prot · GP0959 · 2002-01-29 00:00:00 — Och det blir enmaktförskjutning av forskningspolitiken från med-lemsstater till en union. Det blir en maktförskjutningom vi från den här kammaren delvis skulle förskjutaalla de resurser som ger till forskning. Deneuropeiska forskningspolitiken får ett allt större eko-nomiskt omfång då ambitionerna blir mer centralstyr-da.Svenska företag, industriforskningen och företrä-dare från högskolor och universitet har framförtåsikten att dessa ramprograms inriktning har varitväldigt svår att påverka. Och man har tagit lite hänsyntill de åsikter som har angetts i remissvaren. Dess-utom har det väl egentligen enbart varit ett remissför-farande när ramarna redan har varit fastlagda?Det som jag vill lyfta fram i denna interpellationär ju på vilket sätt som företagen - som exempeltänker jag då ta som ligger mig nära i Linkö-ping - har fått vara med och uttrycka behoven avforskningsresurser till den branschen. Såvitt jag för-står av svaret, som jag för övrigt tycker är väldigtutförligt och bra, har branschorganisationerna fåtttycka till när väl alla dessa pengar är fastlagda inomgivna ramar. Jag vill höra lite grann om detta. Hur gårdet till? Hur sker den demokratiska processen närman lägger fast ramarna för varje område? Att mandärefter har fått ange en uppfattning om ramarna, detvet jag också.Dessutom vet jag att det har varit konferenser ochannat. Men jag funderar på vem som står för inrikt-ningen och strategin . Sedan är det bra attden sammanfaller med den svenska. Men det är jusaker som vi inte kan följa riktigt, utan här redovisassaker osv. Men vi är inte med som politiker i deninledande processen. Detta vill jag höra lite grann om.Anf. 31 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag skulle vilja börja med att till UlfNilsson säga att min främsta ambition när jag fickmöjligheten att ta ansvar för forskningspolitiken varatt knyta an till den tradition som jag menar har varitså oerhört framgångsrik för , tron på den friagrundforskningen, styrd av forskarna själva och förmin del med politisk inspiration från den tidsperiod som han inledde. Det är inte allssjälvklart på något sätt.Jag led mycket när jag såg en borgerlig majoritet idenna riksdag driva en mycket kortsiktig, en myckettillämpad inriktning och en mycket näringslivsinrik-tad politik under 1991-1994. Det var ett stort brottmed den Erlanderska traditionen, som också fullfölj-des av och och fleraandra starka utbildnings- och forskningspolitiker. Denär livligt understödd av . Jag skulle verkli-gen välkomna om denna signal verkligen är en ändradinriktning från sida. I så fall är ni väl-komna in i den tradition som har byggt starktsom forskningsnation - tilliten till forskarsamhället,resurser för grundforskning.Däremot blir jag orolig när jag ser den konkretapolitiken, när vill spara relativt dramatisktpå grundforskningens högborg, , somstyrs av forskarna själva, där man värderar varandrasansökningar, lägger en hög kvalitetsribba, men därdet är kvalitet bedömd av forskarna själva som vin-ner. Det tycker jag är själva sinnebilden för forsk-ningens frihet. Där vill skära ned mycketkraftigt. Det första steget är 250 miljoner. Nästa stegär upp till 500 miljoner. Det är en mycket kraftignedskärning av grundforskningen i Sverige.Men om detta inlägg från , som jagtyckte var lovande, är inledningen på en annan politikså säger jag välkommen in i den grupp som verkligenser fri grundforskning som alldeles avgörande.Det är också min ambition när det gäller EU:sforskningspolitik att bedriva ett arbete, inte minst ettopinionsmässigt arbete, för att sakta men säkert se tillatt vända den skuta som EU:s forskningspolitik harvarit ända sedan , väldigt inriktad inmot det tillämpade och det näringslivsnära.Jag tror att europeisk gemensam forskning i formav ramprogram skulle vinna väldigt mycket på att blimer forskarstyrd. Och om som en förstafolkpartist på länge faktiskt börjar inse att forskarsty-re är viktigt så är han i så fall