prot · GQ0928 · 2002-12-03 00:00:00 — Låt mig peka på några väldigt stra-tegiska reformer som har betytt väldigtmycket för den kommunala friheten och den kommu-nala självstyrelsen.När den nya kommunallagen infördes gavskommunerna en mycket stor frihet att själva formasin egen organisation i stället för den detaljeradeorganisation som föreskrevs i den tidigare kommu-nallagen.När statsbidragssystemet lades om infördes den så kallade påsen, som vigick bort ifrån raden av de specialdestinerade statsbi-drag som betalades ut udner 70-talet, och till dettafogades ett utjämningssystem. Det var också ett ut-tryck för en större frihet för kommunerna att självadisponera statsbidragen och göra de prioriteringarsom kommunmedborgarna och kommunpolitikernaeftersträvade. Då kom man bort från den statligadetaljregleringen.Detta är två väldigt tydliga exempel på att vi un-der 90-talet vidgade ramarna för det kommunalasjälvstyret.Sedan måste man ha klart för sig att medborgar-nas tilltro till den kommunala självstyrelsen är ocksåberoende av om de upplever att det finns en rättvisaoch en likvärdig behandling jämfört med invånarna iandra kommuner och landsting.Vi sätter upp nationella mål för politiken, och idet arbetet medverkar alla riksdagspartier. Dessa målsyftar just till att garantera en likvärdig och rättvisbehandling och en rättvis och likvärdig tillgång tillsamhällsnyttigheterna och till välfärden.Jag tror inte att vill att skollagstift-ningen ska avskaffas. Skollagstiftningen är ju ettuttryck för att vi på det nationella planet lägger fastett visst regelverk om en viss grundstruktur för hurskolan ska skötas på det lokala planet.Jag tror inte heller att vill avskaffaLSS-reformen. Ni i brukar ju anföra attdet var ni som drev igenom LSS-reformen, även omden - parentetiskt sagt - var underfinansierad. Menjag tror inte att vill avskaffa LSS-reformen. Det är en rättighetsreform som innebär attalla funktionshindrade i det här landet har ungefärsamma rättigheter.Detta är två exempel på att det är viktigt att sättaupp nationella mål, och det är också viktigt att ga-rantera medborgarna, oavsett var de bor i landet,ungefär likvärdiga rättigheter på centrala välfärdsom-råden.Anf. 36 ():Herr talman! Jag tackar för den historielektionsom jag fick av . Jag känner väl tillhistorieskrivningen, att det ochbörjan genomfördes en hel del reformersom syftade till att stärka den kommunala självstyrel-sen. Det handlade bland annat om statsbidragsrefor-men som också nämnde.Återigen innebär inte den kommunala självstyrel-sen en ökad frihet för kommunerna att de får be-stämma över sin egen organisation, utan det handlarom att förbättra formerna för den kommunala demo-kratin, och det är - som jag sade i mitt tidigare anfö-rande - en annan sak.Den här frågan handlar egentligen om vad rege-ringen gör . Socialdemokraterna tycker att det varbra att man genomförde dessa reformer och , och det är ju bra. Menfrågan är vad regeringen nu gör för att stärka denlokala självstyrelsen. Där fann jag inte att Lars-ErikLövdéns senaste anförande innehöll några konkretaförslag om vad vi ska göra för att förstärka det kom-munala självstyret.Sedan försökte ställa mig tillsvars. Men jag kan påminna statsrådet om att tankenmed interpellationsinstitutet är att det är interpellan-ten som ställer frågorna och statsrådet som ska svara.Men jag ska ändå vara lite trevlig och artig motstatsrådet och ge några exempel på några konkretaförslag om hur vill stärka den lokala själv-styrelsen. Vi vill att kommunerna återigen ska fåbestämma över sitt bostadsbestånd. Vi ville att denstopplag mot utförsäljning av akutsjukhus som rege-ringen nu har dragit tillbaka aldrig skulle ha införtsoch att den inte heller ska gälla framöver.Men den konkreta frågan är återigen: Vad gör densocialdemokratiska regeringen nu för att stärka detlokala självstyret?Anf. 37 Statsrådet ():Herr talman! I sin interpellation åberopar en debattartikel i . Jag tyckeratt det är intressant att han gör det