prot · GP0951 · 2002-01-15 00:00:00 — I procent innebär deten minskning sedan november 1999.Fyra län, , , Stockholmoch , har redan klarat målet om en halveringoch ytterligare några är på god väg. Det är trots alltett gott betyg till många av dem som arbetar meddenna fråga.AMS har i samverkanmed parterna arbetat på ett föredömligt sätt med frå-gan, vilket också har resulterat i en kraftig minskningav deltidsarbetslösheten. Däremot kan vi av statisti-ken utläsa - och det är det allvarliga - att det ständigttillkommer nya arbetslösa. I vissa län, däriblandStockholm, är det extra tydligt. Därför poängterarAMS i rapporter till regeringen att aktiva förmed-lingsinsatser i sig inte kan bidra till några beståendeförändringar. En oförändrad rekryteringspolicy ocharbetsorganisation innebär ständigt nya deltidsar-betslösa. För att åstadkomma bestående resultat krävsbättre personalplanering, ändrade arbetsmetoder,flexiblare arbetstidsmodeller och ökad samverkanmellan arbetsförmedling, fack och arbetsgivare.I januari 2001, när vi stämde av halveringsmåletmed de berörda parterna, bestämde vi oss för att in-tensifiera insatserna för att påskynda minskningen avdeltidsarbetslösheten. AMS fick ett uppdrag att iöverläggningar påverka arbetsgivare som har en storandel arbetstagare som är deltidsarbetslösa, äveninom andra sektorer än vård och omsorg, att anpassasin organisation så att deltidsanställda kan erbjudasden arbetstid som de efterfrågar. Det arbetet pågår.Vidare har AMS infört en intygsrutin som bidrar tillatt arbetsförmedlingen får en snabb återkoppling omvilket arbetsutbud arbetsgivaren kan erbjuda denarbetslösa.Därutöver har regeringen avsatt 100 miljoner kro-nor för att aktivite-ter som bidrar till att deltidsarbetslöshet motverkaskommer till stånd. Medlen kommer främst att använ-das för merkostnader som ett nytt arbetssätt i ar-betsorganisationen initialt kan medföra och för attstödja att heltidsarbete blir norm och deltid till enmöjlighet. Medel kommer också att avsättas för kom-petensutveckling av deltidsarbetslösa, forskning ochinformationsinsatser.Regeringen tar frågan om deltidsarbetslöshet påstörsta allvar, och jag följer frågan mycket noggrant.Anf. 29 ():Fru talman! Regeringen lovade som sagt 1999 attdeltidsarbetslösheten inom vård och omsorg skullehalveras till november . Ett enda landstingklarade av detta, och det var lands-ting.Precis som ministern nämnde har det satts avmycket pengar för att uppnå detta mål, men det tycksinte uppnås ändå. Visserligen har ytterligare tre lännumera nått denna nivå med en fördröjning, men påde flesta håll är man fortfarande mycket långt frånmålet.Deltidsarbetslösheten sammanhänger med arbetetsorganisation och de anställdas möjligheter att hainflytande över arbetstid och arbete. Det står tyvärrilla till på många arbetsplatser i vårt land. Antaletsom blir sjuka av sitt arbete stiger i en förfärandeutsträckning, och särskilt allvarlig tycks denna ut-veckling vara inom kommuner och landsting och förde kvinnor som arbetar inom vård och omsorg.Stora arbetsplatser tycks innebära särskilt storarisker, med svårigheter att skapa arbetstillfredsställel-se, delaktighet, möjlighet att lära nytt och känslan avatt göra ett bra jobb. Många arbetsplatser, inte minstinom kommuner och landsting, lämnar mycket övrigtatt önska i detta avseende.Arbetsklimat som resulterar i deltidsarbetslöshettror jag delvis har samma skäl som den epidemi avsjukskrivningar som vi ser. Detta skapar mycket högakostnader och är ett allvarlig problem för oss alla ioch med att det vid det här laget kostar skattebetalar-na mer än vad vård- och fritidshem, grundskola ochgymnasium gör tillsammans.Ministern pekar mycket riktigt på betydelsen avarbetsorganisation i sitt svar. I länslandsting har man gjort verklighet av en förnyelse avorganisationen. Man har arbetat konsekvent med attskapa mångfald och små, oberoende enheter. Nästanall öppenvård bedrivs i annan regi än landstingetsmed små arbetsplatser med flexibilitet, individuellalösningar