prot · GP0957 · 2002-01-24 00:00:00 — Arbetet med attgenomföra programmet har bl.a. påbörjats genom attArbetsmarknadsstyrelsen och Riksförsäkringsverketnyligen fått i uppdrag att inleda en förnyelse av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen. Ett led i det ar-betet är att genomföra en pilotverksamhet avseendeen samordnad organisation mellan försäkringskassanoch arbetsförmedlingen för arbetslivsinriktad rehabi-litering. Förnyelsearbetet ska bedrivas t.o.m. 2004.Vid utgången av det året ska de metoder, arbetssättm.m. som utvecklats inom ramen för försöksverk-samheten och som visat sig verkningsfulla kunnatillämpas fullt ut i hela landet.Anf. 22 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Men den härgången ska jag inte vara särskilt snäll.Vad händer i verkligheten? Jag har ständiga kon-takter både med långvarigt arbetslösa människor ochmed läkare - framför allt därför att jag är gift med enläkare och därför att kretsen av vänner kring honomockså består av läkare. På bägge dessa sidor av minvardag finns det väldigt mycket missnöje. Läkarna ärmissnöjda, för när de vill remittera långtidsarbetslösatill rehabilitering finns det ingenstans någon som villta på sig kostnaden, och patienterna blir sämre ochsämre.Jag vet att det behövs omstruktureringar. Men deutvärderingar som vi har fått och som statsrådet harciterat lämnar väldigt otydliga slutsatser. Jag vet attväldigt många tjänstemän från ,och arbetsförmedlingen sitter i sam-manträde. Men vad händer med patienterna medan dehär tjänstemännen sitter i sammanträde och planerarhur de ska samarbeta?Vi har redan en fruktansvärd börda i vårt samhällemed den stora massan av egentligen permanent ar-betslösa. Vi löser inte problemet genom att sitta isammanträde och planera nya modeller för samarbe-te. Vi löser problemet om vi försöker skapa snabbavägar till behandling för alla som behöver rehabilite-ringsprogram.Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Jag har full förståelse för den frustra-tion som uttrycker i sin beskrivningav hur vardagen ser ut för alldeles för många männi-skor. och jag har ju haft förmånen,får jag väl säga, att diskutera den här frågan förut -förmånen i den meningen att det inte är svårt att dis-kutera med , även om problembildenär väldigt komplicerad.Det är självklart att man inte löser bekymret ge-nom att bara sitta och planera. vill jag inte säga attde väldigt bra försöksverksamheter som vi haft harvarit planering, utan det har varit verksamhet. I någraav dem har man också i sina slutrapporter pekat påkonkreta handlingsvägar när det gäller bl.a. betal-ningsprinciperna för personer som är drabbade avofta flera olika typer av problem.I den rapport som beskriver verksamheten i Göte-borg konstaterar man av det rör sig om ungefär 5 %av den arbetsföra befolkningen där som har behov avsamordnade insatser från flera olika håll.Då kommer vi till det riktigt stora problemet - ochdå är det inte heller fråga om en planering utan om ettarbete; det är därför vi använder uttrycket pilotverk-samhet - nämligen: Vilken utredning av rehabilite-ring ska vi ha? Hur ska den leda till en bra behand-lingsverksamhet? Var finns de rehabiliteringsinstru-ment som individen behöver?Då har vi kunnat konstatera, med vår erfarenhetav försöken , att det krävs mycket mer av ar-betsplatsinriktad rehabilitering. Vi använder uttrycketarbetslivsinriktad ibland, men det handlar om att fåfram en arbetsplats och att göra den sådan att en per-son där kan pröva och se om detta fungerar. De allraflesta av de här personerna har passerat det vi kankalla för medicinsk vård och behandling och har kvaren sträcka av att pröva på ett arbete.När det gäller finansieringen är det kommunernasom är ansvariga för försörjningsstödet om de härpersonerna inte har någon sjukpenning eller annanform av försäkringsersättning under den här tiden.Försäkringskassan har uppdraget att finansiera ochbetala den rehabilitering som krävs. I den meningenär situationen klar.Bekymret har varit