prot · GP09119 · 2002-06-04 00:00:00 — Utanklara alternativ är det stor risk att debatten tystnar,och det för inte utvecklingen vidare.Regeringen sitter något nöjd och ger sitt stöd åtden rådande ordningen, och det är knappast någontingspännande. Regeringen förespråkar mellanstatlighe-ten. Det ger och hans kolleger mycketmakt i det här sammanhanget. De träffas och diskute-rar i slutna rum, så kommer de ut och säger att nu harvi kommit överens. Då har man inte den öppenhetsom vi vill se från liberalernas sida. För-handlingar sker alltså ofta inför lykta dörrar, och detär olyckligt. Man måste kunna utkräva det politiskaansvaret för de beslut som fattas. Det handlar om förmedborgarna tydliga beslutsprocesser och en demo-kratisk kontroll.Sammanfattningsvis vill jag ta upp några punkterom vad vi anser att EU ska koncentrera sig på.I de stora gränsöverskridande frågorna måste mankunna ha en överstatlighet. liberalernaryggar inte för att diskutera överstatlighet och någonform av ett federalt system där vissa beslut fattasöverstatligt medan andra beslut fattas av ländernasjälva. Det bör upprättas en kompetenskatalog somanger var ansvaret för besluten ska ligga.Vi har i all anspråkslöshet försökt att ta fram nå-gon form av författning, ett slags konstitution somska göra det tydligt för medborgarna vad det handlarom. är det ibland nästan ogenomträngligt ävenför oss parlamentariker som jobbar med dessa frågoratt förstå hur beslutsgångarna är.Vi har gjort en liten sammanställning av en för-fattning för den europeiska unionen som visar på enväg som man kan gå. Den är inte alls på något sättfärdigarbetad. Det finns mycket som man kan disku-tera, men det är ändå ett bidrag till debatten. Jag ochFolkpartiet tror att det är viktigt att man har klarariktlinjer på pränt så att det hela är förståeligt förmedborgarna.EU ska inte syssla med allting. Det finns frågorsom löses bäst av medlemsländerna själva. Det kanröra finanspolitik, skolfrågor, sådana sociala frågorsom barnbidrag, dagisavgifter, föräldraledigheter osv.Detta är nära frågor som EU inte ska lägga sig i, utandet är i de stora ödesfrågorna som man ska fatta be-slut på överstatlig nivå, fredsfrågorna, miljöfrågornaetc.Jag vill använda de sista av minutmätta talartid till att tacka för mina i riksda-gen. Det här är min sista debatt, och jag tycker att detär intressant att jag får ha den i en så viktigt frågasom EU:s framtid.Det har varit spännande år. Jag har suttit med i ut-rikesutskottet och sett en fantastisk ut-veckling. var det apartheid i ,existerade och det fanns en stor mur iBerlin. stod utanför EU. Det har alltså häntväldigt mycket.Jag vill också tacka kamraterna i utskottet, i riks-dagen, tjänstemännen och talmannen . Jaghoppas inte att detta ska förhindra att någon önskarbegära replik på mig.Jag vill också yrka bifall till reservation nr 5 i be-tänkandet KUU2.Anf. 10 () replik:Fru talman! Jag tänkte förlänga K-G Biörsmarkstid i talarstolen , och jag vill återgäldadet tack som han framförde till . Vi har haften del goda och trevliga duster. Det har varit ett gottkamratskap trots skilda principiella uppfattningar.En skild principiell uppfattning har vi just i fråganom överstatlighet, som jag än en gång vill återkommatill.K-G Biörsmark säger att problemet med mellan-statlighet är - som han uttrycker det - att och hans motsvarigheter får för mycket maktdärför att förhandlingarna sker bakom lyckta dörrar.Det är inte det som är problemet med mellanstatlig-het, utan det ger de nationella folkvalda parlamentenen möjlighet att kontrollera sina regeringar, möjlighettill inflytande och möjlighet att utkräva ansvar avregeringarna.Det är lite annorlunda med överstatlighet. K-GBiörsmark och har tydligen för sig att detär lättare att utkräva ansvar vid överstatlighet. Men såär det ju inte. Om ett beslut har en överstatlig karaktärgentemot vårt land tvingas vi som minoritet att fogaoss i ett sådant beslut. Vi kan ju inte utkräva ansvarav förbundskansler eller premi-ärminister för att de har kört över regering.Vi kan utkräva ansvar av . Vidöverstatlighet blir således möjligheterna till an-svarsutkrävande mycket sämre.