrati i och genom förhandlingar införnästa programperiod som börjar 2007.Herr talman! Tiden medger inte att jag närmare beskriver hur de olikastrukturfonderna regleras, men vi vet att de oftast används mycket bra påmånga ställen inom små företag ute i landet. I finns bland annatmål 1 och mål 2-stöd, leader + och equal urban, och alla program finns i alladelar av landet.Moderaterna, och övriga borgerliga partier skriver ien gemensam reservation att i det fall EU ekonomiskt ska stödja olika regio-ner bör det vara regioner som väsentligt ligger under genomsnittet i unionenvad gäller levnadsstandard och medelinkomst. Bara de ska ha möjlighet attförhandla om detta . Kriterierna är levnadsstandard och levnadsni-vå. Det finns inget kriterium om glesbygd.Sverige har ingen låg levnadsstandard eller låg medelinkomst eftersom vihar ett socialt välfärdssystem som garanterar detta. Däremot har vi sällsyntstora vidder, stora skogsområden, långa älvdalar och öar, där människor, byaroch företag ligger långt från varandra. Det är ett faktum så länge vi inte radi-kalt kan öka vår befolkning.Vänsterpartiet delar övriga partiers uppfattning att huvuddelen av framti-da strukturfondsmedel ska riktas till de nya medlemsländerna, men på enavgörande punkt skiljer sig vår mening mot reservanternas. skainte skriva bort rätten och möjligheten att behålla vissa områden som haralldeles specifika behov. Den dag vi själva kan garantera att vi klarar vårregionala uthålliga växtkraft och kan kompensera det med vissa strukturellaskillnader ska vi naturligtvis göra det. Men jag ser inte att vi klarar det framtill 2007.Moderatmotionen som reservanterna tillstyrker vill kompensera att vi av-står från strukturfondsmedel genom att sänka medlemsavgiften. Det finnsinget samband mellan medlemsavgift i EU och strukturfondsåterflöde. Deförhandlas i helt olika sammanhang. Strukturfonderna ger ca 3 miljarder perår till utanför budgettaket. Jag tycker att reservanterna skjuter påpianisten. Steg ett i denna strategi borde i stället vara att regeringenförhand-lar ned avgiften för medlemskapet, de här 21 miljarderna. Varje miljard somvi skulle kunna förhandla ned ger vår nationella budget pengar för att vi skakunna föra en starkare regionalpolitik.Vårt beroende av och EU:s politiska prioriteringar måsteminska. Hur kan och garantera landsbygdsutveck-ling, stöd till butiker och annat som jag vet att de vill ha när de inte kantill-försäkra budgeten minst de 3 miljarder som kommer landet till del viastrukturfoderna? Och hur kan och övriga reservanter säga sigvara solidariska med de nya medlemsländerna genom att minska omfattning-en och helst avveckla strukturfonderna inom EU? Det är helt fel forum att härdiskutera vad EU ska göra med strukturfonderna. Det är i konventsdebattenalla medlemsländer ska diskutera hur de gör med sina fonder och den budgetde har fått.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i dess helhet.Anf. 126 () replik:Herr talman! Till måste jag säga: Det är väl rimligt att vii parlamentet diskuterar ett svenskt förhållningssätt gentemot EU och att vi,förhoppningsvis, skapar en svensk plattform? Jag vill erinra det arbete med de olika EU-grupperna som vi har startat i näringsutskot-tet. Vi har bland annat haft till syfte just att hjälpa till med att skapa ensvensk plattform, ett förhållningssätt, när det gäller EU:s framtida regional-politik. Det har legat i pipelinen hela tiden.Hela eftermiddagen har jag stått och presenterat vår syn på hur dennastrategi ska förhandlas fram i samarbete med andra länder. Ändå står GunillaWahlén här och läser något helt annat. Hon borde ju rimligtvis ha hört någotav det som sagts.Dessutom: Läs er egen skrivning! Just på dessa avgörande punkter somtas upp i anförandet har ni exakt samma skrivning. Jag kliar mig bakom örat.Så har jag en helt annan fråga till - hon får gärna kom-mentera det jag har sagt - och det gäller detta med