prot · GP0994 · 2002-04-12 00:00:00 — hardet i praktiken legat i byrålådan, fram till dess att det idecember 2000 blev ett riksdagsbeslut om att detunder skulle komma ett förslag.Förslaget skulle vara resultatet av en uppgörelsemellan å ena sidan Socialdemokraterna och å andrasidan , och , ochdet skulle innebära att man arbetade vidare med denfinansiella samordningen och då i hela landet. Mendet förslag som kom från regeringens sida handladeom ungefär en tjugondel av den nivå som det hadevarit fråga om förut. Inte bara utan ävenCenterpartiet och gjorde den samstäm-miga bedömningen att regeringen inte hade uppfylltden överenskommelse som hade gjorts.I december i fjol beslöt bl.a. parti-vänner i kammaren att det skulle komma ett förslagnu , och får vi beskedet att det intekommer något förslag under våren.Jag skulle än en gång vilja få höra för det förstavad det är som gör att regeringen inte tänker fullföljariksdagens tillkännagivande. För det andra vill jaggärna ha svar på de två andra frågor som jag har ställtmen inte fått svar på.Anf. 19 Statsrådet ():Fru talman! beskriver historien, ochdelar av den är vi överens om. Det har varit krånglig-heter och strul, och det har funnits oenighet. Man hardels i något fall hoppat av försöksverksamheter, dels inågot fall förlängt dem. Vi är också överens om attmycket av det som har kommit fram i försöksverk-samheterna och som finns i rapporterna är väldigt bra,även om jag anser att övervärderar endel av siffrorna. Men det behöver vi inte diskutera såmycket , därför att därefter har det också skett enhel del på arbetsmarknaden som ställer nya krav.Bara en liten, liten poäng: återkom-mer ständigt till att det var han som lade fram propo-sitionen. Det är sant. Min blygsamhet förbjuder mig att lyftafram vem det var som tog initiativet till det arbetesom förberedde denna proposition. Därmed kanske viinte behöver återkomma till den delen av historien.Så går jag över till dagsläget. Det är riktigt att vigjorde en överenskommelse om samverkan mellansocialtjänst, sjukvård och försäkringskassa. Jag anseratt Socialdemokraterna fullföljde den. Tiden var väl-digt knapp för att komma tillbaka med någonting somvar lite mer omfattande. Enligt Socialdemokraternasuppfattning - och även och Centernsuppfattning, som jag uppfattade det - skulle vi startadet första året med en något blygsammare ekonomiskutveckling. skulle försöken utvärderas,och rapporter skulle slutföras. Ur dem skulle man drade generella slutsatser som kunde ligga till grund fören allmän ramlag över landet.Det här accepterade inte och ,precis som säger, och därmed föll det iriksdagen. majoritet bestämde sig för attdra en slutsats ur de utredningar och rapporter somgjorts . Det var att en absolut domine-rande del av det som är problemet för människor medlångtidssjukskrivningar bakom sig är steget från situ-ationen där man har fått vård och behandlingmen inte kommer in på en arbetsplats eller inte kan gåtillbaka till sin gamla arbetsplats. Vi behöver alltsåmer av arbetsmarknadspolitik, dvs. mer av den ar-betslivsinriktade rehabiliteringen.Det här låg bakom riksdagsmajoritetens beslut.Jag delar den uppfattningen. Den slutsats jag drar närjag träffar individer, grupper, företag och organisatio-ner och när jag går igenom den långa raden av rapp-orter om arbetsplatsförändringar, är att det är heltuppenbart att det är detta som måste till.Därför pågår nu ett mycket omfattande arbeteinom . Jag har t.o.m. rekryteratsärskild personal - den mest kompetenta på det härområdet som finns i hela landet - för att just föra indet nya området i diskussionen. Förutsättningarna bördärmed vara mycket goda för att vi under detta år skakunna ta ställning till att från öppna förlokala försök.Det är min uppfattning, även om det irriterar BoKönberg att det inte är sjukvården som är i fokuslängre utan mera den arbetslivsinriktade rehabiliter-ingen, att det är där som de stora problemen ligger förde många långtidssjukskrivna. Det