prot · GP09119 · 2002-06-04 00:00:00 — Människosynen, människovärdet, ledde fram tillatt det som förblött i så många inomeuropeis-ka krig måste sträva efter en metod att bygga freden -fred mellan människor och nationer. Idén blev attsammanfläta ekonomierna och därmed skapa ett öm-sesidigt beroende som i praktiken skulle omöjliggörakrigen. Den idén har successivt vunnit ökad anslut-ning.I dag blir vi så lätt fokuserade på ekonomin ochde olika praktiska detaljerna i samarbetet att viglömmer bort att kittet i den europeiska unionen ärvärdegemenskapen - den fredliga samlevnaden mel-lan människor baserad på respekten för de grundläg-gande mänskliga fri- och rättigheterna. Ett EU sominte är en europeisk värdegemenskap kommer snartatt falla i bitar.Fru talman! Vi står nu inför en gigantisk utmaningdå tolv tretton europeiska länder vill förena sig medEU. Det kommer att ställa stora krav på unionensfunktionalitet. Men det är klart att det går att hittapraktiska lösningar om bara viljan finns.I påbörjade man det arbete som inom kortska fullföljas för att bereda marken för denna utvidg-ning. och Laeken har lämnat ett antal frågorefter sig till det konvent som har inlett sittarbete. En fråga gäller avgränsningen av makt mellanunionen och medlemsstaterna, en annan synen på hurde mänskliga rättigheterna ska ges en starkare ställ-ning i unionen, en fokuserar kring förenkling av för-dragen och ytterligare en tar upp de nationella parla-mentens roll.Fru talman! I grunden står EU inför en legitimi-tetskris. när det fattas positiva och framåtsyf-tande beslut, där samarbetet inom EU egentligen ärden drivande kraften, kan detta på det nationella pla-net upplevas som en nationell handlingskraft. Om dethandlar om tyngre och svårare beslut kan det lätt bliså att de nationella politikerna så att säga skyller påBryssel. Det finns en stor fara i detta.Den lagstiftning som antas av ministerrådet -ibland med medinflytande för -kan också i vissa fall bli alltför detaljerad eller dåligtanpassad till lokala förhållanden och erfarenheter.EU-kommissionen har klart för sig denna risk ochförsöker för sin del analysera om det finns andravägar som kan beträdas utan att rättvisan i spelregler-na sätts åt sidan. Kanske kan direktiven göras mergenerella och tillämpningarna mer lokala så att detgrundläggande syftet ändå uppnås. En sådan utveck-ling skulle förstärka EU:s legitimitet hos vanligt folk.Fru talman! Det finns också en risk i att minister-rådet och tillskansat sig för stormakt över den politiska agendan. Risken är att kort-siktiga politiska särintressen tar över. Riskerna finnsatt det långsiktiga syftet och helhetstänkandet fårstryka på foten.Vi kristdemokrater hyllar den s.k. gemenskaps-metoden. Den kombinerar respekten för olikhetermed förmåga att fatta beslut. Alla medlemsstater, frånde största till de minsta, behandlas lika enligt dennametod. Gemenskapsmetoden är ett sätt att balanseraolika intressen genom att låta dem passera genom tvåfilter: det gemensamma intresset ska tillgodoses avkommissionen och den demokratiska legitimitetengenom ministerrådet och - de senareär lagstiftare utifrån de befogenheter som medlems-staterna tilldelat unionen.Om gemenskapsmetoden ska fungera bra förut-sätter det en stark kommission och att Europaparla-mentet fungerar med medbestämmande. Denna metodbygger i huvudsak på att majoritetsbeslut - dvs. kva-lificerad majoritet - ska vara regel i ministerrådet föratt garantera effektiviteten i beslutet.Fru talman! Det finns en tendens i både den in-hemska debatten och den inom EU att nedvärderaEuropaparlamentet. Men det är faktiskt den endadirekt folkvalda institutionen inom EU och som sådanbör den åtnjuta uppskattning. Jag tror att två problemmåste åtgärdas för att ge denfolkliga legitimitet det borde ha. För det första måsteparlamentarikerna i inse att de inteska ägna sig åt att uttala sig om allt mellan himmeloch jord utan hålla sig strikt till den kompetens somär tilldelad. För det andra är det viktigt