prot · GP0996 · 2002-04-16 00:00:00 — Åtgärder som kräver att marktas i anspråk följer ordinarie planerings-process.Jag håller med interpellanten om att det är viktigtatt i sin planering är öppen och mottagligför diskussion med befolkningen och vill med följan-de beskrivning visa att planeringsprocessen på intetsätt motverkar det.Den som planerar att bygga en ny väg, anlägga enväg i ny sträckning eller bygga om en väg ska genom-föra en förstudie i vilken förutsättningar för den fort-satta planeringen ska klarläggas. Om alternativasträckningar behöver studeras ska även en vägutred-ning upprättas. Därefter upprättas en arbetsplan. Ar-betsplanen ska bl.a. ange vilken mark som behövertas i anspråk, och den ska innehålla en miljökonse-kvensbeskrivning.Vid utarbetande av en arbetsplan ska samråd ifråga om vägens sträckning och vägförslagets ut-formning i övrigt ske med berörda fastighetsägareoch myndigheter samt andra som kan ha väsentligtintresse i saken. Samråd med olika myndigheter somt.ex. kommunen och sker ofta löpandeunder planeringen, och flertalet myndigheter och verkär även remissinstanser. Samråd med fastighetsägaresker bl.a. genom ett tidigt samråd, s.k. markägarsam-manträde. Detta samråd är ett av de tillfällen syn-punkter kan lämnas på förslaget till arbetsplan.Arbetsplanen ska därefter ställas ut för gransk-ning. Berörda fastighetsägare underrättas om utstäl-lelsen genom rekommenderad skrivelse. Även underutställelsen kan synpunkter lämnas på förslaget.Såväl utställelse av arbetsplanen som underrättel-se om fastställelsebeslutet annonseras dessutom iinrikes- eller ortstidningarna eller både-och.Byggande av ny väg, anläggande av väg i nysträckning eller ombyggnad av väg prövas och fast-ställs av efter samråd med länsstyrelsen.Fastställelseprövningen omfattar dock inte ersätt-ningsfrågor för markintrång eller frågor angåendeenskilda vägar. Dessa frågor regleras genom lantmä-teriförrättningar. strävan är att träffa fri-villiga överenskommelser med berörda fastighetsäga-re.Att bygga om en väg till mötesfri landsväg inne-bär att vissa enskilda anslutningar stängs eller anpas-sas för ökad trafiksäkerhet. Detta kan medföra attvissa transporter får en omväg eller längre ägovägs-avstånd, men det får ställas i relation till den allmännatrafiksäkerhetseffekt som erhålles.Vad jag erfar så arbetar även med attfinna praktiska och trafiksäkra lösningar för alla tra-fikantgrupper i samband med omprojektering av enväg till mötesfri landsväg. Detta sker i samråd medsamhällets olika företrädare inklusive fastighetsägare.Såvitt jag förstår så sker planeringen av väg E 14,delen , enligt ordinarie planeringspro-cess. Ett markägarsammanträde har genom-förts.Anf. 52 ():Fru talman! Jag får börja med att gratulera när-ingsministern till de 60 åren! Åren går fort, men komihåg att man inte är äldre än vad man känner sig! Manhar också nytta av den kunskap man har fått medåren.Tack för svaret! Jag håller med om att mitträckenär bra för trafiksäkerheten. Det tycker de som bor ianslutning till de vägsträckor som berörs också. An-ledningen till att jag har ställt frågan om hur det på-verkar jordbruket och ortsbefolkningen är attmitträcken faktiskt kan leda till försämringar i fram-komligheten för dem som är i behov av vägen dagli-gen för att ta sig till arbete, skola och jord- ochskogsbruk. Ett av delmålen som ministern nämndehandlar ju om en positiv regional utveckling.Det är bra att man försöker göra så lite markin-trång som möjligt, och de flesta av ministerns be-skrivningar av hur det fungerar är helt okej. Men närolika projekt ska genomföras finns det en tendens tillatt det vill gå lite för fort . får man väntalänge, men när det väl bär till går det jättefort.Den förstudie som ska göras måste alltid tas frami samarbete med brukarna och ske tidigt i planering-en, precis som ministern sade.I det aktuella fall som jag har beskrivit blev deboende inbjudna till en träff där en arbetsplan pre-senterades. De boende förväntades ta ställning till