är också där somvi, alltså genom samråd och samverkan mellan aktö-rerna, bör gå in med insatser.Avslutningsvis ska jag säga, fru talman, att underde här åren har det också skett en förskjutning när detgäller statsbidragen mellan stat, kommun och lands-ting. Man har alltså ökat ramen för landstingen medsammantaget just för att klara avköer till vård och behandling.Anf. 20 BO ():Fru talman! Jag begärde egentligen bara två sakeri min avslutning. Det ena var att få utrett hur det kankomma sig att regeringen inte tänker fullfölja riksda-gens beställning , dvs. att det skakomma ett förslag . Det andra var att jagskulle få svar på mina två frågor, på fråga 2 om denekonomiska omfattningen och på fråga 3 om hurmycket det kan ha kostat att den socialdemokratiskaregeringen har haft dessa förslag i sin byrålåda i femår i stället för att göra någonting av dem. Såvitt jagförstod av statsrådets anförande fick jag inte svar pånågon av dessa frågor.Jag betraktar då för resten av debatten den frågansom avklarad. Regeringen tänker strunta i riksdagsbe-ställningen, som var gjord av dess egna partivänner idecember . Det kommer inget förslag undervåren. Även om så sent som för någradagar sedan i , om man får tro departementetspressmeddelande, sade att det kommer förslag i vårhar vi nu i kammaren fått besked om att regeringeninte avser att fullfölja den beställningen. Det är väldet som får gälla. Det är mycket illa, och det finnsanledning att återkomma till detta i annat samman-hang.Min andra fråga handlade om den ekonomiskaomfattningen. Jag nämnde förut att resultatet av denuppgörelse som bl.a. gjort med regeringenhade lett fram till ungefär en tjugondel av det somförsöken handlade om. säger statsrådet att detskulle starta lite långsammare. Det får man väl sägaom man föreslår en tjugondel i stället för det som detär fråga om.Den konkreta frågan är denna. Om man har sam-ma omfattning som i de lyckosamma försöken skulleförsäkringskassorna i landet tillåtas - jag understrykertillåtas - göra upp med andra aktörer inom en ram påi dagsläget . Minandra fråga handlade just om huruvida det förslagsom nu är försenat, återigen, kommer att innehållanågonting som liknar den omfattningen, eller omSocialdemokraterna återigen kommer att ge sken avatt man vill göra någonting, som man gjorde i uppgö-relsen med oss, och , ochsedan komma fram med någon tjugondel eller någonfemtondel eller vad det kan vara fråga om. Kommerdet förslag som utarbetas, tydligen med all tänkbarexpertis, att leda fram till en omfattning som liknarden som fanns i de Finsamförsök som har utvärderatsoch fått goda resultat?Min tredje fråga var möjligen något mer polemiskmen innehöll en mycket allvarlig sak, nämligen omstatsrådet eller regeringen har någon aning om vilkakostnader som har uppstått på grund av att man nuhar legat på den här frågan efter att utvärde-ringen kom fram.Jag gör nu ett försök - jag har väl bara något för-sök kvar i denna debatt - att få statsrådet att svara.Jag hoppas att det blir större utrymme för svar än detvar i det skriftliga svaret och i det anförande somstatsrådet har hållit i den delen.Jag har några kommentarer till ett par andra delarav det hela. Statsrådet säger att det har varit en hel delkrångligheter och strul. Det är väl det snällaste mankan säga om den socialdemokratiska hanteringen avden här frågan. Jag noterar ändå att vi är överens omatt den inte har skötts speciellt väl.Vi kan diskutera om och utvärderingar är för optimistiska ellerför bra. Så kan det förstås vara här i världen. Jag harinte sett så många inlägg som pekar på det. Regering-en och Socialdemokraterna har ändå haft ungefär 60månader på sig att plocka fram detta.Till sist vet jag mycket väl, som , att det fanns arbete gjort innan vi kom tillSocialdepartementet för att få det här till stånd. Detvar mycket bra. Det kom den gången efter fem sexårs tjatande från sida här i . Jagvitsordar gärna att det fanns arbete gjort. Det gör detännu mera obegripligt att