att vi inte har fått tillräckligtgod fart på den länk som handlar om tiden efter enmedicinsk behandling fram till att personen finns påen arbetsplats. Det är det som pilotverksamhetensyftar till. Det är inte något sammanträde utan det äratt verkligen gå igenom ärende för ärende i detalj.Anf. 24 ():Fru talman! Jag har en känsla av att vi talar omtvå olika grupper. Arbetsplatsinriktad rehabiliteringför någon som aldrig har jobbat i är heltomöjlig. Den personen har inte anknytning till enarbetsplats, och det är väldigt svårt att tro att vare sigoffentliga eller privata arbetsgivare som har vägratden människan rätt att arbeta medan hon var friskplötsligt skulle acceptera samma människa när hon ärsjuk. Jag talar om en grupp som har enorma svårig-heter att slåss emot. De är faktiskt det riktigt glömdaSverige . Det är människor som vi antagligenföredrar att inte se därför att vi inte kan hitta omedel-bara lösningar på de här mycket svåra problemen.Men jag tror att det är absolut nödvändigt att för-söka närma sig vardagen. Jag vet att i den här massanav människor som inte har inkomst, inte har sjukpen-ning, inte har arbetslivserfarenhet från finnsväldigt många som är sjuka, riktigt sjuka, och behö-ver medicinsk rehabilitering. Just för dem är vägentill den här behandlingen alldeles för lång.Vi talar om olika grupper. Men vi har i den posi-tion vi befinner oss inte rätt att glömma grupper. Jagmisstänker att detta inte alls är en liten grupp. Statis-tiken över de här marginaliserade grupperna som hardet mycket svårt är långt ifrån tillfredsställande, så vivet egentligen inte hur många de är, hur de lever, hurstora behov de har. Vi måste börja från noll på det härområdet.Jag tycker att vi har en plikt gentemot de härmänniskorna, att det är vår skyldighet att hitta t.ex.möjligheter för läkare att experimentera och prövafram olika metoder innan alla dessa stora modeller församarbete har slagits fast.Sedan finns i den här problematiken en annan sidasom vi måste titta lite närmare på. Det pågår såmycket omorganisering, omplanering, samarbets-samtal osv. att den praktiska verksamheten går pålågvarv hos vissa mycket kompetenta rehabilite-ringsläkare. De arbetar mindre än för ett årsedan. Och det är faktiskt minst sagt förvånande närman tänker på den ständiga ökningen av sjukfrånva-ron och på det stora behovet av rehabilitering. Vi harfortfarande väldigt mycket att göra.Anf. 25 Statsrådet ():Fru talman! Det är möjligt att det finns en risk föratt och jag talar förbi varandra närdet gäller grupper, därför att vi använder lite vida ordför att beskriva dem och därmed samlar in fler indivi-der, fler diagnoser och fler situationer i en grupp än viegentligen talar om. Det kanske också är en rädsla föratt peka ut individer eller alldeles för små grupper.Får jag börja med att säga att ordet rehabiliteringinte kan användas i hur stor och hur vid mening somhelst. I praktiken står ordet för lite olika saker. En delav rehabiliteringen är en medicinsk fråga i anslutningtill en sjukdom eller en skada. När det återställandetär avklarat i så måtto att man kan göranågonting medicinskt och man konstaterar att man nuhar gjort det man har kunnat med hjälp av vård, be-handling och medicinering - personen i fråga kanskefår leva med medicin resten av sitt liv - är nästa fasden rehabilitering som handlar om återgång till ar-betslivet.Då vill jag säga att det är min bestämda uppfatt-ning att den arbetslivsinriktade rehabiliteringen skagälla dem som har varit på arbetsmarknaden, men denska definitivt också riktas till dem som av olika skälinte har haft möjlighet att komma in på arbetsmark-naden, på samma sätt som arbetsmarknadspolitiskainsatser inte kan gälla enbart dem som harvarit ute på arbetsmarknaden utan i allra högsta gradmåste gälla dem som ännu inte har fått komma dit.Talar vi om en grupp som trots olika insatser intehar någon möjlighet att ens efter rehabilitering återgåtill arbetslivet är det klart att det handlar om annantyp av stöd. Jag anade lite