välkommen. Men jag ärinte säker på att han har hela sitt parti med sig. Dåkrävs det att vi börjar ett ordentligt opinionsbild-ningsarbete för att sträva efter att också andra ländersbeslutsfattare och inte minst forskare vill ha detta.Min vision för framtiden när det gäller europeiskforskning är en europeisk motsvarighet till , som är forskarstyrt och använder resursertill grundforskning, tillsammans med en europeiskmotsvarighet till Vinova, som vi nu också har bildat ivår nya stora omorganisation i . Vinova syss-lar med det mer näringslivsnära, som ju är en viktigdel av EU:s tradition, och den har sin plats.Men ett starkt inflytande av forskarna själva i etteuropeiskt forskningsråd kräver ett mycket gedigetarbete. Det är jag villig att ställa upp med. Jag hoppasatt kan stödja detta.Yvonne viktiga fråga tycker jag attjag har besvarat rejält i interpellationssvaret. Treremissomgångar, inte när allt har varit färdigt utan imycket god tid innan någonting har varit färdigt,många konferenser, mycket inhämtande av synpunk-ter. Näringsliv och forskarsamhälle har varit med. Dethar styrkt mig i den principiella uppfattning som jagnu har givit till känna. Det finns nog ingen processsom har varit så väl genomarbetad som denna när detgäller europeisk forskningspolitik.Anf. 32 ():Fru talman! har rätt i att det finnsskillnader mellan socialdemokratisk och folkpartistiskforskningspolitik. Jag tänker på två skillnader som äraktuella . För det första har vi folkpartister närdet gäller anslag till forskning anslagit närmare 2miljarder mer till forskning och forskarutbildning ivår budget än regeringen för den närmaste treårsperi-oden.För det andra vill vi lägga betydligt mer pengar änregeringen på fakulteterna och vetenskapsområdenaute på universiteten och högskolorna. Det är därförjag inte riktigt får det att gå ihop - även om detegentligen inte är dagens debattämne - hur ThomasÖstros konkret vill öka den fria forskningen närpengarna läggs på en högre nivå som inte forskarnahelt och hållet styr över själva i stället för att läggasdirekt hos forskarna. Mer pengar direkt till forskarnaoch mer pengar till forskningen över huvud taget!Men diskuterar vi Europeiska unionen. Detsom tog upp när det gäller ett euro-peiskt forskningsråd var intressant. Jag tror nämligenatt borde driva två huvudspår i EU:s forsk-ningspolitik. Det ena är helt enkelt att minska EU:sforskningsbudget så att forskarna i och i deandra medlemsländerna kan få mer pengar att be-stämma över själva. Hur kraftig den sänkningen skavara är naturligtvis någonting som får prövas ochdiskuteras.Det andra är just att utveckla ett europeiskt forsk-ningsråd som får fördela EU:s forskningspengar istället för att politiker och byråkrater ska styra ut-vecklingen. Det tänker vi folkpartister driva. Jag serfram emot att få höra om utbildningsministern följerupp det han har sagt , att han kan tänka sig börjadriva detta som ett svenskt förslag i förhandlingarnamed medlemsländerna.Fru talman! Professor ställdei i går frågan varför de ameri-kanska universiteten når så mycket bättre forsknings-resultat än de europeiska. borde ju ha likagoda förutsättningar. Det finns, konstaterar han, enavgörande skillnad mellan europeisk och amerikanskforskning. I är universiteten fria i sin forskning,men i styrs forskningen i stor utsträckning avpolitiker och byråkrater.Det är just detta som jag tror är ett grundläggandetankefel när europeiska politiker bestämmer sig föratt ta upp tävlan i forskningspolitiken med . Viborde ha lärt oss av historien. Samhällen som har gettforskarna stort svängrum och stor frihet har nått braresultat. I samhällen där forskningen styrts av politis-ka ideologier, religion eller ensidig marknadsstyrninghar forskningen stagnerat. Därför är jag fortfarandeväldigt intresserad av att höra hur konkreta förslag vill leva upp till det han sägersig värna om, den fria forskningen, både i den svens-ka och den europeiska forskningspolitiken.Anf. 33 ():Fru talman! Det blir en lite konstig