lastbilarna. Jag har ställtfrågan , för jag vet att vill ha 18-meterslängd pålastbilarna i just i en förhandling med EU. Jag hoppas att hon har fåttmiljöfundamentalisterna i att ändra åsikt i denna mycket avgö-rande fråga för svensk industri och svensk konkurrenskraft.Anf. 127 () replik:Herr talman! Jag är det första att beklaga att kommer att slutasom ordinarie i näringsutskottet och bli ersättare. Jag kommer att sakna dennafråga om dessa lastbilar. kommer att få samma svar av mig varjegång. Jag får försäkringar om att detta ska lösas. Det finns speciella avtal somgäller de här områdena. Jag trodde att lastbilarna inte skulle komma på tape-ten i dag.När det gäller EU, strukturfonder och regionalpolitik har ni i Moderaternamenat att vi i näringsutskottet ska diskutera att EU inte ska ha strukturfondereller att omfattningen av dem ska minskas. Jag tycker att ni börjar i fel ända.Jag tycker att ni ska skriva en motion - och den skriver jag gärna under - omatt vi ska förhandla för att minska avgiften för medlemskapet i EU. Det be-handlas inte i näringsutskottet utan i ett annat sammanhang.Anf. 128 () replik:Herr talman! Jag måste fråga vilket betänkande honegentligen har läst. Det verkar inte som om hon har läst vare sig reservanter-nas skrivningar eller sin egen, majoritetens, skrivning. Det finns ingenting idetta betänkande som beskriver någon form av ensidighet från svensk sida.Det är Socialdemokraterna, som i andra sam-manhang driver ensidighet när det gäller rättigheter och EU-politiken.Däremot berör en stor del av betänkandet annat än strukturfonderna. Gu-nilla Wahlén säger att det krävs kraftsamling. Jo, jag tackar, jag! Det var ettkraftfullt ord. Beskriv vad det är ni vill med den nationella politiken innanäven gömmer sig bakom dimridåerna 2007!Anf. 129 () replik:Herr talman! I den proposition som antogs om den nya regio-nalpolitiken ställer man om regionalpolitiken från att ha varit en stödpolitiktill att bli en stimulanspolitik. Man lyfter över ansvaret för den regionalautvecklingen till samtliga utgiftsområden. Inom skaman göra regionalpolitiska konsekvensbeskrivningar. Inom utbildningsområ-det ska man göra regionalpolitiska konsekvensbeskrivningar. Syftet är att detska finnas sysselsättning, arbete, varierat näringsliv, utbildning, bra arbets-marknadsregioner och kommunikationer i hela landet.Utgiftsområde 19 kan inte på något sätt styra regionalpolitiken. Man kanbidra på olika sätt.Vi ska ställa om från en stödpolitik till en stimulanspolitik, men den peri-oden har just börjat. Omställningen är inte på något sätt klar, och det är fulltmöjligt att ompröva detta.Åsa frågade vad jag hade läst för material. Jo, jag har läst detre motioner som ni har tillstyrkt och som ligger till underlag för er reserva-tion. Där finns dessa skrivningar om hur det ska se ut, hur omfattningen skaminskas och hur man ska göra. Det är vad jag har läst. Det har varit underla-get för min tolkning.Jag vill då fråga : På vilket sätt uppfattar att vårskrivning väsentligen skiljer sig från reservanternas skrivning? Vad är detsom skulle göra att politiken blev helt annorlunda när det gäller struktur-fondsdelen?Anf. 130 () replik:Herr talman! beskrev så vackert att det krävs kraftsam-ling mot den regionala klyvningen. Den regionala klyvningen har ju inteinträtt . Ni har suttit tillsammans med Socialdemokraterna ettflertal år och hanterat den nationella budgeten. Var har då förslagen funnitsför att lösa den moderna teknikens utbyggnad så att den kommer alla delar avlandet till del? Var finns förslagen som ska göra att man har farbara vägar ide norra delarna av landet och i året runt? Det är ju precis detta somskapar till växt och ger företagarna en möjlighet. Var finns de förslag som germöjlighet till rättstrygghet i hela landet, så att det finns polis i alla kommu-ner? Den regionala klyvningen och befolkningsomflyttningen har inte inträttår 2001. Var finns dessa