Överstatlighet innebär att de beslutsfattare somman kan utkräva ansvar av kan vara överkörda i ensituation där de är i minoritet. Därför försämrar alltsåöverstatligheten ansvarsutkrävandet.Anf. 11 ()replik:Fru talman! har ett något statiskttänkande här. Jag ser framför mig ett ökat inflytandefrån parlamentet och parlamentarikerna och en ökatkraft hos . Det gäller framför alltsådana frågor som vi är beroende av och som är såviktiga för oss alla, t.ex. miljöfrågorna eller utrikes-och säkerhetspolitiken.Det är klart att vi från en synpunkt frånhänder ossen viss makt. Men å andra sidan vinner vi möjligheteratt gå fram kraftfullare, t.ex. på miljöområdet.Samma resonemang som för kanman ju föra inom . Det finns många kommu-ner och landsting som tycker att staten har alldeles förstor makt över deras beslutsområden. De skulle viljaatt staten inte lade sig i så mycket. Den övergripandedelen av besluten som påverkar den kommunala de-mokratin och länsdemokratin fattas här i riksdagen.Det kan bli likadant med EU, att vi vinner vissa sakerdärför att det blir mer kraft bakom besluten. Då äröverstatlighet en metod att genomföra detta.Anf. 12 () replik:Fru talman! Den här jämförelsen haltar. Den för-utsätter att EU är en stat, men EU är ingen stat. Möj-ligen med undantag av är det inget parti iSveriges riksdag som vill att EU ska vara någon formav stat.Man ska kanske inte argumentera om politikensformer med politikens innehåll, som K-G Biörsmarkgör. Han säger att med överstatlighet vinner vi möj-lighet att gå fram mera kraftfullt på miljöområdet.Men det kan vara precis tvärtom, att överstatlighettvingar fram mycket sämre miljöåtgärder än dem somen folkmajoritet i vårt land vill se vidtagna. Vi hind-ras då från det med tanke på att vi ska vara den ge-mensamma marknaden till lags. Det visar ju inte pånågon kraftfullhet i besluten.Det grundläggande problemet med ett överstatligtbeslut där alla inte är eniga - om det är enhälligt kandet lika gärna vara mellanstatligt - är att demokratis-ka parlamentariska stater tvingas att vidta åtgärdermot folkets genom val uttryckta vilja. Detta är över-statlighetens grundläggande problem. Därför ska detvara utomordentligt lite av överstatlighet. Samarbetetska i stället baseras på mellanstatliga principer.Där skiljer vi oss åt, och jag tror att det är nyttigtför debatten att vi kan kontrastera dessa uppfattning-ar.Anf. 13 ()replik:Fru talman! Det sista som sade varväldigt intressant. Han uteslöt inte att det ska finnasöverstatlighet, men det skulle vara väldigt lite av det.Kenneth har ett problem med sin utgångs-punkt, om det inte skulle finnas någon överstatlighetalls, och det är att den som vill gå fram långsammasteller inte vill gå fram alls t.ex. på miljöområdet sätterdagordningen med sitt veto, och då händer ingenting.Kenneth måste svara på hur man kommer ur detdilemmat. När vi vill ta kraftfulla tag på ett politisktområde med de ödesfrågor som vi har framför oss,inte minst miljöfrågorna men även fredsfrågorna,utrikespolitiken och säkerhetspolitiken och det då ärett land som sätter ned klackarna i golvet och sägernej, då går ju inte utvecklingen framåt.Jag menar, och menar, att just på så-dana områden där det är så viktigt att det fattas kraft-fulla beslut ska det finnas möjlighet till överstatlighet.Då talar man om att detta blir en superstat. Men detbehöver inte alls bli någon superstat i den bemärkel-sen att det blir någon sorts nytt land, utan det är detsom är fastlagt i en författning i en konstitution somtalar om vilka områden det rör sig om, och det ärdessa och inget annat. Sedan finns det beslutsfattarepå olika nivåer. Då är vår politik så nära människornasom möjligt. Besluten ska fattas nära de människorsom berörs av de här frågorna.Det finns ingen önskan i sig att föra över en massanya beslut till denna överstatlighet, inte alls, baravissa