och eget ansvar för arbetets organisation.De anställda kan välja mellan många olika arbetsgi-vare och olika sätt att arbeta. Inom de stora sjukhussom fortfarande finns kvar inom organi-sation har man aktivt arbetat för att decentraliseraorganisationen och uppmuntra alternativa sätt attarbeta med nya modeller för schemaläggning ochuppläggning av arbetet. Man har med framgång visatatt det går att utveckla scheman. Det fungerar alldelesutmärkt när önskemålen ska jämkas samman mellande olika anställda.Jag tror att deltidsarbetslösheten än i denna dagtill stor del är en följd av rigid arbetsplanering och attarbete definieras i antal tjänster snarare än som enverklig organisation med människor av kött och blodoch god vilja. Det behövs en förnyelse på arbetsplat-serna inom vård och omsorg.Jag vill fråga ministern om det inte är dags attlyfta fram som ett gottexempel som visar ett sätt arbeta som kan lösa pro-blemen med deltidsarbetslösheten utan stora kostna-der.Anf. 30 Statsrådet ():Fru talman! Jag håller till fullo med om en del avden beskrivning som gör av attgrunden för problemet handlar om arbetsorganisatio-nen. Det handlar om bristande inflytande för mångaindivider som jobbar inom vården och omsorgen somvi nu diskuterar. Men jag måste säga att det inte blirtrovärdigt att göra detta till en fråga om att om manbara privatiserar och lägger ut på entreprenad så löserdet alla problem. Jag tar frågan på betydligt störreallvar än så. Det gäller att läsa statistiken någorlundakorrekt.Man talar t.ex. om utvecklingen i , mendet handlar inte bara om landsting.Det handlar också om samtliga kommuner i Stock-holms län, varav många är socialdemokratiska ochandra är borgerliga. När statistiken talar om Stock-holm är det mer än landsting.Det är också så att utvecklingen i intebara är positiv. Som jag sade i mitt svar är det en sakom man aktivt jobbar med att de som är ofrivilligtdeltidsarbetslösa ska få heltid. Det gör man mer ellermindre framgångsrikt. Men om man helatiden fyller på med nya deltidstjänster blir inte pro-blemet i grunden löst. Jag påstår rakt ut att dennafrågeställning inte handlar om socialdemokratiskteller borgerligt styre. Det handlar inte om att det ärbättre med entreprenad, privatiserat eller kommunalt.Det borde kanske vara större skillnad, tycker jag, faståt ett annat håll.Även om vi inte diskuterar den privata sektorn , eftersom interpellationen handlar om vård ochomsorg, är den ofrivilliga deltidsarbetslösheten ettgigantiskt problem inom handel, hotell och restau-rang. Där finns knappast kommun och landsting medi bilden.När man pratar om att man ska göra Stockholmsläns landsting till ett föredöme är det också viktigt atttänka på att inom i , såväl sompå många andra håll, har det varit en väldigt litenandel deltidsarbetslösa. Det är ett litet problem blandsjuksköterskor och har så varit . De storaproblemen finns bland undersköterskorna. Och detfinns inte speciellt många sådana i länslandsting, utan de finns ute i kommunerna.Jag tycker att hela utgångspunkten haltar. Jagfortsätter nog att se det så att oavsett offentlig ellerprivat verksamhet är det ungefär samma typ av för-ändring av arbetsorganisationen, inflytandet och ar-betstidsmått som måste till. Jag vill inte attackeradeltidsarbetet i sig. Det är den ofrivilliga deltiden somstår i fokus för mig. Jag är övertygad om att väldigtmånga av de som arbetar deltid gör det därför att devill och att arbetsmarknaden också till stordel behöver ett visst mått av deltidsarbete. Men manska inte bli diskriminerad och inte heller fastna idenna deltid.Det är mitt arbete att förändra lagar, övertygaparterna om att förändra arbetssättet i kollektivavtalenoch föra diskussioner med privat och offentliga sektorså att man förändrar arbetsorganisationen.Anf. 31 ():Fru talman! Jag vill ändå påstå att man i Stock-holm på ett konstruktivt sätt har visat hur det går attarbeta med deltidsarbetslösheten. Man har faktisktkunnat erbjuda heltidstjänster till samtliga som vill