förslag för den kraftfulla samling som krävs?Anf. 131 () replik:Herr talman! Jo, , jag är helt medveten om den utvecklingsom har skett när det gäller svensk regionalpolitik och om den förändringsom har skett . Det är den stora befolkningsomflytt-ningen. Det är de stora förändringarna i svenskt näringsliv, där man har gåttfrån ett basindustriland till ett kunskapsintensivt land med tjänsteindustri.Alla jobb av industrikaraktär har förändrats och kräver hög kompetens, an-tingen det gäller att man jobbar inom skogsindustrin eller att man jobbarinom jordbruket krävs det mycket utbildning. Det har hänt under de senastetio åren.Politiken måste anpassa sig till de behov som finns . Det är därför vii vill att man ska satsa på entreprenörskapsutveckling, pånätverk och på bredband i hela landet. Det är därför man måste göra det.Behoven fanns inte , men vi ser och vi vet att behoven finns iframtiden. Därför behövs det pengar och tid till att göra detta.Vi har i den regionalpolitiska propositionen gjort speciella anslag förbygdeutveckling, för utveckling av industrin och för utveckling av gruvindu-strin. Det görs ett otal punktsatsningar, för att inte tala om satsningar på tu-rismindustrin och ekoturismen. Det görs ansträngningar , och man måstefullfölja, fördjupa och förbättra dem för att vi ska få en politik som ärhållbari hela landet och inte bara i vissa områden av landet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §. )11 § betänkande 2002/03:AU1Utgiftsområde 13 Arbetsmarknad (prop. 2002/03:1 delvis och skr.2001/02:187).Anf. 132 (m):Herr talman! befinner sig ungefär 1,2-1,5 miljoner människor iden arbetsföra befolkningen utanför produktivt arbete. Det finns många olikaskäl till varför man är utanför. En stor grupp är öppet arbetslösa. En annangrupp befinner sig i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En stor grupp, uppåt400 000 människor, är förtidspensionerade. Ungefär lika många är sjukskriv-na, en grupp som ökat kolossalt kraftigt i antal under senare år.Totalt sett innebär det att av den arbetsföra befolk-ningen befinner sig utanför produktivt arbete.Min kollega kommer senare att utveckla dessa saker yt-terligare, så jag går inte in mer på detta. Men det finns anledning attverkligenfördjupa sig i skälen till att så många människor i arbetsför ålder befinner sigutanför.Jag vill påstå, herr talman, att denna utveckling är både skrämmande ochfullständigt oacceptabel. Varför är den då oacceptabel och skrämmande? Jo,det kommer inte att finnas något, och det finns inget, modernt samhällesom kan låta en så stor andel av den arbetsföra befolkningen vara utanför detproduktiva arbetet - inte kunna försörja sig själv, inte bidra tillförsörjningenav ungdomar, barn och äldre.I grunden, och framför allt i som har så stor andel offentligatransfereringssystem, utgör denna stora andel utanför arbetsmarknaden ettdödligt hot mot hela välfärden. Vi kommer definitivt aldrig att klara framtidavälfärd, varken för unga eller för gamla, om vi inte ser till att denna gradvisaerodering av försörjningsbasen som ägt rum upphör. Försörj-ningsbasen måste bli större, annars kommer välfärden att hotas i än störreutsträckning.Då kan man fråga sig: Vad behövs? Vi har , herr tal-man, haft en debatt i kammaren om näringspolitiken. Det är ingen tvekan omatt oaktat man skulle driva världens bästa arbetsmarknadspolitik, vilket vi nuinte gör, kommer den aldrig att räcka till om man inte på andra politikområ-den bedriver en betydligt bättre politik i samverkan och med bra dialog mednäringslivet. Vi behöver en mycket, mycket bättre näringspolitik som skaparett betydligt bättre näringsklimat.Jag lyssnade på avstånd till debatten om regelförändringarna, där deteventuellt kan bli ett intressant tillkännagivande från kammaren här om nå-gon timme. Utskottets socialdemokratiske ordförande talade där om att detegentligen inte betyder någonting vad kammaren uttalar. Det