denunder pågående möte. Först var det en liten allmäninformation till alla, och vardet dags för markägarna. Mötet höll naturligtvis påtill halv två, till förtret för , och var knap-past konstruktivt heller.I den här byn fanns det handlingskraftiga personersom vågar säga ifrån om att det inte är realistiskt attunder några nattliga timmar ta ställning till en plansom man inte har sett förut. Men vad sker där det intefinns så här kraftfulla personer? En bättre arbetsmo-dell måste vara att förutsättningslöst titta på verklig-heten och sedan diskutera möjligheterna och svårig-heterna med de berörda ortsborna.En arbetsplan ska innehålla en miljö- och konse-kvensbeskrivning - ja, det är självklart. Men ska dentillgodose både trafikanter och boende?När mitträcke sätts upp blir vissa anslutningsvägaravstängda, vilket innebär en omväg för byborna närde ska till olika platser. Hur lång väg är acceptabel?Räknar man eller kilometer?I den by som jag har beskrivit finns det en mark-ägare som har till sin mark. Hankommer, med det förslag som har presen-terat, att få dit. - är detrimligt? Jag har besökt stället, så jag vet att det fak-tiskt är sant.Min fundering blir också: Hur påverkar det mil-jön? En jordbrukare kör t.ex. gödsel till sina åkrar,vilket innebär många resor med långsamtgåendefordon. I Nedansjö, som den beskrivna byn heter -jag skulle kunna beskriva många andra ställen, för detfinns många liknande fall - finns det unga jordbruka-re med ca 300 nötkreatur. De är därför i behov av attbärga mycket foder till sina djur. Det innebär mångaresor till åkrarna och många extra kilometer medtraktorer längs . Det innebär också att mer avga-ser sprids i naturen. Hur påverkar det trafikrytmen förbilisterna, för att inte tala om humöret? För jordbru-karen blir det en negativ arbetsmiljö och en stress-faktor som är negativ.Nu har jag ställt flera frågor här, som jag hoppasatt jag kan få lite svar på.Anf. 53 Näringsminister ():Fru talman! Som antagligen förstårkan jag inte här i kammaren diskutera ett enskilt fall.Jag har inte möjlighet att bedöma det. Det måstehanteras i vanlig ordning, och det är somgör det. Däremot kan jag säga att det inte låter rimligtmed 7,7 kilometer.Jag vill passa på att säga att mitträcken har givitoerhört goda resultat. T.o.m. fanns det 478kilometer öppnade mötesfria vägar. Fem av de sex ursprungliga objektenär klara. Det är E 22 somåterstår eftersom ärendet är överklagat.Under 2001 medförde de riktade trafiksäkerhets-åtgärderna 10 färre dödade av totalt 18 och 60 färresvårt skadade av totalt 100. T.o.m. är utfalletför de öppnade mötesfria landsvägarna 77 olyckorutan dödade men med 4 svårt skadade. Mötesolyck-orna har försvunnit helt. Antalet singelolyckor medsvår skadeföljd har kraftigt reducerats. 48 singel-olyckor med 14 svårt skadade ska jämföras med 9tidigare och 13 lindrigt skadadeOmkörningsolyckor med svår skadeföljd har inteinträffat. Det har inträffat 16 omkörningsolyckor med3 lindrigt skadade och 8 upphinnandeolyckor med 4lindrigt skadade. Dessutom har det skett 5 variao-lyckor utan personskador.Jag ska inte trötta kammaren utan bara konstateraatt mitträcken är billigt, effektivt och ger oerhört storavinster omgående när det gäller trafiksäkerhet. Detmåste vägas mot andra intressen. Det gäller att hittaen balans. Det är sak att göra det och föraen diskussion med de inblandade.Jag kan inte föra en diskussion om det enskildafallet. Det får prövas i vanlig ordning. Det kan ocksåöverklagas.Anf. 54 ():Fru talman! Självklart är jag medveten om att mi-nistern inte kan ta upp enskilda fall. Jag sade också imitt anförande att det var ett exempel för att göra dettydligt. Sedan jag har skrivit interpellationen har flerapersoner kommit till mig och sagt att det är ett pro-blem. Senast fick jag höra en reflexion om hurdet fungerar i , där det finns många jordbrukaresom behöver komma fram.Jag är inte kritisk till att det blir positivt resultatav mitträckena. Jag är medveten om att det är väldigtbra.Vi ser att många barnfamiljer