prot · GP0971 · 2002-02-19 00:00:00 — Det är väl där somjag tror att regeringen har kört fast. Som jag sade ärfrågan inte ny. Man har haft den åtminstone ett par treår på sitt bord, och fortfarande finns det inget förslag.I den tredje frågan efterlyste jag, fru talman, ettförslag som kan behandlas av vårriksdagen. Statsrå-det säger att man har den inriktningen. Jag hoppas attstatsrådets temperatur räcker till att driva fram ettförslag därför att det är väldigt angeläget.Sedan glider det lätt över i den här lite filosofiskadebatten till vem som är den svaga på arbetsmarkna-den. Är det metallarbetaren i eller är detpostkassörskan på som drivs ut i arbetslös-het och måste skaffa sig en kompetens som gör kan söka sig till någonting annat? Därför tror jagatt det kan bli ett fruktlöst resonemang om vem somär svag på arbetsmarknaden om man inte säger att dethär ska kunna öppnas för dem som efterfrågar ensådan kompetens som behövs i ett annat samhälle.Jag har hört från t.ex. dem somkänner detta väl att vi har en arbetsmarknad där detegentligen skulle behövas en kompetenshöjning på sådär . Problemet är attdet är väldigt många som inte har den inställningen,och därför behövs det en opinionsbildning för att höjakompetensen i arbetslivet. Jag tror att man behöverbryta igenom en vall, kalla det gärna en tröghetsvall,som gör att både arbetstagare, facken och arbetsgi-varna får inspiration att driva på en sådan utveckling.Sedan säger statsrådet att det har varit så mycketkritiska remissvar. Ja, det har det kanske varit, meninte från de riktigt tunga. Från de tunga fackliga or-ganisationerna är man oerhört angelägen om att detkommer fram förslag, och man ger stark support.Men det är klart att det finns en del t.ex. monetäraremissinstanser och andra som ligger ganska långtifrån sådana här frågor och som har varit kritiska.Men jag känner det som ganska besvärande att rege-ringen tar det som något slags livboj för att sitta ochfundera, som jag tycker, fru talman, onödigt länge påen mycket självklar fråga. Pengarna finns, och fråganär: Finns viljan så att vi inom en månad kan få se ettregeringsförslag som redan är utlovat?Anf. 11 Statsrådet ():Fru talman! Jag känner mig i alla fall ganska tyd-lig på en punkt där jag vill motsäga är att om man skriver utredningsdirektiv, utredarejobbar, man skickar ut förslaget på remiss, så måsteman vid beredningen av förslaget också noga lyssnapå dem som är kritiska. Det är själva poängen med attskicka ut saker och ting ut på remiss. Det gäller fak-tiskt att lyssna och ta intryck. Detta plus att vi alltme-ra har känt för, och alltmer fått stöd från både defackliga organisationerna och näringslivet, att se omman kan stimulera det egna sparandet för den egnakompetensutvecklingen. Där är vi verkligen överens.Det måste vara en mycket viktig beståndsdel i ettförslag om kompetensutveckling. Kan man sedanockså se om det går att stimulera fram det helt nöd-vändiga och viktiga omställningsskydd och den om-ställningshjälp som behövs i arbetslivet så är detintressant. Det är en fundering som finns på mångahåll på arbetsmarknaden , inte bara hos de fack-liga organisationerna utan också i hög grad hos nä-ringslivet självt.Problemet, som uttryckte det, ärinte bara att för få individer själva ser ansvaret ellerhar möjligheten att bygga upp ett sparande för sinegen framtid och utveckling utan också att för fåarbetsgivare gör detta i arbetet. Det är ett ansvar manredan har men som långt ifrån alla tar. Det är de tvåfrågorna som står i fokus för regeringen nu när vi -och jag kan inte säga det tydligare än så - lämnar ettförslag till . Jag kan inte i dagsäga om det är inom en månad eller inte. Men tempe-raturen är hög, frågeställningen är viktig.Anf. 12 ():Fru talman! De tre sista orden instämmer jag helti. är viktig, och hela frågan är oer-hört angelägen att lösa. Det som har bekymrat mig äratt frågan på något sätt håller på att glida över ifråndet mera individbaserade - det är i och för sig ettnäringspolitiskt