debatt i dageftersom det delvis rör sig om olika frågor. Jag skaförsöka vara konkret när det gäller de här frågorna.Jag tycker inte att utbildningsministern har svaratpå det som jag efterfrågar. Vilka styr ramarna till detsjätte ramprogrammet? Vi börjar med den frågan.Vilka är det som har styrt de ramarna?Har ministern själv delegation på att konstrueraramarna till den europeiska forskningen? Var finnsden demokratiska processen? Det finns ett remissför-farande, javisst, men hur kan jag som politiker ochförtroendevald följa att remissvaren har beaktats?Finns det någon dokumentation som så att säga be-skriver processen från ax till limpa? Vem är det sombeslutar om strategier och visioner? Vem har ansvarför fördelningen mellan de olika områdena? Vilkautvärderar processen?Den här stora beskrivningen har jag inte fått undermin tid som riksdagsledamot i utbildningsutskottet.Detta är ungefär lika mycket pengar som de vi tittarpå mer eller mindre öre för öre för att se hur det går.Jag vill se hela den processen. Jag tycker att det ärväsentligt för att man ska kunna följa med.Jag är inte tveksam till att människor som har va-rit på konferenser, branschorganisationer och sådanthar sagt någonting. Men det sägs väldigt mycket. Varinflytandet sedan läggs är det som är intressant, var vikan följa den här processen.Anf. 34 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är viktiga frågor som YvonneAndersson ställer. Det handlar naturligtvis om enprocess, där också har varit del-aktig, som berör riksdag, ,, ministerrådet, forskarsamhället iSverige och i EU, näringslivet i och i EU.Det är naturligtvis en sak vilka diskussioner somförs med olika typer av organisationer som represen-terar forskare och näringsliv och en annan sak vilkadiskussioner som förs i de beslutande församlingarna.EU-nämnden i har en mycket viktig roll. Ingasteg har tagits utan att har varit in-kopplad. har en mycket viktigroll. Där har jag ett flertal gånger varit och resoneratom vilka inriktningar har.Men känner väl till att det ären sak vilken inriktning vi bestämmer här, sedanvidtar också den förhandling som måste ske med 14andra medlemsländer. Det sker i ministerrådet. beslutar vilken uppfattning de 15 olikaregeringarna har. förhandlar sedan med som har skaffat sig en uppfattning blandde 15 länder som representeras i föratt sedan förlikas i en gemensam slutsats.Det är klart att det är en process det handlar om.Vi från regeringens sida har varit mycket noga medatt föra de resonemangen inte minst med steg vi har tagit. Vi har också haftEU-nämndens stöd.Det är klart att när det kommer till för-handlingar om summor är det ministerrådet och som hamnar i den sista typen av för-handlingar. Det är precis på samma sätt som med allEU-politik när det handlar om budgetmedel.Där känner jag mig trygg i att vi i har haften ambitiös och bra process där vi också involveratforskarsamhället tydligt. Det gör mig väldigt trygg imin principiella uppfattning att vi ska driva på ännuhårdare mot grundforskning och mot ökat forskarin-flytande inom EU:s forskningspolitik. Det har varitSveriges profilfråga under den ministerperiod som jaghar varit ansvarig. Jag räknar med att vi måste få medoss de andra medlemsländerna, inte minst forskarnasjälva så att de sätter press på sina regeringar.Fri forskning är helt avgörande. Jag skulle önskaatt förstod att det inte handlar om stiftel-ser när man vill försvara fri forskning. Fri forskninghandlar framför allt inte om att hitta på lösningar avdet slag som gjordes sist när hade infly-tande över forskningspolitiken, vilket begränsademöjligheten för forskarna att få inflytande. Fri forsk-ning handlar om att medlen ska bestämmas av fors-karna själva. Därför blir idé udda påhemmaplan, när han påstår att det blir mer fri forsk-ning om resurserna till minskas. Detär tämligen ensam om att tycka.Vetenskapsrådet får en halv miljard mer i ökaderesurser . Rådet bör stå först för attfå ökade resurser även . Det ärinspirerat av den starka