prot · GP0953 · 2002-01-17 00:00:00 — Manbehöver bara titta på två tidigare så centralistiskaländer i som och föratt se i vilken riktning utvecklingen går - bort fråncentralism i riktning mot mera regionalt inflytande.Ett av de få undantagen i när det gäller endirektvald nivå mellan kommuner och stat är Finland.Man kan säga att som storher-tigdöme under faktiskt fick den svenskakommunreformen , trots att man lämnatdet gamla riket i och med övertagande ettfemtiotal år tidigare. Men den stora skillnaden i detsom släppte igenom var att han inteville ha direktvalda landsting. Han var alltså på denpunkten på samma linje som har varit iden svenska debatten under senare år.När det gäller förhållandena i vårt land är det intebara så att de allra flesta av oss har kommit fram tillatt det nog behövs tre offentliga nivåer i ett land avSveriges storlek, utan det är också så att vi i vårt landhar en väldig röra på mellannivå. På mellannivån äralla tre offentliga nivåer engagerade - de direktvaldalandstingen som vi har haft i vårt land under 130-140år, företrädare för statsmakten via direkt av regering-en utsedda landshövdingar och maktbefogenheter pålänsstyrelserna men också förstås sammanslutningarfrån den tredje nivån, från kommunernas sida. Denröran leder inte till ett effektivare beslutsfattande ochinte heller till tydlighet och genomskinlighet förmedborgarna när det gäller vem som har ansvar förvad.Vad är då alternativet till denna liberala närhets-principen? På den punkten är väl Moderata samlings-partiet det parti som är tydligast. sägerinte att är ett land som skulle klara sig medtvå nivåer. De tycks tycka att det finns ett antal vikti-ga beslut som rör en nivå som varje kommun inte kanfatta beslut om och inte heller statsmakten. Då väljerde en lösning med indirekt valda kommunalförbundoch, förmodar jag, i vissa fall förstatligande av upp-gifter som finns på mellannivå. Det behövs ju intenågon särskilt genomträngande analys för att säga attdet åtminstone när det gäller tydlighet och ansvarsut-krävande är det en sämre metod än direktvalda regio-nala nivåer.Moderaterna är väldigt tydliga, och det är ju i ochför sig bra, även om de är tydliga i fråga om en dåligoch felaktig princip. Det är något mer oklart medSocialdemokraterna. Men den grundläggande tradi-tionen inom svensk socialdemokrati att vara centra-listisk har varit dominerande i den debatt som vi harhaft sedan åtminstone 60-talet om det som kallades för länsdemokrati.Dock fick vi en klar förbättringpå denna punkt i och med de förslag som den social-demokratiska regeringen, under det ansvariga statsrå-det , lade fram till omdessa regionförsök. Det har spekulerats om vad somlåg bakom denna omsvängning. Det finns ju ett antaljournalister och forskare som menar att det väl mesthade att göra med att man hade ett nära samarbetemed i ekonomisk-politiska frågor ochatt man på denna punkt gick till mötes.Oavsett hur det var med denna bakgrund så vill jag geall heder till för de förslag somlades fram för och som har kunnat prövaspå ett par ställen i vårt land. Däremot kan det inte gåsärskilt mycket heder till som harblivit den som, frivilligt eller ofrivilligt, på dennapunkt leder återtåget till en mer traditionell centralis-tisk socialdemokratisk ståndpunkt.Fru talman! principlöshet när detgäller vilka rättigheter som ska finnas för medborgarei hela vårt land slog igenom på det sättet att man intekunde stå emot de lokala påtryckningarna från sinapolitiker i , och det öppnade för att det i daginte blir ett fullt så dystert beslut från de stora partier-nas sida som det skulle ha blivit om de hade fått somde egentligen hade velat. I och med att släpptesigenom kunde regeringen inte stå emot påtryckningarfrån sina politiker i , och därmedkommer vi inte att klubba igenom det som re-geringen föreslog och som jag förmodar att Lars-ErikLövdén egentligen önskade, dvs. en reträtt på nästansamtliga punkter.Fru talman! Det är klart att en del av de frågorsom vi diskuterar