frågor. Jag förstod av sista re-plik att han inte uteslöt detta helt och hållet.Anf. 14 ():Fru talman! Det som vi nu debatterar är EU:sframtidsfrågor. Det är väldigt bra att vi har en sådandebatt. Det är särskilt angeläget om vi ska få en de-batt ute i samhället kring EU:s framtidsfrågor att viockså för debatten här i parlamentet för att över hu-vud taget lyfta de frågor som sedan ofta behandlas islutna rum. Det är ju många som ifrågasätter demo-krati- och inflytandemöjligheterna. Därför är detoerhört viktigt att man får i gång debatten kring dehär frågorna i samhället. När vi bläddrar lite grann ivårt betänkande kan vi se att det i finns liteolika uppfattningar och syn på EU:s framtid och hurman vill forma den. Ute i samhället lär det väl finnasminst lika många uppfattningar om det.EU:s framtidsfrågor - ja, i grunden tycker jag attdet är handlar om vilket samhälle vi vill leva i. Det ären fråga om hur demokrati och delaktighet ska funge-ra, och det är en fråga om hur utanförskapet ska be-kämpas.De hot som vi står inför är, tycker jag, väldigtmycket bristande demokrati och delaktighet. Det göratt stora grupper av människor marginaliseras. Mark-naden gör människor till en handelsvara. Alla männi-skor har inte lika värde, utan man värderas utifrån omman kan delta som arbetskraft eller om man hamnar ireservgruppen som över huvud taget aldrig kommerin på arbetsmarknaden.Det här är frågor som berör människor och somväldigt många människor ser i både ochövriga . De frågor som framtiden naturligtvishandlar om är hur vi ska få ett samhälle där alla män-niskor kan känna delaktighet, där vi får en ökad de-mokratisering och ett ökat inflytande för människor.Inför toppmötet i var det tusentals män-niskor som förberedde sig för att kunna vara med ochpåverka genom att förbereda seminarier och olikaarbetsformer, just för att man ville vara med. vara delaktig i samhällsdebatten. Tyvärr spåradedet helt ur. Några få demonstranter som inte klaradeatt demonstrera demokratiskt och en alltför nervöspolisstyrka tog över den demokratiska processen påett sätt som gjorde oerhört många människor besvik-na. Jag tror att det till stor del bidrog till att mångakänner att det inte ens är någon idé att försöka varamed och påverka.Min förhoppning är att den diskussion som skavara om framtidsfrågorna kommer att ge människor ivårt land nytt hopp och nya möjligheter att vara medoch påverka, för det är ändå det som är grunden fördemokratin. Det viktiga i en demokrati är att allamänniskor kan vara med och känna delaktighet. Detär där som väldigt mycket av bristerna finns inom EUi dag och naturligtvis också där de stora framtidautmaningarna ligger.Per sade att vi skulle lägga bakom oss dis-kussionen om vi ska vara med eller inte och att utan-förskapet i EMU skickar signaler om att vi inte fulltut vill delta. Jag trodde att konventarbetet var till föratt skicka signaler om att vi vill vara med och påverkahur vår framtid ska se ut, hur EU ska utformas och attäven de som är kritiska till ett EU-medlemskapskulle kunna delta i den debatten och diskussionen.Jag trodde inte att rädslan för att EU inte gillar att viär kritiska var det viktiga i det här sammanhanget.I denna kammare är det och Vänsternsom vågar vara kritiska, som vågar skicka signalerom att det finns människor som inte tycker att ettöverstatligt EU-system är det vi vill ha. Jag tror attdet är en viktig del i den demokratiska processen attockså de människor som tycker som ochVänstern, vilka är betydligt fler än de som röstarpå oss tyvärr, får en röst i de här sammanhangen. Allavi människor är nog för ett samarbete. Vi vill att viska kunna samarbeta över gränser. Men vi vill habeslutsformer och processer som gör att vi kan varadelaktiga och också känner att vi kan påverka.Lena skrev på om fyraviktiga punkter inför framtidsdebatten. Det var jord-bruket, asyl- och migrationsfrågorna, det rättsligasamarbetet och öppenheten som hon tog upp somviktiga frågor att debattera. Jag tycker också att det ärviktiga