behov att få individerna bättre rustade- till att bli mera allmänt, att mera gå över på arbets-givarens ansvar, som å ena sidan redan finns. Själv-fallet kan det behövas stimulans. Men jag tror att detär viktigt att vi inte fastnar i den diskussionen och tarmiste på de fackliga organisationernas hetta i den härfrågan. Det kan man inte göra för där är man, somMona vet, mycket otålig över att det inte harkommit något förslag.Fru talman! Jag förstod inte riktigt poängen meddet när statsrådet frågade om man inteska ta till sig de kritiska synpunkterna och väga inockså dem. Jo, självfallet. Men det får, fru talman,inte bli ett alibi för att ingenting sker i det som vi äröverens om, nämligen att vi får de individuella kom-petenskontona förverkligade. Det som statsrådet ut-trycker som en önskan, att det läggs fram ett förslagså att vi kan fatta beslut , vill jag ge stor supporttill.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2001/02:246 omominriktning av försvaretAnf. 13 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta med anledning av den kritiksom framförs inom delar av Försvarsmakten avseendeominriktningen av försvaret. haräven frågat om jag ämnar vidta någon åtgärd för attminska förtroendeklyftan mellan ÖB och Försvar-smaktens personal. Bakgrunden är en debattartikelinförd i som skrivitsav ett antal officerare, tillika ledamöter i Krigsveten-skapsakademien.I interpellationen sägs att försvaret skulle ha förlite pengar för centrala delar av sin verksamhet. Riks-dagen har beslutat att Försvarsmakten disponerar41,. Ungefär hälften av detta be-lopp används för förbandsverksamhet. Hälften an-vänds för materiel, anläggningar samt forskning ochutveckling. Jag anser i enlighet med vad riksdagenhar beslutat att denna fördelning är riktig. Den mate-riella förnyelsen är en viktig del av försvarsreformenoch kan inte genomföras utan att en stor del av för-svarsbudgeten används för sådana investeringar.Förbandsverksamheten måste bedrivas så ratio-nellt att de som anvisatför detta ändamål ger den beredskap och den krigs-duglighet som insatsorganisationen behöver. Öv-ningsverksamheten ska självklart vara en prioriteraddel av förbandsverksamheten.Det andra område som väljer attreferera är påståendet om att det skulle råda en vi-sionslöshet kring innebörden av det nya försvaret. Detsägs också att det skulle finnas en tveksamhet omdjupet i det underlag som legat till grund för för-svarsbeslutet. Jag anser att det vare sig från riksda-gens eller från regeringens sida föreligger någraoklarheter om Försvarsmaktens uppgifter eller vilkakrav på operativ förmåga i olika avseenden somstatsmakterna ställer.Jag vill bestämt hävda att den spårbarhet mellanuppgifter och organisation som följer av detta både ärtydlig och framåtblickande. Styrningsmodellen byg-ger i sin tur på en genomgripande analys av den för-måga som Försvarsmakten kan behöva i framtiden.Därmed möjliggörs även det djup och den flexibilitetsom behövs för regeringens och Regeringskanslietsarbete.Ett tredje påstående gäller att det skulle finnas enfelaktig syn på organisationen och ett omodernt be-redskapssystem. Det är riktigt att mycket av Försvar-smaktens kompetens finns hos den personal somarbetar i grundorganisationen. Men jag delar inteuppfattningen att nuvarande organisation skulle varafelaktig. I vissa fall sammanfaller grund- och insat-sorganisationen i stora delar, främst inom marinenoch flygvapnet. I andra fall, som inom armén, ärgrundorganisationen främst en utbildningsorganisa-tion. Att förbättra insatsförmågan och göra den merflexibel är en central del av försvarsreformen. An-mälning och användning av arméstridskrafter förinternationella uppgifter är här en mycket viktigkomponent. Utvecklingen av detta och andra delar avberedskapssystemet kommer att följas av Försvarsde-partementet.Fru talman! Slutligen noterar jag att överbefälha-varen, i ett svar på tidigare nämnda debattartikel, välinser vikten av att kommunicera försvarsreformeninom myndigheten. Detta är en nödvändig del i detstora förändringsarbete som försvaret nu går igenom.