flyttar ut pålandsbygden för att få lugn och ro och en fin miljö förbarnen att växa upp i. Men om ett mitträcke sätts uppoch stänger av en infart eller en avfart innebär det atttung lastbilstrafik till företag måste gå på byvägen,där det har varit relativt lugn trafik. I detaktuella fallet är det ett sågverk och en mekaniskverkstad. Detta påverkar barnens trafiksäkerhet ochförsämrar också framkomligheten för småföretagarna.Många barn cyklar till skolan. De kommer att fåbetydligt längre till skolan. Det kommer också att blitrångt och trafikfarligt längs den enfiliga sträckan. Jagskulle inte vilja ha barn som cyklar där, med detotäcka luftdraget från omkörande bilar. Därför måsteman överväga om man kan ha en cykel- och gångvägför skoleleverna. Och hur gör barnen när de ska hälsapå kompisar som bor på andra sidan vägen? Kliver deöver mitträcket då?Om man bygger sidovägar som komplementmåste markägare klara underhåll och snöröjning. är lång kan det leda till att kommunen får öka-de kostnader.Hur ska de personer som åker kollektivt agera?Kliver de av bussen flera kilometer hemifrån för attvara laglydiga eller kommer de att hoppa över mitt-räcket för att ta närmaste vägen?Många motionärer vill kunna promenera. Då ärdet naturligt att gå runt på en slinga. Det är knappasttroligt att man vill gå utefter en vägsträcka som ärenfilig, om det är mycket trafik.Man bör kunna lösa de här problemen tillsam-mans med brukarna. Man bör planera i förväg så attdet inte behöver bli överklagningar. Det är bara tristför allt och alla. Den bästa lösningen är måhända enhastighetsbegränsning. Visserligen får inte bilisternablåsa på i hög fart för att komma till semestern i fjäl-len. Men för att leva upp till flera av transportsektornsdelmål gäller att även de boende får en god miljö, enpositiv regional utveckling och ett jämställt transport-system, eller hur?I står att en verksamhet eller åtgärdinte får bedrivas eller vidtas om den medför risk föratt ett stort antal människor får sina levnadsförhållan-den väsentligt försämrade eller om miljön försämrasavsevärt. Som jag ser det försämras miljön på grundav att det blir längre resor med de långsamt gåendegamla traktorerna som inte heller alltid har den bästaavgasreningen. De fördröjer trafiken, den går lång-samt och trafikanterna blir irriterade. Det påverkar också arbetsmiljön för många,för att inte tala om säkerheten för barnfamiljerna.Anf. 55 Näringsminister ():Fru talman! Det projekt vi har satt i gång när detgäller mitträcken kommer att fortsätta. Vi kommerinte att kunna föra en diskussion om att dra ned has-tigheten på 90- och 110-vägar därför att det blir kon-sekvenser för dem som bor intill vägen och i närom-rådet. Vi kommer att driva mitträcken. Det vill jagklarlägga. Det finns inte någon antydan om vi skulleavstå från mitträcken på grund av att det kan uppståobehagligheter på vissa ställen.Vägverket arbetar fram lösningar i samråd medflera aktörer under hela planeringsprocessen. Exem-pel på lösningar kan vara att öppningar i mitträcketsamlokaliseras med busshållplatser, markbyten, ettutbyggt parallellvägnät, uppsamlingsvägar, planskildakorsningar och åtgärder för att möjliggöra att en väg-bana i taget kan korsas.Jag har själv sett hur man har kunnat samordnaintressen när man har byggt mitträcken. kandet bli något längre, men det ska ställas mot hurmånga liv man vinner och antalet svårt skadade.Ersättningen bestäms utifrån expropriationslagenoch utgår från markintrånget. Markintrång ersättsmed ortens marknadsvärde för jordbruksmark. Prisetberor på marknaden men ligger runt per kva-dratmeter.Förlängt ägovägsavstånd ersätts för flera faktorer,först och främst för mertid för ökat avstånd till mar-ken. Mertiden är även beroende av storleken pååkern, vägtyp och den hastighet man kan köra påvägen. Den totala årliga mertiden multipliceras medpriset för man, vagn och traktor vilket förhandlasfram mellan och ägovägsavstånd ersätts också för delsökade underhållskostnader, dvs. brukaren får meregen