prot · GP0993 · 2002-04-10 00:00:00 — Jag hade nog önskat att att det hade räckt med den period som varit ochde rapporter vi får för att vi ska se att vi måstegöra någonting åt detta.Anf. 129 ()replik:Fru talman! Jag har redogjort för vad somgäller för att man ska få uppehållstillstånd i Sverigeom kvinnan eller hennes barn utsatts för våld ellerhandlingar som innefattar allvarlig kränkning.Man ska naturligtvis ta hänsyn till misshandel, omdet finns barn i förhållandet, om den sökande riskeraratt bli utstött i hemlandet och hur etablerad den sö-kande är på arbetsmarknaden. Det är möjligt att detockså finns andra omständigheter som ska ta hänsyntill.Som jag sade tidigare var vi i kommittén överensom att varje våldshandling eller varje kränkning inteskulle medföra en obetingad rätt till permanent uppe-hållstillstånd. Man ser till det sammantaget.Är det en stor våldshandling eller en allvarligkränkning är det naturligtvis så. Men det måste kom-ma fram i den utredning och den uppföljning somgörs också när man förnyar de tillfälliga uppehållstill-stånden.Anf. 130 ()replik:Fru talman! Också jag känner mig lite otålig, lik-som . Ska vi bara vänta och låta kvin-nor bli misshandlade, och kanske bli hemskickade,medan vi väntar på utredning, uppföljning och dis-kussioner? Det känns inte bra. Nog om det. Vi måstetala också om andra saker.Jag skulle vilja protestera lite mot att vi får infor-mation i utskottet om transportörsanvaret, hur manhåller på med förhandlingar i EU, och att vi har möj-lighet att påverka. Det har vi inte alls.Vi hade inte ett skvatt möjlighet att påverka trans-portöransvaret. Där körde EU och regeringen medförhandlingar över utredningen som höll på alldelesförskräckligt. Det var inte mycket värt med den på-verkan.Frågan om ensamkommande barn är svår. Jag kaninte låta bli att erinra mig hur chockerande det var attMigrationsverket och var så oen-se. De visste inte ens när de kom dit hur oense de var.Jag kan tillfoga det till de punkter som flera harhjälpts åt att räkna upp. Allt är nog inte så värst hu-mant.Anf. 131 ()replik:Fru talman! Låt mig gå tillbaka till tvåårsregeln.Anknytningsutredningen fick i uppdrag av dåvarandeinvandrarministern att undersöka hur det såg ut, omdet gick att kartlägga hur många kvinnor det var somhade blivit utsatta för våld. Utredningen gjorde ettantal förfrågningar hos kvinnojourer, hos socialtjäns-ten och hos sjukvården.SCB fick i uppdrag att göra en intervjuundersök-ning med utländska kvinnor som fick sitt första till-fälliga uppehållstillstånd och som föreden hade fått permanent uppehållstill-stånd. Undersökningen omfattade 930 personer. Avdessa föll 341 bort, de flesta för att de inte var an-träffbara. 31 personer ville inte delta i undersökning-en. Kvar blev 589 personer.Bortfallet och den omständigheten att flera kvin-nor inte kunde besvara frågorna på grund av språk-svårigheter gör att det resultat som anknytningsutred-ningen fick fram inte var statistiskt säkerställt, mendet gav ändå en fingervisning om hur situationen sågut.Det visade sig att hade farit illa och att 6 %hade varit utsatta för våld. De flesta av kvinnorna iden här undersökningen kom från , ,och . Majoriteten av kvinnorna hadesökt hjälpt, och de tyckte att den hjälp som de hadefått var bra. De flesta förhållanden hade upphört.Anf. 132 ()replik:Fru talman! Jag tycker fortfarande att det är kons-tigt. Om man får veta att kvinnor blivit misshandladeoch att barn var närvarande under misshandeln, varförmåste man då ta reda på hur det ser ut? 133 ()replik:Fru talman! Det är vanligt när man lagstiftar utreder och gör undersökningar så att det finnsett underlag för beslutet. Man kan inte stifta lagar pågrund av hörsägen.Anknytningsutredningen överlämnades till för diskussioner och som underlag förförslag. Det var vi överens om.Jag minns när stod här i talarsto-len och försökte förmå den dåvarande migrationsmi-nistern att utan remissomgång föreslå en lagstiftningom detta med tvåårsregeln och snabba anknytningar,vilket ministern