Även om jag tror att de flesta inom myndigheteninser omfattningen i detta arbete har förbandschefernaen särskilt viktig roll i att förmedla reformen till För-svarsmaktens personal. Det är viktigt att de i denrollen även lär sig om reformens innehåll.Det går inte att genomföra en försvarsreform påett år. Reformen spänner över ett tioårigt perspektiv.Vissa åtgärder, som utvecklingen av internationellförmåga, är redan under genomförande. Andra åtgär-der kommer att vara genomförda till 2004. En delåtgärder, främst utvecklingen av helt ny förmåga ochkompetens, kommer först att ske under de nästkom-mande försvarsbeslutsperioderna. Genomförandegra-den av reformen kommer sålunda att vara på olikanivåer . Men målet för reformenär tydligt: ett högkvalitativt försvar med en flexibelförmåga för nationella och internationella insatser.Anf. 14 ():Fru talman! Jag tackar försvarsministern för sva-ret.I alla fall jag blev aningen förvånad när debattar-tikeln av de tio höga officerarna - tillika ledamöter iKrisgsvetenskapsakademien - publicerades. Det varöverraskande att någon eller någon vågade träda framoch berätta om de problem som finns och som manannars hör mest om mellan skål och vägg.Jag skulle bli väldigt förvånad om inte ocksåstatsrådet höjde på ögonbrynen den morgonen infördet som framhölls i artikeln bl.a. med tanke på att enav statsrådets tidigare medarbetare, översten , fanns med som en av undertecknarna.Efter artikeln hade publicerats fick man som för-svarspolitiker naturligtvis många frågor om vad somegentligen var på gång inom det svenska försvaretoch om hur vi politiker använder skattebetalarnaspengar.Det är riktigt som statsrådet säger i svaret att detär över 40 miljarder som disponeras, och den sum-man gör det ännu viktigare att varenda krona användspå ett riktigt sätt.Ord som framfördes från de tio var: "Ingen tydligvision har presenterats om hur försvaret skall anpas-sas till de nya säkerhetspolitiska hoten." "Försvaretsbrist på ekonomi är åter i fokus och det finns intetillräckligt med pengar för själva verksamheten. ""Det är inte lätt att förstå innebörden av försvarsre-formen och vad det nya försvaret egentligen är förnågot. "Jag skulle, som sagt, bli mycket förvånad omdetta var ord som statsrådet kunde lämna åt sidan ochsedan bara bläddra vidare i morgontidningen utan attfundera över vad som egentligen stod i artikeln. Jagtror faktiskt att även statsrådet höjde på ögonbrynen.Ett statsråd som är ansvarig för ett departementoch ledamot av regeringen kan kanske inte säga sakerrent ut.Av svaret får man intrycket att allt i försvaretnästan till är rätt och riktigt. Jag trorinte att tio så höga officerare, med den höga positionsom de har, kan ha misstagit sig eller försökt attsvärta ned bilden av det svenska försvaret. Det ärdetta som jag reagerar mest på i det svar som statsrå-det har lämnat här.Har statsrådet funderat över varför dessa högamilitärer ställer sina frågor? Jag tror inte att de gör detför att skada försvaret utan att de gör det av solidaritetmot deras arbetsgivare och för att de inte stillatigandebara kan se på det som händer.Jag tycker att det är bra att det finns rapporter ochinformation för bl.a. oss politiker som kan leda till attdet kan bli förbättringar i de framtida besluten och ide framtida genomförandena.Med hänvisning till artikeln vill jag återigen ställadenna fråga till statsrådet: de aktuella officerarnafarit med lögn när de har talat om en visionslöshetoch en förvirring kring innebörden i orden "det nyaförsvaret"? Är det så statsrådet ser det? Man kantolka svaret på det viset. Är officerarna enligt statsrå-det ute med illasinnade rykten och felaktiga beskedtill oss?Jag har en fundering kring det som har sagts närdet gäller påståendet att det var en ekonomisk glädje-kalkyl som Försvarsmakten lämnade till regeringen1999. Har statsrådet funderat över om det ligger tillså? Jag undrar också