prot · GP09113 · 2002-05-27 00:00:00 — Dettamåste man väga in.Det kan visserligen tyckas som en tung ekono-misk börda för mindre företag att behöva ställa säker-heter, men om vi ska kunna garantera en viss grund-läggande trygghet för våra charterresenärer och andraresenärer måste vi se till att vi kan ta hem dem omnågonting händer.Det har inträffat en del otrevliga historier tidigare,även om det är fråga om undantagsfall. tillsattes just för att vi hade erfaren-heter av att systemet inte var tillräckligt bra tidigare.Jag vill också säga, möjligtvis till glädje för små-företagare och andra som känner att systemet ärbetungande, att förslagen till förändringar rimligen avdem måste ses som förbättringar, eller åtminstonesom steg åt rätt håll.Vi ökar rättssäkerheten. Om man tycker att manhar fått ett felaktigt beslut av Kammarkollegiet kandet överklagas. Förslagen innebär också större flexi-bilitet jämfört med nuvarande förhållanden. Kam-markollegiet kan ta in fler faktorer t.ex. vid bedöm-ningen av vilken sorts säkerhetskrav man ska ställa påenskilda företag jämfört med vad som gäller i detnuvarande systemet. När vi väl har fått se systemet ikraft ett tag tror jag att erfarenheterna kommer attvisa sig vara väldigt goda.Självfallet har vi lyssnat på synpunkter. är jaginte riktigt medveten om hur det är med det PetraGardos tar upp om behandlingen av ett enskilt re-missvar. Vi har fått in en mängd synpunkter. Ävenom synpunkter kommer in efter remisstidens slutbrukar vi försöka beakta dem. Jag känner mig fullt tillfreds med att regeringens förslag till ny resegarantilagtar tillvara de goda idéer, uppslag och erfarenhetersom har kommit samtliga parter.Anf. 103 ():Fru talman! Också jag värnar om rättssäkerheten.Jag ska ställa mig här i talarstolen igen om någraminuter och diskutera just rättssäkerheten i ett annatämne.Statsrådet säger att man ska värna om attkonsumenterna ska kunna komma hem. Det var vieniga om. Men det är konsumenterna somfår betala resegarantin. De pengarna kommer inte frånhimlen, utan den kostnaden läggs självklart på kon-sumenterna.Frågan är om resorna blir så dyra att de stora bo-lagen därför kan bli ännu större. Då känns det som attregeringen återigen värnar om de stora bolagen. Mende små företagen och de människor som inte har fulltlika mycket pengar som alla andra som har råd att åkakommer i kläm.Bankerna lånar t.ex. ut pengar för att täcka resega-rantin till en ränta av . Pengarna sätts in på ettkonto hos banken med en ränta på . Mellanskill-naden blir en kostnad för företagen, trots att pengarnaaldrig lämnar banken. Dessutom kostar garantiutfäs-telsen 2 %.Nystartade småföretag har självklart svårt attställa dessa säkerheter. Det är klart att det blir kon-sumenten som betalar. Det tycker inte jag är bra. Jaghoppas att statsrådet också tittar på det. Statsrådetsade i sitt svar att hon självklart följer upp frågan, ochdet hoppas jag verkligen.Det var inte ett litet enskilt remissvar som skicka-des in, utan det var en stor lunta. Det kom in föreremisstidens utgång. Man kom med en mängd syn-punkter som tydligen inte ens hade noterats. Dettycker jag är synd. Där fanns det enkla lösningar, ochdet var inte bara gnäll. Det är väldigt synd att maninte har tittat på det.Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller det sista, som jag intevar riktigt uppdaterad på förut, kan jag konstatera attvi nog har haft med också deras synpunkter i vårtarbete. Vi refererar inte i propositionen till alla re-missinstanser. Det skulle bli ogörligt om många sägerliknande saker. Men jag tror inte att det är något stör-re bekymmer där. Vi har lyssnat noga på de syn-punkter vi har fått.Det är bl.a. erfarenheterna från branschen sommåste vara underlaget för de förslag vi lämnar. Precissom säger kommer vi självfallet frånregeringens sida när vi följer upp detta att se på lag-stiftningen och verkningarna av den både ur ett kon-sumentperspektiv och ett företagarperspektiv.Petra Gardos säger att det känns som om vi frånregeringen