prot · GP09114 · 2002-05-28 00:00:00 — Dess-utom skulle man inte dricka som svenskarna gör utansom fransmännen gör.Så kan man ju säga, men när en läkare gör det ärdet risk för att folk tror på det. När fransmännendricker som fransmännen gör har de mycket värrealkoholskador än vad vi har i . Vi förfasar ossöver dessa, men de franska skadorna är av betydandeomfattning. I den miljön, där man rekommenderarkonsumtion av alkohol, är det inte så lätt att hävdavare sig helnykterheten eller återhållsamheten.Till sist, fru talman, vill jag i detta inlägg peka påatt man också får tänka sig för lite grann vad manäven som regering sätter i gång med. Jag tänker påsvartspritkampanjen. Vi får då och då mejl - så även - där folk förfasar sig över alkoholsituationenoch problemen och refererar till svartsprit. Men det ärju inte svartspriten som är problemet utan den avstaten sålda och den på olika sätt legalt införda spri-ten som är det stora alkoholproblemet. Genom denkampanj som man ägnat sig åt med regeringens godaminne har svartspriten fått stå i fokus som det egent-liga problemet, och det tycker jag helt enkelt är fel.Anf. 69 Socialminister ():Fru talman! Alla är inte för ett svenskt medlem-skap i EU, men jag är av en rad skäl för det. NärSverige blev medlem ställdes vi som var för ett med-lemskap inför en enorm utmaning. De flesta av ossvisste att det faktiskt skulle innebära att en del av deinstrument som vi använt i alkoholpolitiken åtminsto-ne skulle förlora sin skärpa. Det skulle bli svårare attupprätthålla de införselregler som vi hade. EU hadeandra anspråk på oss. Vi förstod också att vi skulletvingas vidta en rad andra åtgärder exempelvis påbeskattningens område för att kunna upprätthållatrovärdigheten när det gäller exempelvis vårt egetdistributionssystem.Vi sade då att vi trodde att det var möjligt att påett klokt sätt möta utmaningarna. Först och främstbehöver vi ju inte göra mer än vad som är absolutnödvändigt. Jag envisas med att säga att vi inte behö-ver sänka skatten mer än vad som är absolut nödvän-digt. Vi ska inte vara först när det gäller att anpassaskatterna. Det är viktigt att vi upprätthåller ett högtpris för att minska konsumtionen.Vi behöver inte vara duktigast när det gäller attfölja , men vi ska naturligtvis göra detsom vi är tvingade att göra för att ändå leva upp tillde krav som EU ställer. Vi kan möta den nya situa-tionen genom att effektivisera våra instrument påandra områden. Det är då oerhört viktigt att vi får allasamhälleliga aktörer att ta ett ansvar för att upprätt-hålla alkoholfria zoner, som säger.Jag tror att det är en framgångsrik strategi att setill att unga människor inte börjar konsumera alkoholförrän högre upp i åldrarna och att se till att skolanblir alkoholfri. Vi ska hålla fast vid ambitionen attkunna erbjuda ungdomsgårdar och föreningsgårdarsom är alkoholfria. Vi ska erbjuda stöd till förenings-livet för barn och ungdomar och få idrottsrörelsen attengagera sig för att hålla alkoholen borta från idrot-ten.Vi kan gå igenom bit för bit av samhället och frå-ga oss: Kan vi hålla alkoholen borta här? Då kan viklara de utmaningar som vårt EU-medlemskap ställeross inför. Jag menar att det här arbetet är på gång.Samtidigt som vi för att behålla Systembolaget hartvingats acceptera en viss förändring av Systembola-gets verksamhet möter vi detta med åtgärder på andraområden.Men vi kan bli framgångsrika bara ifall vi ocksåargumenterar inför varje enskild medborgare om dettaoch får medborgarna att ställa upp. Jag kan berätta attjag har förärats en egen hemsida av i . Den heter Förmyndarenu eller något liknande. På hemsidan drivs en enormkampanj mot, som man säger, alla strävanden efterförmynderi. Det som man har irriterat sig över är attjag har sagt att jag inte tycker att det är rimligt attkrogarna serverar alkohol fram till kl. 5 på morgonenoch dessutom att jag inte tycker att det är rimligt börjar servera alkohol . Om manhar den minsta egen erfarenhet av dessa problem ochvad det betyder är