prot · GP0990 · 2002-04-04 00:00:00 — Hurbedömer socialministern vår möjlighet att få fram-gång i att påverka så att vi får en restriktivare Euro-papolitik på narkotikaområdet?Den andra frågan är: Vad är egentligen socialmi-nisterns uppfattning när det gäller sprututbytespro-jektet i och ?Den tredje frågan: Bedömer socialministern med de förstärkningar som regeringen aviserarinom bl.a. polisens område kommer att ha de resursersom krävs för att jobba med just de kontrollerandeåtgärderna?Anf. 250 Socialminister () replik:Herr talman! Jag börjar med frågan om den inter-nationella utvecklingen. Jag är allvarligt bekymradöver den debatt som förs i flera europeiska länder,dessvärre också i våra nordiska grannländer.Jag möter partivänner inom socialdemokratin iandra länder som tidigare haft en restriktiv hållningoch som på något sätt gett upp. Jag möter parti-vänner till , eller i varje fall libe-raler och mittenpolitiker, som har samma hållning.Det är en otroligt oroande utveckling eftersom deföreträder en linje som jag inte kan se leder någonannanstans än in i en återvändsgränd. Det betyder attom vi skulle acceptera en liberalisering av narkotika-politiken rakt över kommer vi om ett antal åratt stå inför gigantiska problem, inte minst med tankepå den europeiska integrationen och allt som kommeratt ske med ett utvidgat EU osv.Vi kan spela en roll i detta. Det är viktigt att viengagerar oss. Det kansli som byggs upp kringnarkotikasamordnaren kommer också att förses medinternationell kunskap och erfarenhet så att vi i störreutsträckning än deltar i de internationella dis-kussionerna och finns på plats varje gång de här frå-gorna prövas.Jag ska gärna erkänna att det inte har varit så allagånger. Vi har inte haft resurser. Vi har inte varit medvarje gång den här debatten har förts. Det är viktigtatt vi är det och ser vår roll också i ett internationelltperspektiv.De på den internationella arenan som är för en re-striktiv politik borde faktiskt, apropå den debattartikelsom pekade på, kunna rikta kritikmot de regeringar som är på väg att lämna denrestriktiva politiken i stället för att rikta kritik mot enregering och ett land som försöker upprätthålla den.Vi ska bidra, och vi behöver engagera oss betyd-ligt mer på det internationella området än vad vi gjortnu.Om upprepar frågan omsprututbytesprogrammet ska jag svara på den också.Anf. 251 ()replik:Herr talman! Jag upprepar frågan om sprututby-tesprojektet och resurserna till de kontrollerandeåtgärderna.När det gäller sprututbytesprojektet tror jag att detskulle vara värdefullt att få reda på när de aviseradeförslagen kan komma.Det som socialministern hann svara på gällde in-ternationaliseringen. Jag delar den oro som socialmi-nistern aviserade när man ser hur de liberala trender-na slår inom drogpolitiken och hur synen på softdrugs är. Man ryser.Jag hoppas och tror att vi ska kunna föra en meraggressiv narkotikapolitik i EU-sammanhang. Attdelta i diskussioner och debatter och påverka är heltnödvändigt.En liten början kan kanske vara att åtminstone fåett gemensamt utgångsläge, att få internationell stati-stik som ger möjligheter till jämförelser. Det är juynkedom att man inte ens har kommit dit. Det löseringa problem, men det är i alla fall en början så börjar prata samma språk. Upp till kamp, minis-tern!Anf. 252 Socialminister () replik:Herr talman! När det gäller sprututbytesprogram-men har jag uppfattningen att sprututbyte inte kanvara en del i narkotikapolitiken. Det är faktiskt intefler och renare sprutor som heroinmissbrukarna be-höver, utan stöd och hjälp till vård och behandling.Det är heller inte en bra del i en fungerande ochradikal socialpolitik. Man måste, som man har gjort iStockholm och , kunna hitta andra sätt attetablera kontakt mellan och missbru-karna.Det som gör att vi ändå inte föreslår något stoppför verksamheten är att sprututbyte kan vara ett ef-fektivt redskap i kampen mot smittspridning. Det ärdet enda som kan legitimera eller motivera insatserna.Som