sida mer värnar om de stora företagen änom de små och konsumenterna. Vi har lagt fram dehär förslagen utifrån perspektivet att framför alltvärna konsumenterna och att se till att det blir ettkonkurrensneutralt och rättssäkert system.Jag vill nog påstå att vi har lyckats ganska välmed alla de tre målsättningarna. Konkurrensverkethar t.ex. i sitt remissvar starkt betonat att förslagetsom det ser ut nu lever upp till högt ställda krav påkonkurrensneutralitet.Anf. 105 ():Fru talman! Jag behöver inte repetera vad jag harsagt. Jag hoppas på det har sagt om atthon kommer att följa upp detta. Det har hon lovat. Jaghoppas innerligt att det gynnar konsumenterna ochsjälvklart också de små företagen.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på interpellation 2001/02:489 omyttrandefrihetenAnf. 106 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vadjag tänker göra för att stärka meddelar- och yttrande-friheten för privatanställda.Som nämner gav jag uppdrag att utreda frågan om den yttrande- ochmeddelarfrihet för offentligt anställda som följer avtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundla-gen också bör gälla för anställda i privat verksamhetmed anknytning till det allmänna. Bakgrunden tillutredningsuppdraget var främst min oro över att ytt-randefriheten för de anställda har försämrats i taktmed att delar av offentlig verksamhet har övergått tillatt bedrivas i privat regi.Enligt min mening bör privatanställda, i likhetmed de offentligt anställda, ha möjlighet att exempel-vis diskutera förhållandena på sina arbetsplatser utanrisk för att utsättas för repressalier. Skälet till att upp-draget ändå begränsades till att avse endast verksam-heter med anknytning till det allmänna var att jaganser att man först bör pröva om det är möjligt atthitta en användbar lösning för den verksamhet som ärdemokratiskt beslutad och finansierad.Privatanställda kan i och för sig alltid fritt berättaför t.ex. företrädare för massmedier om brott ellerandra allvarliga missförhållanden i arbetsgivarensverksamhet. Lagen om skydd för företagshemligheterger dem en sådan rätt. Privatanställda kan också frittberätta om sådant som inte kan skada arbetsgivaren,exempelvis personliga åsikter i samhällsfrågor. Mennär det gäller sådant som kan skada arbetsgivaren hararbetstagaren däremot som regel inte den friheten pågrund av den lojalitetsplikt som följer av ett anställ-ningsavtal. Att helt likställa de privatanställda med deoffentliganställda låter sig därför inte utan vidaregöras. Detta har ju också kunnat konstateras när man itidigare utredningar har sett närmare på den här frå-gan. Förutom de svårigheter som utredarna har haftatt finna lämpliga vägar som ger privatanställda med-delarfrihet har även remissinstanserna haft allvarligainvändningar mot de förslag som utredarna lämnat.Trots detta var jag ändå beredd att överväga att -vad gäller yttrandefrihet och meddelarfrihet - likställaprivat anställda med offentligt anställda, i vart fall ifråga om sådan verksamhet som i realiteten kan sessom en förlängning av det allmänna, t.ex. driftsentre-prenad för en kommuns räkning.Som känner till lämnade utreda-ren över till mig sinpromemoria Yttrandefrihet för privatanställda (Ds2001:29). I promemorian föreslogs en ny lag omskydd för privatanställdas yttrandefrihet. Lagförslagetinnebär att i stort sett alla privatanställda får ett skyddmot ingripanden från arbetsgivaren för att de utnyttjattryck- och yttrandefriheten i fråga om åsikter ochupplysningar om verksamhet inom eller med anknyt-ning till det allmänna. Enligt förslaget ska arbetsgiva-ren inte heller få efterforska vem som på detta sätt harutnyttjat tryck- och yttrandefriheten.Förslaget har mött ett starkt motstånd bland re-missinstanserna. Avstyrkanden har kommit från enrad olika typer av myndigheter och organisationer.Hos ett stort antal remissinstanser ligger skälet tillavstyrkandet på ett principiellt plan. Enligt dessa äryttrande- och meddelarfriheten rättigheter som till-kommer de enskilda