man livrädd för att vi snabbt ska gåtillbaka till en utveckling som vi dessbättre var på vägbort från under 50-, 60- och 70-talen.Jag är stolt över att betraktas som förmyndare idet sammanhanget. Det är viktigt att vi tar ett ansvar.Men jag inser att det inte räcker att vi är några styck-en som gör det. Vi måste arbeta entusiastiskt för det-ta.Jag ska passa på att instämma i tack till . Han är en av dem somvågat ta fajten. Han har vågat ta debatten och engage-rat sig för detta. Jag hoppas att han fortsätter göra det.Vi behöver vara många som gör det för att lyckas.Sedan kan vi ha olika uppfattningar om hur effek-tiv man är och ifall regeringen har gjort rätt. Men detär viktigt att vi som står för en restriktiv alkoholpoli-tik faktiskt ser till så att andra ställer upp på våratankar.Anf. 70 ():Fru talman! Tack för vänligheter som är överdriv-na. Men, som någon sade, det är skönt att höra detnågon gång. Jag delar självfallet socialministernsuppfattning att vi ska ta vårt ansvar. Men vad somsägs och görs från ett lands socialminister är inteoviktigt. Det lyssnar man på, särskilt om man somSocialdemokraterna har en ganska anpasslig ochvänlig riksdagsgrupp. Då betyder det väldigt mycketvad regeringen säger och tycker.Socialministern tar också upp EU-inträdet som endiskussionspunkt och säger att det blev svårare. Men,fru talman, det var inte omöjligt att bjuda betydligtstörre motstånd än vad regeringens finansministergjorde när det gäller införselfrågorna.När det brinner tar man inte fotogen i brandslang-arna. Det är lite av vad som har hänt. När det dricksför mycket öppnar regeringen upp alltför mycket påutskänkningssidan genom att tillåta kommunerna såmycket, genom lördagsöppet och genom att inte göramotstånd mot de aktörer som finns. Jag är överensmed socialministern om att de är oerhört aggressivaoch att vi måste se till att ha en lagstiftning som kanstävja det.Sedan mitten av 80-talet har jag motionerat omoch hävdat de alkoholfria zoner vi talade om. Vi ärtydligen överens om att de är viktiga. Det finns enacceptans bland allmänheten som jag tror vi skulleutnyttja. Det finns ett och annat plustecken som vikanske missar. Om de fem alkoholfria öarna fick ettgenomslag skulle den totala konsumtionen minska.Det är också ett viktigt mål, att få ned konsumtionen.Då reduceras skador och antalet för tidiga dödsfall.En sista gång i den sista repliken till socialminis-tern: Håll ett stort tal på detta tema inför skolavslut-ningar och sommarfester och ta med det bästa av detsocialministern har sagt här !Anf. 71 ():Fru talman! Några ord om medlemskapet i EU:Jag tillhör dem som främjade det medlemskapet ochockså insåg vissa risker. Det är väl inte så säkert atthela attitydförändringen egentligen beror på självamedlemskapet utan i lika hög grad på den allmännaintegrationen, resandet osv. Det är ingen tvekan omatt de kommersiella krafterna har fått ett betydandeinsteg i den svenska alkoholpolitiken, oberoende avhur man definierar orsaken till det. Den svenska al-koholpolitiken utmärktes tidigare av den s.k. desin-tresseringsprincipen, nämligen att man inte tillätprivatpersoner att tjäna pengar på den här frågan.Vi kan också konstatera att vi tillsammans, allapartier utom , med stöd från regeringentvärtemot vad de flesta förståsigpåare faktiskt sadelyckades behålla Systembolaget. Jag var uppvaktad,inte bara av en utan av flera, som ansåg att det klo-kaste man kunde göra för att ha någon kontroll överalkoholpolitiken var att överge det mesta av grund-stenarna i den i samband med EU-medlemskapet föratt på det sättet kunna hantera frågan. Ingenting kun-de vara en felaktigare bedömning.Fru talman! vill jag konstatera att ElverJonsson har presterat ännu en av sina många inter-pellationer och debatter kring olika alkoholfrågor.Han har gjort det med stor entusiasm under en långföljd av år. Vi som delar hans grundvärderingar harockså anledning att uttrycka tacksamhet för det arbetesom har gjort.Anf. 72 Socialminister ():Fru talman! De