av det i , att det här är en grupp som enligt hennes be-skrivning inte har någon som helst rimlig möjlighet.Då handlar det naturligtvis om fortlöpande medi-cinskt stöd, så att man kan leva ett så gott liv sommöjligt med den situation man har och i den situatio-nen få ett försörjningsstöd. Vi inför ett särskilt för-sörjningsstöd för dem som är lite äldre. Men för deövriga som är sjuka och inte har någon som helstmöjlighet att gå in på en arbetsmarknad finns detnaturligtvis också ekonomiska lösningar.Men jag uppfattade att vi med anledning av interpellation talade om dem som medmedicinsk arbetslivsinriktad rehabilitering rimligtvisbör få en möjlighet att vara på arbetsmarknaden eftersin förmåga. Det är det som är syftet med det arbetesom har startat och som pågår. Det är också detsom jag menar bör vara syftet med hela vårt sätt atttänka när det gäller ett gott arbetsliv även för demsom ännu inte har haft möjlighet att nå dit.Anf. 26 ():Fru talman! Det finns en punkt där vi är helt över-ens, arbetet är en av de viktigaste erfarenheterna i enmänniskas liv. Jag vet att väldigt många av de mycketlångvarigt arbetslösa som jag så ofta träffar inte öns-kar sig någonting annat än att få ett eget arbete, att fåinträde i arbetslivet.Jag är däremot väldigt skeptisk mot de stora,tunga lösningar som vi fortfarande har för inträde iarbetslivet. Jag tror apropå debatten som just haravslutats att den här diskussionen måste tas upp gångpå gång därför att det finns för lite flexibilitet i detstora arbetsmarknadssystemet.På grund av stelbenta strukturer finns det ocksåenormt många risker att grupper och individer fallerbort. Många av mina långvarigt arbetslösa tillhörgrupper som lever i skuggan.Men jag pratade om medicinsk rehabilitering iinterpellationen. Jag pratade om människor medwhiplash, om människor med svåra rygg- och nack-problem och om människor med lätta psykiska besvärsom behöver ständig kontakt med läkarexperter. Kan-ske gäller det även människor som har alkohol-problem. Min erfarenhet säger att det behövs mycketmer praktiskt arbete, många fler försök i vardagenredan innan de administrativa organisatoriska lös-ningarna har spikats fast.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till dåfrågestunden skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.00.8 § FrågestundAnf. 27 önskar regeringens ledamöter välkomna tilldagens frågestund.Följande statsråd kommer att delta: Jordbruksmi-nister , utrikesminister , försvarsminister , miljömi-nister och finansminister besvarar såväl allmänpolitiskafrågor som frågor inom sitt eget ansvarsområde inomregeringen. Frågor till övriga statsråd förutsätts berö-ra deras ansvarsområden inom regeringen.Då är ledamöter välkomna att ställa si-na frågor.Löneskillnader mellan kvinnor och mänAnf. 28 ():Fru talman! Jag vill ställa en fråga till statsrådetWinberg.En rapport från LO visar att löneklyftan mellanmän och kvinnor är lika stor som den var , när Socialdemokraterna tog över mak-ten. Samma rapport från LO visar att sämst på lönes-kalan är kvinnor anställda i offentliga sektorns mono-pol, i kommuner och landsting.Jag noterar att det i en rapport frånKommunal framkommer att de anställda i den privatasjukvården trivs bättre där än i den offentliga. Detdolde regeringen i sin budgetproposition.Då vill jag fråga: Är detta inte ett misslyckandeför regeringen? Vilka slutsatser drar jämställdhetsmi-nistern av detta?Anf. 29 Jordbruksminister ():Fru talman! Ja, vilka slutsatser kan man dra avdetta, och vad har vi gjort? Låt mig först säga att närdet gäller löneskillnader kan man se det ur två per-spektiv, på två sätt.Det ena är s.k. osakliga löneskillnader, där kvin-nor och män har samma kompetens och har lika ellerlikvärdigt arbete men trots det har olika lön. Kvinnorvärderas alltså på grund av sitt kön lägre än män. Detär av löneskillnaderna som är s.k.osakliga.Mot dem kan man använda jämställdhetslagen,som vi skärpte från , 2001. Detär en ganska som har gått, så man kan inte dranågra slutsatser av den lagen. Det var för övrigt enlag som framför allt de fackliga organisationernagärna ville ha i den utformning som den fick, därföratt de menade att den skulle vara ett bra verktyg ideras arbete. Det är inte staten som sätter löner, utandet är parterna i förhandlingar.Extra tillskott till kommuner och landstingAnf. 