i egenskap av medborgare ochinte främst i egenskap av arbetstagare. De anser där-för att det är principiellt felaktigt att reglera arbetsta-garnas yttrande- och meddelarfrihet i en lagstiftningsom är uppbyggd efter mönster av den arbetsrättsligaantidiskrimineringslagstiftningen.De fackliga organisationerna menar å sin sida attförslaget inte ger något skydd av betydelse för ar-betstagarna eftersom undantagen från yttrande- ochmeddelarfriheten är för långtgående. Detta gällerframför allt det föreslagna undantaget för företags-hemligheter. En annan invändning mot förslaget är attdet leder till stora tillämpningssvårigheter. Man me-nar att varken en arbetstagare eller en arbetsgivarekan ta ställning till vilka uppgifter som kan lämnastill medier utan risk för sanktioner. Å andra sidan harmånga remissinstanser framhållit det angelägna i attutsträcka det meddelarskydd som gäller för offentlig-anställda också till privatanställda. Detta gäller ocksåflera av de remissinstanser som har varit kritiska tillförslaget.Inom överväger vi nu hurman ska gå vidare i ärendet. Jag har i det samman-hanget för avsikt att kontakta bl.a. de fackliga organi-sationerna för att diskutera dessa frågor. Det kanockså finnas anledning att se närmare på frågan omdet är möjligt att på det här området göra undantagfrån lagen om skydd för företagshemligheter för deanställdas yttrande- och meddelarfrihet.Då , som framställt interpellatio-nen, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet förklarade talmannen överläggningenavslutad.23 § Svar på interpellationerna 2001/02:389och 473 om rättssäkerheten inom skatteområdetAnf. 107 Finansminister ():Fru talman! har frågat mig omjag kommer att initiera en förändrad lagstiftning så attskattskyldiga som följer skattemyndighetens råd skakunna lita på dessa och varken drabbas av ompröv-ningar eller skattetillägg.Vidare har frågat näringsministerBjörn vad han avser att göra för att ökarättssäkerheten inom skatteområdet och göra skatte-lagstiftningen mer småföretagarvänlig. Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som ska svarapå den interpellationen.Båda interpellationerna gäller rättssäkerheten vidbeskattning. Jag har därför valt att besvara demgemensamt.I maj förra året hade och jag endiskussion om bl.a. skattemyndigheternas råd ochupplysningar till enskilda. Jag vill nu som då fram-hålla att jag har ett stort förtroende för skatteförvalt-ningens personal. Självfallet ska man kunna lita på deråd och upplysningar som lämnas av Riksskatteverketoch skattemyndigheterna. Med tanke på den mycketomfattande verksamhet som bedrivs inom dessamyndigheter och de komplicerade frågor det handlarom kan det emellertid inte uteslutas att det i några falllämnas en felaktig upplysning. Det är ett av skälen tillatt det allmännas skadeståndsansvar utvidgats fr.o.m.1999.Har en enskild efter ikraftträdandet av de nyareglerna fått en felaktig upplysning av en myndighet,kan han få ersättning för den förmögenhetsskada hanhar drabbats av. Det finns i detta sammanhang intenågot krav på att upplysningen har lämnats i sambandmed myndighetsutövning.Som påpekar i sin interpella-tion har de skattskyldiga dessutom en möjlighet att, ide fall de anser att det är extra viktigt att få ett tillför-litligt besked i en svårbedömd skattefråga, begära ettbindande förhandsbesked.Enligt min åsikt är det inte lämpligt att ha en ord-ning som innebär att en skattskyldig som har fått ettfelaktigt besked med automatik ska få lägre skatt änvad som egentligen skulle påföras enligt de reglersom har beslutat. Det är i stället nödvändigtatt ha en ordning som och som innebär att denskattskyldige kompenseras för den skada som haneventuellt har lidit. Skulle kommafram till att ekonomisk ersättning inte ska utbetalaseller ska utgå med lägre belopp än det begärda, kanden enskilde få frågan prövad i allmän domstol.I de fall där en enskild har lidit skada av ett felak-tigt råd innebär reglerna om skadestånd att han kankompenseras inte bara i omprövnings- och