prot · GQ0931 · 2002-12-06 00:00:00 — Jag ber att få tacka för generositetenatt bjuda in mig till den författningspolitiska debatten.Jag ska försöka göra mitt bästa för att delta i dendebatten.När det gäller författningsfrågorna har jag den be-stämda uppfattningen att det är oerhört väsentligt attvi breddar debatten. Det här är ett politikområde somdessvärre har varit förbehållet ettfåtal personer med mycket exklusiva kunskaper. Detär inget fel i att professorer och facket deltar i denförfattningspolitiska debatten, tvärtom. Vi ska väl-komna fler än de mest namnkunniga. Ute på de stats-vetenskapliga institutionerna finns det många fler ände som redaktionerna känner till namnet, statsvetaresom har stora empiriska kunskaper och inte bara ärskickliga i att sitta i en TV-soffa och tycka till om ettdagsaktuellt politiskt problem. Jag vill åstadkommaden här breda debatten därför att detta rör demokra-tins infrastruktur, det mest grundläggande som vi hari vårt samhälle.Vi initierar nu inom det socialdemokratiska partietett brett författningsrådslag. Jag hoppas att fler följerdet exemplet. Vi behöver tydliga partipositioner iförfattningspolitiken innan vi går in i nästa fas som ärminst lika viktig, nämligen kompromissandet kringförfattningspolitiken. Därför är det ett egenvärde i sigatt vi når bred samsyn kring författningsfrågorna.Men ska vi ha tydliga partipositioner ut-mejslade efter en bred debatt.Det är i ljuset av det här som det bekymrar mig,, att majoritet under förrariksmötet med blott en rösts övervikt gjorde tillkän-nagivandet om att av regeringen beställa en utredningkring en författningsdomstol, för det är ju precis somMats säger, att det vore någonting främ-mande för den typ av konstitution som vi har i Sveri-ge. Den offentliga makten utgår från folket. Den vilarpå folksuveränitetens princip. är folketsfrämsta företrädare. Där rådet det ingen som helstoenighet mellan oss.När det gäller EU-frågornas betydelse i det härsammanhanget pågår nu det europeiska konventet,där vi från regeringens sida är mycket angelägna omatt ha ett mycket nära samråd med om varvi och slutligen ska hamna i svenska positio-ner. Här finns i debatten på kontinenten idéer somligger väldigt långt ifrån de idéer som jag tror attMats och jag står för. De värnar nämligeninte de nationella parlamentens roll utan vill ha eneuropeisk statsbildning. Det är inte min intention.Jag hoppas att den författningspolitiska debattenska handla om betydligt mer än det här.Jag tycker att det var väldigt intressant att åhöraden tidigare interpellationsdebatten, därför att denhade faktiskt mycket grundläggande konstitutionelladrag i sig även om de inte artikulerades tydligt, näm-ligen om frågan om assistansersättning. Den handlarytterst om någonting som konstitutionen också är tillför att värna, nämligen rättigheter. Jag vill få till stånden diskussion även i författningspolitiskt hänseendesom inte bara handlar om regeringsformens betydelsenär det gäller de politiska och civila rättigheterna,som det ju råder bred politisk enighet kring, utan ävende sociala rättigheterna.Här är den klassiska skiljelinjen mellan höger ochvänster i politiken. För att komplicera det hela är detinte bara mellan höger och vänster som linjen i kon-flikten går i dessa frågor. Den går också inom vårapartier.Vi har en aktuell debatt som vi precis åhörde. Detfinns en diskussion om å ena folksuveräniteten såsomden kommer till uttryck här i och å andrasidan principen om kommunalt självstyre. Det är interiktigt så enkelt.Det viktigaste är att vi får till stånd en bred dis-kussion om hela spektrumet av frågor som ryms iregeringsformen och i vår grundlagar.Anf. 75 ():Fru talman! Jag instämmer helhjärtat och gärna idenna strävan efter en breddning av den författnings-politiska debatten. Det är inte bara så att den har varitförbehållen vissa akademiska titlar. Det politiskainitiativet i den författningspolitiska debatten harunder kommit entydigt från höger ochfrån arbetsgivarnas organisationer på det