vägmark att sköta, dels ökad allmän tillsyn, dvs.för längre körväg för att se om det är dags att skörda.S.k. annan skada ersätts föratt brukaren ska hinna anpassa sin maskinpark m.m.till den nya brukningsenheten. Här tas hänsyn till denåterstående brukningstiden, dvs. ersättningen är indi-vidanpassad efter brukaren.Det finns ett system för planering. hartill uppdrag att göra ingående planering där alla in-tressenter är delaktiga och man hittar lösningar till-sammans. Mig veterligt har det alltid fungerat. Det ärett måste.Vi kan inte börja föra en diskussion om att draned hastigheten till 50 i stället för att bygga mitträck-en, med utgångspunkt från vissa inte specificeradeintressen, livsmiljö osv. Men jag kanske har missför-stått interpellanten. Jag vill klarlägga att vi kommeratt fortsätta detta projekt med mitträcken som harvarit så oerhört framgångsrikt för att få ned antaletskadade och dödade.Anf. 56 ():Fru talman! Det är jag medveten om. Jag sägerinte nej till att man ska fortsätta med mitträcken. Menjag förstår inte varför det inte skulle kunna vara möj-ligt att införa hastighetsbegränsningar på vissa stäl-len. Att ha öppningar i räcket kan vara ett sätt att lösaproblemen. Men när bilister kör väldigt fort är detinte så tryggt att korsa över där man har gjort en litenöppning.Jag funderar också över skrivningen i miljöbal-ken: En verksamhet eller åtgärd för inte bedrivas ellervidtas om den medför risk för att ett stort antal män-niskor får sina levnadsförhållanden väsentligt försäm-rade eller miljön försämras avsevärt. Den försämrasför barnfamiljerna som har valt att åka.Jag värnar om landsbygden och dess möjligheteratt hålla landskapet öppet. Det finns nu risk att mark-ägare planterar skog eller energigräs på sina marker.De har i det här fallet sagt att det kanske blir följden.Det kommer att innebära att det blir igenväxta mar-ker. Turisternas önskemål om öppna landskap blir ettminne blott. Det leder som bekant till färre arbetstill-fällen inom turistnäringen.Trafiksäkerheten är viktig, men det är också ar-betstillfällena. Det är också viktigt med den socialakontakten mellan byborna. Det gäller att tillgodose deboendes behov av kommunikationer och inte enbartbilisternas möjlighet att köra fort. Det jag har beskri-vit är ett exempel bland väldigt många i landet.Jag hoppas att ministern tar med sig de tankarnatill regeringssammanträdet så att både jordbruksmi-nistern och miljöministern kan få fundera på dem. Jagförsökte sprida informationen när jag skrev minafrågor och interpellationer. Men det har varit när-ingsministern som svarat på alla frågorna. Jag hoppasatt de diskuteras vid regeringssammanträdena.Anf. 57 Näringsminister ():Fru talman! Än en gång: Planeringsprocessen ärsådan att alla aktörers intressen ska kunna mätas.Man ska kunna balansera vikten av att öka trafiksä-kerheten med räcken med de intressen som finns.Det finns en risk med att öppna mitträcken så attbilister kan köra över. När bilisternakör i kör de övervägen lite varstans. Då är det väl bättre att ha en öpp-ning som är klar som öppning och där man kan varnaför detta. Jag förstår inte riktigt resonemanget. I dagåker bilarna fort, och bilisterna kan köra över litevarstans. Då är det bättre att man har en ordnad över-fart.Vi spar kanske hundratals liv och svårt skadademed räckena. Det är en huvudfråga. Sedan kan detsjälvklart inte leda till att vi får miljöproblem. Det ärlite kraftfullt att säga att om vi gör mitträcken kom-mer det att innebära att människor flyr landsbygden.Tanken har mig veterligt inte varit att det skulle bliså. Tanken är helt enkelt att man nu får det balanseratoch kan föra en diskussion så att alla blir nöjda. Detgäller även dem som bor intill denna väg.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2001/02:340 omutbyggnaden av bredbandAnf. 