eftertaxe-rings- eller efterbeskattningsfallen utan också förskada han lidit i samband med de ordinarie taxerings-och beskattningsbesluten.Skattetillägg ska tas ut om den skattskyldige läm-nat en oriktig uppgift. Anför den skattskyldige att hanerhållit uppgiften från skattemyndigheten är detta enomständighet som får beaktas vid bedömningen avom den skattskyldige ska befrias från skattetilläggeteller inte. Befrielse förutsätter att den skattskyldigehar lämnat alla relevanta och nödvändiga uppgiftertill skattemyndigheten och ändå fått en felaktig upp-lysning. En annan förutsättning är att den skattskyldi-ge inte visste att upplysningen var felaktig när hananvände den i deklarationen.Både den nu berörda skattetilläggsfrågan och deproblem kring rättssäkerheten i skattetilläggsproces-sen som tar upp i sin interpellation be-handlas i det betänkande, Skattetillägg m.m., somlämnades av skattetilläggskommitté i februa-ri 2001. Betänkandet, som har remissbehandlats,bereds inom Regeringskansliet.Petra Gardos påpekar att rättsosäkerheten för små-företagare ökar av att systemet med överklagande tillförvaltningsdomstolarna är så krävande att denföretagare som blir felaktigt behandlad tvingas avståfrån att överklaga på grund av resursbrist vad gällertid och pengar.För att underlätta enskildas processföring i för-valtningsdomstolarna har rätten en skyldighet att setill att målet blir utrett i den omfattning som krävs.Rätten ska vid behov också anvisa hur utredningenbör kompletteras.Det är också av betydelse för rättssäkerheten attden skattskyldige i vissa fall kan medges ersättningav allmänna medel för kostnader för ombud ellerbiträde, utredning eller annat som skäligen har be-hövts för att ta till vara hans rätt.I syfte att förenkla deklarationsförfarandet kom-mer även de fysiska personer som är näringsidkarefr.o.m. taxeringen 2003 att erhålla en förtryckt allmänsjälvdeklaration. Resultatet av näringsverksamhetenkommer de att få redovisa på en bilaga till den all-männa självdeklarationen.För att förenkla för nya företagare pågår inomRegeringskansliet beredning av ett förslag som inne-bär en möjlighet för nystartade företag att få uppskovmed den preliminära skatten . Förslagetomfattar både fysiska och juridiska personer. Genommöjligheten att få uppskov med betalning av prelimi-närskatten förbättras likviditeten för de företag somomfattas av förslaget, eftersom de då bör hinna fåbetalt för sina första fakturor innan preliminärskattenska börja betalas.Beredning pågår också av det förslag till förenk-lade bestämmelser för beskattning av handelsbolagsom lämnats av . Ikorthet innebär förslaget att handelsbolag ska be-skattas som skattesubjekt och att delägarna ska be-skattas för de uttag de gör från bolaget.Det pågår alltså ett flertal lagstiftningsarbeten somsyftar till att öka rättssäkerheten i skatteprocessen ochtill förenklingar för företagare. Detta är ett arbete somregeringen bedriver kontinuerligt.Anf. 108 ():Fru talman! Tack så mycket för svaret! Jag tyckerockså att det är väldigt bra att man förenklar. Vi mo-derater har ju länge och väl tjatat om detta med attförenkla för företagare för att man ska dels orka startaett företag, dels orka driva det.Vad jag tycker är tråkigt är när verkligheten slårtill. Det hände t.ex. en herre som jobbade som vakt-mästare i . Han hade ett litet företag för s.k.kändistransporter vid sidan av sitt ordinarie yrke. Viden skatterevision hos hans huvudsakliga kund drogsäven han in i själva skatteärendet. Skattemyndighetenbedömde då att han var anställd hos den här kundenoch överförde alla avdrag som han hade gjort förföretaget som lön. Detta gav honom enpersonlig skatteskuld på närmare en halv miljon kro-nor. Han gick i personlig konkurs. Hans arbetsred-skap, bilen, konfiskerades.Som även finansministern vet får man när mangår i personlig konkurs inte ha ett eget telefonabon-nemang. Man får inte heller ha ett förstahandskon-trakt på sin bostad - alltså en hyresrätt. Det är väldigtmånga saker som man absolut inte