hadet. Det finns en stor skillnad i vårt land. I skogslä-nen, ofta styrda av kolleger, är det enhelt annan situation. Proportionellt, i förhållande tillstorleken på respektive verksamhet, är det betydligthögre deltidsarbetslöshet där. Jag tycker att det visaratt den här organisationen faktiskt behöver förändras.Där kan vi i visa att det finns nya modernasätt att arbeta. Inte minst alla de privata vårdgivaresom arbetar på oberoende och nya sätt har gjort har kunnat ta till sig nya modeller också i denstora landstingsorganisationen.Man kan säga att det är lite enkelt därför att detmest är små privata kontorstidsvårdgivare som är deoberoende vårdgivarna i och att det är lättatt få det att fungera då, medan den stora tunga orga-nisationen i form av sjukhusen faktiskt är kvar inomlandstinget. Men där har man också lyckats med dettapå ett sätt som verkligen borde tas som förebild.Många olyckskorpar sade att det skulle kosta pengar.Jag ser i ministerns svar att man tror att det kommeratt gå åt delar av de hundra miljonerna, eftersom detblir merkostnader. Det har visat sig att det egentligeninte har blivit det, utan det har löst sig alldeles ut-märkt bra när alla tillsammans ska jämka ihop detider de vill ha och de scheman de önskar. Det är inteså att det är dubbelt så många som kommer till jobbetpå tisdagen - det var väl sådant som alla var oroadeöver skulle hända om man skulle lägga om dessascheman. Så är det inte alls, utan det fungerar utmärktväl. Och det gör det inte på grund på av mycket peng-ar, lagstiftning eller någonting annat, utan därför har en ändrad organisation som utgår ifrån denenskilda individens och den enskilda arbetsplatsensbehov. Det fungerar utmärkt väl.Jag tror faktiskt att det finns en hel del kvar att gö-ra. Jag tar upp det här med sjukfrånvaron därför attom man tittar på deltidsarbetslöshet och sjukfrånvaroser man ju var det finns höga tal. Jag och de jag harförsökt att intervjua i den här frågan tycks vara gans-ka ense om att det beror på att organisationen behöverförnyas. Jag hade hoppats ministern skulle svara migatt man var beredd att ta upp det som man gör iStockholms läns landsting som ett bra arbetsätt ochatt det kunde utgöra modell för de andra landsting därMona kolleger är ansvariga för arbetet.Jag hade hoppats att man särskilt skulle lyfta framStockholms läns landsting, om inte annat så för attolika ministrar i så många sammanhang tar framStockholms läns landsting som ett skräckex-empel. Här finns ju en möjlighet att ta fram detta somett gott exempel.Jag vill återigen fråga ministern hur hon har tänktatt ta till sig de erfarenheter som man har gjort häroch sprida dem vidare och lyfta fram länslandsting. Vilka specifika åtgärder tänker ministernvidta för att minska deltidsarbetslösheten i de län därden är väldigt hög och antyder att detfinns problem i organisationen?Anf. 32 Statsrådet ():Fru talman! De län - och det handlar inte omlandsting - där det finns både landsting och kommu-ner som har klarat målet är på olika sätt föredömen.De har jobbat lite olika. De har väldigt många erfa-renheter som man nu försöker sprida till andra delar.Stockholm är ett sådant område, men jag kan nämnatvå andra. envisas ju med att naivttro att det bara handlar om det borgerliga Stockholmsläns landsting. Jag nämnde ett skogslän, ett tungtsocialdemokratiskt sådant, som heter Västerbotten.Där har man inte satt i system att lägga ut på entrep-renad eller privatisera, och man har lyckats nå målet.Jämtland är ett annat socialdemokratiska skogslänsom också har lyckats väldigt väl.Jag tar frågan på lite större allvar. Jag använderofta som exempel de privata vårdgivare som har enalldeles utmärkt arbetsorganisation, som fått nedsjukfrånvaron och som har ändrat sättet att arbeta. Deär bra föredömen och har på många vis bidragit till attändra arbetsorganisationen på andra håll inom vårdoch omsorg. Men jag lyfter också gärna fram, vilketjag hoppas att även gör, t.ex. Karl-stad kommun. Det är en kommun som på samma sättbestämde