frågor, inte minst utifrån samarbetet i världeni övrigt, för EU är en del av världen precis som Sve-rige är en del av världen. De stora globala problem vistår inför är fattigdomen och de stora miljöproble-men. Då är det viktigt att EU inte bygger system somgör att man stänger ute resten av världen.Jordbruket är en av de frågor där vi tydligt kan seatt man har strävat efter att ha en jordbrukspolitiksom gynnar det egna jordbruket men som missgynnarframför allt tredje världen.På asyl- och migrationssidan ser jag med fasa hurvi hanterar människor som är på flykt, hur barnfar illa när de kommer till vårt land och hur de för-modligen far ännu mer illa i många andra länder, hurdåliga vi är på att ta hand om människor som av olikaskäl behöver fly.När det gäller det rättsliga samarbetet måste vinaturligtvis bekämpa terrorism, knark och andra brottsom förekommer, men det måste också bygga på engrund som gör att individens rättssäkerhet tryggas.De förändringar vi har sett under den senaste pe-rioden tycker jag är ganska skrämmande när det gäl-ler individens rättssäkerhet. Öppenheten är naturligt-vis oerhört viktig. Om man inte har en öppenhet ochen möjlighet att granska och komma åt de beslut somfattas är det ju omöjligt att vara delaktig i samhället.EU har långt kvar att gå innan vi kan få den öppenhetsom jag tycker att vi från svensk sida bör värna.Jag vill med detta, fru talman, yrka bifall till re-servation 6, där vi till en viss del beskriver vår syn påEU:s framtidsfrågor. Vi har flera reservationer, somvi naturligtvis stöder, men för tids vinnande yrkar jagbara bifall till reservation 6.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! I en av reservationer stårdet att anser att ska driva attutrikes- och säkerhetspolitiken helt ska avföras frånEU:s kompetensområde. Då har jag noterat att Miljö-partiet i väldigt många avseenden är mycket kritiskttill och agerande på flera områden. Detkan man vara. Det är jag också. Jag kan delvis in-stämma i den kritiken.Men är det ingen som egentligen kan utmanaUSA. Jag tycker att det är väldigt viktigt att det finnsen balans, att det finns någon som ändå kan balanseraderas politik. kan den sammanfalla men iblandskiljer sig också EU:s utrikespolitik från . Detär bara en del av argumentationen för att ha en utri-kespolitik, tycker jag. Jag undrar hur serpå möjligheter. Om vi själva t.ex. skullekritisera eller utmana i någon fråga - hurskulle det gå till?Jag ser att EU är ett väldigt viktigt verktyg i heladet globala samarbetet när man samarbetar om t.ex.mänskliga rättigheter.Anf. 16 ()replik:Fru talman! Jag tycker också att EU bör vara enviktig länk i arbetet för mänskliga rättigheter. Där-emot tycker vi inte att EU ska bygga upp ett egetförsvar. Vi är oerhört kritiska till det som sker, ochjag förstår inte riktigt hur kantro att det skulle vara mer kritik mot förändringar avbalansen om EU stärker sitt försvar. De flesta av EU-länderna är ju också Natomedlemmar. Det gör att detfinns en tydlig koppling där. är däremot ettalliansfritt land och borde stärka den delen.Det är lite förvånande, tycker jag, att MarianneAndersson tycker att det är helt okej att EU byggerupp en egen försvarspolitik.Anf. 17 () re-plik:Fru talman! Min fråga gällde ju utrikespolitiken,som vill ta bort från EU:s kompetens.När det gäller den fråga som upp här handlar det ju inte om ett eget försvar utanom krishantering och om att EU ska kunna medverkatill fred och säkerhet i världen. Jag tycker att det ärväldigt viktigt att EU-länderna går samman.Sedan vet jag att också skriver är kritisk mot planerna på ett samarbete för attfrämja vapenexport utanför EU, som det står. Då kandet vara intressant att erinra sig historien. Mångaländer i EU har haft en mycket generös politik när detgäller vapenexport. I det samarbete som sker ärinriktningen betydligt striktare, vilket ju i stället är enframgång för politik och det inflytande somvi kan ha. Skulle man släppa fritt, medtanke på hur de har agerat tidigare, skulle