ställning som en forskarstyrdforskningsfinansiering kan ha i och vilka finaresultat det kan ge.På samma sätt är det en högst udda ståndpunktfrån att vi ska sträva efter att minskaEU:s pengar till forskning. De pengarna går i så falltill jordbrukspolitik eller någon annan strukturfond.Ska vi aktivt verka för att minska EU:s pengar tillforskning i stället för att verka för ökat forskarstyreoch ökad fri grundforskning? Jag är stolt över att vi ärduktiga i på att ta till oss medlen. Vi tillhören av starkaste forskningsnationer.Det är inte heller riktigt som säger attSverige har minskat sina statliga anslag till forskningmer än något annat EU-land. Det handlar om för-svarsforskningen, . Det handlar om JAS.JAS-planet är i många stycken färdigutvecklat, ochdet flyger. Blanda inte ihop det med svensk grund-forskning.Anf. 35 ():Fru talman! säger att fri forskningär när forskarna får bestämma själva. Det är precis detsom förslag när det gäller svensk forsk-ningspolitik går ut på, dvs. ge mera pengar direkt tillforskarna på universitet och högskolor att bestämmaöver. Det är precis samma tankar som ligger bakomresonemanget om att minska EU:s forskningsbudget.Om det skulle vara möjligt att förändra något i dettaskede, handlar det inte om att föra över pengar tilljordbrukspolitiken utan till medlemsländerna för attanvändas av forskarna.Thomas driver i - och det står tyd-ligt skrivet i en proposition - att andelen pengar somgår direkt till universiteten ska minska. Det är inteförenligt med det vackra talet om fri forskning.Men faktum kvarstår när det gäller EU som vidiskuterar , att Europeiska unionen håller medhjälp av sjätte ramprogrammet på att skaffa sig enomfattande forskningspolitik. Det innebär först ochfrämst en centralisering av makten över forsknings-politiken. Det är en centralisering från somland men också en centralisering som går ut överforskarna. Det allt större ekonomiska omfånget iunionens budget är ett utslag av detta, och det gälleräven de allt mera uttalade ambitionerna att centralsty-ra. Samordning och kraftsamling är ett annat uttryckför detta.Det är min övertygelse att forskning även i fram-tiden ska vara en fråga som i första hand ska hanteraspå medlemsstatsnivå, som vi ska vara öpp-na för utbyte och samarbete.Jag noterar som positivt i debatten en för-siktig öppning till tanken att starta ett europeisktforskningsråd. Jag känner ändå inte riktigt att ThomasÖstros vill diskutera grunden till problemen för denfria forskningen inom EU.Anf. 36 ():Fru talman! Vi har från utbildningsutskottets sidaefterfrågat information, . Det har,såvitt jag känner till, inte funnits något beslutsunder-lag. har informerats om vilka ramarsom har lagts fast och hur pengarna ska fördelas, meninte heller där har jag funnit att det har varit fråga ombeslutsunderlag. Om vi i kammaren får underlag föratt fatta beslut om treåriga strategier för svensk forsk-ning, och man sedan lägger fram från svensk sida etttyckande om hur femårsplanerna ska vara när detgäller det sjätte ramprogrammet, är det inte oväsent-ligt att vi får vara med och bestämma och göra vårröst hörd i det strategiska arbete som gör att vi binderupp oss efter det beslut som har fattats i kam-maren för svensk forskning har löpt ut.Det är i denna del som vi vill vara med och finnastill som informatörer och ta in information från andra,t.ex. branschorganisationer eller de universitet ochhögskolor som inte anser att de har fått görasina röster hörda i fråga om intressen i utar-betandet och utvecklandet av sjätte ramprogrammet.Jag ser fram emot att vi får mer insyn, uppfölj-ning, utvärdering och möjligheter till att ta ställning ifråga om de pengarna.Anf. 37 Utbildningsminister ():Fru talman! synpunkter om forsk-ningspolitiken ter sig onekligen väldigt udda. Det skagärna finnas forskningsstiftelser som forskarna intehar ett dugg inflytande över, som utser sig själva istyrelserna, såsom de bidrog till ,helt utan forskarstyre. Sedan ska det gärna finnasfakultetsmedel, men