vad statsrådet anser om påståen-det att det är dags att inse att den s.k. övergångsfaseni ominriktningen inte har lyckats. Är också detta ettillasinnat rykte?De allvarsord i artikeln som oroar mig mest är på-ståendet i artikeln att det finns en förtroendeklyftamellan ÖB och personalen. Hur ser statsrådet på det?Jag tycker att det låter allvarligt när man pratar om enförtroendeklyfta.Statsrådet svarar visserligen till viss del på detta,men han säger att det är viktigt att förbandschefernaförmedlar information om ominriktningen. Men i dethär fallet var det inte förbandscheferna som hadeskrivit debattartikeln.Som politiker tycker jag att det är viktigt att mananvänder skattepengarna rätt. Det här var i alla fall envarningsklocka som jag fick. Var det någon klockasom ringde hos statsrådet när det gäller hur vi använ-der skattebetalarnas pengar?Anf. 15 Försvarsminister ():Fru talman! Först vill jag säga att regeringsfor-mens ord gäller för varje svensk, nämligen rätten attfritt uttrycka tankar och synpunkter i samhällsdebat-ten utan någon restriktion från den offentliga makten.Det har jag sagt när andra företrädare för Försvar-smakten har gjort debattinlägg, och det gäller också idet här fallet.Det hindrar inte att man får granska det som sägs.Det som refererar till är en bild. Påfredag ger överbefälhavaren sin bild av förhållandenainom Försvarsmakten . Denbilden kommer att vara systematiserad, och denkommer att innehålla många uppgifter som talar i enannan riktning än den som både debattörerna ochinterpellanten har fört fram.1999 års underlag var i princip ett gott och till-räckligt underlag för regering och riksdag att arbetautifrån. Det gäller inriktningen på stridskrafterna ochockså vilka operativa uppgifter som ska kunna ge-nomföras.Besluten här 2000 när det gälldeutformningen av grundorganisationen var också kor-rekt. Det som blev aktuellt , år2001, var brister i den ekonomiska ledningsförmåganinom Försvarsmakten, och det gjorde att verksamhe-ten drog mer pengar än vad hade anslagit. Ibörjan av fungerade också den nivån somen utgångspunkt.Men både överbefälhavaren och jag konstateradeatt det måste vara beslut om inriktningenpå anslag som gäller för varje del i statsförvaltningen.Det som har skett och framåt är synnerligenbetydelsefullt.Jag vill inte avslöja några siffror . Det är upptill överbefälhavaren att göra, och det kommer att blioffentligt på fredag.Jag vill heller inte gå in på några detaljer i denverksamhet som har kunnat genomföras. Men såmycket är klart att överbefälhavaren kommer attpresentera en annan bild av tillståndet i Försvar-smakten, även när det var riktigt ochmotiverat med förändringar i verksamheten så attriksdagens anvisningar till myndigheten kom att uppfyllas.Följaktligen, fru talman, är kalkyler, be-slutet och överbefälhavarens hantering avbudgetfrågorna alla väl förenliga medoch ger sammantaget en god inriktning för Försvar-smakten under de kommande åren.Anf. 16 ():Fru talman! Jag instämmer med statsrådet då detgäller den demokratiska processen och möjlighetenför alla att yttra sig.Vi hade en debatt i samband med ett försvarsbe-slut då väldigt höga militärer sade att det skulle varatyst i ledet till sina förbandschefer när det gällde att fåfram underlag för oss politiker. Men vi kan vara enigaom att det måste vara allas möjlighet att få yttra sig ien demokratisk process.Det är viktiga ord i den här artikeln, som jag na-turligtvis tar på allvar. Jag är bara försvarspolitiker,inte militär. I artikeln står: "Det finns anledning attfråga sig vad skattebetalarna egentligen får för de ca40 miljarder kronor som avdelas till försvaret. Någotradikalt behöver därför göras för att verkligen genom-föra den nödvändiga reformeringen av försvaret ochge det svenska folket det försvar vi behöver och be-talar för." Detta är faktiskt några rader som i alla fall imitt försvarshjärta blir tunga att bära. Man blir nästanskyldig att ta upp en sådan fråga när man har läst dehär raderna.Jag tycker och