påpekar pekar siffror och kun-skap åt olika håll. Vi har sagt att vi ska diskutera dettaytterligare, pröva det ytterligare och skaffa oss merinformation för att bedöma hur vi ska göra i framti-den.Jag kan inte se erbjudandet om att få rena sprutorsom ett led i en restriktiv narkotikapolitik. Men jagkan acceptera det om man visar att man på det sättetförhindrar att människor får hiv/aids och kanske dör ien allvarligt smittsam sjukdom.Därför har vi sagt att vi ska pröva detta vidare ochdiskutera det i detta sammanhang.Resurserna till polisen ökar. Också resurserna tilltullen ökar. Det är svårt att säga om det räcker för attbekämpa narkotikan långsiktigt. Också där menar jagatt vi ska återkomma. Det är viktigt att vi ser till attpolisen har resurser nog att aktivt och mer avanceratarbeta mot narkotikasmugglingen.Anf. 253 ():Herr talman! När det handlar om narkotika harMalmöområdet, som jag kommer ifrån, en särställ-ning med sin närhet till och Kristianiaoch de omfattande problem som finns där. Malmöre-gionen är starkt utsatt för inflöde av narkotika, ochdet behövs verkligen kraftfulla åtgärder om vi skauppnå målet ett narkotikafritt samhälle.Precis som man skriver i propositionen handlardet om förebyggande insatser. Men det handlar ocksåom att begränsa utbudet. En angelägen åtgärd vore attomedelbart stänga Kristiania.Man borde kunna ha samma målsättning när detgäller Kristiania som man har med kärnkraften, näm-ligen att avveckla det del för del. Det är självklartsvårare när det inte är en nationell fråga, men jagtycker att man ska sätta upp det målet - precis somnär det gäller den andra reaktorn i Barsebäck.En viktig del i arbetet mot drogmissbruket är fak-tiskt också sprututbytesprogrammet, som har diskute-rats här tidigare. Det har funnits i och Lundsedan andra hälften av 1980-talet.Detta är självklart bara en del. Som socialminis-tern har sagt är det framför allt en del för att minskasmittorisken. Men det är också en viktig del i kon-taktskapande åtgärder.Sprututbytesverksamheten har gjort att man harfått större kontakt med just sprutnarkomanerna. Dethar lett till att sjukvården inom har klart störrekunskap om missbrukare än kommuner där den härverksamheten inte finns.Kontakterna med sprutnarkomanerna ger ocksåmöjligheter till regelbundna hivtest och därmed till entidig upptäckt av sådana fall. Verksamheten i Malmöoch har inneburit betydligt färre hivsmittade.Som sidoeffekt har man ibland också lyckats förhind-ra oönskade graviditeter bland kvinnor som missbru-kar, och man har kunnat ge en medicinsk omvårdnadsom i sin tur skapar förebyggande insatser.Sprututbytesprogrammet är självklart inte det-samma som en liberalisering av narkotikapolitiken.Målet måste vara ett narkotikafritt och ettnarkotikafritt ; detta till skillnad från mångaländer på kontinenten där man har liknande projektmen en helt annan syn på detta, och där man tyckeratt det faktiskt är okej med narkotika, som t.ex. iHolland och Schweiz.Så är det inte i . Vi måste kunna göra tvåsaker : arbeta för ett narkotikafritt samhällemen också se de problem som finns tillsdetta uppnåtts.Det är min förhoppning att den lagstiftning somregeringen framöver ska förelägga innebäratt den försöksverksamhet som finns i Malmöoch kan övergå till en reguljär verksamhet. Pådet sättet skapar man en långsiktighet i detta viktigaarbete som bedrivs i min hemregion.Anf. 254 ():Herr talman! står vi inför att fatta beslut omhur den fortsatta narkotikapolitiken ska bedrivas iSverige. Samtliga partier är faktiskt överens om att viska ha ett narkotikafritt samhälle, men i Socialdemo-kraternas, Vänsterns och förslag tillåtgärder saknas kraftfulla insatser. Det gör att man iverkligheten inte kommer att märka så mycket av dennya handlingsplanen.