socialdemokratin har förse-nat det här i sju därefter.Anf. 21 Statsrådet ():Fru talman! för vi, helt riktigt, en debatt meden mycket bestämd utgångspunkt, och egentligenmed en ganska smal inriktning, därför att interpella-tionen begränsar sig till det. beskriverdet som om detta vore det enda saliggörande verkty-get som skulle åstadkomma en radikal förändring närdet gäller arbetslivets villkor, som är så oerhört vikti-ga för dem som blir skadade eller sjuka på sitt arbete.Så är det ju inte.Regeringens elvapunktsprogram innehåller justprecis det breda anslag som krävs för att åstadkommaen verkligt stor förändring. Det handlar om förebyg-gande insatser. handlar det om insatser fördem som är berörda . Det handlar om de storafolkhälsofrågorna. Jag går inte vidare in på detta nu.Det är en annan typ av debatt. Jag säger detta därföratt det här handlar om att möjliggöra samverkanmellan olika aktörer för att nå de individer som behö-ver insatser från mer än ett av de övriga områdena.De behöver mer än insatser från Arbetsmarknadsver-ket eftersom det inte räcker. De behöver andra insat-ser än enbart dem från socialförsäkringsadministra-tionen eller kommunens stöd i form av t.ex. socialbi-drag. De behöver kanske dessutom utbildning. Vi villskapa ett utrymme för just denna samverkan.När det då går över från en försöksverksamhet generell ramlag - låt oss kalla det så - innebär detatt man översätter geografiskt och annat begränsatarbete till någonting som ska vara möjligt för allaindivider och alla handläggare över hela landet. Dåbör man också ta särskild hänsyn till sekretessfrågoroch andra rättssäkerhetsfrågor för att de ska stötasemot det som är de stora systemens väldigt viktigauppdrag, nämligen att sörja för människor inom sittpolitikområde.Bo Könbergs inriktning är att det är socialförsäk-ringen som ska stå för de ekonomiska kostnadernahär. Min inriktning är att socialförsäkringen ska an-svara för sin del av dessa. I viss omfattning ska mankunna översätta passiva bidrag till aktiva insatser.Men det får inte innebära att socialförsäkringenshuvuduppgift, nämligen att vara en ekonomisk trygg-het för dem som drabbas av sjukdom och arbetsskada,åsidosätts. Sedan kan vi översätta detta för de olikapolitikområdena i övrigt.Vi är överens om att man ska samverka. Jag me-nar att denna samverkan också ska innebära ett eko-nomiskt ansvar för de respektive aktörerna. Det är förringa in detta ansvarstagande som det krävs ett väl-digt noggrant förberedande arbete. Det arbetet varoch är inte förberett i något av de här försöken. Jagtycker att försöken är bra. Slutsatserna är lite olika.Resultaten av dem är väldigt olika därför att ansatser-na i försöken har varit skilda. Det har ju också varitavsikten med de olika försöken. Vi återkommer meden diskussion under våren.När jag säger förslag i det här sammanhanget av-ser jag att vi ska återkomma till riksda-gen med ett förslag som kan behandla. Meni vanlig ordning måste naturligtvis förslag som re-geringen lägger fram ha varit föremål för remissbe-handling och analys, och det vet jag att riksdagenockså kräver. Det brukar gärna vilja hainnan man tar ställning till ett regeringsförslag. Närjag säger förslag till är det alltså förslagsom man ska kunna ta ställning till här i riksdagen.Men det är klart att vi måste presenteraden avsikt vi har när det gäller inriktningen på ettsådant förslag.Anf. 22 BO ():Fru talman! Det är enkelt att läsa innantill, åtmin-stone om man har framför sig det som var riksdagenbeställning från slutet av . Det stod ju IngelaThaléns partivänner bakom i hög grad. Utskottetföreslår vidare att som sin mening ska geregeringen till känna att regeringen under våren 2002bör återkomma med ett förslag. När skriverså vet både och jag att man menar kommer till med en proposition. Detär inte att man håller tal i , ellernågon annanstans. Det handlar om att be-ställer konkreta förslag.Det här är, för att upprepa mig, en av de mestskandalartade behandlingarna