att det direkt-valda parlamentet får se sitt inflytande över beslutenstärkt. Vi kristdemokrater förordar att i de fall minis-terrådet fattar beslut med kvalificerad majoritet börEuropaparlamentet ges medbestämmande.Fru talman! Gemenskapsmetoden bygger visserli-gen på att EU:s befogenheter tilldelas suveränt avmedlemsstaternas parlament men är mer än ett mel-lanstatligt samarbete. Det är vår övertygelse om att enstark kommission måste vara en garanti för unionenshelhet. Det måste finnas en institution som låter prin-cipen om alla staters likhet inför regelverket vara icentrum för verksamheten. tycks det, som sagt,ha tippat över för mycket på rådets sida.Fru talman! går det troll i begreppen ochorden. Frågan om de mänskliga fri- och rättigheternahör dit. För inte så länge sedan i den svenska debattenbetraktades i som"lekstuga" och somflummig naturrätt. Det är glädjande att en omsväng-ning skett på den punkten i . varsedan inte förtjust över att det blev ett konvent om demänskliga rättigheterna inom unionen. Rädslan fannsdär på grund av risken för dubbla system - ett inomEU och ett inom det område som Europakonventio-nen omfattar. När det sedan blev ett dokument varman angelägen om att det bara skulle ha politisk -inte rättslig - status. Och är man rädd för att stad-gan ska få en rättslig status och därmed förhindraEU:s anslutning till konvention.Fru talman! Det är förstås inte lyckat om den nu-varande stadgan direkt införlivades i fördragen, fördet är den för lik . Men att byggain ett fri- och rättighetskapitel i ett konstitutionelltfördrag eller över huvud taget i fördraget är egentli-gen inte så komplicerat.Fru talman! När införlivadesi svensk lagstiftning 1995 fanns ju etträttighetskapitel i regeringsformen. Inte utgjorde detnågot problem vid införlivandet av Europakonventio-nen.Fru talman! Ambitionen måste självfallet vara att iförhållande till unionens institutioner måste medbor-garen ha rätt att hävda sina rättigheter. En anslutningtill för hela EU är viktig så atten enda högsta domstol i kan garanterarättslikhet för medborgarna, ju fortare, desto bättre.Det hindrar inte att vi stärker rättighets-skyddet inom unionen.Fru talman! I betänkandet förs resonemang kringförenkling av fördragen och behovet av en konstitu-tion eller ett konstitutionellt fördrag. Det är klart attöppenheten och tydligheten skulle må bra av ommedborgaren enklare skulle kunna få en överblicköver unionens befogenheter. Öppenhet och tydlighetär en god grund för en verklig legitimitet för unionen.Fru talman! EU, eller egentligen EG, är en unikrättslig skapelse. kan ju som bekant dele-gera makt. Vi delegerar makt till kommuner ochlandsting och till regeringen och dess underlydandestatliga myndigheter. Men vi kan när som helst ändradenna delegering om vi vill. Det gör vi också ibland.Men när vi delegerat makt till EG/EU så har vi interiktigt samma möjligheter till att förändra delegatio-nen. Ett återtagande av maktdelegationen förutsätterju att samtliga medlemsstater accepterar detta - ochdet är ingen särskilt enkel process. Vi kan förståsalltid utträda ur unionen, men att återta delegeradmakt är alltså särskilt svårt. Därför är det oerhörtviktigt att försöka inse alla tänkbara konsekvenser närman överlåter befogenheter. Därför är det också vik-tigt med den allmänna diskussion om vilken kompe-tens EG/EU egentligen ska ha. En sak måste dockvara klar: EG/EU kan aldrig få en autonom rättsligkompetens, det vi ibland här i kallar förkompetenskompetens. Den kompetens EU ska habygger på en tilldelad kompetens, och tilldelarna ärde nationella parlamenten i medlemsstaterna.Fru talman! Till slut vill jag bara något kommen-tera de s.k. öppna samordningsmetoden. Den är braom den används rätt. Den är ett sätt att uppmuntrasamarbetet, utbyta erfarenheter och komma överensom gemensamma mål och riktlinjer. Men det är vik-tigt att den inte skadar de gemensamma målen i för-dragen eller EU-institutionernas politiska ansvar. Denbör därför inte