Åtgärderna för att minska narkotikaanvändandetoch de förebyggande insatser som föreslås är alltförtandlösa eller ligger alltför långt fram i tiden för att deska kännas meningsfulla för dem som vill ha verkty-gen . Situationen är just nu faktiskt allvar-ligare än någonsin.Den positiva känsla och förhoppningsfullhet somman fick när regeringen tillsatte Narkotikakommis-sionen är borta. Man är inte beredd att vidta kraftfullaåtgärder område för område för att få bort bruket ochde problem som finns bland missbrukare. Varför är niså flata från regeringen och från socialdemokratiskariksdagsledamöter samt från samarbetsparternaVänsterpartiet och ?Herr talman! vågade inte ens stå kvarvid sitt tidigare fattade beslut om att polisen vid skä-lig misstanke skulle kunna begära urinprov av demsom är . Det är ynkligt att man inte vågarstå kvar vid sitt tidigare beslut. Jag tycker inte helleratt det har hjälpt att bildat ett nätverk, somvi kallar Riksdagsmän mot narkotika. Jag var självinitiativtagare till detta nätverk, och jag trodde fak-tiskt att vi gemensamt skulle kunna komma betydligtlängre med den information och den kunskap som vihar bibringats i olika seminarieformer.Herr talman! Jag vill påstå att min partikollegaElizabeth och jag faktiskt har gått ett steglängre i vår motion, där vi pekar på åtskilliga områ-den där åtgärder bör vidtagas . Jag hardärför för avsikt att ta upp några av dessa här i kam-maren.I strategierna för det lokala narkotikapolitiska ar-betet bör inkluderas vård och behandling, och de börinnehålla mycket klara riktlinjer för samverkan medandra parter. Låt mig direkt bara peka på ett områdesom berör mig själv, nämligen hur det haltar i sam-verkan mellan och kriminalvården.När det gäller det akuta behovet anser vi faktisktatt man måste ha avgiftningsenheter. För dessa skasjälvklart hälso- och sjukvården ansvara, och där skaockså betalningsansvaret liggaa. En av anledningarnatill att det är så viktigt att ha avgiftningsenheter är attpsykiatrin inte tar emot drogade personer. Därför skavård, oavsett om det handlar om frivillig vård ellertvångsvård, alltid föregås av avgiftning på en särskildavgiftningsenhet. Dock är även eftervården viktig,och då återkommer man till ett samspel mellan deolika huvudmännen.Regeringen anser att det lokala narkotikapolitiskaarbetet är en viktig grund, men det behövs mer pro-jektpengar för att utveckla det lokala arbetet och föratt sprida de goda exempel på samverkan som trotsallt finns . Sådana finns på olika håll i landet. Jagvill påstå att vid samverkan med andra parter måstefinansieringsfrågorna lösas på ett klart och tydligtsätt.Herr talman! På den regionala nivån föreslås attlänsstyrelserna både ska göra uppföljningar av narko-tikaarbetet och verka för samordning av metod- ochkompetensutveckling. Vi två motionärer ställer ossundrande till om detta verkligen är klokt. Länsstyrel-sens roll som tillsynsmyndighet får inte på något sättifrågasättas. Vi anser att man i stället borde läggaansvaret för metod- och kompetensutveckling påSvenska , där det finnsen kompetens och en erfarenhet som med mycketstörre lätthet kan byggas ut.Herr talman! När det gäller narkotikaförebyggan-de insatser i skolan anser jag att regeringen intar enalltför passiv hållning. Inte ska man väl behöva geStatens skolverk och det statliga iuppdrag att analysera vilka insatser som bör vidtas!Man borde i stället kunna ge i uppdrag attta fram ett program för att fortbilda lärarna i narkoti-kakunskap.Samma passivitet kännetecknar även förslaget omöversyn av kursplanerna. Regeringen signalerar tillskolorna att sitta still i båten och vänta på förändring-ar till nästa översyn. Det är i själva verket hög tid attbörja agera omedelbart.När det gäller drogtester har jag fått klara beskedfrån många socialtjänstenheter som jag har besökt utei landet om att de anser att polisen måste ges möjlig-het att drogtesta ungdomar ned . Det ärden tidiga upptäckten på skälig misstanke från poli-sen som är viktig. Det säger man själv från social-tjänsten. När man på frivillig basis kommer till soci-altjänsten har det hunnit gå många år.Om , som nämndes av socialministern,, kanske redan , hadeblivit ertappad av polisen, hade han kanske under denärmaste