av medborgare kan uppfattassom tekniska. De handlar om konstitutionella frågor,maktdelning osv. Men de är i grunden väldigt princi-piella, och det är fullt möjligt för varje medborgare attha en uppfattning. Därför tycker jag att det är viktigtom vi i dagens debatt, inte minst från statsrådets sidaeller från de moderata företrädarna, försöker klara utvad de egentligen tycker och talar om för medborgar-na vad det är för fel med närhetsprincipen och vad detär för fel med direktval och vad det är för fördelarmed indirekta val.Fru talman! I förhoppningen att dessa frågor kanfå något svar under debatten avslutar jag mitt inläggmed att yrka avslag på propositionen genom att yrkabifall till reservation 1.Anf. 13 ()replik:Fru talman! Vad är det för fel på närhetsprincipen,frågar . Sedan argumenterar han för ska inrätta en ny nivå över den närmast medbor-garna belägna kommunala nivån. Det var vad helaanförandet gick ut på. Vi menar att man visst kanöverföra mycket mer makt till kommunerna och börgöra detta och göra dessa mer självständiga och själv-styrande. Men att det skulle vara någon speciell de-mokratisk eller annan vinst med att upprätta ytterliga-re en politisk nivå tycker jag är svårt att se. Varförska man i så fall inte inrätta ytterligare nivåer, kanskemed direktval? Skulle det bli ännu mer demokratisktdå? Nej, så stort är inte . Vi har av traditionstarka kommuner, och de bör bli ännu starkare. Ochde måste sedan samarbeta med varandra i vissa frå-gor. Det kan vara tillfälligt, och det kan vara för läng-re tid. Detta sker redan nu i stor utsträckning i kom-munalförbund, vilket är ett utmärkt sätt att organiseradetta, och det finns också andra.Direktval tycker jag absolut hänger ihop med be-skattningsrätt. Har man beskattningsrätt tycker jag attdet är rimligt med direktval. Det är i varje fall en linjesom man kan driva. Det var inte riktigt bra när videlvis hade en indirekt vald riksdag. Det var interiktigt lyckat.Men vi vill inte ha för många nivåer med beskatt-ningsrätt. sade, vilket jag citera-de, att han tyckte att det var bra med många beskatt-ningsnivåer, dvs. åtminstone tre, eftersom man då kanta ut tillräckligt hög skatt. Tycker ocksåatt det är ett bra argument för att vi ska ha mångapolitiska nivåer i ?Anf. 14 BO () replik:Fru talman! Nej, jag tycker inte att det är någotbra argument, och därför har jag inte heller använtdet, vilket möjligen noteradeunder det anförande som jag höll.Om jag förstod svaret på mina frågor rätt förefal-ler det som om är för närhets-principen men tycker att man ska ha direktval baraom det också innebär beskattningsrätt.Om jag tar den sista frågan först är väl en rimligmotfråga om är för att Europa-parlamentet ska ha beskattningsrätt. Jag har inte upp-fattat det så i de Europadebatter som vi har haft medmoderaterna.Däremot är det glädjande att avstånd från att man på riksnivå i vårt land harindirekta val. Och vi noterade att ellerden svenska högern till slut kom fram till att vi inteskulle ha kvar första kammaren. Och tydligen har detnu slagit igenom också på det principiella planet.Jag tycker att det mera besynnerliga med NilsFredrik inlägg är frågan om man ska haytterligare nivåer. Jag gjorde ett försök i mitt inläggatt tala om att det är en praktisk fråga att bestämmasig för hur många nivåer man ska ha och att man kankomma till olika slutsatser. Jag nämnde exempletmed och och att man kommer framtill olika slutsatser om hur många nivåer man ska ha.I vissa fall kan kloka människor ha olika uppfattning-ar på den punkten. Men sedan fortsatte min argu-mentation på temat att när man väl har bestämt nivå-erna så ska man ha så tydliga ansvarsmöjligheter ochmöjligheter till utkrävande av ansvar som det går attåstadkomma och att direktval därför är överlägsnaindirekta val.Jag skulle därför vilja att detta replikskifte kommenterar frågan om detligger någonting i vad jag och flera andra talare harhävdat i dagens debatt, nämligen att det är tydligareoch klarare med