eftersom det för-anleder mig att ställa frågor till somrepresentant för Folkpartiet.I denna debattartikel tar man upp just rättighets-lagstiftningen LSS som ett exempel på ett ingrepp idet lokala självstyret. Man tar också upp frågan omstatliga regleringar när det gäller skolan, äldreomsor-gen, handikappomsorgen och somuttryck för ingrepp i den kommunala självstyrelsen.Om man nu påstår - vilket gör - attregeringen urholkar det kommunala självstyret ärdetta en intressant fråga att ställa till : Vilken lagstiftning på det socialaområdet vill upphäva för att utrymmet förden kommunala självstyrelsen ska utökas? Vill manförändra i LSS-lagstiftningen? Vill man förändra iskollagstiftningen för att öka frihetsgraden för kom-munerna när det gäller att bestämma över skolansutformning och inriktning? Eftersom isin interpellation har åberopat debattartikeln är dettarelevanta frågor.Den alldeles grundläggande och avgörande fråganför ett reellt innehåll i den kommunala självstyrelsenär att kommunerna har ekonomiska förutsättningar attklara sina åtaganden. Vi har haft närkommunernas ekonomi successivt har förbättratsgenom ökade statsbidrag och ett kraftigt ökat skatte-underlag i kommunsektorn. Det är regeringens be-stämda inriktning att fortsätta med en politik somskapar förutsättningar för kommunerna att ekono-miskt klara sina åtaganden. Där utgör också utjäm-ningssystemet en fundamental del. Utan ekonomisktutrymme har kommunerna inte förutsättningar attklara sina åtaganden. Därmed urholkas också detkommunala självstyret.Herr talman! Sedan vill jag än en gång åberopadet som jag nämnde i interpellationssvaret, nämligenatt vi just nu är i färd med att utforma direktiven utredning som ska se över uppgifts- och ansvars-fördelningen mellan den lokala nivån, den regionalanivån och den centrala nivån. Detta blir en väldigtavgörande och viktig utredning när det gäller att läg-ga fast vilken uppgiftsfördelning som vi ska ha isamhället. Detta får också inverkan på diskussionenom det kommunala självstyret.Jag är en varm anhängare av kommunalt självsty-re, men jag är också väl medveten om att det krävsnationella mål och ett nationellt regelverk på vissaområden för att man ska kunna garantera alla med-borgare i ungefär likvärdiga rättigheter.Anf. 38 ():Herr talman! Den här artikeln som skrevs av sjusocialdemokratiska kommunalpolitiker är inte denenda artikel som har publicerats och den enda typenav kritik som har först fram som handlar om urholk-ningen av den kommunala självstyrelsen och om attden kommunala självstyrelsen är för svag. Det finnsockså flera andra exempel. Jag nämnde Kjell-OlofFeldts artikel . Denna kritik framförs frånmånga håll i samhället.Jag konstaterar återigen att min grundläggande fråga. Jag har fått en finredogörelse om vad regeringen har gjort historisktoch om olika typer av ekonomiska satsningar. Menden intressanta frågan är ju vad regeringen gör nu.Om det nu är så att vi vill värna den kommunalasjälvstyrelsen och inser att det finns problem med attden kommunala självstyrelsen är för svag, då måsteden intressanta frågan bli: Vad gör vi nu?Jag försökte ge några exempel på hur den kom-munala självstyrelsen kan stärkas. Vi ska inte ha enstopplag som förhindrar landsting att förfoga översina egna sjukhus. Vi ska inte ha en situation inombostadssektorn där bestämmer omkommunen ska få äga bostäder eller inte utan detmåste kommunerna själva få bestämma. Om nu inte gillar de här förslagen för attstärka den kommunala självstyrelsen, borde Lars-ErikLövdén lägga fram några andra förslag på hur denkommunala självstyrelsen ska förstärkas.Jag tolkar återigen att det enda regeringen gör ifrågan är egentligen att man väntar på att utredningenska komma med något slags magic fix i frågan. Jagtror inte riktigt på det, utan det måste också finnas enpolitiska vilja från regeringens sida, och den verkarsaknas.Jag vill bara skicka med en sak till statsrå-det som statsrådet kan reflektera över i sin sista re-plik. Den här