ideologipro-ducerande området. En del av den diskussionen har ioch för sig varit intressant. Men det har varit en dis-kussion utifrån en bestämd politisk agenda.Det är viktigt att vi nu försöker att få en bredaredebatt. Av en ren händelse ringde jag var uppe på mitt arbetsrum för en dryg timmesedan och frågade om jag var intresserad av att delta iett seminarium på här i just omdessa frågor. Det handlar om hur vi omsätter de de-mokratiska principerna i författningspraktik. Det ärnågot som jag naturligtvis tycker vore mycket intres-sant att delta i. Det finns all anledning att återkommai lite olika forum till den diskussionen.Jag tänkte lite grann beröra en annan av mina frå-gor som möjligen inte var helt glasklar. Jag vet inte.Jag frågade så här: Kommer ministern att ta initiativtill att tillämpa feministisk teoribildning på det för-fattningspolitiska området? Svaret blev att inom den-na ram, till exempel seminarier, bör naturligtvis ocksårymmas frågeställningar kring hur vår författningbidrar till att mål om jämställdhet mellan kvinnor ochmän kan förverkligas.Detta med att tillämpa feministisk teoribildning ärnog lite vidare. Jag ska försöka att kort förklara vadjag är ute efter. Det finns två exempel som man bru-kar peka på i svensk lagstiftning som har kommit tillstånd just därför att vi har använt feministiska glas-ögon. Det ena är kvinnofridslagstiftningen. Genom attanvända ett feministiskt angreppssätt förstod vi ochupptäckte sådant som annars var fördolt.Det andra och kanske ännu tydligare exemplet ärsexköpslagen. Där såg vi genom en uttalat feministiskteoribildning prostitutionens funktion i patriarkatetoch kom fram till en lagstiftning där vi kriminalisera-de sexköparen men inte den prostituerade. Det hadevi inte kommit fram till utan de feministiska glasögo-nen.Min tanke har jag också uttryckt i en motion somförmodligen kommer att behandlas här i ivår. Utan att ta ut någonting i förskott eller säga vadman kommer fram till frågar jag mig: Vad händer omvi analyserar vår författning, regeringsformen och deandra grundlagarna, med dessa feministiska glas-ögon?Författningen är könsneutralt skriven, bortsett frånnågon formulering om värnplikt och sådana saker.Som det mesta av lagstiftningen är den på ytan köns-neutral. Men vad händer om vi tittar på den medfeministiska glasögon? Är den verkligen så könsneu-tral som vi tror att den är?Det vore viktigt att försöka att inleda den debat-ten. Ett tips att börja vore att till dessa seminarier somkanske blir av bjuda in några framstående jurister ochstatsvetare med feministisk kompetens att åtminstonebörja den typen av analys, så ska vi se var någonstansvi kan komma.Anf. 76 Statsrådet ():Fru talman! Inte mig emot. Jag har alls inget emotatt vi granskar regeringsformen med både den enaoch den andra typen av glasögon. Detta är ett intres-sant område som vi har all anledning att studera när-mare. Jag har läst motion. Jag troratt det finns skäl att ta fasta på det mig emellertid ta tillfället i akt att väcka enannan fråga, eftersom jag nu har fått den möjligheten.Riksdagens är folkets främsta företrädare. Det är härsom folkets åsikter ska komma till uttryck. Det är härde ska brytas mot varandra. Det är här beslut skafattas.Mot regeringens politik ska ställas en alternativpolitik i sak. Detta är huvuduppgiften för riksdagen.Jag är orolig för att just det senare, att formulera ettalternativ i sak, inte längre premieras på det sätt somdet borde.I stället är det formfrågor som uppmärksammas.Vi kan göra att nedslag i det offentliga politiskasamtalet vilken dag som helst och finna att det merhandlar om form och inte om sak.Jag hoppas att det inte pågår en förskjutning iriksdagen från att vara en arena för debatt och beslutom olika alternativ i sak till att alltmer bli en kon-trollinstans där utvärderingar och uppföljningar vär-deras högre än att formulera en alternativ politik.Jag vill ställa frågan: Är det verkligen det man-datet som väljarna har gett sina främsta företrädare,det vill säga , i allmänna val? Detta förhål-lande borde själv uppmärksamma mer änvad man har gjort.Jag är rädd för att vi håller på att få en felsökar-demokrati där formfrågor premieras i det offentligasamtalet mer än sakfrågor. Är det så att isig själv är väg mot att ägna större tid åt formfrågorän åt sakfrågor höjer jag ett varningens finger. Dettaär ytterligare en författningsfråga som jag tyckerborde diskuteras vidare.