av en stor och viktigfråga som jag påminna mig . Det är jaginte van vid från sida. Hon är förvissointe ensam om denna skandal. Hon delar den med ettstort antal socialdemokratiska regeringskolleger un-der 90-talet.Ingela får gärna säga att jag tar upp ensmal inriktning, men hon har förstås väldigt fel närhon påstår att jag hävdar att detta är det enda saliggö-rande. Det finns mycket få områden i det mänskligalivet där jag påstår att det finns någonting som är detenda saliggörande, och så är det förvisso inte på dethär området. Överenskommelsen handlade om att viskulle få till stånd den här möjligheten, den här tillå-telsen, för försäkringskassorna att, om de bedömdedet som en klok användning av pengarna, ta bort detförbud som och regeringen upprätthål-ler för försäkringskassorna att göra upp med lands-tingen. Det är precis detta det handlar om.Fru talman! gör jag ett allra sista försök. In-räknat själva den skriftliga frågan är det väl fjärdegången som jag försöker få besked från den här punkten. Kommer det nu återigen försena-de förslaget att innehålla en tillåtelse för försäkrings-kassorna i landet att, om de anser det rimligt,disponera medel upp till samma nivå som i Finsam-försöken, dvs. någonstans mellan 4 och 5 miljarderkronor, eller inte? Ska det var så omöjligt att få svarpå detta?Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Regeringen kommer inte att kommatillbaka till med ett förslag som innebärenbart en samverkan mellan ochhälso- och sjukvården. Vi kommer att komma tillbakatill med ett förslag som innefattar det somriksdagen har ringat in, nämligen en samverkan mel-lan kommunens socialtjänst, arbetsmarknadsområdet,hälso- och sjukvården och . Det ärjust denna samverkan mellan flera aktörer som ärutgångspunkten. Det handlar om att möjliggöra föralla dessa aktörer att samverka med varandra, inklu-sive . Huruvida det ska innebäranågon procentsats inom socialförsäkringen eller intehar jag inte tagit ställning till. Det väsentligaste förmin del är att denna samverkan innebär att man skanå resultat när det gäller den enskilda individensbehov. De behoven varierar oerhört mycket. Motbakgrund av de slutsatser och analyser som är gjordaunder kan vi konstatera att det hand-lar mer om arbetslivsinriktad rehabilitering än om renmedicinsk vård och behandling. Båda är viktiga, mentyngdpunkten har förskjutits beroende på att man harvarit duktigare på vård och behandling under senareår. Man har gjort en hel del på det området tack varede resurser som har förts över till hälso- och sjukvår-den.Nu behöver man avsevärda insatser till områdetarbetslivsinriktad rehabilitering. Det är också minbedömning att man kanske behöver vidga områdetarbetslivsinriktad rehabilitering på ett sådant sätt där inkluderar frågor som rör t.ex. alkoholbe-handling och andra områden som påverkar förmåganoch möjligheten att komma tillbaka till ett arbete.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2001/02:228 om re-krytering av arbetskraft från u-länderAnf. 24 Statsrådet ():Fru talman! har frågat om det ärsolidariskt att locka välutbildad arbetskraft till Sveri-ge och övriga EU från fattiga länder och vill vetavilka åtgärder jag är beredd att vidta i syfte att sådanrekrytering inte ska skapa problem för dessa ländersutveckling.I mitten av februari blev det klart att , som fått sin riksdagsplats som moderat, accepte-rat att stå på första plats på alla Sverigedemokraternasriksdagslistor i valet 2002.Sverigedemokraterna vill ha en starkt reglerad in-vandringspolitik. På partiets egen Internethemsidastår det att vill "återskapa Sve-rige som en svensk nation, såväl etniskt som kultu-rellt, där svenskarnas intressen sätts i främsta rum-met". Assimilering när det gäller invandrare är ac-ceptabelt medan integrering däremot påstås vara "envåldshandling på det svenska folket". Därför villpartiet lägga ner den statliga integrationspolitiken.Därför vill införa ett återflytt-ningsprogram för icke assimilerade