användas där det finns utrymme förgemenskapsmetoden, och det är förstås viktigt att deninte utövas på ett sådant sätt så att den äventyrar denationella parlamentens kompetens och inflytande.Där har vi som nationella parlamentariker ett stortansvar som vakthållare.Med detta ber jag att få yrka bifall till reservation3.Sedan skulle jag något vilja kommentera det sär-skilda yttrandet som finns på s. 97 i betänkandet. Avdet kan man få intrycket att inkor-porerat , men det har vi inte. I slutskedetinstämde i detta särskilda yttranden,men i brödtexten ändrades inte "Kristdemokraternaanser" utan det står fortfarande kvar.Anf. 4 ():Fru talman! Först och främst vill jag yrka bifalltill reservation nr 1 i UU10 och reservation nr 4 iKUU2, för att det ska vara gjort.Fru talman! Det är naturligtvis en utmaning attdiskutera EU:s framtid och delvis historien, bl.a.ordförandeskapet, . Först vill jag sägaatt det finns en bred övergripande majoritet i störredelen av frågorna. Det gäller t.ex. de frågor som harnämnts här om maktbalansen och att slå vakt om desmå ländernas inflytande. Jag tänker beröra de reser-vationer vi har, inte alla men några, för att visa var vivill gå längre eller där vi har en annan uppfattning.Jag börjar med att mycket kort kommenteraUU10, där vår motion om arbete med EU-frågor fått glädjande stöd av , . Den har också fått ettmycket kraftfullt stöd av i dagensDN. Han ger där ganska svidande kritik mot hur rege-ringen hanterar EU-besluten.Riksdagens utskott måste komma in mycket tidi-gare i EU-arbetet. Det handlar om beredningen avvitböcker och grönböcker, att få upp aktuella frågor iden allmänna debatten, större öppenhet och att mins-ka misstron mot EU. sker alltför mycket arbetepå tjänstemannanivå, dolt för svenska parlamentari-ker.Vi tycker att regeringen borde lägga ökad vikt vidden tidiga förankringsprocessen, diskussioner medberörda utskott om vitböcker och samråd om tjänste-männens arbete i olika grupper så att fackutskottenhar tidigt inflytande i utformningen av de nationellapositionerna. Det har vi talat om många gånger.Fru talman! politiska grundsyn ut-går från idéerna om livskraft, självbestämmande ochlivskvalitet. Vi tror på människors förmåga att självaskapa bara de får rätt förutsättningar och människorsmöjligheter att ta ansvar enskilt och tillsammans. Detligger också till grund för vår syn på EU och EU:sframtid och den diskussion som pågår i konventetinför nästa regeringskonferens och som finns redovi-sad i vår reservation om övergripande frågor om EU:sallmänna inriktning.EU är ett projekt i rörelse, ett projekt som saknarslutmål. Att EU:s allmänna inriktning vägleds av enpragmatisk grundhållning är bra, men bara i kombi-nation med en tydlig viljeinriktning. Vi tycker att detsaknas i majoritetens skrivning. Vi vill ha visioner förvad vi vill med den europeiska unionen. Annars blirdet som när frågade efter vägenoch inte visste vart hon ville gå. Hon fick förståssvaret: Då spelar det ingen roll vilken väg du tar.Jag och har en vision om ett smala-re, men effektivare, EU, där makten byggs underifrånoch delegeras uppåt. Var besluten ska fattas måsteavgöras av närheten till dem som berörs, men ocksåav om det går att fatta beslutet på just den nivån. Vivill utveckla EU för att möta framtidsfrågoroch de stora utmaningarna: utvidgningen, mil-jöproblemen, utvecklingen av utrikes- och säkerhets-politiken, den bristande folkliga förankringen samtden ökande högerpopulismen, som sätter sinatydliga spår i flyktingpolitiken. Just på det områdetmåste vara en bromskloss i utvecklingen ochstå på barrikaderna för humanitet.Målet måste vara ett EU i fred och säkerhet, hu-manism och demokrati omfattande hela , dvs.nuvarande ansökarländer, inklusive , menockså länderna på . Vägen dit är lång. När detgäller går utvecklingen beträffande mänskligarättigheter nu i motsatt riktning. Men måletmåste stå fast, och vår utrikespolitik inriktas på dettaliksom på att EU ska visa ökad solidaritet med om-världen och