får mig att fun-dera: Tar inte regeringen någon hänsyn till vad fattar beslut om? Ärdet alltså fullständigt ointressant vad uttalar? Vad innebär dettarent konstitutionellt? Och framför allt: Vad tycker svenska företagare, som änså länge ändå tar det politiska systemet på något allvar? Vad skickar det försignaler om demokratins funktionssätt om utskottsordföranden säger att ävenom gör ett uttalande om regelförändringar så innebär det egentligeningenting alls? Det måste ju vara en signal om att inte bryrsig om , åtminstone inte när uttalar saker som Regerings-kansliet inte tycker om men som uppenbarligen näringslivet och företagsam-heten skulle tycka var väldigt bra, nämligen att det ska bli en regelförenkling.Hemma i , som jag kommer ifrån, upplever man ibland detta re-gelsystem ungefär som jag kan tänka mig att nyodlarna, till exempel KarlOskar i böcker, en gång gjorde. De gick där med sina spettoch ville också nyodla på sitt sätt, utveckla och öka sin areal. Med spettetkände de sten efter sten efter sten, och insåg de att det inte fannsnå-gon möjlighet att nyodla. På samma sätt som dessa stenar ligger paragrafernai regelsystemen som hinder för utveckling inom näringslivet. , herrtalman, valde efter moget övervägande tillsammans med hundratusentalsandra att flytta härifrån och förkovra sig på ett annat ställe. Jag är övertygadom, om parallellen tillåts, att det finns många företagare som funderar på detlämpliga i att utvecklas på annat håll i stället för att köra med dessahindrandeparagrafer.Jag hoppas, herr talman, att den inställning som kom till uttryck från när-ingsutskottets ordförande inte gäller i allmänhet. Manhyser dock en viss tveksamhet.Det behövs förändringar inom skattepolitiken och inom utbildningspoliti-ken för att höja kompetensen. Det behövs förändring av våra socialförsäk-ringssystem, en förändring som gör att de kan samspela på ett helt annat sätt.Ibland har man en känsla av att det är nästintill omöjligt att göra några för-ändringar i systemen. Gör man en förändring på ett ställe får det nämligenkonsekvenser i det andra, tredje, fjärde och femte systemet, och inför ettsådant dödligt hot avstår man från att göra en förbättring i det förstasystemet.Allt hänger visserligen ihop, men i har vi på något sätt fått en sam-manhängande smet som gör att vi varken politiskt eller på annat sätt kanförändra speciellt mycket. Det utgör i sin tur ett hot mot vårt välstånd.Men givet att vi skulle få en förändring av ett antal områden, av vilka jagnämnt några, är det klart att en förändrad arbetsmarknadspolitik skulle varabra.Innan jag går in på detta, herr talman, kan det dock finnas skäl att säga attallt inte handlar om en ändrad politik. Det handlar också om attityder ochvärderingar hos människor, både inom och utom näringslivet. Det finns an-ledning att fundera över om vi framöver kan rationalisera och intensifieraproduktionen på ett sådant sätt, och i vilka former vi ska göra det, att männi-skor mellan låt säga 55 och inte slås ut i samma takt som . Vi vetatt förvärvsgraden sjunker påtagligt och fram till 65. Jag är allde-les övertygad om att ifall vi inte framöver kan se till att för-värvsgraden ökar bland, populärt, 40-talisterna så kommer vi att stå införännu större problem med att klara försörjningen. Vi måste se till att också iföretagen organisera och utveckla produktionen på ett sätt som gör att flermänniskor kan stanna helst till sin pensionsålder. Med det nyapensionssystemet, herr talman, finns det ju skäl att fundera på om man skajobba efter 65 också. Det finns också ytterligare argument för detta.Det finns också skäl att fundera över värderingar och attityder till männi-skor som egentligen aldrig fått fäste på den svenska arbetsmarknaden,nämligen människor som inte har svensk bakgrund. Det är en skrämmandeutveckling om man jämför hur människor från andra delar av världen på 50-,kom in på den svenska arbetsmarknaden. Studier