inte gick med på, utan förslaget re-mitterades och lades fram i en proposition.Allt detta har ju tillkommit för att skydda ochhjälpa kvinnorna. Därmed inte sagt att all misshandelär rå och grov och att all påstådd misshandel skaberättiga till permanent uppehållstillstånd.Anf. 134 vill erinra om att repliken ska gälla den personsom har replikrätt. har ingen ytterliga-re replikrätt i just det här avseendet.Anf. 135 (m)replik:Fru talman! Det gäller viseringsfrågorna. Jag hörtill dem som är kritiska mot hur viseringsfrågornahandläggs. Det är dålig service och det tar lång tid.Jag håller med i det fallet. Man får rättofta klagomål från allmänheten om dålig behandling,framför allt när det gäller tidsutdräkten. Men det är enresursfråga, och där riktar jag inte kritik mot MaudBjörnemalm utan mera mot statsrådet som inte hartillsett att får de resurser som manbehöver. Men det kan kanske bli ändring på det.Viseringspolicyn börjar nu att tappa sin legitimi-tet. Om en person i eller ska sökavisum går han till den ambassad där det är lättast attfå visum till ett Schengenland. Man shoppar alltså ettvisum där det är lättast. När man har kommit till ettSchengenland åker man raka vägen till ellertill något annat land och söker uppehållstillstånd.Det är meningslöst att vi i upprätthåller enegen viseringspolitik. Vi måste försöka att samordnaden med övriga Schengenländers viseringspolitik såatt länderna får samma syn på detta. Det här börjar attgå upp för mer och mer. Jag har vidett par tillfällen - och det säger jag för att glädjaMagda - reserverat mig i Migrationsverketsstyrelse till förmån för en något mera generös praxis.Jag inser att det inte går att upprätthålla den poli-tik som vi har fört . Vi måste försöka att finnasamarbetsformer och komma överens i respektivehuvudstäder åtminstone om en gemensam hållning.Det här är kanske någonting för migrationsministernatt ta tag i vid ett senare tillfälle.Anf. 136 ()replik:Fru talman! Jag avstår från replik eftersom jaguppfattade detta mera som ett anförande av Gustafvon riktat till migrationsministern.Anf. 137 (m)replik:Fru talman! Det är riktigt att jag riktade mig fram-för allt till regeringen. Men vi råkar bägge sitta iMigrationsverkets styrelse, så vi skulle kanske kunnasamordna oss där.Anf. 138 ()replik:Fru talman! Ja visst, som jag har sagt tidigare dis-kuterar vi viseringar på varje sammanträde så det äringet som hindrar att tar upp denfrågan på nästa styrelsesammanträde.Anf. 139 Statsrådet ():Fru talman! Många av talarna i denna mycket in-tressanta debatt har ju redovisat en helhetssyn påflyktingpolitiken. I likhet med dessa talare vill jagockså försöka att göra det genom att börja med atttala om läget i Afghanistan.Efter 23 års krig är alltså freden på väg till Afgha-nistan. Det internationella samfundet är på plats, ochmänniskorna är ivriga att bygga upp och bygga nytt isitt land. Flyktingar som har levt i flyk-tingläger i och är på väg tillbaka tillAfghanistan. 150 000 personer har redan återvänt,och närmare en miljon människor förväntas att åter-vända med stöd av FN:sflyktingkommissarie som hjälper flyktingar medbostäder och med att åter integreras i det nya af-ghanska samhälle som håller på att uppstå.I går beslutade vi att ska ge ett bidrag ut-över tidigare insatser med tilldetta arbete. Det är alltså ett bidrag som läggs ovanpådet ordinarie svenska bidraget till flyktingkommissa-rien som uppgår till 392 miljoner kronor.Det här beslutet återspeglar vår syn att en starkflyktingkommissarie är den främsta garanten för attge världens över 20 miljoner flyktingar skydd ochstöd, något som flera talare här för övrigt har berört.Beslutet ger också en bild av detta helhetsperspektiv.Genom att använda olika metoder kan vimöta flyktingarnas omedelbara behov av att kommaundan väpnade konflikter, av stöd till återuppbyggnadav krigshärjade länder och av hjälp med att återvända.Flyktingpolitiken är gränsöverskridande även omländerna inte skulle samarbeta. Men om flyktingpoli-tiken hanteras som varje enskilt lands angelägenhet ärrisken stor att vissa länder i tider av arbetslöshet ochfrämlingsfientlighet försöker att vältra över ansvaretpå andra. Det har vi sett många exempel på. Som ettsvar på detta ska vi samarbeta och se flyktingfrågan isitt internationella och sitt europeiska perspektiv.Jag delar helt de synpunkter på EU-samarbetetsom har förts fram där syftet är att harmonisera asyl-och migrationspolitiken. Det är en enastående möj-lighet att bidra till en europeisk flyktingpolitik tillförsvar för asylrätten där vi tar ett gemensamt ansvarför människor som behöver skydd.