sig för att ändra sin arbetsorganisation föratt få bort den ofrivilliga deltidsarbetslösheten. Manhar också lyckats med det. Det är en kommun, AnnaLilliehöök, och den jobbar med samma ambitioner.Så jag fortsätter att tro att problemet inte handlar omhuruvida det privatiseras eller inte utan om vilkenarbetskraftspolitik som man av olika skäl har inomhandeln, hotell- och restaurangnäringen, vården ochomsorgen och hur man ser på arbetstagarnas inflytan-de. Och eftersom så många län, kommuner ochlandsting, har lyckats är jag övertygad om att de hararbetsmetoder och behöver hjälp med att få framtydliga arbetssätt så att den ofrivilliga deltidsarbets-lösheten ska fortsätta att minska i samma snabba taktsom den just nu gör.Anf. 33 ():Fru talman! AMS har ju gjort en genomgång avkommunernas arbete, och den lämnar tyvärr en heldel övrigt att önska. Det är av kommu-nerna, alltså 20-30, som faktiskt har tagit sig an denhär frågan. Det är mycket riktigt bl.a. . Mendet finns lika många kommuner som inte har gjortdetta. Det är ungefär en tredjedel som över huvudtaget inte har påbörjat det här arbetet. Det finns alltsåen hel del mer att göra inom det här området.Man kan då titta på statistiken. lyftefram att det rör sig om 20 000 personer, vilket säkertär alldeles riktigt. Vi kan då titta på hur många det ärinom enskilda kommuner och enskilda landsting. Detär ofta inte mer än ett hundratal personer. Då tyckerjag egentligen att detta är väldigt konstigt. Om manfaktiskt vill göra någonting åt det här borde det intevara så himla svårt att se till att de deltidsarbetslösafår den arbetstid som de vill ha, inte minst på grundav att man behöver ersätta alla dem som faktisktsjukskriver sig. Det finns ju inte för många som villarbeta inom vård och omsorg. Det finns tvärtom all-deles för få.Därför vill jag än en gång med anledning av rege-ringens, ministerns, löfte om att deltidsarbetslöshetenbland vårdpersonalen ska halveras - den skulle hahalverats - fråga: Tar ministern dettaåtagande på allvar? Och vilka åtgärder avser minis-tern att vidta för att infria löftet om en halverad del-tidsarbetslöshet inom vården, som man inte har kun-nat hålla?Anf. 34 Statsrådet ():Fru talman! Får jag börja med att understryka attdet som kallar ministernslöfte var ett gemensamt åtagande från kommunför-bund, landstingsförbund, berörda fackliga organisa-tioner och staten. Som jag har förstått vill varken hon eller jag att staten, regeringen,ska bestämma allt över kommunerna. Det är väldigtviktigt att man samarbetar men också att man inser attdet är i väldigt många politiska församlingar och hosväldigt många privata arbetsgivare som det måstefattas beslut och som det måste ändras inställning tillarbetstagarnas behov av att kunna planera sitt liv ochdärmed också sin arbetstid. Jag tycker därför att jagpå ett trovärdigt sätt har redovisat att jag tar frågan påallvar och att staten för sin del inte har gjort mindresedan det här åtagandet skulle ha varit fullgjort, utanvi anstränger oss än mer.Till sist vill jag bara korrigera en uppgift. Delänsarbetsnämndsrapporter som det talades om häroch som kom visar att samtliga lands-ting och merparten av landets kommuner arbetarmycket aktivt med deltidsproblematiken. Det är alltsåinte den bild som gav. Trots detkommer jag att anstränga mig mer, så att alla kvinnor- för det är kvinnor som det handlar om - får denarbetstid som de själva önskar, oavsett om de jobbarprivat eller offentligt.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 2001/02:115 omkortare arbetstidAnf. 