invandrare.Vi bör alla vara mycket vaksamma mot Sverige-demokraternas och andra extremnationalistiska parti-ers främlingsfientlighet. Detta gäller även deras in-ställning till biståndspolitiken. Sverigedemokraternaställer biståndet direkt mot andra behov i ochvillkorar det mot ett stopp för den utomeuropeiskainvandringen. Mot den här bakgrunden går det interiktigt att ta påstådda solidaritet medutvecklingsländerna på allvar.Jag ska givetvis ändå redogöra för regeringens synpå de frågor som ställs. är arbets-kraftsinvandringen till begränsad. Behovenav en framtida arbetskraftsinvandring mot bakgrundav den demografiska förändringen har uppmärksam-mats både i och inom EU-samarbetet. Kom-missionen har redan lagt fram ett förslag till direktivom villkor för tredjelandsmedborgares inresa ochvistelse i syfte att utöva verksamhet som anställd elleregenföretagare.När vi nu börjar se över det svenska regelverket ärdet dock inte i första hand arbetskraftsinvandring frånutvecklingsländer vi tittar på. Det finns många möj-ligheter på närmare håll.För det första är det viktigt att öka arbetskraftensrörlighet inom EU/EES-området. Stockholmstopp-mötet om sysselsättning beställde ensärskild expertstudie angående detta, och den offent-liggjordes . En särskild hand-lingsplan för ökad mobilitet har upprättats.För det andra bör den fria rörligheten inom EUgälla fullt ut även för tredjelandsmedborgare somstadigvarande bor i någon av EU:s medlemsstater. Ettdirektiv med den innebörden förhandlas nu inom EU.För det tredje finns det en viktig arbetskraftspo-tential i kandidatländerna. i årfick jag regeringens uppdrag att tillkalla en särskildutredare som kommer att föreslå hur arbetstagare frånEU:s nya medlemsstater från anslutningsdagen ska fåtillgång till den svenska arbetsmarknaden på sammavillkor som medborgare i nuvarande EU- och EES-länder. I utredarens uppdrag ingår även att övervägaåtgärder för att undvika negativa effekter i form avförlust av humankapital i de nya medlemsstaterna.Farhågorna om förlust av humankapital eller s.k.brain-drain lyfts ibland fram som ett argument motarbetskraftsinvandring. Självklart ska invandring tillvårt land inte hämma utvecklingen i utvandringslan-det. tror jag att dessa farhågor är överdriv-na. Migration behöver inte vara ett nollsummespeldär ett land vinner på ett annat lands bekostnad. Jaganser att det i grunden är något positivt och ömsesi-digt berikande med människor som rör sig över grän-ser. Migranter upprätthåller ofta kontakten med sinahemländer; de tar med sig erfarenheter, pengar ochkunskap såväl de lever i det nya landetsom när de återvänder.Möjligheter för utbildade människor i utveck-lingsländerna att få arbeta i andra länder fungerarockså ofta som en för dessa länder att satsa påutbildningsväsendet. Detta leder till investeringar somkommer många fler till del än de relativt få som sökersig utomlands.Om man verkligen vill hjälpa utvecklingsländernaär det min fasta övertygelse att det ska ske genom ettlivligt och avdramatiserat utbyte av expertis, handeloch investeringar. Som exempel kan nämnas attmånga indiska dataingenjörer har åter-vänt från i och gjort stora inve-steringar i sitt hemland. Detta skapar nya arbetstill-fällen och ekonomisk tillväxt. På det här sättet under-stöder således migration utveckling, i stället för attutgöra ett hinder mot den.Anf. 25 (-):Fru talman! För att skämta lite - det kan man välibland tillåta sig att göra även från talar-stol - vill jag efter detta inlägg säga att jag inte troratt man kan ha tur två gånger samma vecka. Jag skainte lämna in veckans V 75-kupong, för den kan intege vinst . Det räcker med det svar somjag har fått , där fem gång-er nämns vid namn i riksdag.Fru talman! Om jag skulle betala en PR-byrå förett sådant resultat skulle jag bli ruinerad. Jag tackar såmycket för reklamen.Fru talman! Vad sedan avser avhopp från partiervill jag framhålla att mitt avhopp inte är det första ihistorien. Det är inte en kommunistlämnade sitt parti. Utan jämförelse i övrigt kan näm-nas att vederbörande sedan blev minister i en social-demokratisk regering.Nu till sakfrågan, som gäller och EU i öv-rigt. Man vill av demografiska skäl att industrinska importera arbetskraft från . Vi har nume-ra inom EU kortare arbetstider och lägre pensionsål-der, och det måste kompenseras med arbetskraft somi dag tydligen inte finns tillgänglig.