Över huvud taget är det viktigt att få till stånd detbreda samtalet. Det finns anledning att å ena sidanmycket tydligt för vart och ett av partieratt utifrån sina värderingar mejsla ut författningspoli-tiska ståndpunkter. Å andra sidan ska man när väl detär gjort, och det ska göras i en bred diskussion, försö-ka forma den breda kompromissen.Den breda kompromissen måste föregås av enbred debatt. Det går inte bli såsom skedde när riksda-gen beslutade att antalet val under en tolvårsperiodskulle minska , det vill säga när mandatpe-rioden förlängdes från tre till . Det skedde istor endräkt i med mycket goda motiv. Jagifrågasätter inte dem. Men det var en mycket ringaoffentlig diskussion framför allt kring vårt landsköksbord.Det är det jag vill åstadkomma med den breda de-batten. Jag vill tacka för att han harväckt interpellationen. Jag hoppas att vi har möjlighetatt vid fler tillfällen diskutera dessa frågor.Anf. 77 ():Fru talman! Som ledamot av konstitutionsutskot-tet, som åtminstone av oss själva betraktas som riks-dagens främsta organ för kontroll av just regeringen,kanske jag ska uppfatta det sista inlägget som pole-miskt riktat mot vår funktion. Det ska jag inte göra.Jag vill ändå slå fast, innan jag säger det jag snart skasäga, och där tror jag inte att statsrådet har någonannan uppfattning, att kontrollfunktionen är en av degrundläggande funktionerna för parlamentet.Vårt parlamentariska system bygger på att riksda-gen har makten att kontrollera regeringen och stats-förvaltningen. Det har funnits en frustration i riksda-gen och också en debatt utanför om attriksdagen inte riktigt har kontroll över vad som hän-der med våra beslut. Vi stiftar våra lagar, och sedanhänder det någonting. Men det vet man inte så myck-et om. Det har lett till den diskussion som har funnitshär.Vi försöker nu att utveckla uppföljningen ochkontrollen av våra beslut. Inrättandet av den nyariksrevisionen är också ett exempel på detta. I grun-den är detta en god och viktig ambition. Men natur-ligtvis får vi inte tappa vårt fokus.I min riksdagsgrupp var det en ledamot som sadeså här under någon diskussion: Jag är ganska gam-malmodig, men jag tycker att det viktigaste vi har attgöra i är att fatta beslut och stifta lagar. Detsades apropå diverse olika debattformer och sådantsom diskuterades. Jag håller fullständigt med omdetta. Det är det centrala.Det är vad vi ska göra. Det är här debatten ska fö-ras, och det är här makten ska finnas över vår lag-stiftning och budget. Det är här besluten ska fattas.Jag är helt enig med statsrådet på den punkten.Anf. 78 Statsrådet ():Fru talman! Det vore mig totalt främmande attifrågasätta och konstitutionsutskottetskonstitutionella rätt och skyldighet att granska reger-ingen och regeringens underlydande myndigheter.Det är en grundbult i vår regeringsform.Jag vill bara väcka frågan om att det inte får bli såatt diskussionerna om form premieras så till den mil-da grad i det offentliga samtalet att vi även undermellanvalsperioderna glömmer bort det fundamenta-la, nämligen att låta de olika alternativenbrytas mot varandra. Det är ett ansvar för regeringenoch det är ett ansvar för oppositionen att se till att detoffentliga samtalet är det som dominerarden politiska debatten. Jag blir lite bekymrad när manhela tiden finner att det är formfrågor som väcker denstora uppmärksamheten, och inte det trägna arbetet iutskotten med att formulera den alternativa politiken.Jag sjunger oppositionens höga visa här, , och dess rätt och skyldighet att verkligen höras iden offentliga debatten. Det är det samtalet som bor-de vara mer intensivt.Jag är helt övertygad om att vi kommer att åter-komma till detta och mycket annat senare.