vara en stark kraft när det gäller globalfattigdomsutrotning och hållbar utveckling.Vi tycker att EU:s huvudsakliga ämnesområdenska vara frågor som inte kan hanteras lokalt, regionalteller nationellt.Utskottsbetänkandet har enligt min mening enalltför försiktig inställning till en öppen, bred ochifrågasättande debatt om hur det framtida EU ska seut. Jag hade gärna sett mer resonemang om hur vi kansäkra legitimiteten genom att bygga makten under-ifrån och delegera uppåt.I vår reservation för vi också ett resonemang omfederalism, som jag gärna vill citera. "Tanken om en författning byggd underifrån ut-trycks ofta i termer av federalism. Frågan om federa-lism handlar ytterst om huruvida samarbetet i huvud-sak ska vara mellanstatligt eller överstatligt. EU upp-visar en natur där båda formerna för beslutblandas. Mellanstatlighet kan uppfattas som den merdemokratiska samarbetsformen, med vetorätt hosvarje deltagande part. Detta kan leda till, vilket skerofta, att förhandlingar förs i slutna rum. Mycket talarför att inslag av överstatlighet bidrar till ökad öppen-het och underlättar delaktighet. Det är beklagligt attbegreppet federalism används på olika sätt i debat-ten. "Vi förespråkar en fortsatt blandform mellan dessabeslutsformer. Vår vision är också ett medborgarnasEuropa, vilket måste innebära att fler av unionensmedborgare har möjlighet att läsa, förstå och ge syn-punkter på unionens grundläggande dokument. Detmåste innebära att beslutsfattare är möjliga att identi-fiera och utkräva ansvar av. En unionen skulle bidra till detta. En klarareoch tydligare maktfördelning mellan institutionernaskulle också bidra till en bättre förståelse bland med-borgarna. ska vara fördragensväktare, den verkställande kraften och en tjänsteman-naorganisation. Vi tycker att både ministerråd ochparlament ska ha initiativrätt.Fru talman! En levande demokrati förutsätter för-utom öppenhet och insyn också levande debatt och attmänniskor känner samhörighet med varandra. Bristenpå arenor för människor att mötas, debattera ochsamverka på är ett problem. Det är farligt att fri-koppla de politiska institutionerna från gräsnotsnivån,så som fallet riskerar bli med europeiska institutionersom inte motsvaras av gränsöverskridande nätverkbland medborgarna. Det folkliga motstånd som vi harsett bl.a. i visar oss att människor kännersig fjärmade från den politik som förs inom EU. Detökade stödet för högerpopulism som vi har sett i ettflertal länder i är ytterligare ett tecken på attklyftan mellan beslut och medborgare ökar. För attinte dessa åsikter ska öka behöver vi överbryggadenna klyfta och göra det möjligt för människor attidentifiera sig med EU. Vi måste bjuda in dem påpolitikens arenor.När fördragen blir oöverskådliga och det är svårtatt avgöra vad EU beslutar och inte beslutar om blirunionen svag också inom de områden där det finnsbehov av kraftfullt gemensamt agerande. Ett tydligtställningstagande för en kompetenskatalog hade variten fördel. En sådan katalog bör vara uppdelad i treavdelningar: en om exklusiva EU-kompetenser, enom delade kompetenser samt en om frågor där EUanvänds som mellanstatligt samarbetsforum. Vi börinte låsa oss vid hur dessa kompetenser bör fördelas.Jag skulle snarare vilja föra en debatt om hur man denvägen kan förtydliga kompetensfrågorna utan att påförhand försöka definiera hur de bör fördelas.Till sist, fru talman, vill jag önska dem som deltari konventet framgång i sitt arbete.Eftersom detta är min sista riksdagsdebatt vill jagtacka alla kamrater i för gott samarbete, förgott kamratskap och för många roliga upplevelser.Det gäller förstås utrikesutskottets ledamöter ochkansli. Jag har jobbat i sammanlagt sex olika utskottunder mina i , och det har varit myck-et intressant och lärorikt. Men utrikesutskottet är utantvekan pricken över i och det som har intresserat migmest av alla utskott.Jag vill också tacka all annan personal som harställt upp i olika sammanhang, t.ex. växeln, vakterna,informationsdisken, lokalvården, kanslierna