30 ():Fru talman! Jag vill ställa en fråga till finansmi-nistern, som rönte stor uppmärksamhet vid genom ett löfte att sänka arbetsgivarav-gifterna för kommuner och landsting med upp till 3miljarder. gick det inte att genomföra - det varuppenbarligen illa genomtänkt.Det blev mindre uppmärksamhet näruppgörelsen med samarbetspartierna var klar. I ettpressmeddelande finns detta beskrivet, inte särskiltkonkret utan mera luddigt.Jag har därför tre korta frågor till finansministern:När avser regeringen att lägga förslaget på riksdagensbord? När kan kommunerna konkret ta det extra till-skottet i anspråk? Hur länge kommer detta extra till-skott att gälla?Anf. 31 Finansminister ():Fru talman! Mot bakgrund av den amerikanskakonjunkturnedgången, som har varit kraftig under ettår, finns det anledning att känna en viss oro för ar-betsmarknaden både i och i . Det varmot den bakgrunden som jag presenterade idén om attge kommuner och landsting extraför att de skulle kunna nyanställa personer tidigareunder det här året än vad de annars hade planerat. Detgäller sjuksköterskor, barnomsorgspersonal, hem-tjänstpersonal, lärare osv.Regeringen har för avsikt att kom-ma med ett sådant förslag till . Det är ettförslag som avser - för att svara på den sista frågansom ställdes - innevarande år, alltså ett förslag avsysselsättnings- och konjunkturpolitiska skäl. Detkommer att ha den omfattning som jag aviserar, alltså3 miljarder kronor till kommuner och landsting för attde ska kunna göra denna tidigareläggning av anställ-ningar.Anf. 32 ():Fru talman! Jag känner väl till bakgrunden till dethär förslaget. Jag tycker att det närmast andas föraktför kommunernas behov av långsiktig planering närdet långt in kommer ett beslut avseende åretsverksamhet, som kommunerna inte har kunnat tahänsyn till. Beslutet gäller uppenbarligen enbart un-der innevarande år. Det gör att man saknar möjlighetatt långsiktigt planera anställningarna.Därför är min följdfråga: Har finansministern ellerregeringen några andra planerade åtgärder för att ökasysselsättningen på hela arbetsmarknaden, ocksåinnefattande den privata sektorn?Anf. 33 Finansminister ():Fru talman! Jag ska börja med den första frågan.Sedan vidgas diskussionen till att gälla något heltannat.Strax före jul kom regeringen överens med om utformningen avdet här förslaget. Jag utgår från att kommuner ochlandsting också kan lita på att har möjlighetatt genomföra beslutet så att de redan nu kan påbörjanyanställningarna. Det är naturligtvis bra om vi kanfå många tusentals fler anställda tidigare under åretinom dessa viktiga välfärdsområden. Det ska ses somen förstärkning av de åtgärder som är svaret på RolfKenneryds sista fråga.Vi har lagt upp den ekonomiska politiken så attdet finns utrymme för en rejäl privat konsumtionsök-ning . Det handlar om den skattesänkning som allafår . Det handlar om den maxtaxa somnu genomförs och som innebär att framför allt barn-familjerna får stort konsumtionsutrymme. Det är enmycket stark ekonomisk politik som försöker mot-verka den amerikanska och internationella konjunk-turnedgången.Den politiska ledningen i KosovoAnf. 