vi moderater har tidigare framförtdetta, bl.a. , attförbandsverksamheten har bedrivits på sparlåga underår 2001, och inget talar för att det inte skulle bli såockså i år.Ordet sparlåga är väl kanske inte det rätta ordetom man ska ta hemvärnet som exempel, där det harvarit mer eller mindre totalstopp. Då ska hemvärnetändå vara en av hörnpelarna. Hemvärnet är ungefärsom en ficklampa som saknar batterier.Jag tycker också att man kanske borde kunna inteenas, det är ett för tungt ord, men på något sätt in-stämma i att försvarsbeslutet vardåligt underbyggt. För att stärka den tesen kan jag tatill vad dåvarande ÖB sade: "Det fanns stora osäker-heter avseende basfakta." Det gick alldeles för fortmed det beslutet.Vi hade en debatt om försvarets verksamhet ochvad som där har hänt . Tyvärr var intestatsrådet med i den inledande debatten. Men mankan läsa om vilka mål som inte har uppnåtts.Armestridskrafternas förband har nått utbild-ningsmålen för grupp, pluton samt vissa förbandendast till kompaninivå. Målen för stridsvagnsför-banden har inte nåtts. Vissa fartygsbesättningar harinte nått acceptabel utbildningsnivå. Uppsatta mål förförband i marinstridskrafternas grundutbildning harinte nåtts. Pilotutbildningen har halverats, och upp-satta mål har inte nåtts. Ett antal flygförare har intefått någon flygtid. Helikopterförbanden har inte kun-nat öva i planerad utsträckning. Hemvärnet har intekunnat ha någon verksamhet . markoperativa förbanden har fältduglighetenminskat.När jag läser detta och den här debattartikelntycker jag att det på något sätt är ens skyldighet somförsvarspolitiker att reagera. Det som förvånar ochskrämmer mest i den debatt som statsrådet och jaghar - jag känner ju statsrådet som en ganskaödmjuk person - är att det i det här fallet är lite av enmur: Angrip inte oss. Allting är rätt.Så känner jag att det är här , och jag tror attdet är lite farligt att säga att allting är så fantastisktbra när man har kunnat läsa det här så sent som idecember. Och de här orden har inte moderat hittat på för att vara elak, utan de ärplockade ur den proposition som vi behandlade iförsvarsutskottet.I morse ringde en försvarsanställd som hade lästatt vi skulle ha den här debatten . Han sade såhär: Vi ropar och vill öva, öva och öva. Ekot tillbakaär: Spara, spara och spara.Anf. 17 Försvarsminister ():Fru talman! Jag har i mitt interpellationssvar tyd-ligt angett att det inte går att genomföra en försvarsre-form . Den spänner över . Utveck-lingen är olika långt kommen och kommer att varadet på olika nivåer . I den me-ningen är jag ödmjuk.Jag är också ödmjuk när det gäller att det finnsstora uppgifter för chefer och försvarets anställda attförena kraven på förändringar. Men jag är inte medpå att se försvaret, på grundval av det underlag somjag får del av, i en stor kris.Vad får vi för de ? Ja, vi fårkrigsmateriel, till ny krigsmateriel. Jagfrågar kammaren: Hur många länder i , jat.o.m. utanför , är det som har den nivån? Detär öppna uppgifter som vi redovisar för ommaterielsystem efter materielsystem.Hur är det med verksamhetsanslaget? Överbefäl-havaren och jag är helt överens om att det är utbild-ningar och övningar som är det viktiga. Men jag harvarit tydlig mot överbefälhavaren och sagt: Ska vi nådit, måste vi reducera de fasta kostnaderna som be-lastar det här anslaget. Det är där som de strukturellaförändringarna måste ske. Och jag tror att överbefäl-havaren kommer att kunna redovisa stora framsteg påden punkten. Det är löner för anställd personal ochvidmakthållande av etablissemang och marker sommåste reduceras och som är under reducering. Det ärbesvärligt för den berörda personalen, men det måsteske.De år då utgifterna var för höga var också år medstora övningar. Det genomfördes en stor slutövning imars i och en mindre sådan iSkåne som gav goda resultat. Vi står just nu i begreppatt genomföra transporten till Strong Resolve i Polen- en utomordentligt stor och komplex fredsfrämjandeövning. De här sakerna tillför mycket god kompetens.