två åren blivit hjälpt på ett helt annat sättoch sluppit att vakna upp från medvetslöshet på toa-letten.Herr talman! Regeringen vill inte heller ta uppfrågan om § 34-intagningar på behandlingshem. Detär beklagligt att betalningsansvaret inte kan få belastaen enda myndighet i stället för som både krimi-nalvården och hemkommunen. Detta delade betal-ningsansvar garanterar inte likabehandling eftersomkommunerna har olika ekonomi och inställning.Till sist, herr talman, ansåg Narkotikakommissio-nen precis som vi moderater har gjort attglasrutan på fängelserna skulle vara ett mycket brakomplement vid bevakade besök då man misstänkeratt insmuggling av narkotika kan ske. Glasrutan krä-ver färre vårdare som närvarar vid besöken och hind-rar besökarna att komma i fysisk kontakt med denintagne.Avslutningsvis, herr talman, ställer jag mig natur-ligtvis bakom motionen So27, men för tids vinnandeavstår jag från att göra några yrkanden.Anf. 255 ():Herr talman! kastade en handskesom jag måste få plocka upp. Jag skulle kunna nöjamig med att be henne läsa vårt särskilda yttrande vadgäller drogtestning på barn. Men hon använder ordet"ynkedom", och jag tycker att det faktiskt är ynke-dom när man inte ser i vilket läge det är dags att för-ena sina krafter, utan kivas i stället.Det är egentligen fem kontroversiella frågor somhar kommit upp i efterdiskussionen runt handlings-planen. Förutom drogtestning av barn handlar det omhur man ser på metadon, odling av industrihampa,kräkmedel och sprututbytesprogrammet i . Jagvet att i så gott som alla partier finns det en väldigtstark diskussion, eftersom de här frågorna är svåra.Det kanske t.o.m. är så i det långa loppet att det är braatt handlingsplanen inte är fullständigt komplett, utanatt t.ex. sådana här svåra avvägningsfrågor ges möj-lighet att diskuteras i mycket bredare lager än vadman har gjort . Det kanske är så att vifår en såpass djupgående diskussion ute i samhälletatt många människor kommer till insikt om att det ärallvar, så att vi kan få den uppslutning bakom dennahandlingsplan som vi tre samarbetspartier har efter-lyst.Jag skulle vilja att berättar för oss hur nogaModeraterna kommer att sluta upp bakom handlings-planen, eftersom den kommer att gå igenom vid mor-gondagens beslut. Jag skulle också vilja veta hurModeraterna själva har gått till räfst och rättartingmed de drogliberala krafter som finns i närheten avModeraterna.Anf. 256 ():Herr talman! har varit det parti somalltid har pratat narkotika. Det är det partiet som harlagt fram narkotikamotioner här i ,då ingen annan har gjort det. Vi har drivit politikenensamma, och det är faktiskt många organisationersom har sagt det till oss.Vad gäller morgondagens votering får vi ta dendå. Det är inte jag som sitter i socialutskottet. LottaHedberg vet kanske hur det kommer att gå i alla fall.Vi motionärer har betat av område för område föratt verkligen ge olika konkreta förslag, och jag togupp några av de 17 yrkanden som vi hade, där tiostycken yrkanden har ställts som reservationer frånandra partier.Kräkmedel skulle vara det bästa vi kunde införa.Det är ett typiskt storstadsproblem. Gå ned till plattanoch prata med poliserna där nere! De skulle kunna taett tjugotal langare på en gång och få sätta dit demom de hade möjlighet att bevisa det som de gör. Detsom sker är ju detta kyssande mun till mun när manför över kapslar och lägger en femhundrakronorssedeleller vad det kostar att betala. När polisen försökervideofilma kan de inte få bevismaterial nog. Tänk omvi blev av med langarna! De är dödens kurirer, när vipratar narkotika!Anf. 257 ():Herr talman! Ja, jag beundrar detta patos. Jag de-lar det också i grunden och tror inte att vi har särskiltolika ståndpunkter i sak.Kan bara berätta för mig hur Moderaternabemöter sitt ungdomsförbund och vilken typ av dis-kussioner som förs med det när det gäller droglibera-lisering?Anf. 258 ():Herr talman! När det gäller dagens ungdomsför-bund för olika partier brukar vi aldrig stå här ochställa