sista orden kan bli ganska korta.Jag försöker verkligen hålla den typen av tal närjag är ute. Jag försöker också skriva om detta. Det är ett annat bekymmer. Vilever i när det som som i själva verket är avsettsom ett gemensamt ansvarstagande kan uppfattas somrestriktioner och förmynderi. Det betraktas inte hellersom särskilt intressant.Jag lovar att jag ska stå på. Jag troratt det är viktigt. Jag är alldeles övertygad om att vimåste se till att fler tar ansvar. För att lyckas måste vileva upp till det som har motionerat ommånga gånger, som finns inskrivet i vår handlings-plan. Vi måste vara benhårda med att upprätta alko-holfria zoner. Alkohol och arbete, alkohol och skola,alkohol och trafik, alkohol och graviditet hör inteihop. Vi måste se till att leva upp till det. Lyckas vimed det kommer också konsumtionen att minska. Därhar vi ett gemensamt ansvar. Jag lovar att jag skagöra nya försök.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2001/02:406 omstöd och utveckling av Rett CenterAnf. 73 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig hur jagavser att lösa frågan om ett långsiktigt nationellt stödför . Hon har även frågat på vilket sätt jagkommer att påverka landstingen så att de patientersom är i behov av specialistkunskap får det. Slutligenhar hon frågat på vilket sätt jag kan stödja forsknings-och utvecklingsarbetet om Retts syndrom.Rett Center på bedriver en uppskattadverksamhet för en högt prioriterad patientgrupp.Verksamhetens nationella värde belyses även av attden finns upptagen i vårdkatalogöver högspecialiserad vård av rikskaraktär.Sonja fråga rör främst hur verksamhe-ten vid Rett Center långsiktigt ska finansieras. RettCenter kom till stånd med hjälp av ett statligtstimulansbidrag för små och mindre kända handi-kappgrupper. Därefter subventionerades verksamhe-ten av länslandsting. För att underlätta en smidig övergång tillsjälvfinansiering av verksamheten kom staten ochLandstingsförbundet i Dagmaröverenskommelsen för2001 överens om att ett övergångsbidrag på 2 miljo-ner kronor skulle utbetalas och2002.Problemet är att man fram till nu inte lyckats ska-pa ett sådant patientunderlag, genom ökade specialist-remitteringar till Rett Center, att verksamheten kun-nat bli självbärande. Det finns dock tecken som tyderpå att de få specialistremitteringarna mellan lands-tingen kan vara ett vanligt problem för små verksam-heter av rikskaraktär. kunde exempel-vis i sin slutredovisning av uppdraget om hur vårdbe-hoven tillgodoses för små och mindre kända handi-kappgrupper endast i få fall påvisa en önskvärd ökadremittering till rikscenter. Det är möjligt att dettaproblem hänger samman med eventuella brister i denuvarande formerna för samordning av den högspeci-aliserade vården mellan landstingen. Detta är en av desaker som regeringen avser att få belyst inom ramarnaför det beslutade projektet om en översyn avden högspecialiserade vården.Det är landstingen som ansvarar för vårdens fi-nansiering och organisation. Något långsiktigt statligtstöd för en enskild verksamhet av denna typ är därförinte aktuellt. har givetvis staten intresse avatt bra verksamheter av rikskaraktär inte upphör pågrund av eventuella brister i formerna för samordningav vården, speciellt som detta är före-mål för en översyn. Jag är därför beredd att i kom-mande Dagmarförhandlingar ta upp frågan om ettfortsatt tidsbegränsat omställningsstöd på nuvarandenivå till verksamheten vid Rett Center.Vad gäller frågan på vilket sätt jag kommer attpåverka landstingen så att de patienter som är i behovav specialistkunskap får det, kan jag utöver den avise-rade översynen av den högspecialiserade vården ock-så hänvisa till det arbete som fortsät-ter att driva med sin Vårdkatalog. Socialstyrelsenkonstaterade i slutrapporten, som dock inte sätterslutpunkt för arbetet, att katalogen hjälpt till att stärkapatientens ställning och att den i några fall hjälptpatienter, som inte fått det, att få specialist-remiss. ämnar nu göra ytterligareansträngningar