58 Näringsminister ():Fru talman! Inledningsvis vill jag tacka SvenBergström för hans interpellation. De frågor han tarupp engagerar många i vårt land. Vi arbetar nu medatt skapa en i princip ny infrastruktur för , ochenligt mitt sätt att se det är det därför viktigt att frå-gan också tas upp i många forum runtom i landet -och detta forum är ett.Sverige har i mätning av tillgång tillbredband avancerat från en fjärdeplats i december2000 till en tredjeplats och har därigenomgått om i denna mätning.Antalet privata Internetkunder i som hartillgång till access med högre bandbredd har sedanjuni 2000 beskrivit en formligt explosionsartad ut-veckling. Utvecklingen har gått från ca 47 000 i juni2000 vidare till i storleksordningen 350 000 i juni år2001, allt enligt Post- och bedömning.Myndighetens senaste skattning är att siffran därefterkan ha ökat till 430 000-470 000 abonnemang /2002 - mer exakta siffror kommerunder denna vår.Vidgar vi perspektivet till att gälla inte bara anta-let hushåll som har snabba abonnemang, utan somkan få bredband om de vill, visar en kartläggning somjag har tagit del av att närmare två av tre hushåll ilandet kan få sådana abonnemang med högöverföringskapacitet.Jag har svårt att kalla en sådan utveckling ettmisslyckande, och som jag tog upp tidigare är detheller inte omvärldens bedömning att det är ett så-dant.När det gäller IT-infrastrukturutbyggnaden är in-riktningen att detta är en fråga som marknadenprimärt har att lösa. Staten har en roll att fylla för attkomplettera det marknaden inte klarar av. Det innebärett ansvar för staten. Jag kan försäkra att detta ansvar är tydligt för mig och för reger-ingen som helhet.Som jag nämnt vid tidigare tillfällen i dennakammare är en viktig del av IT-politiken att allakommuner får minst en anslutningspunkt till ettstomnät med hög överföringskapacitet. Förutsättning-arna för av detta natio-nella stomnät har förändrats. Därför har vi, precissom tar upp, tillsatt en särskild utre-dare som ska medverka till att förutsättningar skapasså att alla kommuner får en anslutningspunkt till ettstomnät. Utredaren ska redovisa resultat av sitt arbetesenast . Då får vi ta ställning tillutredningens slutsatser och förslag. Klart är att fråganmåste lösas. Vi kommer inte att nöja oss förrän vi nåttfram till alla kommuner.Sven frågar om jag är beredd att vidtanågra åtgärder för att motverka den regionala klyv-ning som den ojämna utbyggnaden av IT-infrastrukturen medför. Statens övergripande ansvarär att se till att IT-infrastruktur med hög överförings-kapacitet finns tillgänglig i hela landet. Det är någotsom bl.a. tar sig uttryck i stomnätsutbyggnaden. Menminst lika viktigt är det stödsystem som riksdag ochregering har beslutat om. Det handlar mer specifiktom stöd till kommunerna samt en skattereduktion tillabonnenter för bredbandsanslutning.Kommunstöden är utformade på så vis att de skastödja de kommuner som kan antas ha sämre förut-sättningar att få en utbyggnad i marknadens regi.Kommunstöden har utformats just för att motverkauppkomsten av den regionala klyvning som SvenBergström tar upp.Post- och har fått i uppdrag att följautvecklingen av tillgängligheten till IT-infrastrukturmed hög överföringskapacitet. I början av mars 2002lämnar man en delrapport i detta uppdrag. Det ärintressant att notera att nästan en fjärdedel av landetskommuner har kommit långt med arbetet kring sittIT-infrastrukturprogram.Vi kan också se att stöden för anläggande av nätenligt denna kartläggning primärt betalas ut till kom-muner i och samt Gotland.Det är något som visar på att det inte nödvändigtvis ärstorstadsområdena som kan leda till utveckling. Jagser detta som ett tecken på att den väg vi valt är rätt.Jag följer naturligtvis den fortsatta utvecklingen avhur stöden används.Jag till tillägga att regeringen redan genomfört ettantal justeringar av stödformerna. Kravet på medfi-nansiering till IT-infrastrukturstödet har sänkts kraf-tigt. Det finns nu en möjlighet för att vidsärskilda skäl frångå andelen medfinansiering ochandelen stöd för en viss kommun. Vidare har riksdagoch regering beslutat om att förlängastödperioden till . Även detta är en anpassningtill den nya marknadssituationen