Ännu har dessa möjligheter inte förverkligats.Men vi har kommit en bit på väg. Viktiga beslut fat-tades under det svenska ordförandeskapet för ett årsedan, t.ex. direktivet om tillfällighetsskydd och ram-beslutet om människosmuggling, som vi nu ska förain i vår svenska lagstiftning.Kommissionen har lagt fram en rad förslag till di-rektiv och förordningar som ska förhandlas framav medlemsländerna. Från svensk sida driver vi attharmoniseringen ska ske på så hög nivå som möjligtoch inte bara återspegla en minsta gemensam nämna-re. Vi har höga ambitioner för detta arbete.Vi vill ha ett gemensamt europeiskt asylsystemsom grundas på en vid tolkning av flyktingbegreppetoch andra skyddsgrunder och ett direktiv om motta-gande som ger asylsökande full rörelsefrihet, sjuk-vård och skola till alla barn.Vi vill att tredjelandsmedborgare som vistas i EUså långt det är möjligt ska jämställas med EU-medborgare.Vi vill att EU ska satsa mer på förebyggande in-satser mot det som man kallar den olagliga invand-ringen. Och jag delar helt den uppfattning som harkommit till uttryck i anförande här , att ska driva hårt den förebyggandedelen av denna politik och inte enbart kontrollåtgär-derna, som vi har gjort.Vi vill öka samarbetet med ursprungs- och tran-sitländer för att skapa rättssäkra asyl- och migrations-system.Fru talman! Asylrätten, hörnstenen i svensk flyk-tingpolitik, måste ständigt försvaras. Frågan är då:Behöver den försvaras ? Ja, det finns anledningatt lyfta den frågan, och jag kan skönja utmaningarfrån två håll.Som en gengångare går rasismen och främlingsfi-entligheten genom och påminner oss om attinga segrar är vunna för evigt. I många europeiskaparlament har främlingsfientliga partier tagit plats.Även om vi här hemma, tack och lov, har förskonatsfrån detta, även om vi har sett det i det förflutna, finnsdet sådana strömningar, som vi ju vet, även här. Dendestruktiviteten får vi inte underskatta. Den sårar ochkränker, skapar motsättningar och oro och är, om deninte motarbetas, en fara för människors rätt till skydd.Men låt mig som en kommentar till det meningsut-byte som vi i all stillsamhet har haft säga att vikan glädjas åt att alla partier här i riksdagstår samlade som en front mot denna främlingsfient-lighet.Det finns också de som vill använda asylrätten tillannat än att ge människor skydd undan förföljelse.Det har höjts röster om att vi bordekunna använda asylsystemet för att fylla ut vakanserpå arbetsmarknaden eller t.o.m. som ett regionalpoli-tiskt instrument. Men, fru talman, vi får aldrig urhol-ka flyktingrätten på ett sådant sätt. Den ska tillämpaspå dem som har behov av skydd. Vi har ,säger man, ett ökat behov av arbetskraft, och vi kanförutse att det i slutet av detta decennium kommer attvara stort. Det får hanteras inom ramen för den regle-rade invandringen.Jag ska inte nu gå in på en detaljerad diskussionom detta. Vi har tillsatt en utredningsperson som skata det första steget till att anpassa vårt land till denkraftiga vidgning av arbetsmarknaden som det inne-bär att vi får en utvidgning av EU. Jag är inte allsfrämmande för tanken att vi i ett skede därefter kananknyta till tanke om en parla-mentarisk utredning. Men jag tror också att det ärviktigt att vi involverar arbetsmarknadens parter idetta arbete. Vi måste också ha en helhetssyn på det-ta. Mobiliseringen av mina generationskamrater, somJohan talade om, och också de stora socialaproblem som