utredningen som ändå ska se över upp-giftsfördelningen tycker jag också bör se över om detär så att man kan genomföra någon typ av starkarelagstöd för den kommunala självstyrelsen, i form avtill exempel en lag som reglerar uppgiftsfördelningenmellan stat och kommun. Det behöver inte göra Sve-rige till en förbundsstat eller federation, men det kanfaktiskt på något sätt tala om att vissa frågor ligger påkommunal nivå och att vissa ligger på nationell nivå.Anf. 39 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill än en gång återknyta till de-battartikeln i , eftersom TobiasKrantz tar den som en plattform i sin interpellationför kritik mot regeringen. Jag vill fråga nytt: Vad är det i rättighetslagstiftningarna somTobias vill förändra? Vad är det när det gällervårdgaranti och när det gäller statlig tillsyn som To-bias vill förändra? Han tar just dessa frågor idebattartikeln som utgångspunkt för sitt påstående attden kommunala självstyrelsen har urholkats.Jag delar inte uppfattningen att den kommunalasjälvstyrelsen har urholkats. Den kommunala själv-styrelsen har stärkts genom de refor-mer som vi framför allt genomförde när det gällde degenerella statsbidragen, påsen, och övergången till ettväl fungerande utjämningssystem. Den kommunalasjälvstyrelsen är en omistlig del av den svenska folk-styrelsen och ska så förbli. Därmed känner jag inteden oro som gör.Sedan kan det naturligtvis från tid till annan upp-stå en diskussion om gränserna för det kommunalasjälvstyret. Det är inte märkligt att den diskussionenuppstod när det gällde de allmännyttiga bostadsföre-tagen när vi såg en utveckling mot en stark omvand-ling och privatisering av allmännyttan. Det är ettbostadsbestånd som är strategiskt viktigt både avsociala och av bostadspolitiska skäl men också ur ettnationellt perspektiv för att vi ska kunna ha ett välfungerande hyressättningssystem. Den lagstiftningsom genomfördes då var just till för att garantera ensocial bostadspolitik och ett väl fungerande hyressätt-ningssystem.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2002/03:42 om barnsom brottsofferAnf. 40 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att barn sombevittnar våld och övergrepp ska räknas som brottsof-fer rent juridiskt. Hon har vidare frågat mig om jag ärberedd att verka för att en lagändring kommer tillstånd.Självklart är det en mycket traumatisk upplevelseför ett barn att bli vittne till hur mamma eller pappablir slagen av den andre föräldern eller av någonannan närstående. Känslan av otrygghet och oförmå-gan att kunna hjälpa den som blir utsatt för våld sättermed all säkerhet djupa spår i de barn som upplevtdetta. Det är också självklart att de kan behöva pro-fessionell hjälp att bearbeta en sådan händelse.Anita fokuserar i sin interpellation på hu-ruvida barn som bevittnar våld är att betrakta sombrottsoffer i juridisk mening eller inte. Begreppetbrottsoffer i sig ger emellertid inte upphov till någraspecifika rättigheter. Att en person betraktas sombrottsoffer innebär till exempel inte att denne auto-matiskt är berättigad till skadestånd eller att han ellerhon har rätt till målsägandebiträde.Jag vill dock klarlägga att barn som bevittnar våldi hemmet har rätt till ersättning om dedärigenom orsakas personskada, ofta genom psykisktlidande. Av skadeståndslagen framgår nämligen attden som orsakats en personskada har rätt till ersätt-ning om skadan har skett uppsåtligen eller av oakt-samhet.Kommittén mot barnmisshandel uppmärksamma-de i sitt arbete frågan om barn som bevittnar våld i sinnärmiljö bör betraktas som målsägande. Kommitténhar i sitt slutbetänkande Barnmisshandel Att förebyg-ga och åtgärda (SOU 2001:72) bland annat övervägtom psykiskt våld mot barn bör kriminaliseras i störreutsträckning än vad som gäller , men funnit attsådana åtgärder inte är motiverade.Enligt min uppfattning finns det dock skäl att ytterli-gare analysera möjligheten till en utvidgning av detstraffrättsliga skyddet av barn i dessa