34 ():Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga till ut-rikesministern som gäller läget i Kosovo.Vid de fria och allmänna valen den 17 novemberfick och hans parti ungefär46 % av rösterna. Valet gällde att utse ledamöter iparlamentet och vem som skulle bli Kosovos förstapresident. Det finns inget som tyder på att valet integick rätt till. Jag var själv på plats som valobservatörför räkning, och jag har inte hört några nega-tiva kommentarer om valet.Trots detta har vi under de senaste månadernakunnat se ett spel i Kosovo och dess parlament medflera komplicerade turer kring Rugovas formellatillträde. För egen del känner jag oro inför framtidenom inte Kosovo och dess folkvalda förmår respekterade demokratiska spelreglerna.Min fråga är: Vad gör , och vad kanSverige göra för att hjälpa Kosovos demokratiskakrafter att övervinna det politiska stilleståndet i presi-dent- och regeringsfrågan?Anf. 35 Utrikesminister ():Fru talman! Jag instämmer med MargaretaViklund i att det är beklagligt att den nya ledningen iKosovo inte finns på plats och att man inte lyckassamla sig till den omröstning som kan installera Ru-gova och se till att man får en fungerande politiskledning. Det gör, tillsammans med både EU:soch FN:s representant, är att man försöker förmåparterna att samla sig till politiska kompromisser såatt man kan hitta en lösning för att få Rugova ordent-ligt vald och ha representanter för framtiden.Om de verkligen ska ta ansvaret för Kosovo måstede också själva kunna ta ansvaret för att komma framtill en politisk lösning och se till att dessa val genom-förs på ett riktigt sätt. Av det skälet finns det en gränsför hur mycket både och andra länder kanlägga sig i denna process.Anf. 36 ():Fru talman! Det är riktigt. Det är en svår situation.Den är oerhört angelägen. Det gäller att landet får ro,så att man kan ta tag i dessa svåra demokratiska frå-gor - samverkansfrågorna, integreringsfrågorna osv.- och få till stånd den stat som vi alla vill se nere påBalkan så fort som möjligt.Som jag ser det har vi möjligheter att stödja landeti denna process. Jag hoppas att det kan ske genomSveriges medverkan både i EU och i andra samman-hang. Jag räknar med det. Jag skulle vilja få det be-kräftat.Anf. 37 Utrikesminister ():Fru talman! Vi ger Kosovo både ekonomiskt ochpolitiskt stöd i processen. är det viktigt attkomma ihåg att Kosovo inte är ett eget land eller enegen stat - vi bygger på FN-resolutionen. Men vitycker att det är viktigt att Kosovo har en politiskledning som kan diskutera med de andra politikerna iregionen. Ledningen ska kunna diskutera den framti-da relationen med och Jugoslavien.Höjd brandsäkerhetAnf. 38 ():Fru talman! Jag har en fråga till försvarsministerBjörn . Den frågan handlar om hur manska kunna höja brandsäkerheten.Jag vet att vi, när vi talar om förhöjd brandsäker-het, ofta nämner teknisk utrustning. Det är naturligt-vis oerhört bra och viktigt med brandvarnare, osv.Jag har fått information från sådana som är verk-samma i låsbranschen om att många kvinnor sitterinlåsta i sina hem. De har inte möjlighet att ta sig utvid t.ex. en olycka inom familjen eller en brandsitua-tion därför att mannen har nyckeln.Det tycker jag är viktigt att man inkluderar i detförebyggande arbetet. Det är viktigt att försvarsmi-nistern i sitt arbete tar ansvar för denna fråga, sombåde handlar om brandsäkerhet och jämställdhet.Anf. 39 Försvarsminister ():Fru talman! Jag ska vara ärlig och säga att dettavar en ny aspekt. Jag försöker naturligtvis följa desträvanden som våra kommunala räddningstjänsteroch har när det gäller att mins-ka antalet bränder. Men denna aspekt har jag inte setttas upp i tidningar, och jag har inte hört att den harförts fram på annat sätt. Jag får ta till mig den be-dömning som gjorde.Anf. 40 ():Fru talman! Vi diskuterar näraliggande frågor närdet gäller äldreomsorgen. Hur ska vi hantera senilde-menta? Vi talar om hur viktigt det är för deras integ-ritet att de har möjlighet att öppna dörren själv. Det ärockså viktigt ur brandsäkerhetssynpunkt.Där tas det med, men när det handlar om kvinnorsrättigheter tas detta inte upp. Kvinnor kränks till följdav att de inte ens kan öppna sin egen dörr och ta sigut i en akut situation. Det har man inte sett.Det finns väldigt många olika typer av kränkningav kvinnor som vi har blundat för. Detta är någontingsom jag tycker är väldigt svårt att hantera.Jag hoppas verkligen att i nästareplik är oerhört tydlig med att han kommer att genågon form av direktiv och riktlinjer för det förebyg-gande arbetet på detta