deras frågor mot moderförbundet. De är fristå-ende förbund, precis som , som gör konstiga utspel emellanåt, ochandra partier också. Därför har jag ingen anledningatt stå här och försvara oss och tala om hur vi gör.Ungdomsförbundet får ha sin ståndpunkt. Låt dem blimogna, växa in och förstå problemet.Det är det här som är felet - just vad pekade på: Ungdomen har ett heltannat synsätt när det gäller narkotika. ställde man sig med ryggarna ihop och tog av-stånd från narkotikan. säger ungdomarna så här:Det gör ingenting. får väl knarka om han vill.Det är inte min ensak.Detta resultat var entydigt när man från kommis-sionens sida gjorde en undersökning bland ungdomar.Gå ut, , och prata med ungdomarnaoch se vad de säger om detta. Det är dem vi ska vän-da, och det kan vi göra gemensamt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § De nya läkemedelsförmånernaFöredrogssocialutskottets betänkande 2001/02:SoU10De nya läkemedelsförmånerna (prop. 2001/02:63).Anf. 259 ():Herr talman! Även om vi nu har lämnat den debattdär skulle ha deltagit vill även jaguttrycka den stora saknad som jag känner över attRinaldo inte längre finns här ibland oss.Med detta sagt ska jag övergå till att tala om soci-alutskottets betänkande som behandlar dels proposi-tionen om de nya läkemedelsförmånerna med tillhö-rande motioner, dels motioner om läkemedelsfrågorfrån den allmänna motionstiden. Den proposition somjag nämnde har utformats i ett samarbete mellanVänsterpartiet, och regeringen.Kostnaderna för läkemedel har visat en konstantoch ibland markant ökning under de senaste åren.Landstingen ska nu överta ansvaret för kostnaderna.Det finns en oro över att vi inte ska lyckas hålla kost-naderna på det här området på en rimlig nivå. Detfinns också en oro för att detta kan innebäraatt kostnaderna för läkemedel kommer att gröpa urmedlen till övrig sjukvård så att dessa medel skulleminskas på grund av de ökade läkemedelskostnader-na. Det är en oro som man ska ta på allvar, även omjag vill understryka att ökade läkemedels-kostnader i sig kan vara något positivt. Det innebärofta att man minskar på andra kostnader inom sjuk-vården. Det visar inte minst introduktionen av mag-sårsmedicin som minskade kostnaderna för kirurgiskaingrepp som behandling av magsår.Den här bilden vill jag ge som bakgrund till pro-positionen. Propositionen innehåller förslag för attbl.a. säkra en kostnadseffektiv användning av läke-medel. Det är nödvändigt att vi klarar av om viska kunna säkra en god tillgång till läkemedel för allasom behöver det.Men vad innebär då detta konkret? Ja, i proposi-tionen inrättar vi en läkemedelsnämnd som har tilluppgift att ansvara för subventionerings- och prisre-gleringsbeslut. Den ska också, om det behövs, kunnakoppla subventionen till en viss avgränsad patient-grupp. Det innebär, hoppas jag, att vi skaslippa se liknande diskussioner som den som varkring Viagra och Xenical, där individer har tvingatssöka dispens hos regeringen och där ansökan dessut-om fallit under offentlighetsprincipen. För att främjaöppenheten och insynen i den här nämndens arbeteska representanter för brukargrupper ingå i nämnden.Det är bra, tycker vi.Propositionen innebär också att apoteken ska bytaut dyra läkemedel mot andra, likvärdiga men billiga-re, medel om inte läkaren har kryssat för en ruta påreceptet att så inte får ske. Propositionen säger attförskrivning av start- och provförpackningar skastimuleras, och det öppnas en möjlighet att inrättaläkemedelsförråd vid särskilda boendeformer, bl.a.för att minska kassationen av läkemedel. Det införsett krav att förskrivande läkare ska ange en arbets-platskod så att verksamhetschefer och sjukvårdshu-vudmän ska kunna följa upp den verksamhet somman ansvarar för. Det här är alla de förslag som ledertill en ökad kostnadseffektivitet när det gäller läke-medel men utan att på något sätt begränsa patienter-nas möjligheter att få tillgång till de effektiva läke-medlen.I debatten kring propositionen har det rests en radfarhågor. Låt