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 2002/03:45 om häl-soriskerna med piercing och tatueringAnf. 79 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vilka åtgärder han avser att vidta i syfte attskärpa kraven för att få utföra piercing och tatueringpå minderåriga. Vi har kommit överens om att jag skasvara på denna interpellation.Hälsoriskerna med tatuering, piercing och de nyaformer av kroppssmyckning som nämns i interpella-tionen måste tas på allvar. Riskerna för infektioner isamband med sådana ingrepp och för komplikationervid framtida medicinska behandlingar är allvarliga.Vid piercing finns även risk att utveckla nickelallergi.Vissa ingrepp är dessutom i det närmaste oåterkalle-liga.Det är min bestämda uppfattning att dessa typerav ingrepp inte bör utföras på minderåriga. Enligtföräldrabalken har ett barns vårdnadshavare rätt ochskyldighet att bestämma i frågor som rör barnetspersonliga angelägenheter. I takt med barnets stigan-de ålder och utveckling ska allt större hänsyn tas tillbarnets egna synpunkter och önskemål. Det betyderdock inte att vårdnadshavaren kan avbörda sig sittansvar genom att låta barnet själv bestämma i enomfattning som det inte är moget för. Tvärtom ärvårdnadshavaren skyldig att ingripa om barnet kankomma till skada.Barn och ungdomar påverkas av det samhälle somomger dem. Vi vuxna sätter normer och utgör före-bilder för barn och unga. Vuxenvärlden har ett stortansvar när det gäller att stärka flickors och pojkarssjälvkänsla och att motverka hälsoskadliga skönhets-ideal och överdriven kroppsfixering. Här har inte baraföräldrar utan även förskola, skola och många andrasamhällsaktörer viktiga funktioner att fylla. Samtidigtär det viktigt att vuxenvärlden ger utrymme för barnoch ungdomar att själva ta ställning till trender ochlivsstil och att, alltefter ålder och mognad, ta ansvarför sina egna angelägenheter. Detta förutsätter skapar goda villkor för en konstruktiv dialogmed de unga.Med tanke på de negativa effekterna av piercingoch tatuering är det inte förvånande att det väcksförslag om förbud mot att sådant utförs på minderåri-ga utan att vårdnadshavaren har givit sitt samtycke.Jag menar att lösningen på problemet först och främsthandlar om kommunikation och information. Kom-munikationen mellan föräldrar och barn är oerhörtviktig, men det är även den information som kanförmedlas via till exempel skolor och medier.Socialstyrelsen har utfärdat allmänna råd om yr-kesmässig hygienisk behandling. Bland annat avråderman från behandling av minderåriga utan föräldrarsmedgivande om behandlingen medför att man gör håli det översta hudlagret. råd om hygi-enisk behandling och kommunernas informations-och tillsynsverksamhet är viktiga instrument i kom-munikationen med dem som yrkesmässigt erbjudertatuering och piercing.Jag anser att samhällets kontroll genom nuvaranderegelverk fungerar väl. är emellertid tatu-ering, piercing och andra former av kroppssmyckningen växande trend bland ungdomar. Regeringen anseratt det är viktigt att följa utvecklingen och avser attuppdra åt att kartlägga hälsoriskernasamt att undersöka hur dessa verksamheter reglerasoch kontrolleras i andra länder. ana-lys får sedan ligga till grund för regeringens fortsattaställningstagande.Anf. 80 ():Fru talman! Jag tackar för svaret på min interpel-lation. Bakgrunden är att vi s-kvinnor harmotionerat om att vi vill att man skärper lagstiftning-en när det gäller tatuering och piercing på minderåri-ga.Precis som ministern säger vill vi inte att man skakunna göra detta på minderåriga. Det är viktigt attministern markerar så tydligt att detta inte är någotsom samhället önskar. Motionerna har kommit till föratt detta ändå görs, och för att lagstiftningen intetäcker in det.Det viktiga är, som ministern säger, att föräldrarnahar ett ansvar. Men när föräldrarna vill ta sitt ansvarså går inte det. går det inte att väcka åtal eller