direktval än indirekta val.Anf. 15 ()replik:Fru talman! Direktval har absolut sina föredelar imånga sammanhang. tycker jag inte att vi ska talaså mycket om som är en speciellkonstruktion, och jag vet att har lite speci-ella synpunkter också på hur stor makt detta organska ha. Jag talade naturligtvis om inhemska förhål-landen.Jag tycker ändå att det inte går att komma förbi attmed flera politiska nivåer och flera beskattningsnivå-er ökar risken för ett större och starkare skattetryck.Man kan åtminstone hävda det. Det är inte alldelesoomstritt. Men statsministern verkade i varje falltycka så. Och han tyckte att det var bra.Min fråga till här måste snarasthandla om den regionala nivån.Bo Könberg utgår från att det finns ett slags ge-nuin, naturlig politisk och regional nivå, t.ex. förKalmar län som omfattar ett antal kommuner i östraSmåland och dessutom . Jag har mycket svårtatt se vad den naturliga regionala politiska nivånskulle vara för detta län. Kan det inte i stället vara pådet sättet att en del kommuner, kanske i södra läns-delen, i många frågor har mycket mer gemensamtmed kommuner i angränsande län och kanske kansamverka med dessa flexibelt, kanske tillfälligt ikommunalförbund, medan kommuner i norra delenav länet kanske samverkar mot flexibelt,under en mer eller mindre , med ett störreeller mindre antal kommuner ingående i samverkan?Jag får ofta intrycket att man på något sätt okri-tiskt har överfört det regionbegrepp som finns i Euro-pa där med, tror jag, 14 miljoner invånare ären region, till svenska förhållanden där det inte allspassar.Anf. 16 BO () replik:Fru talman! säger i ett svartill mig att verkar utgå från att det finns ennaturlig självklar regional nivå. Nej, så är det inte. Jagförsökte argumentera för att detta bör analyserasalldeles av sig självt innan ställning tas till hur manska välja dem som ska ansvara på de olika nivåerna.Det man bör fundera på är förstås om skaha mer än två nivåer eller inte. Räcker det i ett landmed ungefär 280 kommuner och en statsmakt? Jagtror att de allra flesta kommer fram till att det finns ettstort antal beslut som rör den regionala nivån. Dåmåste man - det visar tankemödor -landa i att ett stort antal av de besluten ska lösas ge-nom en form av indirekt valda kommunalförbundoch, som jag sagt, genom att ett antal frågor förmod-ligen flyttas upp från den regionala nivån till statsni-vån. Man måste ju hamna på den linjen om man intetycker att det behövs mer än två nivåer.Men sedan när man bestämt sig för det är det välrimligt att i varje del av landet bestämma sig för vadsom är den naturligt regionala nivån. Det är inte så attdet utifrån liberalismens grundprinciper faller ut attdet ska vara 21 regioner i . Kanske ska detvara 22 eller kanske 12. Detta bör, har vi tyckt, varaen fråga som man lokalt och regionalt själv bestäm-mer.Nu har det bestämts - många i har velat hadet så - att de tre olika organ som förut fanns i Skånepå regional nivå numera är ett. Det beslutet tror jagvar klokt. Liknande beslut har fattats i Västra Göta-land. Förmodligen kommer man på andra håll i landetatt fatta andra beslut. Det är fullt möjligt att exempel-vis anser sig vara en fullt naturlig nivå, ävenom det "bara" bor 55 000 människor på den ön. Svå-rare än så är det inte.Anf. 17 PER ():Fru talman! Det var en intressant vinkling som BoKönberg hade vad gäller Socialdemokraternas fotbytei frågan. Jag har funderat på detta. Hur kan man alltsåförst driva en fråga så kraftigt som man gjorde när detgällde regionförsöken och sedan plötsligt byta fot?Bo Könberg menar att det kan ha att göra med samar-betet med . Jag vet inte om det kan vara så.Vad som dock är väldigt klart och tydligt är att manhar drivit en fråga kraftfullt och brett för att sedan,helt plötsligt, göra något helt annat när propositionenskrivs.Jag var en av dem - flera finns här i kammaren -som var med i , den parlamenta-riska regionkommittén. Vi hade mycket att diskutera iden kommittén. Där fanns många olika