vid blandannat i , som är ledande på den här typen av forskning,visar mycket brutalt hur andelen som har kontakt med den svenska arbets-marknaden dramatiskt har sjunkit för de här grupperna. Får vi inte en ändringpå det, och får vi inte en möjlighet att i större utsträckning låta människor i55-65-årsåldern vara en del av det försörjande , kommer försörj-ningsbasen som sagt att eroderas än mer, och vi kommer att få än svårare attklara välfärden både för yngre och för äldre.I en gemensam reservation, nr 1, redovisar vi i ett antal punkter en del avvad som behövs för att förbättra den svenska arbetsmarknadspolitiken.Vi noterar att kostnaderna för politiken inte står i någon rimlig relation tillden nytta den gör. Arbetslöshetskasseförsäkringen har i storadelar förlorat sin karaktär som omställningsförsäkring. Det finns en mindregod verkningsgrad i matchningen mellan utbud av jobb och efterfrågan påarbete. Den nuvarande arbetsmarknadspolitiken satsar i alltför liten utsträck-ning på stöd till de riktigt svaga grupperna. Den har, herr talman, varit utom-ordentligt dålig på att få in nya grupper, framför allt från främmande länder,på den svenska arbetsmarknaden.Den kritiken, tillsammans med exempelvis den rapport som Riksdagensrevisorer kom med om brister i mål- och resultatstyr-ningen av AMS och länsarbetsnämnderna, markerar klart och tydligt behovetav en ny arbetsmarknadspolitik, såsom vi har redovisat i reservation 1.Låt mig av tidsskäl säga någonting kort bara om reservation nr 8 som be-handlar regeringens skrivelse om EU:s sysselsättningspolitik. Jag kan i likhetmed andra i går och uttrycka min glädje över utvidgningen och besluteni . Det är ganska naturligt att man gör det eftersom man tog sinaförsta steg i politiken i skuggan av det så kallade metalltalet som hölls i bör-jan av 60-talet. Det var väl som då sade att allt sådant Europa-samarbete var någonting som skulle hålla sig borta från. Det kännspå något sätt skönt att tiderna har ändrats, att man har gjort ett bokslut förandra världskriget och kan peka framåt.Men det leder, herr talman, till att EU, om vi nu med 25 stycken med-lemsländer i EU ska kunna driva en kraftfull politik, måste ägna sig åt detsom är mest väsentligt. Vi reservanter hyser en oro för att man på EU-nivåengagerar sig i frågor som man likaväl kunde hantera på den nationella nivån.Enligt subsidiaritetsprincipen borde det vara fullt möjligt att på nationellnivåse till att skapa just det näringsklimatet, den goda utbildningspolitiken ochden öppna inställningen till människor som ska kunna komma in på arbets-marknaden. Detta behöver inte EU syssla med. Det är jättebra att EU uttalaratt fler människor behöver komma i arbete. Hela , nästan alla EU:smedlemsstater, dras med samma problem. Det är en åldrande befolkning, detär problem med att klara sysselsättnings- och försörjningsbasen.Avslutningsvis, herr talman, är det utifrån en subsidiaritetsprincip önsk-värt att EU renodlar sina uppgifter och mindre ägnar sig åt frågor som medstor framgång kan skötas på den nationella nivån, gärna med en stödjandefunktion av EU.Herr talman! Med det vill jag be att få yrka bifall till reservation nr 1. Jagstöder givetvis alla andra reservationer där moderater finns med. Men avtidsskäl yrkar jag bifall bara till reservation nr 1.(forts. 13 §)AjourneringKammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera för-handlingarna till då voteringen skulle äga rum.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 17.00.12 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträ-deNU3 Utgiftsområde 21 EnergiPunkt 2 (Energipolitikens inriktning)1. utskottet2. 1 (m, fp)3. res. 2 (kd)4. res. 3 (mp)Förberedande votering 1:32 för res. 217 för res. 3261 avstod39 frånvarandeKammaren biträdde res. 2.Förberedande votering 2:93 för res. 129 för res. 2189 avstod38 frånvarandeKammaren biträdde res. 1.Huvudvotering:174 för utskottet91 för res.