för att göra katalogen mer känd ochtillgänglig.Projektet om en översyn av den högspecialiseradevården kommer också att behandla förutsättningarnaför att bedriva klinisk forskning inom vården samt föratt sprida de resultat som nås. Om den inledandekartläggningen av detta område skulle visa att detfinns behov av åtgärder för att förbättra möjligheternaatt bedriva forsknings- och utvecklingsarbete inomvården kommer förslag till åtgärder att tas fram inomramarna för projektet.Anf. 74 ():Fru talman! Jag tackar ministern för svaret.Det gläder mig att ministern och jag har sammauppfattning om vikten av att dessa gravt multihandi-kappade flickor och kvinnor får den adekvata hjälpoch det stöd som de är i behov av.Vi borde egentligen vara stolta över att vi har enspecialistkunskap i på som är tillför människor med mycket stora behov. Det är enkunskap som saknas i övriga som vi bordebygga vidare på och utveckla. Det är också en kun-skap som vi kunde dela med oss av till våra grannlän-der, och något som vi i hela kunde samarbetakring till hjälp för den lilla patientgruppen flickormed Retts syndrom. för vi i stället debatten omhur detta center ska kunna räddas och vara kvar.Ministern pekar på bristen i patientunderlaget. Ja,det är ett stort problem. Det handlar om en liten grupppatienter, och om den gruppen ska få sitt behov till-fredsställt fullt ut måste alla flickor med syndrometremitteras till Rett Center. Dessutom måste ersätt-ningen höjas, vilket i sig gör att färre landsting kom-mer att remittera till Rett Center. Det blir en ondspiral.Låt mig ge några exempel på hur det går till i dag.Vi har en kvinna, , vars förälder blir erbjudenhalva kostnaden från sida. Landstingetanser att kommunen ska stå för den andra halvan.Detta gör inte kommunen och hänvisar föräldern tillatt söka medel ur fonder. Föräldern får avslag från defonder som sökts eftersom detta anses vara sådantsom offentliga huvudmän ska stå för.Anhöriga till en annan kvinna, , söker omspecialistvårdsremiss. Flickan kommer på en ung-doms- och vuxenvecka, men de anhöriga får betalamer än hälften av remisskostnaden själva eftersomlandstinget bara ville betala för bedömning av läkareunder två dagar.En 19-årig flicka får remiss för en utrednings-vecka. Hon erbjuds plats, men då flickans anhörigainte kan följa med kan hon inte komma. Kommunenvill inte stå för den extra lönekostnaden för den per-sonal som var beredd att följa med.Det här är inte vård på lika villkor. Det är inte be-hovet som styr. I stället är det någon form av mark-nad som styr. Flickorna är beroende av hur snällt detegna är, den eventuella godheten hoshemkommunen, möjligheten att få fondmedel eller attbetala själva.Vi måste inse att små grupper som behöver vårdoch behandling faller mellan stolarna när vi decentra-liserar. är kommunerna för små och ibland ärt.o.m. landstingen för små för att helt kunna täckakostnaderna för det vårdbehov som finns för smågrupper. I detta fall är det så.Det här framgår också tydligt i den rapport frånSocialstyrelsen som ministern refererar till. Det är bramed ett tydliggörande i Vårdkatalogen, som Social-styrelsen ska göra, men det räcker inte. Det behövs enstatlig ekonomisk plattform som ger en grundtrygghetför att liknande center som Rett Center ska kunnafinnas kvar och utvecklas.Det är bra att ministern anser att det behövs statli-ga medel och därför är beredd att ta upp frågan ikommande Dagmaröverenskommelser. Men gällerinte det först ? Är inte det mesta av dessa medelredan intecknade? Vad händer om det inte går att fåen uppgörelse om Dagmarmedlen?Anf. 75 ():Fru talman! Jag ber att få tacka socialministern försvaret på interpellation, och jag villframför allt tacka för att hon har in-terpellerat i den här frågan.Det är en viktig politisk och prioriterad fråga. Dethandlar om en grupp flickor och kvinnor som behöverallt det stöd och all den hjälp som finns att få. Dethandlar också om deras anhöriga som även de behö-ver detta stöd och denna hjälp.Rett Center är det