resultatetbli betydligt sämre än vad det här samarbetet harinneburit.Anf. 18 ():Fru talman! Jag har inte riktigt samma uppfattningsom , förstår jag, i de här frågor-na. Min uppfattning är nog att var betydligtmer aktivt när det gäller freds- och nedrustningsfrå-gorna i ett internationellt perspektiv innan vi gickmed i EU än vad vi är . röst i världenhar blivit betydligt tystare - just för att man anpassarsig och är rädd att stöta sig med övriga EU-länder,och i viss mån också med i dagsläget.Där tycker jag faktiskt att det har blivit en tydligförändring och försämring av den svenska utrikespo-litiken. Sedan finns det naturligtvis möjligheter attäven inom EU påverka och jobba, men vi är väldigtkritiska till att EU alltid ska tala med en röst. Det stårju så, att även i internationella sammanhang som t.ex.FN ska inte något av EU-länderna kunna tycka någotannat än vad den gemensamma EU-gruppen gör. Detär naturligtvis så, inte minst när man har kärnvapen-länder med i EU, att det förändrar möjlig-heter att aktivt arbeta i de här frågorna på ett interna-tionellt plan.Anf. 19 ()replik:Fru talman! I reservation 6, som just har yrkat bifall till, skriver och bl.a. så här: "Tyvärr före detta ja-sidan i svensk EU-debatt inte velatta upp diskussionen om EU:s långsiktiga utveckling. "Jag känner mig i varje fall inte träffad av detta,och gör det inte heller. Vi har verkligenförsökt ta upp diskussionen om den långsiktiga ut-vecklingen och också lagt fram material på olikaområden för att stimulera denna debatt.Men det var egentligen inte det viktigaste somstod i den reservationen, utan det är en annan formu-lering. skriver att redan självagrundtanken med EU är fel. Hon fortsätter med attsäga att bör lämna EU. Då är min fråga: Omvi nu skulle tänka oss det scenariot att vi går ur EU,vilka metoder ser då som möj-liga framöver t.ex. för att, som vi har varit inne påtidigare, skärpa miljölagstiftningen och för att i ettsamarbete med andra länder få lite klös i miljöpoliti-ken? Vilka är alternativen?Anf. 20 ()replik:Fru talman! Först vill jag ta upp detta med attlämna EU. Vi och vårt parti har röstat emot EU-medlemskapet, och vi står fast vid ståndpunkten att vitycker att det vore bättre om var kvar utanförEU, som har valt att vara. Vi ser inte att Nor-ges röst i världen har tystnat eller att inte harhaft möjlighet att arbeta med viktiga frågor på ettinternationellt plan.Därför tycker vi också att det är viktigt att detfinns en utträdesparagraf i . Det ärförvånande, tycker jag, att att en utträdesparagraf skulle något slags hotmot EU-gemenskapen. Det borde vara självklart attdet finns ett regelsystem för de demokratier, de län-der, som skulle vilja rösta och välja något annat, t.ex.om något av de länder som är medlemmarskulle få en majoritet som röstar för att lämna EU. Dåborde det vara en självklarhet att det finns en utträ-desparagraf. Det förvånar mig mycket att K-G Bi-örsmark inte tycker att det behövs en sådan.Anf. 21 ()replik:Fru talman! tog till detklassiska debattknepet att tala om något annat än detsom jag ställde frågan om. Jag ställde nämligen frå-gan om vilket alternativ ochMiljöpartiet har om man nu vill gå ur EU och intevara med i det samarbetet för att få lite kraft bakompolitiken och inte vara en ensamseglare.Vi kan naturligtvis höja rösten som enskilt land,men är vi i ett större sammanhang och kan påverkadet kan det få helt andra effekter, bl.a. på miljöområ-det. Det var det min fråga gällde.När nu vill lämna den här gemenska-pen, vilka kraftfulla åtgärder och kraftfulla samar-betsmöjligheter ser då och MarianneSamuelsson för att t.ex. öka kraften i miljöpolitikenoch få en bättre utveckling på det området?Anf. 22 ()replik:Fru talman! Först och främst, K-G Biörsmark, harEU inte varit särskilt kraftfullt på miljöområdet. Sve-rige har snarare fått backa från flera miljökrav somman har haft. Vi hade en debatt om EU:sregelsystem när det gäller företagsflytt. Det visade sigatt EU när man gick in med en massa bidrag för attflytta