35 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ jag avser att vidta för att tillse att människorsjälva kan bestämma mer över sin egen arbetstid ochför att förändra nuvarande utformning av de lagarsom berör arbetstiden.Jag håller med om att det är vik-tigt att människor får ett större inflytande över sinarbetstid, både när det gäller arbetstidens längd ocharbetstidens förläggning. Inflytandet över när manarbetar har stor betydelse för människors möjlighetatt planera sin tid och för möjligheten att kombineraarbetsliv och livet i övrigt.Jag är också övertygad om att ett ökat inflytandeöver arbetstiden för individen har en stor betydelseför att minska bl.a. stressproblemen i arbetslivet.Det är också riktigt att regeringen vill förkorta ar-betstiden. Traditionellt har en del av välståndsök-ningen i samhället tagits ut iform av förkortad arbetstid. Det önskemålet finnsockså . Naturligtvis måste de kostnader som ärförknippade med en arbetstidsförkortning alltid vägasin. är det många människor som harkortare arbetstid än de önskar.Ofta är det möjligt att kombinera arbetstagarnasönskemål och verksamhetens behov när det gällerarbetstidens längd och förläggning. Men när det inteär möjligt är det viktigt att de regler som gäller enligtlag ger en rimlig avvägning mellan arbetstagarensbehov av inflytande och arbetsgivarens behov avflexibilitet i verksamheten. Med en sådan lagstiftningsom grund kan arbetsgivare och arbetstagare träffaöverenskommelser som passar i det enskilda fallet.Även kollektivavtalen spelar här en mycket viktigroll.Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kom-mitté som ska lämna förslag till en ny arbetstidsregle-ring som ger den enskilde arbetstagaren ett störreinflytande över arbetstidens förläggning och samti-digt ger möjlighet till en god flexibilitet i produktio-nen. Inte minst viktigt är det att beakta de små företa-gens möjligheter att planera sin verksamhet.Dessutom ska kommittén pröva olika vägar tillförkortning av arbetstiden och ge förslag på hur dessaska kunna genomföras. En modell kommittén skapröva liknar det gemensamma förslag som de trefackliga centralorganisationerna LO, och . Modellen går ut på att arbets-tagarna får rätt till ytterligare fem dagars be-tald ledighet med ett starkt inflytande över ledighe-tens förläggning.Kommittén ska också lämna förslag till en ändringav semesterlagen som ger arbetstagaren rätt att ta utden femte semesterveckan och sparad semester somdel av dag. Därutöver ska kommittén se över genom-förandet av EG:s arbetstidsdirektiv.I juni 2002 ska kommittén lämna ett omfattandedelbetänkande med förslag om arbetstidens längd ochförläggning. Med kommitténs förslag som underlagkommer regeringen att föreslå lagändringar som göratt människor själva kan bestämma mer över sin ar-betstid.Anf. 36 ():Fru talman! Jag vill först tacka försvaret. Jag konstaterar att och jag harungefär samma verklighetsuppfattning, men vi drarnog lite olika slutsatser av vad man bör göra.Självfallet håller jag med om att detnaturligtvis är bra att välståndsökning kan tas ut iform av minskad arbetstid, men vi lever ju inte en-samma, utan vi har också en omvärld som vi måste tahänsyn till. En minskning av arbetstiden kostar, somMona mycket riktigt påpekar, och ökade kost-nader måste man då ta ut i form av ökade priser ellerså måste man parera dem med en ökad produktivitet.Ökade priser påverkar vår konkurrenskraft, och enminskad konkurrenskraft gentemot omvärlden kan isin tur slå mot antalet arbetstillfällen.I vår motion om en flexibel och individuell ar-betstid hänvisar vi till en internationell jämförelsemellan 15 som visar att har dennäst lägsta faktiska arbetstiden. Det är bara Norgesom har en lägre faktisk årsarbetstid. Undersökningenvisar att den ordinarie lagstiftade veckoar-betstiden i är ungefär densamma som i fler-talet andra jämförbara undersökta länder. Det tyder jupå att för lång arbetstid knappast kan vara ett gene-rellt problem.I min interpellation pekade jag på att problemetnog inte är att vi arbetar för mycket här i landet utanatt det stora problemet är att man inte har så mycketolika valmöjligheter. Jag redovisade också en delundersökningar som styrker detta. Sammanfattnings-vis har många helt enkelt inte råd att arbeta mindre,och för andra lönar det sig inte att arbeta mer.I flera undersökningar framgår klart att trivseln påarbetet är viktig för hälsan, vilket ocksåhar sagt, och att man mår bättre när man känner kan