avslöjar sig i statistiken över kraftigthöga sjuktal och annat måste vi ha som en helhetssyn.Men det får inte blandas ihop med asylrätten ochGenèvekonventionen. Det är det viktiga i dagensdebatt. Däremot måste vi naturligtvis i framtidenockså ha dörren öppen och se till att vårt land kankonkurrera om den knappa arbetskraften - en situa-tion som vi säkert kommer att hamna i och som fleratalare har varit inne på.Flyktingpolitiken, fru talman, är inte en gång föralla given. Händelser i världen som vi inte kan före-ställa oss kan ge flyktingskap ochomvänt. Jag ser det som en oavbruten process, vilketju flera talare har varit inne på, att förbättra dettamycket svåra område av politiken. Låt mig då nämnanågra förändringar och hoppas att tiden medger attjag också kan ge några kommentarer till de synpunk-ter som har förts fram i den här diskussionen.När det först och främst gäller den nya process-och instansordningen är det alldeles uppenbart att enmycket stor del av den diskussion som vi för här i daghar att göra med att det nuvarande systemets legiti-mitet är ifrågasatt. Det verkligt viktiga i detta är att vinu kan skapa ett system som verkligen har förtroende.Som kammarens ledamöter vet använder jag aldriguttrycket generös flyktingpolitik, utan jag vill tala omen rättssäker flyktingpolitik. Det är det avgörande.Jag gläder mig mycket åt de tankeutbyten som vihar haft i socialförsäkringsutskottet kring detta ochsom vi återkommer till när jag förhoppningsvis inomen inte alltför avlägsen framtid får tillfälle att i ut-skottet föredra lagrådsremissen, så att vi gemensamtkan utforma framtidens politik så att den håller bättreän vad den hittillsvarande har gjort.Vi ska utvidga flyktingbegreppet till att också om-fatta kvinnor som förföljs på grund av sitt kön. Jagkan fatta mig kort om detta. Vi stöder kommissionen idetta, men jag har sagt att det kommer att ta för långtid. Därför har vi redan nu tillsatt en utredning somkan leda till denna förändring i den svenska lagstift-ningen. Och jag tycker att det är fullt konsekvent,som har sagt, att vi också involverarUNHCR i detta arbete.Rätten att förenas med sina närmaste är grund-läggande för dem som tvingas på flykt. Anhörigin-vandringen är en stor del av den totala invandringen.Av de drygt 44 000 personer som fick up-pehållstillstånd i var det mer än hälften,24 000, som fick det på grund av att de hade anhörigasom bodde här. Detta återspeglar att våra bestämmel-ser vilar på en respekt för rätten till familjeliv som enav de mänskliga rättigheterna.Vi har ett förslag om ökade möjligheter pådetta område från . Men låt mig, fru talman, redannu säga att jag har mycket stor sympati för de förslagsom har lagt fram om en ökadanhöriginvandring.Så till barnen, som vi har haft en stor debatt om.Därför ska jag i det här sammanhanget fatta mig kort.Jag delar i mycket de iakttagelser som gjorde i sitt anförande. Jag har sagt vid mitt till-träde som ansvarigt statsråd för dessa frågor att bar-nen måste vara en prioriterad fråga i flyktingpoliti-ken. Jag vill bara till detta lägga att vi nu avvaktarutredningen om de ensamkommande barnen. Detta ärinte det enda. Det som vi diskuterade i i slutetav handlade inte om ensamkommandebarn utan om förhållandena på våra flyktingförlägg-ningar och om förhållandena i den psykiatriska häl-sovården i Sverige.Jag gläder mig åt att kunna presente-ra kraftiga förstärkningar av resurserna för flykting-mottagandet, och verksamhet. Det kommer inte att lösa allaproblem, men det kommer att bidra till att förbättraförhållandena.Jag nämnde tidigare vikten av att hålla praxisajour med utvecklingen för att värna asylrätten. Justnu har regeringen flera praxisbeslut på sitt bord somrör irakiska medborgare. Jag avser att före-slå regeringen att praxis ändras så att myndigheterna isina beslut kan ta hänsyn till att situationen i norraIrak har stabiliserats och att det nu ärmöjligt att återvända till den skyddade zonen. Sverigeansluter sig därmed till den bedömning av situationensom FN:s