enda centret i vårt land som haren specialistkunskap att erbjuda den lilla gruppen.Det är också ett av de få centren i världen.Vi är inte här för att diskutera innehållet och kva-liteten i den vård, forskning och utbildning som be-drivs vid Rett Center. I den frågan tror jag att vi allatre har precis samma uppfattning.Jag har inte varit där själv, men jag har träffat an-höriga och personal. Det är en verksamhet att varastolt över, och jag tror också att vi alla här är det.Vi är inte heller här, hoppas jag, för att diskuteraprinciper om finansiering. har på etttydligt sätt redogjort för hur patienter faller mellanstolarna genom att man skyller på olika huvudmän.Man säger att staten kan inte ta det här ansvaret, inteheller landstingen eller kommunerna, och så blirpatienten hänvisad till sin egen plånbok. Det är intespeciellt rättvist.Vi är här för att diskutera hur vi långsiktigt skakunna säkra verksamheten. Socialministern säger isitt svar att man kan tänka sig att ge ett övergångsvisstöd ungefär på den nivå som finns . Jag har storförståelse för att stödet ska vara övergångsvist. Jagförstår också att man måste lösa det här problemetlångsiktigt.Jag blir dock lite orolig när jag märker att nivånpå stödet är detsamma som . Det talas om2 miljoner, och om jag har förstått situationen rättpekar verksamheten på ett underskott på 7 miljoner.Därmed står vi inför ett akut nedläggningshot. Detbetyder att 230 multihandikappade kvinnor och flick-or ska betala priset för att vi inte lyckats ta vårt an-svar. Det skulle jag vilja ha en kommentar till.När det gäller högspecialiserad vård ska ju heladen delen ses över. Det tycker jag är bra. Jag tyckerinte att en långsiktigt bra lösning är att pytsa ut verk-samhetsanslag årsvis.Jag vill peka på att det går att göra politiska prio-riteringar. Socialministern har själv bidragit till att vistatligt finansierar ett familjemedicinskt institut somsedan landstingen använder sig av. I det fallet handlardet om breda grupper, folkhälsa, forskning och ut-veckling. Här handlar det om en liten utsatt grupp.Men det handlar också om specialistvård, forskningoch utveckling.Till syvende och sist är det ändå en fråga om po-litiska prioriteringar när det gäller att säkra verksam-heten långsiktigt. Det gäller även vad vi gör på denstatliga nivån.Även om man nu gör en temporär lösning undrarjag vilka nivåer vi talar om för att kunna säkra verk-samheten?Anf. 76 Socialminister ():Fru talman! Staten bedriver mycket verksamhet,men den bedriver ingen vård. Det är skillnaden mel-lan det familjemedicinska centret och Rett Center.Sedan lång tid tillbaka har vi avvecklat de statligaengagemangen när det gäller själva vården.Jag tycker att det är en bra princip. Sjukvårdshu-vudmännen ska bedriva vård. Problemet med RettCenter är i och för sig inte att det skulle finnas någontveksamhet om att det är en bra verksamhet. Proble-met är att inte tillräckligt många landsting remitterarsina flickor till . Det är problemet.När vi har talat med landstingen om remitteringtill Rett Center har två anledningar framkommit. Delsär det sannolikt så att man inte är tillräckligt engage-rad i eller tillräckligt upplyst om vilken verksamhetsom bedrivs där, dels hävdar många landsting att deerbjuder en lika bra verksamhet - en annan terapisom har samma betydelse. Då är det mer problema-tiskt.Det är inte så att det bara är ett allmänt ointresse.Det finns flera läkare som hävdar att de kan erbjudaalternativa terapier. Jag vågar inte gå i polemik meddem som säger det, men jag har varit i ochsett vilken verksamhet som bedrivs där. Med min liteamatörmässiga kunskap måste jag säga att man i allafall får intryck av mycket hög kompetens och myckethög kvalitet. De familjer som har kunnat skicka sinaflickor till Rett Center är mycket nöjda.Tanken med den överenskommelse som tecknadestidigare var att vi skulle avsätta pengar från Dagmar-förhandlingarna för att se till att Rett Center kundeklara sig självt. Det skulle man kunna göra genom attfler