situationer. Detfår inte råda något tvivel om att vi har gjort allt vadsom är möjligt för att säkerställa att barn som direkteller indirekt drabbas av våld ges ett fullgott rättsligtskydd.När det gäller frågan om hur barn som lever i fa-miljer där våld förekommer bäst bör tas om hand ärdet dock min uppfattning att främst andra åtgärder änrent straff- och skadeståndsrättsliga bör komma ifrämsta rummet. Jag menar att vi i första hand börfokusera på barnets behov av stöd och hjälp och sä-kerställa att det finns ett samhälleligt system somgaranterar att sådan hjälp finns att tillgå.En förutsättning för att dessa barn ska kunna fåhjälp är naturligtvis att myndigheter och andra berör-da får kännedom om att det har förekommit våld ihemmet. Här har bland annat polisen en viktig upp-gift. När polisen kommer till ett hem där någon harmisshandlats måste alltså polisen vara uppmärksampå om det finns barn i familjen. Av stor betydelse ärdå att polisen har kompetens i hur man som polisbemöter barn och hanterar situationer där barn ärinblandade och att man underrättar socialtjänsten.Det kan inte nog understrykas vilken viktig roll desociala myndigheterna har för stödet till brottsoffer iallmänhet och till unga brottsoffer i synnerhet. Rege-ringen tog så sent som initiativ till en ändringi socialtjänstlagen för att tydliggöra att det inte baraär den som direkt drabbas av ett brott som kan vara ibehov av stöd. I samband med nämnda lagändringuppdrogs även åt att bedriva ett ut-vecklingsarbete till stöd för i dess ar-bete med brottsofferfrågor. Jag vet att Socialstyrelseninom ramen för detta uppdrag särskilt fokuserar påutsatta barn. Jag vet också att det runtom i landetpågår en mängd lokala samverkansprojekt mellansocialtjänst och ideella organisationer som syftar tillatt skapa fungerande nätverk och stödverksamheterför barn som växer upp i familjer där våld förekom-mer.Jag kan också upplysa om att den tillsattaparlamentariska utredningen om vårdnad, boende ochumgänge (dir. 2002:89) bland annat har i uppdrag attundersöka hur barnets bästa tillgodoses i de falldär en förälder har gjort sig skyldig till allvarligbrottslighet mot den andre föräldern.Låt mig avslutningsvis säga att jag naturligtvisdelar uppfattning att det behövs merkunskap om hur barn reagerar på våld i nära relatio-ner. Kunskap förutsätter emellertid forskning - någotsom det tidigare funnits ganska sparsamt med i Sveri-ge på detta område. Det har dock blivit bättre, inteminst tack vare att Brottsofferfonden under flera årprioriterat att dela ut medel till projekt inriktade påunga brottsoffer. Det kommer dessutom att bli ännubättre eftersom , inom ramenför det uppdrag att genomföra ett forskningsprogrampå brottsofferområdet som myndigheten fick förraåret, nu har säkerställt bland annat en forskartjänstunder avseende barn som brottsoffer.Anf. 41 ():Herr talman! Justitieminister !Jag vill börja med att tacka för svaret.Som jag skrev i min interpellation har jag redandebatterat denna fråga med socialtjänstminister . Eftersom vi i den debatten kom in pårent juridiska frågor uppmanades jag att återkomma ien interpellation till justitieministern, vilket jag nugör.Vid förra tillfället framkom att socialtjänstminis-tern och undertecknad givetvis har en gemensam synpå den fruktansvärda situation som många barn be-finner sig i och att vi vuxna måste ta vårt politiskaoch allmänmänskliga ansvar. Barnen ska givetvis fåden hjälp och det stöd de behöver.Socialtjänstministern informerade mig vid det till-fället om att regeringen har för avsikt att till vårenlägga fram en proposition som baserar sig på slutbetänkande. Temat förpropositionen är, enligt , ett stärktskydd för barn i utsatta situationer. Det är mycket bra.Det finns andra positiva saker och beslut. Social-tjänstlagen ändrades till exempel såatt socialnämnden också ska verka för att den somutsatts för brott och dennes anhöriga ska få stöd ochhjälp. bedriver ett utvecklingsarbetebland annat för att uppmärksamma barn i