får på grund av är försatt i personlig konkurs.Efter 17 år och åtta advokater fick denne man rättmot staten. Kammarrätten i Stockholm underkändeskattemyndighetens eftertaxeringar, som år 1984försatte mannen i konkurs. Trots vinsten, eller vadman ska kalla det för, i kammarrätten blev han integlad. av hans vuxna liv när han kunde ha arbe-tat, utvecklats på arbetsmarknaden osv. blev han jubestulen på. Då spelar det ingen roll vad som står iskadeståndslagen om att man kan få ersättning osv.,för då sitter man där och kan inte så mycket.I stället för att ägna all kraft och tid åt att byggaupp företaget har den här mannen brutits ned ganskakraftigt både fysiskt och psykiskt.Med all heder åt att man förenklar i skatteregleroch åt rättssäkerheten undrar jag vad finansministernkonkret tänker göra åt sådana här exempel som kom-mer från verkligheten och som det inte finns i enutredning eller så.Anf. 109 ():Fru talman! Först vill jag tacka finansministernför ett klart och tydligt svar.Jag är övertygad om att vi båda är intresserade avatt rättssäkerheten inom skatteområdet ska varamycket stor. Vi har olika uppfattning om skattetryck-et och om utformningen av skattelagar, men vi är nogöverens om att staten alltid måste anlägga ett med-borgarperspektiv på de skatter och avgifter som med-borgarna ska betala.Vad gör då en medborgare som vill göra rätt försig i fråga om skatten? Han vänder sig till skattemyn-digheten för att få besked om vilka regler som gällerför ett tänkt beteende. För säkerhets skull kanske hankontrollerar uppgifterna en gång till innan den skatte-pliktiga handlingen påbörjas. kansamma skattemyndighet som varit rådgivande göra enskatterevision och underkänna det godkändaupplägget med påföljd högre skatt och skattetillägg.I min interpellation har jag exemplifierat hur så-dana här frågor behandlas i praktiken. I ett i massme-dierna uppmärksammat fall har länsrätten gett denskattskyldige rätt då det visats att skattemyndighetengett felaktiga upplysningar. Skattetillägg och avgifts-tillägg har slopats.Så långt är allt gott och väl, men avgifts- ochskattetilläggen är ändå bara delar av den totala skuldsom uppstått på grund av de felaktiga upplysningarna.Hade skattemyndigheten gett riktiga upplysningarhade den skattskyldige kunnat förändra sitt upplägg,så att skatteeffekten hade blivit annorlunda, elleravstått helt och hållet eftersom skatte- och avgiftsut-taget blivit för högt.I ett civilmål har man därför yrkat på att den på-förda extraskatten ska ersättas av staten på grund avde felaktiga uppgifterna. Tingsrätten har prövat ären-det och också funnit att den skattskyldige har visat attskattemyndigheten lämnat felaktiga uppgifter, mentingsrätten anser att de felaktiga beskedeninte haft en så nära anknytning till skatteärendena attde ska anses ha lämnats vid myndighetsutövning ochdärför ogillat talan.I finansministerns interpellationssvar i sammaärendeområde för nästan sadefinansministern: "Någon omprövning bör inte ske omdet är uppenbart oskäligt, exempelvis om en skatt-skyldige har följt skattemyndighetens råd och anvis-ningar." Vidare sade finansministern: "Om den en-skilde har lämnat en oriktig uppgift kan beslut om-prövas genom eftertaxering eller efterbeskattning.Skattemyndigheten ska dock inte korrigera ett felak-tigt beslut genom en sådan åtgärd om det skulle varauppenbart oskäligt. Med uppenbart oskäligt avsesbl.a. att den skattskyldige på goda grunder kunde troatt han deklarerat korrekt. "Finansministern säger att den skattskyldigeska kompenseras för den skada som han har lidit pågrund av felaktig upplysning från myndighet, och idetta sammanhang finns det inget krav på att upplys-ningen lämnats i samband med myndighetsutövning.Den enda förmögenhetsskada som uppstått är attskatten, som alltså grundats på felaktiga upplysning-ar, ändå drivits in! Stämmer detta överens med vadfinansministern tänkt sig när de gäller skadeståndsla-gen?I min interpellation har jag redovisat hur ett rätts-fall bedömts av såväl tingsrätt som