specialfrågoroch mycket hinder, liksom mycket att komma över-ens om, diskutera och försöka förhandla sig igenom.Det fantastiska - tycker jag som varit med i andrautredningar - är att vi lyckades komma fram till engemensam linje, driven inte minst av just Socialde-mokraterna. Det gjorde att vi trodde att vår PARK-utredning skulle ha ett stort inflytande på regeringensproposition. Vi kunde inte ana att något helt annatskulle komma ur detta.Som miljöpartist hade jag en del funderingar iPARK. Det handlade då just om tillblivelsen av denya försöksregionerna. Det gällde framför allt tillbli-velseprocessen i fråga om Västra Götalandsregionenoch länets storlek. Där var och Modera-terna väldigt aktiva för att försöka hindra den gräns-dragning som man gjorde, nämligen att Skaraborgtogs med. Vi ansåg - även , tror jag - attdet helt enkelt blev ett för stort län och en för storregion. Med en och en halv miljon medborgare och49 kommuner blir det lite för stort för att från demo-kratisk synpunkt kännas riktigt fungerande; medtanke på att man ska kunna vara deltagande, ha kollpå sina politiker osv.Det där fick vi inte alls hantera i kommittén; stor-leken på länet var inte aktuell. Dessutom var man,tycker jag, väldigt noga under hela kommittéarbetet.Vi fick väl inga andra signaler än att här var det intefråga om att backa, utan här var det fråga om att ut-veckla den linje som man hade börjat driva. Det gjor-de att vi fann de olika kompromisslösningarna för,som vi tyckte, en väldigt vettig utvecklingslinje. Deninnebar helt enkelt ökat regionalt självstyre.Vad som skedde när regeringen lade fram sin pro-position var att man helt enkelt ändrade den inrikt-ningen, som fler här har sagt. Jag vill poängtera attvad vi nu ser är någonting helt annat. Vi ser en litenförändring av de kommunalförbund som vi har,men det är ingen utveckling. Dessutom stärker re-geringen, vilket majoriteten i utskottet också vill,länsstyrelsernas roll. Det tyckte vi definitivt inte iPARK-utredningen. Snarare ville vi avlöva länssty-relsen och se till att man där sysslar med det man skasyssla med: framför allt tillsyn men också övervak-ning av de nationella målens genomförande ute ilandet.Problemet med själva propositionen blev att viförsökte hitta en gemensam linje, en oppositionslinjeså att säga. När propositionen lades fram försöktefaktiskt vi i kalla ihop alla partierna -utom Socialdemokraterna eftersom vi visste att derasståndpunkt inte alls skulle kunna gå ihop med våraståndpunkter. Det gällde alltså att finna en gemensamståndpunkt. gjorde genast klart för ossatt de inte ställde upp eftersom deras grundläggandeidé är att mellannivån, regionnivån, inte är deras linje.Sedan skrev vi en gemensam artikel. ,, Vänstern, vi i samt Kristdemo-kraterna var med på den. Efter det ställde Vänster-partiet - av rent taktiska skäl, som jag ser det, mendet kan kanske förklara - inte upp pådet avslag på regeringens proposition som vi ville ha.Jag tycker att det är ett märkligt sätt att bedriva poli-tik, men det har väl sina förklaringar. Både MatsEinarsson och kan kanske förklara detsenare här.Vad vi har hamnat i är ett trots allt märkligt be-tänkande. Det finns alltså en minoritet för det förslagsom PARK egentligen stod för. Det finns också ettmoderat förslag där man säger att går an, dockingen annan region. Denna inkonsekvens, som NilsFredrik på olika sätt har försökt förklara, ärdet väl ändå väldigt svårt att riktigt förstå. harNils framfört en del olika förklar-ingar till den, men jag menar ändå att de inte är håll-bara. Man kan inte driva en linje för vissa län och enannan linje för andra län, dvs. att det som är bra iSkåne är dåligt i andra län, trots att det finns anknyt-ningar till ett grannland här eller en historia där. Deninkonsekvensen får väl väljarna senare säga om detycker är okej.Jag vill avrunda, fru talman, med att säga att Mil-jöpartiets linje har varit att stärka detregionala självstyret. Det innebär att vi vill ha direkt-valda regionfullmäktige