påverka sin situation själv. ser vi attandelen långtidssjukskrivna ökar kraftigt. Ökningenhar faktiskt varit . Trots att proble-men ökar tycker jag nog att regeringen har varit någotpassiv. Det som kallas utbrändhet har blivit en folk-sjukdom. Jag tror att en del av ökningen av antaletutbrända beror på brist på möjlighet att påverka sinsituation själv. Man saknar möjlighet att bestämmahur, var och när man ska arbeta. Man har ofta inteheller råd att resonera om hur mycket man ska arbeta.Arbetstagarnas hälsa och känsla av mindre stressberor mycket på om man känner att man har ett indi-viduellt inflytande på sin arbetstid. Lösningen är inteutredningar eller politiska direktiv. Vad vi behöver ärhelt enkelt ett förändrat skattesystem och möjlighettill flexibla och individuella arbetstider - inte gene-rella, politiskt beslutade arbetstidsförkortningar.Anf. 37 Statsrådet ():Fru talman! och jag uttryckeross på ungefär samma sätt men lägger kanske iblandin andra meningar i avsikten. Självklart kostar alltiden arbetstidsförkortning. Den kostar något någonstansför någon. Väldigt ofta är det för produktionen, ochdärmed blir det för folkhushållet, alltså nationen.Det som komplicerar detta är att man ,och det saknade jag lite i inlägget, måste föra en dis-kussion om huruvida arbetstiden är sådan att denupplevs som för lång, orättvis eller orimlig. I så fallkostar nämligen också det i form av stresskänsla,sjukdomar och utbrändhet. Om man genomför ar-betstidsförkortningar till priset av att arbetstiden blirännu mer hoppressad ökar sannolikt en arbetstidsför-kortning kostnaderna för sjukskrivning. Men omarbetstidsförkortning kombineras med inflytande förindividen så att denne trivs bättre, mår bättre och harmindre sjukfrånvaro är det ett plus. Alltså är det intearbetstidsförkortningen i sig som avgör om dettakostar eller inte utan på vilket sätt det görs, i vilketsammanhang det görs och kanske ibland också i vil-ket syfte det görs.Det kanske är fel att säga att vi jobbar för lite ge-nerellt. Däremot är jag övertygad om att vi som na-tion arbetar för lite. Väldigt många står helt utanförarbetsmarknaden. Många jobbar väldigt kort, vilket vidiskuterade i den förra interpellationsdebatten, dvs.att man jobbar deltid men vill jobba mer. Vi jobbarockså en allt mindre del av våra liv. Vi studerar alltlängre, och väldigt många söker sig uppenbarligen tillpensionärstillvaron allt tidigare i livet. Sammantagetär detta förstås bekymmersamt när vi föderallt färre barn. Allt detta är bakgrunden till allvaret idiskussionen om arbetstiden.Jag tror att det är helt riktigt att säga att mycket avsjukfrånvaron bottnar i känslan av att inte kunnapåverka, att känna sig utanför kontroll också i sitteget arbete. Det har många forskningsrapporter visat.Kanske kan vi i den här interpellationsdebatten enasom åtminstone en av slutsatserna, nämligen att ju merindividen själv kan påverka sin arbetstid - underlivet, under arbetsdagen och förläggningen av den -och detta går att kombinera med arbetsgivarens behovav att kunna ha en flexibilitet som passar med pro-duktionen, desto bättre blir utfallet både för nationensom helhet och för individen.Det är trots allt detta som -ska man ändra regler måste man nämligen också hautredningar och politiska direktiv - syftar till. Densyftar inte till att begrava frågan utan till att relativtsnart få konkreta förslag på inte om utan hur indivi-den kan få ett större inflytande över både sin ledigatid och sin arbetade tid.Anf. 38 ():Fru talman! Det kanske låter konstigt att jag sommoderat säger: Javisst! Jag tycker att det var bra ochriktigt, det som statsrådet sade. Jag delar uppfattning-en. Men det jag inte riktigt delar är exakt hur vi skakomma fram till detta. Och självklart inser jag också att vi måsteha utredningar som klarar ut vad vi ska göra.Jag har dock ett litet tips. Det ska man ju alltid ha.Man ska tala om vad man tycker. Därför vill jag hän-visa till vad vi sade i vår motion om hur man kankomma till rätta med detta.