tillverkningen - i det här fallet handlade det omdäcktillverkning - inte ens hade ett system som gjor-de det möjligt att ställa krav på fabriken att manskulle bibehålla den miljövänligare produktion manhade i , utan det var upp till företaget att be-stämma. Man kunde genom EU-stöd flytta en fabrikoch alltså växla ned miljökraven. Det visar att EUinte alls är den miljökraft som K-G Biörsmark anseratt EU är. Naturligtvis finns det andra vägar att lyftafram miljöfrågorna.Jag förutsätter, och det är vårt mål i den här dis-kussionen, att så länge vi är med måste EU ha enöppnare attityd gentemot omvärlden. Då bör manaktivt kunna delta i den globala och internationelladebatten och skapa regelsystem som gör att man inteisolerar sig i en omvärldsdiskussion. Vi får faktiskt setill att tillsammans värna den globala solidariteten.Det bör vara en självklarhet att vi från svenskt hålldriver denna fråga.Anf. 23 ():Fru talman! Flera talare har redan efterlyst en bredoch förutsättningslös debatt om Europeiska unionenoch dess framtid. Därför är det glädjande att konstate-ra att riksdag under loppet av har haftflera sådana breda debatter.För snart ett år sedan hade vi en debatt med an-ledning av det dåvarande gemensamma utskottetsbetänkande om EU:s framtid. Det var det första stegeti den här debatten, och det var en bred diskussion viförde offentligt här i riksdag och i desskammare. hade vi en debatt omNicefördraget, och vi godkände . Detvar också en debatt som handlade om EU:s framtid.Vi vet ju att är synnerligen viktigt förutvidgningen av unionen. Misslyckas ratifikations-processen i medlemsländerna finns det en stor risk föratt utvidgningen försenas.Vi har den här debatten i kammaren, ochdet kommer naturligtvis flera debatter framöver.Utgångspunkten är regeringens skrivelse sombaserar sig på det som har hänt i och Laeken ochatt det nu har tillsatts ett konvent. I samband med detanger regeringen i skrivelsen vissa allmänna stånd-punkter inför det fortsatta arbetet.Det som är viktigt att konstatera och som ocksåpåpekas i vårt betänkande är att det nu finns ett brettsammansatt konvent där också kandidatländerna ärmed. Det hälsar vi med stor tillfredsställelse. Det ärunikt i EU:s historia att det är på det sättet. När kon-ventet är färdigt ska det följas av av reflexion,då medlemsstaterna får möjlighet att tänka igenom deresultat som konventet har kommit fram till. Då fårnaturligtvis också möjlighet att gå igenomresultatet av konventet. Därefter startar den egentligaregeringskonferensen.När vi läser betänkandet, och framför allt när vilyssnar på debatten, bör vi också hålla i minnet att detfinns en skala av åsikter om hur Europeiska unionenska utvecklas. Som jag ser det har vi å ena sidan engrupp under ledning av , men där ävenKristdemokraterna är med, som vill gå väldigt långtåt det ena hållet. Det är den väg som många i Europa-parlamentet vurmar för och som kanske också kom-missionen vill följa. Å andra sidan har vi Miljöpartietoch som vill gå en helt annan väg.Mellan dessa poler har vi partier med en mer prag-matisk inställning.Bortser man från de nyanser som förekommit idebatten kan man konstatera att det finns en breduppslutning kring och ett stöd för den rådande ord-ningen när det gäller hur EU:s grundvalar ska funge-ra. Det är en pragmatisk hållning som utvecklas ibetänkandet om hur EU ska utvecklas.Det är viktigt att slå fast det som flera redan harvarit inne på, nämligen att det är medlemsstaternasom ger Europeiska unionen dess befogenheter. Detär medlemsstaterna som via sina parlament ska ratifi-cera förändringar, och det är alltså medlemsstaternasom är fördragens herrar. EU bygger på en maktba-lans mellan olika institutioner. Det är ingen parla-mentarisk demokrati, utan den bygger på den häruppdelningen.Vi i majoriteten är positiva till att förenkla för-dragen och ser ett värde i det, men vi inser samtidigtde praktiska svårigheter som kan föreligga. Vi är intenegativa till att använda begrepp som"konstitutionellt fördrag".