med beskattningsrätt.Varför hamnar vi nu i situationen att vi i våra re-servationer säger att man bör genomföra ett försöknästa mandatperiod och sedan permanenta det? Jo,det är därför att vi har lite olika syn på det här. En delpartier vill att det permanentas på en gång. Miljöpar-tiet accepterar att det finns olika fart här och olika sättatt ta sig fram till regionala direktvalda fullmäktigeoch accepterar t.ex. också regionförbund på vägen,bara för att ge den tid som behövs för var och en avregionerna. Det är åtta län som står i kö, som haranmält sitt intresse. De får nu inte alls vara med. Detär rätt märkligt, men så är det ju sagt. Ett ännu märk-ligare problem är att både och Skå-ne, som får lov att fortsätta, väl knappast kan se nå-gon fortsättning efter 2006.Det skulle vara intressant att höra idé om vad som ska hända 2007 med dessa regi-oner, som då har regionalt självstyre enligt försökenoch har utvecklat olika organ inom sig som då harfungerat . De har i alla fall fungerat väldigtlänge. Frågan är hur man gör då. Kan man backa frånsådant, och vad kostar det i så fall? Vad är konse-kvenserna av att man nu säger både ja och nej samti-digt, för det är det jag menar att utskottet gör. Det ärväldigt olyckligt, inte minst för dem som jobbar ute ide här regionerna; alla offentliganställda och övrigamedborgare.Det finns en fråga som togs upp här som jag barakort ska ta upp innan jag avslutar, och det är fråganom medborgardelaktigheten. Visst, det har gått förfort. Det är bl.a. därför som vi behöver de extra årenför försöket fram till 2006.Till slut, fru talman, skulle jag vilja yrka bifall tillreservationerna nr 1 och 3 och även till reservationnr 4. Det är en reservation från somhandlar om att den utvärdering som regeringen harsagt ska ske ska ha ett parlamentariskt inflytande. Jaganser att det här är så många problem som inte baragår att mäta, utan det måste också göras politiskabedömningar.Anf. 18 ():Fru talman! Inledningsvis vill jag yrka bifall tillförslaget till riksdagsbeslut i KU:s betänkande 7 ochavslag på samtliga reservationer.Diskussionen kring regionfrågan har minst sagtvarit både lång och förvirrande, inte minst i KU:sutskottsarbete. Efter att ha hört den inledande debat-ten känner jag mig föranledd att lite grann redo-visa vad förslaget innebär. Eftersom känslorna harsatts i svall här under diskussionen, känner jag migfaktiskt nödd att göra detta.Vad innebär då det här förslaget som skulle varabåde konservativt, centralistiskt och allt annat somhar sagts här i debatten? Jo, förslaget innebär kort ochgott att och fortsätter verk-samheten helt oförändrad även under nästa mandatpe-riod - alltså ingen förändring mot tidigare. Giltig-hetstiden för försökslagstiftningen förlängs alltså tillutgången av år 2006.Det här är alltså en förändring mot det förslag somfanns i propositionen och som majoriteten i KU harställt sig bakom.För och gäller övergångsreglernaenligt samverkanslagen. Det är samma beslutanderättom medel för regional utveckling som ochhandlar om fördelning mellan projektverksamheter,om företagsstöd och medfinansiering av EG:s struk-turfondsprogram. Däremot ska kulturpengarna över-föras till . Däri ligger den enda skill-naden mot tidigare verksamhet i de här två regioner-na.På väljs representanterna till samver-kansorganet direkt genom att det är kommunfullmäk-tige som utgör samverkansorgan. För delövergår det tidigare till att kallasKommunalförbund. Dessa regler gäller övergångsvis,enligt samverkanslagen, under nästa mandatperiod,alltså års utgång.