område.Anf. 41 Försvarsminister ():Fru talman! pekar på att det för kol-lektiva boenden finns ett annat brandsäkerhetsregel-verk. Vi har mig veterligt mycket få olycksfall ochbränder med dödlig utgång i våra kollektiva boenden.Problemet är, såvitt jag kan förstå när jag hör detta,att det när det gäller enskilda hem inte finns sammarättsordning.Jag hör inlägg. Jag får be minamedarbetare i Försvarsdepartementet, och naturligtvisäven dem inom , att bedömaom det går att göra någonting i den riktning somCarina föreslår.Jag vill inte på stående fot förutskicka ett åtagan-de innan jag har fått sätta mig in i frågeställningen.Situationen i IranAnf. 42 ():Fru talman! Jag har en fråga till utrikesministerAnna . Det handlar om situationen i Iran.Den iranske presidenten är inne på sinandra mandatperiod. Tiden går fort. Situationen harinte förbättrats , utan tyvärr försämratsallvarligt. Studenter, arbetare och intellektuella harstrejkat och protesterat. var det lärarnastur att strejka. Flera arresterades, sannolikt för attmisshandlas och torteras. Ingen undgår regi-mens förtryck, men alltfler protesterar. Motsättning-arna i det iranska samhället kommer att fördjupas,men har utvecklingen i Irankommit ur fokus.Min fråga är om utrikesministern planerar att taupp frågan om situationen i och de brott motmänskliga rättigheter som sker i inomramen för EU, t.ex.?Anf. 43 Utrikesminister ():Fru talman! Det är en svår bild vi ser i Iran.Det begås väldigt många övergrepp och brott motmänskliga rättigheter. finns det reformvän-ner som vill se en demokratisering och en utvecklingav Iran.Allt vi gör riktar in sig på att stärka de reformvän-ner som finns och motarbeta de konservativa krafter-na.Vi har tagit upp vårt stöd för reformerna och våraprotester mot brotten mot de mänskliga rättigheternadirekt med utrikesminister när vi har träffats isamband med . Vi har tagitupp det i EU-sammanhang. Vi räknar också med attunder våren ta upp det i samband med FN:s i Genève.Vi tar upp brotten mot mänskliga rättigheter imånga sammanhang. Det andra, som också är viktigt,är att försöka stödja reformvännerna i Iran.Anf. 44 ():Fru talman! Situationen i har, som jag sade,försämrats. Arbetarna får inte sina löner. Arbetslösheten ökar mycket.Knarkmissbruket och prostitutionen ökar också.Människor blir fattigare. Parla-mentariker arresteras, tas in för förhör och döms tillfängelsestraff. Kvinnoförtrycket är förfärande stort.Numera arresteras även djupt troende muslimer.Utrikesministern sade att man tar upp dessa frågori olika sammanhang, men jag talar om konkreta hän-delser som sker . Senast gällde det lärarna ochungdomarna. Jag menar att det är viktigt att utrikes-ministern riktar hård kritik mot och dess behand-ling av sin egen befolkning.Anf. 45 Utrikesminister ():Fru talman! Som jag sade: När det begås över-grepp protesterar vi mot dem. Det är väldigt viktigtatt vi gör det. måste vi stödja reformvän-nerna.Ett av de områden som nämnde litehastigt, men som vi också engagerar oss mycket i, ärkvinnornas situation. Jag tror att det är viktigt för ossatt vi har goda kontakter med alla de starka kvinnoor-ganisationer som vi kan se. Det är viktigt att hjälpaoch stötta dem , för de kan bidra till enpositiv utveckling i Iran.Beskattning av kapital och arbeteAnf. 46 ():Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga till fi-nansministern.Vi har sett en nedgång i nyföretagandet. Varslen ökar inom industrin, osv. Jag villpå intet sätt beskylla finansministern för att vara an-svarig för lågkonjunkturen. Däremot vill jag säga behöver möta denna typ av förändringar medbättre villkor för jobb och företagande. Välståndmåste skapas innan det kan fördelas.Jag har en väldigt specifik frågeställning. Dengäller beskattning av kapital och arbete.I det moderna tjänste- och kunskapssamhället blirskillnaden mellan arbete och kapital allt mindre. Detär i mångt och mycket arbetet som blir kapitalet. Manhar använt andra sätt att betala och att sluta in kapitali företag - delägande, osv.