utsattafamiljer.Trots allt detta positiva vittnar alltför många barnom en annan upplevelse. De känner sig fortfarandesvikna. De får inte den hjälp de har rätt till. Det är härjag vill gräva lite djupare.Vad kan man rent juridiskt göra? Om det inte be-hövs någon juridisk förändring, någon lagändring,som jag förstår är justitieministerns svar, ställer jagändå en följdfråga: Är det då fel på tillämpningen?Jag kan fortfarande inte förstå hur kan dra den slutsats man drar i sittslutbetänkande. Därför hälsar jag med glädje justi-tieministerns tal om att det finns skäl att analyseramöjligheten till en utvidgning av det straffrättsligaskyddet av barn i dessa situationer. Jag ser det som enav de åtgärder jag frågade om i min interpellation.I slutbetänkandekonstaterar man nämligen att våld inte är enbart fy-siskt våld utan också psykiskt våld. Som exempel påpsykiskt våld nämns när barn tvingas bevittna, seeller höra våld i sin närmiljö. Den slutsats man kom-mer fram till är ändå ett nej till att definitionen skullebli giltig i straffrätten, med följande motiv: Våldetäger rum i hemmet. Risken för upptäckt är liten. Detär tveksamt om kriminalisering har någon avskräck-ande effekt. Barnet blir, som jag uttolkar det,straffrättsligt övergivet. Barnet får ingen egen upp-rättelse. För att barnet ska få upprättelse krävs enstraffrättslig bestämmelse om att brottet också riktasmot barnet.Det finns förvisso rättsfall där de som bevittnatvåld har kunnat betraktas som brottsoffer. Hur vanligtförekommande är det?Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga i dettaförsta anförande. Ett målsägarbiträde har en skyldig-het att bistå en målsägande, ett brottsoffer, underförundersökning och rättegång rörande vissa brott.Ges tillräckliga resurser för att kunna erbjudabrottsoffer tillräckligt med tid, stöd och hjälp av sittmålsägarbiträde?Anf. 42 ():Herr talman! Jag vill tacka för den-na viktiga interpellation och också ministern för sva-ret.Barn och ungdomar är den glömda brottsof-fergruppen. De har själva svårt att kräva sin rätt, ochfå myndigheter och vuxna är beredda att föra derastalan. Eftersom barnen är särskilt utsatta och sårbarakrävs särskilda överväganden beträffande åtgärderoch insatser för barn som brottsoffer.Det är viktigt med en vidare definition avbrottsofferbegreppet ur ett barnperspektiv. Dettaförutsätter att såväl de juridiska som de psykologiskaaspekterna av brottsofferbegreppet beaktas. För attåskådliggöra vidden av begreppet brottsoffer kanföljande exempel ges.En butiksanställd som blir hotad, bunden och rå-nad på butikskassan är ett brottsoffer, både i juridiskoch i psykologisk bemärkelse. Butiksbiträdet är bådemålsägande och på ett individuellt psykologiskt planutsatt för en skrämmande händelse, som hon eller hankanske behöver professionell hjälp för att bearbetaoch komma över.När det gäller skadeståndsanspråk från de perso-ner som utsatts för allvarliga brott framhålls intesällan just behovet av terapeutisk hjälp som en moti-vering för det begärda beloppets storlek.Ett barn som blir vittne till hur mamma blir svårtmisshandlad av pappa är, enligt en snäv definition avbrottsofferbegreppet, inte att betrakta som brottsoffer.Barnet är inte direkt drabbat av brott och sålunda intemålsägande. I psykologisk mening är dock barnet attbetrakta som brottsoffer, det vill säga drabbat avbrott.Barn som blir vittnen till våld, till exempel miss-handel av en nära anhörig, kan utveckla precis sammasymtom av posttraumatisk karaktär som barn som blirutsatta för direkt våld. Barnet kan utveckla inre före-ställningar som handlar om egen skuld, till exempelfruktan att det nästa gång är barnets tur att bli slaget. Idessa situationer behöver barnet professionellt stödnär det gäller bearbetning och rehabilitering. Barnetmåste ses som ett brottsoffer som har rätt att få hjälpoch stöd med att bearbeta de traumatiska våldshän-delser det har bevittnat.Frågan kvarstår alltså: På vilket sätt avser minis-tern att verka för