flyktingkommissarie gör. I den föredrag-ning som jag kommer att göra kan jag hän-visa till att ytterligare kontakter med flyktingkommis-sarien alldeles har tagits i denna fråga, så attdet ska röra sig om en alldeles aktuell bedömning.Regeringen har även att ta ställning till ett ärendesom rör en bosnisk familj. Även när det gäller Bosni-en avser jag att föreslå regeringen att anpassa praxistill att den politiska utvecklingen har gått vidare iBosnien-Hercegovina.Jag vill understryka att individuella prövningarnaturligtvis kommer att fortsätta göras i varje enskiltärende. Men vi har ett antal utomordentligt viktigapolitiska beslut som har fattats i , och det finns all anledning att anpassapraxis till detta.Fru talman! har bett mig delta i en litte-rär gissningstävlan. Det gör jag gärna. Det var ettoerhört vackert citat. Det var så vackert att jag ärövertygad om att det måste vara en meningsfrände tillmig som har sagt det. Huruvida jag exakt delar upp-fattningen i fråga om innehållet vill jag däremot låtavara osagt så här långt i debatten.Fru talman! har ett starkt asylsystem ochen i långa stycken bra flyktingpolitik. En talesman förflyktingkommissarien uttryckte sig i går om svenskflyktingpolitik och sade bl.a. att FN:s flyktingkom-missarie skulle önska att andra länder kunde ha Sve-rige som förebild.Detta framgår också av den migrationsskrivelsesom diskuteras här i kammaren . Vi för vår de-batt utifrån en hög ambitionsnivå och en gemensamvilja att utforma ett så bra flyktingmottagande sommöjligt. Vi ser flyktingpolitiken som en del i en hel-het som handlar om vårt globala ansvar för att före-bygga krig och konflikter. Och vi står enade, dettycker jag är oerhört glädjande, i att aldrig ge uppkampen för att med alla medel som står oss till budsverka för mänskliga rättigheter och demokrati i värl-den.Anf. 140 () replik:Fru talman! Jag tackar statsrådet för informatio-nen. Jag tänkte bara ta upp två frågor. Det handlar omstora frågor som har debatterats i tidningar och andramedier . Den första gäller ensammaflyktingbarn. Jag vill fortfarande inte komma ifråndet. Jag undrar om ministern kommer att ta vara på deerfarenheter som redan finns hos de personer somarbetar nära de här barnen . Det finns sådanagrupper.Min andra fråga som gäller ensamma flyktingbarnär om ministern är beredd att komma till riksdagenredan under våren med ett förslag om att kunna ändramottagandet för de här ensamma flyktingbarnen. Vivet att det är svårt med samarbetet ochmed de diskussioner som har pågått mellan och . Kommer manfrån regeringshåll att ge ett förslag för att kunna ändrapå det?Sedan kan jag inte låta bli att nämna något i minegenskap av god man för väldigt många ensammaflyktingbarn. Det här med ankarbarn tycker jag fak-tiskt är under all kritik. Vad är ankarbarn för något?Barn som får komma hit och som kanske tror attföräldrarna ska komma senare får faktiskt vänta minsttvå, tre eller innan de över huvud taget fårnågon av sina föräldrar hit. Det finns inga ankarbarn iverkligheten. Jag vill uppmana ministern att man i dethär arbetet verkligen ska beakta de här barnen.Sedan har vi regelverket för mottagandet, för dethär med grupphemmet. Det tycker jag också att manborde ta hänsyn till.Anf. 141 Statsrådet ()replik:Fru talman! På den sista frågan, om de ensam-kommande barnen och vad som ligger bakom att dekommer hit ensamma, vill jag vara väldigt försiktigmed några som helst omdömen utöver det förhållan-det att de faktiskt är ensamma. Det tycker jag är dethelt avgörande, liksom att många av dem har gåttigenom utomordentligt traumatiska och svåra upple-velser. Det är det viktiga för oss.Vad jag ibland vänder mig mot i debatten i Sveri-ge är föreställningen om att deras lidande skulle varaförorsakat av . Jag delar inte den uppfattning-en. De problem som det här avspeglar har skapatsnågon annanstans. Det är vår uppgift att sköta dettapå ett humant sätt och på ett sätt som ska vara det-samma som när det gäller alla barn här i . Allabarn här i ska tas om hand.Som