och ska tjäna som enstimulans till utbyggnaden.I samband med att regeringens nuvarande IT-politik växte fram fanns det naturligtvis höga för-väntningar. Sedan regeringens IT-proposition ladesfram 2000 har det skett förändringar i vår omvärld.IT-konjunkturen sjönk, och med detta förändradesockså marknadens möjlighet att stå för sin del avinvesteringarna. Det är oundviktligt att många visio-ner om hur snabbt vi ska nå en viss grad av utbygg-nad av IT-infrastrukturen i och med detta tar längretid att uppfylla.Däremot, och där vill jag vara tydlig, har vi fast-ställt att regeringen har ett ansvar för att driva påutvecklingen. Det är det arbete som pågår just nu.Anf. 59 ():Fru talman! Inledningsvis vill jag tacka närings-ministern för svaret. Det blev dock något komplicerateftersom jag av någon anledning har fått ett annatsvar än det som näringsministern läste upp. Men detgår att leva med, för en del formuleringar var gemen-samma.I mitten på juni , , be-slutade den här kammaren att alla delar av Sverigeinom ska få tillgång till bredband.Staten hade enligt detta beslut ett övergripande ansvarför att se till att IT-infrastruktur med hög överfö-ringskapacitet finns tillgänglig i hela landet. När-ingsministern underströk, om jag minns rätt, fråndenna talarstol just att det skulle gälla hela landet.Svenska Kraftnät fick , som näringsministernpåpekade, regeringens uppdrag att bygga ett nät föratt bygga samman alla kommuner i landet. Det ärhistoria.Nu, , har vi en situation där det interiktigt blev som vi hade tänkt oss. Jag noterar att införEU-toppmötet i för några veckor sedanframhöll statsminister i en debattarti-kel med premiärminister behovet av initi-ativ för att säkra bredbandsutbyggnaden i . Detär på något sätt begripligt att statsministern flyr verk-ligheten i och pratar om visioner för bred-band i hela när man inte lyckas på hemma-plan. Det vore naturligtvis också klädsamt om stats-ministern och näringsministern lade kraft på att levaupp till alla de tjusiga löften om bredband till alla ochom 98-procentig täckning etc. somgavs i samband med den med pukor och trumpeterlanserade IT-propositionen våren 2000.Från sida varnade vi redan då föratt ett misslyckande skulle bli följden av den vägregeringen och riksdagsmajoriteten valde för två årsedan. Misslyckandet har möjligen blivit större ochmer fatalt än någon kunde ana. Jag noterar att vi intevar ensamma då heller - redan då talade tidningen om att visionen om IT till alla var död.Den modell som vi från förordadevar en satsning på ett statligt nätbolag för att garante-ra en snabb och heltäckande utbyggnad av ett optofi-bernät över hela landet. Vi har också förordat en klardefinition av bredband som till att börja med en över-föringskapacitet på till ochfrån slutanvändare.Låt mig i det sammanhanget fråga näringsminis-tern vad regeringen har för ambitioner när detgäller nivån på kapaciteten. Duger det med ADSLeller ISDN, eller vad menar regeringen med bred-band? Vilken kapacitet eftersträvar man?Jag har några kommentarer till svaret. Vi har juinte riktigt samma svar, men vissa formuleringar varsom sagt gemensamma. Näringsministern säger attförutsättningar för avdet nationella stomnätet har förändrats. På vilket sättdå, och varför?Näringsministern underströk att Svenska Kraftnätskulle klara detta med utgångspunkt i sin balansräk-ning. Det skulle inte till några nya pengar osv. Vad ärdet som har gått snett? Varför har det blivit så härilla?Sedan säger näringsministern att det är för tidigtför att uttala sig om hur vi ska gå vidare i frågan. Detfanns ju så oerhört bestämda ambitioner och tydligavisioner . vet man inte hur manska gå vidare. Det måste väl ändå finnas en tydligambition på för hur dennafråga ska utvecklas och för hur snabbt man ska byggaut.Näringsministern säger också att staten har ettövergripande ansvar för att se till att IT-infrastrukturmed hög överföringskapacitet finns tillgänglig i helalandet. Bra - men låt oss då få svar på den fråga somjag ställde tidigare.