mig då kort beröra några. Man har t.ex.sagt att patienterna inte skulle klara av att få ett läke-medel utbytt mot ett annat likvärdigt men billigareläkemedel. Jag har större tilltro till patientgrupperna.Jag tror att de allra flesta ställer upp på att vi ska haen kostnadseffektiv läkemedelsanvändning. Om detfinns ett billigare men lika effektivt alternativ är manberedd att byta läkemedel.Många äldre, kanske dementa, patienter, får hjälpmed medicineringen av omsorgspersonal, men jagtror också att det kommer att ligga ett stort informa-tionsansvar både på läkare och på apotekspersonal.Man har också i debatten sagt att läkare kommeratt glömma bort att kryssa i arbetsplatskoden och attapoteken då inte kan expediera recepten. Naturligtviskommer det initialt att krävas kanske både telefon-samtal mellan apotek och behandlande läkare elleråterbesök för patienten. Det här kommer att vara ettövergående problem.Ett flertal partier har reserverat sig i betänkandetmot det faktum att de läkare som inte har en arbets-platskod i och med kravet på arbetsplatskod intekommer att kunna förskriva subventionerade läkeme-del. Låt mig då först konstatera att det är bra att pro-positionen på intet sätt begränsar den fria förskriv-ningsrätten för legitimerade läkare. Däremot kommerdet att krävas en arbetsplats och kod föratt kunna förskriva just subventionerade läkemedel.Är det här bra eller dåligt? Naturligtvis upplevsdet som dåligt för de läkare som inte har någonarbetsplats. Jag är den första att medge att det här ärinte helt oproblematiskt. Men jag ställer ändå uppbakom principen att läkare för att kunna förskrivasubventionerade läkemedel ska ha en arbetsplats. Detär inte heller oproblematiskt att tänka sig att ett antal,ofta pensionerade, läkare utan anknytning till någonform av registrerad arbetsplats ska kunna fortsättaskriva ut just subventionerade läkemedel utan detuppföljnings- och kostnadsansvar som bör finnas.I socialutskottets betänkande behandlas också enrad motioner från allmänna motionstiden. Vi i Väns-terpartiet har reserverat oss för två av våra motioner.Den ena reservationen gäller jämställdhetsaspekterinom läkemedelsområdet.Enligt använder kvinnor mest lä-kemedel som det oftare förskrivs nyare ochdyrare läkemedel för männen. De mest markantaskillnaderna ser man för läkemedel mot depressionoch annan psykisk ohälsa samt för läkemedel motsmärta. Paradoxalt nog är äldre kvinnor inte med ikliniska prövningar av dessa läkemedel trots att de ärde största användarna.När vi frågade ett stort läkemedelsföretag om manvid framställningen av nya läkemedel tog hänsyn tillatt människor består av både män och kvinnor blevsvaret ett frågetecken. Man hade inte ett svar! Manmenade att kvinnor kan vara svåra att forska på pågrund av graviditet och hormoncykel - detta trots attdet faktiskt är dessa kvinnor som sedan ska användaläkemedlen.Det är ett problem att så många läkemedel är ut-formade efter yngre män medan medicinerna oftaanvänds av andra grupper. Vi menar att det är dags attställa krav på läkemedelsföretagen, dvs. att läkemedelvid lanseringen ska vara utprovade och anpassadeefter både kvinnor och män.Vår andra reservation handlar om brister i regi-streringen av biverkningar. Det är ett känt faktum attframför allt våra äldre ofta använder en mängd medi-ciner som ibland interagerar och som kan varaolämpliga att kombinera. Rapporterna om detta harunder senare tid duggat tätt i medierna.I en studie av , apotekschef iSkellefteå, har det visat sig att hälften av alla läkeme-del som säljs i används fel av patienterna. av akuta inläggningar på sjukhus beror på felmedicinering eller biverkningar. I läkemedelspropo-sitionen föreslås att läkemedelsgenomgångar genom-förs för patienter som behandlas med många läkeme-del. Det är både bra och nödvändigt. Men i vår reser-vation pekar vi dessutom på att för att kvalitetssystemkring läkemedel ska vara verkningsfulla måste ocksåbiverkningsregister och anmälningar om biverkningarfungera.