vet har jag engagerat mig ut-omordentligt intensivt i fråga om de ensamkommandebarnen. Jag har ett stort förtroendeför , , och i Integrationsver-ket, som tillsammans med haratt ta fram ett förslag om hur vi ska hantera flera olikaaspekter på detta. En del av de här barnen är ju inteasylsökande.Det som jag sade i samband med kommentarernatill det som hände i är att väldigt ofta har de härbarnen ett mycket större vårdbehov än de barn somhar fått privilegiet att leva och växa upp i ,och det måste vi ta hänsyn till.Anf. 142 () replik:Fru talman! Det gläder mig att ministern hållermed på de här punkterna, och jag ser fram emot enfortsättning i den här frågan.Sedan hade jag faktiskt en helt annan fråga. Denvill jag också uppmärksamma kammaren på även omjag kommer att debattera den med ministern på fredagi en interpellationsdebatt. Det gäller svårigheter attverkställa beslut. Det finns verkställighetshinder förväldigt många som redan bor här. Det handlar bl.a.om palestinier. Det har inget att göra med situationeni dag i . De här personerna har funnitshär i två, tre eller . Det här handlar alltså inteom konflikten just nu.De här personerna kan inte återvända till sinahemländer, de länder som de har kommit från. Omman har lämnat sitt hemland ärman inte välkommen tillbaka. Jag kan bara läsa någotsom revisorer har påpekat i sin revisions-berättelse. Det står bl.a. så här: "Hinder för verkstäl-lighet kan vara en grund för uppehållstill-stånd." Det står också: "Det finns möjligheter attförenkla och förbättra nuvarande handläggningsruti-ner. Även lagstiftningen kan behöva ses över. Änd-ringar kan vara befogade för de asylsökande som intekan återvända hem därför att hemlandet inte tar emotsina egna medborgare. Revisorerna anser att dessafrågor bör utredas av regeringen. "Då undrar jag om regeringen är beredd att ta itumed den här frågan.Anf. 143 Statsrådet ()replik:Fru talman! Vad beträffar förhållandena i Palesti-na är det två saker jag vill säga. Det ena är att vikommer att ha gott om tid att avhandla detta på fre-dag. Det andra är att det är lite svårt för mig att be-svara en fråga som gäller flyktingar från Palestinautan att tänka på förhållandena i för närva-rande.Regeringen arbetar ju mycket intensivt med åter-tagandefrågor. Det är ett utomordentligt viktigt arbetei våra internationella relationer att se till länder taremot sina egna medborgare. Det kommer vi att an-vända inom EU. Med den kraft som EU som för-handlingspart också innebär kommer vi naturligtvisatt fortsätta arbeta med det här. Vi tänker absolut intege tappt inför olika egendomliga försök att smitaundan ansvaret gentemot landets egna medborgare.Rent allmänt, principiellt, vänder jag mig i allrahögsta grad mot föreställningen att förhållandena i ettland aldrig ska kunna förbättras så att ett återvändan-de blir möjligt. Jag har en lite personlig erfarenhetsom gäller detta. Jag växte upp delvis i knät på BrunoKreisky. Han kom hit som fånge i ett nazistiskt fäng-else. Men han återvände till sitt land.Anf. 144 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja tacka statsrådet för ettbra inlägg. Det känns som att statsrådet har den öd-mjukhet som krävs men också den visshet som krävsför att slåss för inte minst asylrätten på det europeiskaområdet. Det är en tuff kamp, och jag ska göra vadjag kan för att stödja statsrådet i de intentionerna.Det är trevligt med detta förhandsbesked från re-geringssammanträdena. Det kanske vi kunde få oftarei kammaren. Det var uppskattat, kan jag säga. Det därmed praxisbeslut är enormt svårt. Vi har ju haft endebatt om hur man ska kunna undvika detta så att detinte ska bli politiska beslut. Men man kan väl kon-statera att i det här läget, som utvecklingen har varitde , ska de som enbart anför Sad-dam som skäl för att få stanna hos oss ochinte återvända till norra delarna av kunna åter-vända. Jag tror att det är en riktig bedömning.Jag vill skicka med statsrådet och regeringen ska se till att det görs en reell prövning efterindividuella meriter.