länsrätt. Bådarättsinstanserna är överens om att felaktiga beskedlämnats av myndigheten, men ändå drivs skatteskul-den in!Riksskatteverket har dessutom i ett brev till denskattskyldige kommenterat lagstiftningen på följandesätt: "Det kan noteras att det i den nämnda proposi-tionen inte uttalas något om att felaktiga råd elleranvisningar från en skattemyndighet skulle innebäraatt oskälighetsrekvisitet inte är uppfyllt. "Jag har några frågor till finansministern: av lagen är den rätta? Kan man förlita sig påRSV:s bedömning, eller är det den ansvarige minis-terns, dvs. finansministerns, bedömning som är denrätta? Uppenbarligen finns det en diskrepans.Kommer finansministern att vidta några åtgärderför att förvissa sig om att skattemyndigheterna bliruppmärksammade på vad som verkligen gäller i så-dana här fall?Anf. 110 Finansminister ():Fru talman! I mitt interpellationssvar har jagmycket utförligt redovisat de svar som är lämnade påde olika frågorna och också den lagstiftning somgäller . Det är en oerhört kompliceradlagstiftning, och det finns alltid skäl till omprövningaroch prövning av aktuella lagar. Det har skett också påskatteområdet. Därför redovisar jag i mitt svar att dethar skett oerhört många saker på det här områdetunder senare tid.Varje enskilt fall kan naturligtvis föranleda re-flexioner, men som interpellanterna torde vara välmedvetna om är det varken möjligt eller önskvärt attjag ägnar mig åt att kommentera enskilda fall i denhär typen av diskussioner. Det är en fråga för skatte-myndigheterna att hantera enskilda rättsfall. Därförnöjer jag mig med att hänvisa till de svar som jag hargett och som ger uttryck för att skattemyndigheternaär starkt medvetna om komplexiteten i lagstiftningen.Skattemyndigheterna arbetar med att förstärka sininformation. De ökar på så vis sin servicebenägenhetgentemot de skattskyldiga och hoppas att den kom-munikationen, dialogen mellan skattemyndigheteroch enskilda, kan vara till bådas nytta i framtiden.Anf. 111 ():Fru talman! Det är i och för sig sant att man inteska gå in i de enskilda fallen. Det har inte jag bett om,utan jag frågade om själva problemställningen. Det ärväl i alla fall i ministerns bord att svara på, anser jag.Det gick för denne man. Man tog frånhans liv. Dessa långa processer är väl någonting somhar med rättssäkerheten att göra, men det behöverman inte diskutera i det enskilda fallet.Ministern hänvisar i interpellationssvaret till endel betänkanden och utredningar. Den här regeringenhar satt 993 utredningar i sjön. Det måste jag ge eneloge för. Utredningar i all ära, men var ser man re-sultatet i verkligheten, inte bara i det här rummet elleri utskottsrummen eller på annan nivå? Var är resulta-ten som gör att det blir bättre för de små företagenoch de enskilda personerna? Det skulle jag hemsktgärna vilja ha svar på.Anf. 112 ():Fru talman! Jag hade inte för avsikt att kommen-tera ett enskilt fall utan exemplifierade hur det ser ut iverkligheten. Här har vi alltså ett fall där såväl tings-rätt som länsrätt har konstaterat att skattemyndighetenhar gett felaktiga uppgifter. Det som finansministernhar angett i sitt klara och tydliga svar till mig är attom skattemyndigheterna har gjort fel ska man vidtaåtgärder. Det har skattemyndigheten i det här falletbestritt. Sedan har såväl länsrätt som tingsrätt kommitfram till de här slutsatserna.Då måste det vara någonting som inte riktigtstämmer - antingen är det lagstiftningen eller denmyndighet som sorterar under Finansdepartementetoch dess interna anvisningar. Det är det jag försöktefå fram i min första fråga. Vilken tolkning är rätt? Jagciterade också det brevsvar som har lämnats frånRSV för som visar attdet finns en diskrepans här.Den slutsats man kan dra av finansministernsandra svar, inte det skriftliga som jag har fått tidigare,är att det enda säkra sättet att undvika efterräkningarpå grund av felaktig rådgivning är att begära skriftligaförhandsbesked. Om det skulle bli regeln, är detönskvärt med ett ökat antal sådana ärenden?