Överbefälhavaren tvekar inte att anmäla att detäven skett viktiga tillskott av operativförmåga, särskilt när det gäller internationell förmåga,till Försvarsmakten. Men det finns utmaningar. Fram-för allt är de knutna till behovet av att våra officerareska kunna leda högre förband. Det handlar också omatt kunna genomföra de mycket komplicerade under-hållsrörelser som behövs för att moderna förband skafungera.Jag anser att det är på denna grundval som diskus-sionen bör kunna föras. Det är också min förhoppningatt chefer i Försvarsmakten kan se att det i ledarska-pet ligger att kunna förena olika krav som ställs inomoch på en så omfattande institution som Försvar-smakten är.Anf. 18 ():Fru talman! I det senaste inlägget var det en litenljusning.Jag hoppas att försvarsministern inte citerade mignär han använde orden stor kris, för de orden har jagverkligen inte använt. Jag har inte använt ordet krisöver huvud taget i någon interpellation i den här frå-gan, och jag är inte beredd att kalla det här för enliten kris.Jag har följt upp med en interpellation om de offi-cerare som har reagerat och visat en av de kraftigastereaktioner som i alla fall jag har sett på den nivån.Det är det som har fått mig att reagera. Som jag tidi-gare sade tycker jag att jag hade gjort fel om jag intehade reagerat på det här.Jag tycker trots allt att det fanns en del ljusningar istatsrådets senaste anförande. Den ficklampa utanbatterier som jag tidigare nämnde fick några batterierpå slutet. Vi är båda intresserade av ett starkt svensktförsvar, och detta kan vara en bra avslutning på denhär debatten.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2001/02:247 omSWEDEC i EksjöAnf. 19 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig om hurjag vill lösa problemet med bristande samordning avresurser inom ammunitions- och minröjningsområdet.Vidare har jag tillfrågats om jag har för avsikt att geSWEDEC anslag direkt från Försvarsdepartementetsamt om jag ämnar vidta någon åtgärd för att bättre tatill vara SWEDEC:s kompetens i hanteringen avterroristbomber. Slutligen har frågat migom jag planerar att inrätta en internationell minröj-ningsorganisation inom totalförsvaret med som ansvarig samt om jag är beredd attaktivt verka för att ett internationellt testcentrum, därbl.a. träning av hundar ingår, utvecklas i Eksjö.Jag vill först säga att frågorna kring minor ochoexploderad ammunition är av stor betydelse. Varjedag skadas och dödas hundratals barn, kvinnor ochmän över hela världen. Förutom ett enormt lidandeskapar problemen osäkerhet och hinder för utvecklingi ett flertal länder. Enligt min mening behövs detökade insatser för att förbättra situationen för demänniskor och samhällen som drabbas av antiperso-nella minor och oexploderad ammunition. Regeringenanser att insatserna för ammunitions- och minröjningär viktiga och att ett svenskt engagemang inom områ-det på ett positivt sätt kan bidra till att få minproble-met under kontroll. pågår ett arbeteinom för att ta fram en samladsvensk syn rörande minor och oexploderad ammuni-tion.Arbetet syftar till att beskriva och förklara rege-ringens inriktning och målet med den svenska verk-samheten inom ammunitions- och minröjningsområ-det. Den samlade synen ska bidra till att säkerställaatt de statliga aktörer som hanterar uppgifterna arbe-tar mot samma mål och har samma vision. Vidareavser arbetet att ge upphov till ökad samordning ochsamtidigt kunna fungera som stöd, referensmaterialoch praktisk handledning för de berörda aktörerna.Den samlade synen bör också kunna bidra till att ökainsynen i det svenska agerandet inom bl.a. internatio-nella organisationer.Enligt min uppfattning är det viktigt att kapacite-ten inom både humanitär och militär ammunitions-och minröjning utnyttjas optimalt, både när det gällerpersonal och när det gäller utbildningsanordningar.Det är även min mening att utveckling, testning ochanskaffning av materiel bör kunna samordnas på ettmer effektivt sätt.