att barn ska räknas som brottsofferrent juridiskt, det vill säga som målsägande även närde bevittnar brott?Anf. 43 ():Herr talman! Det här är en viktig interpellation,och jag tackar justitieministern för svaret. Mycket avmin oro kvarstår dock.Många barn har upprepade gånger tvingats bevitt-na när deras mammor utsatts för hot och misshandel isina hem. Dessa barn blir offer för och vittne tillbrott.Att vara vittne till våld är ju även att vara utsattför våld. Detta gäller också barn som blir vittnen tillatt den ena föräldern misshandlar den andra. Det ärviktigt att stärka barnens ställning, och naturligtvis änmera viktigt då det är fråga om barn som brottsoffer.När pappa slår mamma finns det alltså offer somsällan syns, och det är barnen. Det finns goda skäl attägna mer intresse och omsorg åt barn som utsatts förbrott än vad som sker . Hur mycket förtvivlan,ångest och ensamhet finns det inte hos dessa utsattabarn, som sett en av sina närmaste misshandlas?Att bevittna våld mellan de personer som man ärmycket beroende av kan till och med vara svårare änatt själv bli misshandlad. Övergreppet kan dessutomge men för hela livet. Brottet drabbar även kretsenrunt den utsatte, då den trygga världsbilden kastasomkull och ersätts av ett okontrollerbart kaos. Pånågot sätt måste barnets rätt garanteras.Inför valet presenterade 21krav för att stärka barns rättigheter i . Berät-telserna är skakande vittnesbörd om barns situation iSverige . "Många saker måste ändras för att vårtland ska bli ett barnvänligare land", säger måste stärkas och barnkonven-tionen följas i all tillämpning av vår lagstiftning.Hjälper det inte måste lagstiftningen förändras tillskydd för barnens rätt till ett liv i trygghet utan rädslaför våld, övergrepp och kränkningar. Barnen måstekunna lita på de vuxnas stöd.Herr talman! Det är många barn som far illa i sinahemmiljöer och utsätts för både psykiska och fysiskakränkningar. Dessa barn har svårt att själva kräva sinrätt och få myndigheter och andra vuxna att föraderas talan. Artikel 19 i avser åt-gärder för att skydda barn mot våld inom familjen.Artikeln beskriver även åtgärder för att skydda barnetmot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skadaeller övergrepp, vanvård eller försumlig behandlingeller utnyttjande, innefattande sexuella övergrepp. Vihar mycket att göra för att leva upp till FN:s konven-tion om barnens rättigheter.Herr talman! Det är mycket viktigt att det drabba-de barnet får stöd och hjälp likaväl som mamman.Polis och socialtjänst måste ha hög kompetens i attbemöta barn. Det hoppas jag att vi är överens om. Depoliser som kommer till ett hem på grund av miss-handeln måste ju förvissa sig om att det finns barn idenna familj.Jag delar justitieministern uppfattning att det intefår råda något tvivel om att vi gjort allt vad som ärmöjligt för att säkerställa att barn som direkt ellerindirekt drabbas av våld ges ett fullgott rättsligtskydd.Kommittén mot barnmisshandel uppmärksamma-de att barn som bevittnar våld i sin närmiljö bör be-traktas som målsägande. Delar ministern denna upp-fattning, och är då ministern beredd att överväga attäven psykiskt våld bör kriminaliseras i större ut-sträckning än vad som gäller ? Rädslan attmamma ska misshandlas igen och igen och igen kas-tar en mörk skugga över många barns liv. Många barntvingas fortsätta att leva tillsammans med den gär-ningsman som brutalt slagit sönder den trygghet dehaft.Ministern skriver i sitt interpellationssvar att detfinns skäl att ytterligare analysera möjligheten till enutvidgning av det straffrättsliga skyddet av barn sombevittnar våld i sin närmiljö. Vad menar ministernrent konkret med det? Kan svaret bli så konkret attdet blir en början till att återupprätta barnet? Barnensbästa ska sättas i främsta rummet, men den verklighetvi lever i har ett annat ansikte.(forts. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.7 § (forts.) Svar på interpellation 2002/03:42 ombarn som brottsofferAnf. 44 ():Fru talman!