det ska absolut inte finnas forsk-ningsråd.Det är lite grann höjdpunkten i den traditionen att inse att forskningsråd styrda avforskarna själva, där man värderar i konkurrens deolika forskningsansökningarna, där forskarna självapå grundval av kvalitet bedömer vad som ska kommafram, driver utvecklingen framåt på fakulteterna.Självklart ska det vara rejäla fakultetsanslag, men detär en väldigt udda ståndpunkt att säga att forskarstyr-da forskningsråd i sig är ett hot mot forskningensfrihet och att ett minskande av resurserna till ökar forskningens frihet. Det tror jag inteforskarsamhället ställer upp på.Jag vill snarare se att vi fortsätter att satsa ordent-ligt på . Det är viktigt försvensk forsknings kvalitet och internationella ställ-ning.Det har också framförts en udda ståndpunkt närdet gäller EU-politiken. Vi ska nu utvidga EU. Detkommer att bli en strid på kniven om framtidensresurser, där sådant som jordbrukspolitik - som harvarit EU:s kärna så länge - kommer att slåss för attbehålla sin andel.Ulf idé är att vi ska säga att vi aktivt skaverka för att dra ned på just forskning, där vi vill attdet ska finnas en vital verksamhet, och i stället låtaandra verksamheter expandera. Det vore synd.Jag tror på ett europeiskt forskningsråd i framti-den. Vår vetenskapliga rådgivare i regeringen, HansWigzell, har uttryckt detta i senaste numret av tid-skriften Science. Jag ställer mig fullt bakom den idén.Det kan bli en utveckling som, om den stöds av EU-länderna, vilket är ett villkor, kan stärka europeiskforskning i framtiden.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2001/02:118 om dennya lärarutbildningens kvalitetAnf. 38 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat vilka åtgärderjag avser att vidta för att dels följa upp den nya lärar-utbildningen, dels garantera att det allmänna utbild-ningsområdet får ett lämpligt innehåll för olika in-riktningar av lärarutbildningen.Lärarutbildningen reformeras nu med brett stöd avbl.a. lärarnas fackliga organisationer, och dess förstatermin är just avslutad. Reformen av lärarutbildning-en vilar på tre viktiga grundstenar: djupa ämneskun-skaper, kraftigt förstärkt forskning kring lärande ochen gedigen utbildningsvetenskaplig grund formad avtät samverkan med skola, förskola och övriga verk-samheter.Djupa ämneskunskaper är basen för lärarutbild-ningen. För t.ex. en gymnasielärare i svenska ochsamhällskunskap krävs studier under 5 ½ år, vilketgör denna utbildning till en av de längre grundläg-gande högskoleutbildningarna i vårt land.I reformeringen av lärarutbildningen ligger enkraftig förstärkning av forskningen inom utbildnings-vetenskap såväl organisatoriskt som resursmässigt.Denna förstärkning avses bidra till att råda bot pådagens situation med för få disputerade lärare i såvällärarutbildningen som i skolan.En bärande tanke i den förnyade lärarutbildningenär att alla som arbetar som lärare, från förskolan tillvuxenutbildningen, behöver kunskaper om barns ochvuxnas behov, utveckling och inlärning. Det innebäratt alla som utbildar sig till lärare bör få kunskaperom detta. Det allmänna utbildningsområdet är avsettatt ge alla lärare en relevant referensram för sittframtida arbete, med betoning på kunskaper och fär-digheter som är relevanta för det framtida yrket. I detallmänna utbildningsområdet ska också ingå kunska-per kopplade till de olika inriktningarna inom lärarut-bildningen. Det allmänna utbildningsområdet förut-sätts därför organiseras så att det fördelas över enlängre period av utbildningen.