i de ut-skott där jag har jobbat tiderna, , inter-nationella kansliet, kammarkansliet och alla andra.Jag tackar alla ledamöter som jag har samarbetat medi olika konstellationer och grupper i , påresor och i utredningar. Jag tackar naturligtvis ocksåfru talman och de vice talmännen. Tack för allt gottsamarbete!Jag kanske inte kommer att sakna själva jobbet såmycket, men ett vet jag alldeles säkert: Jag kommeratt sakna väldigt många människor. Det gäller ocksåkontakterna med och tjänstemän påUD, på och Kulturdepar-tementet och, sist men inte minst, utrikes- och bi-ståndsministern för alla konstruktiva diskussionersom vi har fört och det goda samarbetet. Det gälleräven vice statsministern i hennes olika roller underårens lopp.Tack så mycket för det!Anf. 5 () replik:Fru talman! Efter tack tillalla känns det lite svårt att komma med en replik.Marianne tillhör de kolleger inom riksda-gen som det alltid är trevligt att utväxla åsikter med.Det går att föra en mycket bra diskussion med henne.Detta kan hon ta med sig till sitt fortsatta liv. Jagönskar henne allt gott i framtiden.Jag vill ändå ta upp en fråga där vi kan kontrasteravåra åsikter lite grann mot varandra, vilket kan varaintressant.Som jag förstod det pratade överstatlighet nedifrån, och problemet var attöverstatlighet skulle föra till större öppenhet. Proble-met med överstatlighet är ju att en majoritet av stater,i det här fallet inom EU, kan påtvinga andra stater envilja som de demokratiska institutionerna i det landetinte har. Därmed kan folken i de länder som kommeri minoritet påtvingas en politik som inte har stöd ifolkmajoriteten. Därmed spänner också överstatlighetmot demokratin, där den nationella suveränitetenfortfarande är den form eller det rum i vilket demo-kratin bäst utnyttjas.Det är denna problematik som måste lösas. Innanden är löst kan i varje fall inte jag plädera för meröverstatlighet, utan för att samarbetet måste baserasfrämst på mellanstatlig grund.Anf. 6 () re-plik:Fru talman! kanske noterade att jagförespråkade en blandform mellan mellanstatlighetoch överstatlighet. Vi förespråkar inte någon form avöverstatlighet utan att man har beslutat om ett visstområde. Det är ett viktigt ställningstagande. Iblandfinns det ju också fördelar med överstatlighet justefter det att man har fattat de besluten.Mellanstatlighet medför ju även, som jag sade ti-digare, att förhandlingarna förs i slutna rum. Det blirinte alls den öppenhet som man kanske tror. Det finnsalltså för- och nackdelar med båda formerna.Därför tycker vi också att det är viktigt att manbibehåller den blandform som vi har . Det är julite olika beroende på vilka beslut det gäller.Anf. 7 () replik:Fru talman! Jag noterade att bara var för överstatlighet utan ville ha en bland-form. Men hon talade om en överstatlighet nerifrånoch att det skulle ges större öppenhet. Då måste jagsäga att det inte finns särskilda regler för öppenhetnär råden diskuterar sådant som ska leda till överstat-liga beslut. Det är samma procedur, den är lika slutenoavsett om den är mellanstatlig eller överstatlig där-för att diskussionerna förs mellan regeringarna.Det kan diskuteras hur man ska formera en kon-kret större öppenhet, det är ett angeläget problem ochdär är vi överens. Men jag tror att överstatlighetenmåste vara väldigt strikt begränsad. Det är möjligt attden ska finnas. Den finns egentligen i våra krav på attalla länder ska följa de mänskliga rättigheterna. Jagkan nog tänka mig att den ska finnas i gränsöverskri-dande verksamhet som viss miljöförstörande verk-samhet osv. Där kan man acceptera överstatlighet,men den ska vara ytterligt begränsad. Grundformenska framför allt vara mellanstatlighet. Bara så försäk-rar vi att politiken går i takt med folkviljan i allamedlemsstater.Anf. 8 () re-plik:Fru talman! Det är ganska intressant att höra Ken-neth . säger han själv att det kan finnas vissaområden där det faktiskt kan vara bra med överstat-lighet. Vi är egentligen ganska