attgöra någonting åt den utövare som har piercat ellertatuerat underåriga mot föräldrarnas vilja. Då ställerman sig frågan: Vad kan samhället ytterligare göra?När vi under så här har motionerat såhar vi fått precis de svar som ministern ger, och somär så viktiga. Detta är en svår balansgång - det inservi också. Vi har skrivit en motion där jag står somförsta namn. Efter den har vi fått telefonsamtal frånbarn som är . De har syskon som har tatu-erat sig och har fula tatueringar som de måste levamed. De har piercat sig och det har blivit inflamma-tioner.I första hand tänker jag på de underåriga, och därdetta leder till sjukdomar och skada. Då kan intesamhället göra något.Det senaste jag hörde var om en kvinna som hade piercat sig. Det har lett till så storskada att hon är sjukskriven, och har varit det i fyraår. Näsan har upphört att fungera och har ramlat ihopeftersom hon har fått en inflammation.Med tanke på individen så undrar man vad mankan göra när det hela leder till sådana här skador. Änvärre är det ju om det leder till skador på barn somman inte kan återställa. Det är viktigt att vi gör nå-gonting.När det gäller tillsynen sägs det i svaret att Social-styrelsen har tillsynsansvaret för hygien och smitt-spridning. ansvararför tillsynen över lokalerna. Men det är ingen som hartillsyn över människorna! Det finns ingen informa-tionsplikt om att det är skadligt att göra det här. Denena kvinnan hade ringt sjukvårdsupplysningen, därman hade sagt att det inte var skadligt att pierca sig inäsan. Det vet väl nästan alla att det inte är bra, efter-som man har bakteriefloror och så vidare i näsan.Men sådana svar får man.Jag tycker att det på något sätt borde ingå en in-formationsplikt. När vi röker eller snusar så står detpå paketen att det är farligt och att det medför risker.Man borde också lägga ansvaret på utövarna - ävende seriösa utövarna - för att de måste informera omde skadeverkningar som kan uppstå.Jag undrar om ministern har funderat på detta. Detär ju ingenting som de seriösa utövarna har någotproblem med. De informerar och de tycker att detborde finnas en åldersgräns. De förvissar sig omåldern. Det är de oseriösa som det gäller. Skulle maninte kunna lägga ansvaret på utövarna?Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska börja med att be både fru tal-man och om ursäkt för min röst.Folkhälsoministern är nämligen sjuk - jag är endel av sjuknärvarostatistiken.Svaret som vi har gett från regeringen på den härfrågan tyder på att vi är beredda att ta den på stortallvar. Det är inte ett svar där vi bara avvisar fråganoch säger: Nej, det här vill vi inte att man ska reglera!Tvärtom håller vi en öppning och tar också initiativtill ett uppdrag åt Socialstyrelsen.Det är viktigt för mig att säga att jag tycker att detär de medicinska aspekterna som ska vara vägledan-de. Staten kan inte ha något ansvar för eller någonåsikt om vad som är fult eller snyggt när det gällertatueringar, piercing och så vidare. Det är de medi-cinska aspekterna som måste vara vägledande. Det ärockså precis det som uppdrag hand-lar om - att ta reda på mer.När vi ska gå vidare och fundera över om det be-hövs någon ytterligare reglering av det här i den rikt-ning som efterfrågar så måste vihelt enkelt veta mer.Regeringen lämnar det här uppdraget till Social-styrelsen att jobba med , och då handlardet om att titta på de medicinska aspekterna och ävense hur man har arbetat i andra länder och vilka re-gleringar som finns där.Samtidigt rymmer den här frågan etiska avväg-ningar som inte är alldeles enkla. Det finns ocksågränsdragningsproblem. Ska man exempelvis förbju-da att göra minsta lilla hål i örat på en 15-, 16- eller17-åring? Då finns det kanske en risk att de här ton-åringarna börjar göra det på varandra i stället med denegativa effekter som kommer ut av det. Hur ska gränsen för en eventuell reglering? Det är intealldeles enkelt.Om man i utvärderingen å andra sidan kommerfram till att det faktiskt finns stora medicinska pro-blem ska man ju fundera