landsting remitterade flickor från sina egnalandstingsområden till . På det sättet skulleman klara ekonomin.Nu är det i som är ansvarigtför verksamheten. Det är klart att man får sätta signed med i och diskutera situa-tionen. Det jag har sagt är att jag i Dagmarförhand-lingar kommer att föra fram kravet att vårt åtagandeinte upphör 2002 utan att vi fortsätter det. Jag hartalat om att det är det åtagande som gäller . Sedanfår vi naturligtvis diskutera vad som krävs för attverksamheten ska fortsätta. Men ska vi fortsätta åta-gandet handlar det om att vi ska garantera att verk-samheten fortsätter. Sedan får det bli en diskussionmellan , oss som deltar i Dag-marförhandlingarna och i för attse hur man löser detta.Med tanke på den ansvarsfördelning som finnsoch även med tanke på att det faktiskt är iJämtland som är huvudansvarigt tror jag inte att detvore särskilt klokt att vi tog över det ekonomiskaansvaret. Det får bli ett samtal. Men inriktningen skavara att på något sätt garantera verksamheten.Bekymret är trots allt att för få landsting remitte-rar sina flickor till . Vi måste försöka fådem att göra det. Det är bara på det sättet vi långsik-tigt kan lösa problemet.Det var ett gäng från som uppvaktademig om detta. De skulle naturligtvis helst vilja ha ettbesked om väsentligt större belopp, ungefär tre gång-er så stort belopp som vi ger . Därmed skulleman kunna klara verksamheten. Något sådant beskedkan jag inte ge . Det besked jag kan ge är att vikommer att föra in kravet att vi ska förlänga det åta-gande vi har . Det skulle kunna genomDagmarförhandlingarna.Sedan ska inriktningen vara att hitta en långsiktiglösning för där landstingsvärlden tar ettstörre ansvar för att remittera sina flickor till Öster-sund. Jag är alldeles övertygad om att det har en så-dan kvalitet att alla som har drabbats av Rettssyndrom borde komma dit.Anf. 77 ():Fru talman! Jag tackar för det svaret. Jag delarministerns uppfattning att det är jätteviktigt med enöversyn av den högspecialiserade vården. Det äralldeles utmärkt att man tar ett helhetsgrepp och även långsiktigt ska se över denna del. Jag trod-de faktiskt att man just i den delen också skulle tittanärmare på sådana här små specialiteter som finns,där man faktiskt, med tanke på det Socialstyrelsenockså har skrivit, kommit fram till att staten kanskeskulle kunna stå för någon slags grundläggande platt-form eller vara med och bidra.Jag tror ju att detta är synnerligen svårt. Det harinte visat sig i något sammanhang vad jag känner tillatt det går att samordna vården över alla landsting såatt man faktiskt nyttjar specialiteter fullt ut och på detsättet kan klara en sådan verksamhet som Rett Centerär. Jag hoppas ju för min del att man kommer framtill att det är nödvändigt med ett delat ansvar mellanstat och landsting inom vissa områden som gällerväldigt specialiserad vård till väldigt små grupper, såatt man slipper det akuta bidrag som vi nu diskuterar.Jag tycker också att det är bra att ministern är be-redd att diskutera fortsatta Dagmarmedel. Det är ettproblem att beloppet är för litet och att det dessutomkommer lite väl sent. Kan man räkna med att detverkligen blir en Dagmaröverenskommelse? Såvittjag förstår är detta förhandlingar som återstår. Hursäker är ministern på att det skulle kunna gå att ge-nomföra? Det är klart att det skulle betyda mycket omministern kunde säga att det här kan vi i alla fall till99 % räkna med kommer att ske. En kortsiktig lös-ning måste vi ha om det inte ska bli nödvändigt attavveckla det här centret redan nu.Sedan är jag mycket glad över ministerns svar attden kliniska forskningen också ska ingå i översynen.Jag tror att det är alldeles nödvändigt att vi på olikasätt öppnar för och stöder klinisk forskning inomudda och små områden. Det förstår jag att ministernockså är oerhört positiv till. Det gläder mig mycket.En annan fråga som jag skulle vilja höra om är omministern har funderat någonting över är samverkanöver gränserna, alltså ett nordiskt samarbete.