Även om vi, som påpekar, har en lä-rarexamen med inriktningar mot olika åldersgrupperav elever eller mot olika ämnen, förutsätter jag att denverksamhetsförlagda delen av utbildningen som lig-ger i det allmänna utbildningsområdet är relevant förden inriktning av lärarutbildningen som studenten harvalt. Det åligger högskolan att tillsammans med denskola där den verksamhetsförlagda delen av utbild-ningen förläggs skapa ett verklighetsförankrat sam-band mellan studier och framtida yrkesroll.Den svenska högskolan kännetecknas av ettförhållandevis decentraliserat beslutsfattande. Detinnebär bl.a. att det är det enskilda lärosätet somansvarar för utbildningens uppläggning och för ge-nomförandet av utbildningen, inklusive de verksam-hetsförlagda delarna av utbildningen samt för exami-nationen. Bestämmelser i högskoleförordningen an-ger vilka krav som ska vara uppfyllda för att studen-ten ska få examen, medan beslutarvid vilka lärosäten som examen får avläggas.Högskoleverket har i uppdrag att systematiskt ut-värdera all högskoleutbildning. Denna återkommandeutvärdering av alla program, kurser och ämnen, somär ett viktigt led i regeringens politik för att höja kva-liteten i den högre utbildningen, genomförs tillsam-mans med företrädare för den akademiska världen,avnämare, studenter och yrkesverksamma. Vid bristeri utbildningarnas kvalitet får beslutaom att dra in examensrätten.I uppdrag att kontinuerligt följaupp alla högskoleutbildningar ingår också beträffandet.ex. lärarutbildningen att bedöma effekterna av detallmänna utbildningsområdets struktur och innehållför att nå lärarexamens mål. Jag förutsätter att verkethärvid följer vad som sades om det allmänna utbild-ningsområdet i propositionen En förnyad lärarutbild-ning (prop. 1999/2000:135). Skulle verket finna attden oro uttrycker är berättigad, förutsätterjag att verket vidtar lämpliga åtgärder.Regeringen har tidigare förklarat att det är syn-nerligen viktigt att följa upp beslutet om och genom-förandet av lärarutbildningsreformen. Redan i propo-sitionen En förnyad lärarutbildning angav därförregeringen att den avser att utvärdera genomförandetav reformen och att detta ska ske . Dennatidpunkt är satt med hänsyn till den tid som det tar attgenomföra en omgång av lärarutbildningen. I dennautvärdering kommer bl.a. högskolans måluppfyllelseatt bedömas liksom också det allmänna utbildnings-områdets roll för att nå lärarutbildningens mål.Anf. 39 ():Fru talman! Jag vill tacka den nye skolministernför svaret.Samtidigt vill jag hälsa välkom-men till debatten om svenska skolan, gymnasiesko-lan, och förskolan. Det finns mycket attdiskutera.Min interpellation föranleddes av negativa rap-porter om hur den nya lärarutbildningen utformas.Skolministern svarar mig att han förutsätter att tanke-gångarna i regeringens proposition förverkligas ochatt han förutsätter att kommer attfölja utvecklingen.Min fråga till ministern gällde om det inte finns en mycket stor anledning till bekymmer.Redan den 18 oktober kunde vi läsa i att mattelärare fick ägna höstens praktik åtförskolan. Det var blivande mattelärare på Malmölärarhögskola. Flera studenter uttalade sig och ut-tryckte sin stora besvikelse över den nya utbildning-en.Det är naturligtvis viktigt för alla yrkesgrupper attveta vad som händer och hur det går till på en för-skola, men det kan inte vara meningsfullt att ägnaflera veckor åt praktik där om man ska bli gymnasie-lärare. Det är trots allt en mycket stor skillnad mellanatt arbeta med små barns språkutveckling och attundervisa i matte på gymnasiet.Folkpartiet röstade i emot den nya lä-rarutbildningen med motiveringen att ämneskunska-perna skulle försvagas, men också bl.a. därför attgrundskolelärare inte skulle få tillräcklig undervis-ning i barns språkinlärning.Jag vet att som ny skolministerhar talat mycket om att kunskapsmålet i skola ochutbildning ska lyftas fram, och därför tycker jag attjust lärarnas kunskaper är ett lämpligt ämne för de-batt. Vad vi sett av den nya lärarutbildningentyder inte på att kunskapsmålet sätts högt. Jag skullevilja höra lite mer i följande inlägg av hur han vill översätta kunskapsmålet på lärarut-bildningen.I den nya lärarutbildningen ska alla blivande lära-re läsa ett s.k. allmänt utbildningsblock på tre termi-ner. Eftersom studenterna kan börja den nya lärarut-bildningen utan att ha bestämt sig för en inriktningfinns det en uppenbar risk att det allmänna utbild-ningsområdet läggs först i utbildningen.