på om det ska vara upp tillvårdnadshavaren att besluta om detta eller inte. Omman utsätter en människa för något som kan innebärastora medicinska problem ska det ju egentligen kvittavem man råkar ha till pappa eller mamma. Där harsamhället ett grundläggande ansvar.På det sättet är frågan lite mer komplicerad än vadman i förstone kan se. Regeringen tar frågan på stortallvar och ger det här uppdraget för att belysa demedicinska riskerna och det internationella läget.Sedan går vi vidare utifrån det.Anf. 82 ():Herr talman! Jag är väl medveten om att det är enkomplicerad fråga. Frågan är var man ska dra grän-serna. Det är klart att man ställer sig samma frågasom ministern gör, nämligen om man ska dra gränsenvid hål i örat. Vem ska fatta besluten om det visar sigatt det har medicinska konsekvenser? Det är klart kan tänka sig att barn och ungdomar gör hål iöronen på varandra om man skulle förbjuda det. Menegentligen har man inga större krav på dem som görhål i öronen än på en 13- eller 14-åring. Detfinns egentligen inga krav i dag.Man kan gå ett varv till när man tittar på detta.Det får andra dimensioner när man piercar sig i na-veln eller näsan. piercar man sig i underlivet.Man piercar sig tydligen överallt. Sedan har detkommit något nytt, nämligen detta med modification.Då blir frågan ännu större när det gäller medicinskaskäl.Jag undrar om man skulle kunna tänka sig attställa krav på utövaren. får ju egentligen vemsom helst göra tatuering och piercing på andra männi-skor. Jag skulle vilja att man på något sätt uppdrar åtnågon att titta över hur man kan ställa krav på utöva-ren. kan det ju vara en 13- eller 14-åring, ochdet händer ingenting.Anf. 83 Statsrådet ():Herr talman! Om man i den undersökning somSocialstyrelsen ska göra kommer fram till att detfinns allvarliga medicinska risker med detta måsteman ta nästa steg. Men det kan ju också vara så konstaterar att det faktiskt inte är något störresamhällsproblem. Det kommer kanske att vara heltomöjligt för oss att dra gränser för vad man ska tillåtaoch inte tillåta. Av uppenbara skäl vill jag inte hanågon åsikt där. Det är ju just därför som jag ger dethär uppdraget till . Vi vill veta lite merom frågan som sådan.Det är samma sak när det gäller informations-plikten. Om man skulle gå vidare i ett nästa steg harvi den informationsplikt som pekarpå och möjligheten att lägga ett ansvar på utföraren.Det är väl så man måste lösa det om man anser attdetta är någonting som vi ska gå vidare med.Ungefär där står vi . Vi vill veta mer. Vi tar frå-gan på allvar, men vi kan inte sätta ned foten fören ökad reglering. Vi vill veta hur stort problem dethär egentligen är.Anf. 84 ():Herr talman! De föräldrar som har hört av sig ochsom har polisanmält utövarna får inget stöd i lagstift-ningen. Det har uppstått en oro bland föräldrar. Mantror att man har samhällets stöd. De flesta människortror att det finns en lag. Det är egentligen bara deoseriösa utövarna som man vill komma åt genom attskärpa lagstiftningen.Jag tycker att det är bra att man tar ett initiativ föratt se på riskerna. Vi får se vad det kan leda till. Un-der tiden kan man kanske också ta in information omvad kostnaderna blir för individen och samhället närman skadar någon annan. På något sätt tycker jag attdet måste lagregleras. Det kan inte vara så att mankan åstadkomma skada på andra människor och sedangå fri. Jag tycker att det är oetiskt.Detta är en bra början, och jag får var nöjd medsvaret så långt. Sedan får vi fortsätta att motionera såatt det kommer en lagändring till stånd.Anf. 85 Statsrådet ():Herr talman! Jag har sagt i svaret att man inte börvidta den här typen av ingrepp på minderåriga. Frå-gan gäller hur hårt man ska gå fram med statlig re-glering och lagstiftning. Det kan man inte riktigt vetainnan vi har fått in mer information om hur pass all-varligt detta är.Det finns en utveckling, som på, mot mer extrema former av kroppssmyck-ning. Man talar om bodymodification, det vill säga opererar in plastbitar under huden.