Är det bra? Jag vet inte, fru talman, och jag haringet bra svar. Däremot vet vi inte vilka som skahjälpa dem som blir kvar i och som inte ärattraktiva nog att bli lockade till EU. Statsrådets koll-ega har ofta torgfört att harvärldens bäst utbildade taxichaufförer. Varför använ-der man inte den resursen i stället för att fortsätta attlåta dem köra taxi? Många invandrare och även etnis-ka svenskar saknar jobb i . Varför inteanvända dem?Fru talman! Jag tackar alltså statsrådet för reklamen. Min fråga till honom är: Var-för inte utbilda de tyvärr alltför många redanarbetslösa i i stället för att "braindraina" på kompetenta människor?Anf. 26 ():Fru talman! Jag skulle vilja bidra med en direkterfarenhet av brain-drain. Jag är själv ett exempel påbrain-drain. Efter den rumänska diktaturens fall harjag sett hur rumäner från den flyktingskara som ärspridd över hela världen har hjälpt och hjälper landet.Den berömda filmen om barnen på de fängelselik-nande institutionerna i gjordes av en kusintill mig som är arkitekt i . Utan den filmenskulle hjälpen till de här barnen inte ha kommit i gångså fort som skedde. Jag menar att människor somkommer ut och arbetar och bosätter sig i västvärldenkan bli en enorm resurs i sina egna länder.Samtidigt måste jag också säga att jag för engångs skull kan hålla med . Låt ossmycket bättre använda den arbetskraft som finnsinom landet och som har utestängts från arbetslivet aven alldeles för krånglig och komplicerad mottagning!Detta började , alltså inte under den eko-nomiska krisen, och har fortsatt med olika regler ochbestämmelser i arbetslivet.Glöm inte slagordet "sist in-först ut", som väldigtmånga tycker väldigt mycket om! Det leder till attalla nytillkomna i arbetslivet har en mycket svagposition. De åker lätt ut, och det får vi inte glömma.Men brain-drain är som sagt i sig en vinst för allaländer. En sådan dränering betyder inte alls exploate-ring eller förstörelse av arbetskraften i de fattiga län-derna.Anf. 27 Statsrådet ():Fru talman! Utan att för förfalla tillsidvördnad mot en folkvald noterar jag att blir så upphetsad av omnämnandet av sitt nyapartis namn att han förbigår mitt svar, där jag mycketomsorgsfullt redogör för alla de insatser och initiativsom den nuvarande regeringen väldigt ofta i bredenighet med riksdag förbereder för att mo-bilisera befolkningen inför de utmaningar som be-folkningsutvecklingen ställer mot slutet av det årtion-de som vi nu befinner oss i.Jag är själv i två meningar ett exempel på detta.Jag har fortfarande lyckats hålla mig aktiv på densvenska arbetsmarknaden trots hög ålder. Dessutomär det väldigt många som går i pension snabbt, medandet kommer ganska få efter dem. Vi har här någrastora mobiliseringsuppgifter. Jag har redan talat omatt människor inte orkar fram till mållinjen. En annaninte mindre viktig uppgift gäller det enorma sjuktalet,som jag som socialdemokrat ser som ett oerhört fa-scinerande område för en reformpolitik under detframförliggande årtiondet.Det gäller att hitta de svagheter i vårt samhällesom gör att vi, trots ökande medellivslängd - vi måralltså i grunden bättre än någonsin - inte orkar deltafullt ut i samhällslivet, utan sjukskriver oss. Där harvi två jätteuppgifter.Men sedan ska jag be att få dra en fullständigtknivskarp linje. Jag är en gammal man och har gått ien skola. Jag har sett främlingsfientligheten kommaoch gå, både här i kammaren och utanför. Jag arbeta-de en gång hos , vars mamma var tysk-baltiska från och vars släkt har vandrat runtdetta hav, som en gång inte alls var fredens hav, utanterrorbalansens.