Övriga län som så önskar, och det har varit delademeningar om hur många de är - omkring 13 har jagfått besked om, men jag vet inte - kan alltså bildasamverkansorgan i form av kommunalförbund. Detblir ett indirekt val, som har sagts och kritise-rats här under debatten, men valet sker av förbunds-medlemmarna i fullmäktigeförsamlingarna.Kommunalförbundets uppgifter är i korthet att an-svara för utarbetande och uppföljning av utvecklings-program för länet, att besluta om prioritering av infra-strukturåtgärder vid upprättande av länsplaner förregional infrastruktur, att ansvara för utarbetande avnya tillväxtprogram för kommande period samt attbereda ansökningar gällande vissa bidrag från EG:sstrukturfonder. Däremot är den s.k. kulturpåsen borta.Det här har man, som jag har sagt, kallatför konservatism, toppstyrning, centralism, överfö-rande från regionerna och kommunerna till staten osv.Jag kan bara konstatera att det inte är vilka upp-gifter som helst som kommunalförbunden får ta sigan, utan det handlar om stora utmanande uppgifter.Det handlar om att samverka för att fåkommuner, inte minst i glesbygd, att överleva. Dethär är oerhört viktigt, men demokratiaspekten ärockså viktig i sammanhanget.I propositionen och i betänkandet har vi ocksådiskuterat länsstyrelsernas roll, och den stärks inte,som jag kan se det i alla fall. Däremot tydliggörslänsstyrelsens roll. Den tydliggörs bl.a. genom attlänsstyrelsernas styrelser väljs avregeringen.Jag tror att det är viktigt med en utvärdering äveni det här sammanhanget för att se över länsstyrelser-nas verksamhet och ansvarsfördelning i förhållandetill annan statlig verksamhet.Under den kommande mandatperioden avser re-geringen också att göra en översyn av uppgiftsfördel-ningen mellan stat, landsting och kommuner. Det härhar efterlysts lite grann, inte minst från Miljöpartietsom säger att det ska vara en demokratisk utredningsom tittar närmare på detta.Syftet är att hitta former för beslutsfattande så attbesluten fattas på rätt nivå. Det här är naturligtvisviktigt ur många synvinklar sett. Nära beslut skafattas nära människorna, medan regionala beslutkräver en form för detta.Det är också värt att påpeka att en uppföljning ochutvärdering av den pågående verksamheten kommeratt ske. får jag be Per om ursäkt, för det ärdär ni vill ha en parlamentariskt tillsatt utredning. Dethär ska, som jag ser det, ske på två nivåer. Dels harsamverkansorganet självt i uppgift att göra en upp-följning, dels ska det genomföras en oberoende upp-följning och utvärdering i slutet på varje mandatperi-od.Vilka aspekter och vilket synsätt har man i bottennär man inrättar regionala nivåer och regionalt själv-styre? Två viktiga kriterier är demokratiaspekten ocheffektivitetsaspekten. Demokratieffekten kan varaganska svår att mäta efter en så kort försöksperiod.Därför kan det vara klokt att låta de hittillsvarandeförsökslänen fortsätta helt eller delvis som tidigareunder ytterligare en mandatperiod.Vi har i KU kunnat läsa om att vissa forskare me-nar att man först klart och tydligt kanutläsa en demokratieffekt av den här försöksverksam-heten, men det är klart att man inte kan vänta sålänge. Vi vet ju att det, som har antytts här tidigare,finns ett oerhört intresse ute i landet för att samverka iför regionen viktiga frågor.Nu får alla kommuner chansen att samverka ikommunalförbund inom respektive län liksom ilandstingen, om de så önskar, för att utveckla regio-nerna. Detta måste ses som något mycket positivt förregionerna. får man chansen att testa den s.k.Kalmarmodellen, som för övrigt har lovordats i enganska färsk , som vi naturligtvis hartagit del av. De intresserade kommunerna och ävenlandstingen har fått verktygen, och det gäller nuför dem att göra något bra med dem. De kan nu intebara inventera de hinder och problem som finns i sinalän utan de kan också se möjligheterna. Då spelar detingen roll om det är fråga om det är direkt eller direktvalt. Det viktiga är att involvera de många männi-skorna via partiverksamhet, via byalag osv. och fåderas idéer för att i samverkan utveckla deras regio-ner.Fru talman! Jag yrkar avslutningsvis än en gångbifall till utskottets förslag och avslag på samtligareservationer.Anf. 19 BO () replik:Fru talman! redo-gjorde för den förbättring som ägt rum i förhållandetill den mycket dåliga propositionen, nämligen i och i kommer att fåfortsätta försöksverksamheten på samma sätt som .