överens om att innanöverstatlighet införs på något område ska det föregåsav en bred och djup debatt så att man vet vad dethandlar om, att man är medveten om vilka konsek-venser just det beslutet får, och också om att det finnsområden där överstatlighet kan vara en fördel. Egent-ligen är inte skillnaderna så jättestora som KennethKvist vill göra gällande.Anf. 9 ():Fru talman! Den europeiska gemenskapen och deteuropeiska arbetet för fred har pågått i i olika hastighet. har hela projektet somsådant verkligen darrat, och man har undrat om detfinns en väg framåt. Jag kan bara påminna om hur deGaulle en gång slog igen dörren för föratt komma in i samarbetet. Då trodde man att det varen spik i kistan. Men så har det inte blivit, utan arbe-tet har gått vidare envist och enträget. står vi införnya utmaningar.De som en gång startade det här spännande pro-jektet, fredsprojektet, var visionärer. Det är viktigt attvi är det också, försöker vara det, och inte bara ser tillhur det ska se ut eller året därpå utan har enlångsiktig strategi för hur vi vill se den europeiskagemenskapen och EU:s arbete utvecklas.Som jag ser står vi nu inför någon sorts brytpunkt.Det kan man tycka att man gör i olika skeden, menonekligen är det nog så i fråga om EU:s arbete. Då ärdet två stora utmaningar: utvidgningen av antaletstater, nya stater, in i gemenskapen och den demo-kratiska förankringen. Inte minst det sista är otroligtviktigt. Om vi missar den demokratiska förankringeni arbetet har vi gjort det mycket besvärligt för denfortsatta utvecklingen. Ska EU klara den så viktigaöstutvidgningen och återfå medborgarnas förtroendekrävs omfattande reformer av unionens beslutsformeroch funktionssätt.Det råder inga som helst tvivel om att Euro-pas medborgare, politiker och regeringar är medvetnaom detta. Men jag måste säga att den svenska rege-ringen tassar något. Det framgår av den skrivelse somligger till grund för den här debatten, skrivelse 115.Regeringen tassar lite försiktigt fram och fortsätter attsätta sig något på tvären i debatten, tycker jag, intetillräckligt visionärt. Statsminister ochutrikesminister talar allt oftare och allt-mer om att allt är bra som det är. Man ska inte rubbaför mycket för då kanske man skulle skada mer ärtemat.Det är olyckligt att ska vara det land somförsöker bromsa de nödvändiga förändringarna för attEU verkligen ska bli en medborgarnas union.Utvidgningen fordrar förändringar för att man skaklara ett EU med 25-talet medlemsländer. Det handlarom sådant som öppenheten, maktbalansen mellanEU:s institutioner och kompetensfördelning mellanEU och medlemsstaterna. Fokus i diskussionen måsteligga på hur en omfattande utvidgning ska kunnakombineras med fortsatt effektivitet och förbättra dendemokratiska legitimiteten i EU:s beslutsfattande.Det ska handla om hur vi kan se till att göra be-slutsfattandet mer öppet för insyn och öppet för de-mokratisk kontroll liksom hur vi i fortsättningen skakunna tillgodose små länders intressen i lika hög gradsom stora länders intressen i unionen. Den demokra-tiska förankringen fordrar en öppen konstruktividédebatt, och jag hoppas verkligen att det är det viska få se som är enviktig milstolpe. Då gäller det att vi presenterar tydli-ga alternativ och för fram dem i debatten. Diskussio-nen här och reservationerna visar att det finnstydliga alternativ.Vi har hört här hur inställning är.När jag lyssnar på måste jag säga attdet är mycket konstruktivt utifrån hans utgångspunk-ter. Vi vet att egentligen inte ville varamed i samarbetet, men när man är med försökerman hitta lösningar. Men från vår utgångspunkt är detnågot bakåtsträvande och inte riktigt med den inrikt-ning som vi vill ha. Jag kanske inte ska säga att det ärbakåtsträvande utan säga att det är en annan inrikt-ning på EU:s utveckling än vad vi vill ha. Vi vill gå åtett annat håll. Det gör att vi får mellan våra partier,och även med som vill lämna unionentotalt, en spännande debatt.Det är bra att tydliga alternativ lyfts fram.