prot · GP09118 · 2002-06-03 00:00:00 — gick Socialdemo-kraterna till val på mantrat vård, skola och omsorg.Det var systemen man lovade att värna - inte demänniskor som är beroende av systemen. Man nämn-de aldrig patienter, elever och pensionärer. ser vieffekterna av det. är såväl vård och skolasom omsorg. Och den stänger . Barnen påEkeskolan är både patienter och elever och, tro deteller ej, snart också pensionärer. Det är den endagruppen i landet som saknar gymnasiemöjlighet, ochdärför förtidspensioneras ofta barnen direkt eftergrundskolan.Efter väntar förtidspensionering. Ef-ter kamratskap och social gemenskap på Ekeskolanväntar ensamhet. Det var det livet i Socialdemokra-ternas . Det visar hur tunn ytan är på Östrosvälfärdspolitik. Handlar det inte om miljarder tillsystem är inte intresserad. Stäng och glöm ärÖstros linje vad gäller . När han hävdarmotsatsen är det luft, och det är lögn. Det är klentbortom all beskrivning att har en skolministersom inte klarar av stå för regeringens egen politik.Riksdagen har beslutat att avveckla Ekeskolansfasta skoldel. Ordet "avveckla" är det som användsbåde i regeringens proposition och i be-slut.Intagningen till fasta skoldel stängdesden . är av avfördfrån det offentliga utbildningssystemet som grund-skola. Blinda och multihandikappade barn är i lagavförda från specialskolans målgrupp. Inte ens nam-net finns kvar. Därför är det parodiskt atthöra stå och använda det. Det heter Resurs-center syn . är stängd och avveck-lad i sin specialskoleform.Socialdemokraterna försöker klara sig undan de-batten genom att hänvisa till att man var tvungen attstänga specialskolan för att sprida resurserna till lan-dets kommuner. Ingen har dock sagt varför det skullevara på det sättet. Varför ska man för att stärka denkommunala kompetensen vara tvungen att stängaspecialskolorna? Det var vad min interpellationhandlade om, men ger inget svar.I tidigare debatter har han själv tagit avstånd frånde principiella resonemang som regeringen med enannan skolminister förde. Alltså finns det inte längrenågot skäl till att specialskolan stängs. Man undrar:Är så politiskt bakbunden att han måste drivaen politik där den ena måste offras för den andra? Detär fel att ställa barn och elever i specialskolor motandra barn med liknande behov som finns i hem-kommunerna. Man borde börja med att tillgodose demest behövande barnen och anpassa de avsatta resur-serna efter det.Tycker verkligen skolministern att barnen har haftdet för bra på specialskolorna? Har de kostat förmycket? Har de fått för omfattande stöd eller resur-ser? Varför anser Socialdemokraterna annars sig varatvungna att minska det stödet och ta bort valfriheten,kamratskapet och möjligheten att utvecklas?I verkligheten förutsätter resurscenterverksamheten specialskola för att man ska kunna vara livskraftigoch utveckla kunskaper. påstår att det skafinnas en fast skoldel kvar på , men mankan alltså läsa i både proposition och riksdagsbeslutatt den avvecklas. Men inte ens om man accepterarhans resonemang innebär detta att det är förutsätt-ningarna för barnen som är fasta. Nej, det innebär attdet organisatoriska är fast. För barnen blir verksam-heten verkligen inte fast. De kommer att bussas mel-lan hemkommunerna och ett resurscenter. Återigensätter system före människor. Det han talar omär en helt annan sak än vad specialskolan innebär idag.Man får inte klasskamrater på ett resurscenter.Man får inte dagens sociala gemenskap när barn ärdär olika tidsperioder, någon , enannan och någon tredje . haraldrig kunnat förneka att det blir på det här sättet.Ändå hävdar han att det ska bli som i dag.Så frågan till är: Varför stänger man enfungerande skolverksamhet för att försöka ersätta denmed en annan som han beskriver på samma sätt somden som redan finns? Vad vinner man då? Sanningenär att vet att det han själv säger är luft. Det blirinte samma sak som . Varför neka barn medfunktionshinder att välja skola och att ha kvar sinspecialskola?Anf. 75 Utbildningsminister ():Fru talman! Det blir en lite märklig debattsituationom man låter den demagogiska nerven bära i vägalldeles för långt. Det är ganska sällan vi är med omatt någon här beskyller kolleger och ledamöter i riks-dagen eller statsråd för lögn. Tolgfors låter sig dras iväg. Jag hoppas att han tillåter sig själv lite eftertan-ke.För mig är det viktiga barnens och ungdomarnassituation. Det är alldeles klart att vi behöver en välutvecklad Ekeskola också . Jag menar attdet är två delar som ska arbeta med.Det ska naturligtvis vara en fast skoldel för deganska många elever som finns där men ocksåför framtida elever som kommer till . Un-dervisningen kommer naturligtvis att ske i olika for-mer, eftersom barnen och ungdomarna har olika be-hov. En visstidsplacering kan för något barn innebäraatt barnet är på för att få stöd och hjälpunder , liksom det finns barn ochungdomar som är på under en kortare tid.Barnen är där tillsammans med föräldrar och personalfrån hemkommunen för att det ska bli möjligt för dematt också få en bra skolgång och en trygg omsorghemma. Men för en del elever kommer det bästa attvara att de får möjlighet att vara på underhela sin skoltid. Detta ska inte beslutas här i riksda-gen eller genom regeringsbeslut, utan detta ska be-slutas så nära eleven, barnet och ungdomen som möj-ligt. Det är därför som vi nu arbetar med att se överhur detta system ska fungera, så att föräldrar, elever,skolan och personalen i kommunen får möjlighet atttillsammans arbeta fram en situation som blir så brasom möjligt för barnet.Det är viktigt att det också kommer att finnas ettresurscenter inom . Vi måste få en starkutveckling också i kommunerna, där de allra flestabarnen med den här typen av handikapp finns. Ekes-kolan har ju kunskaper som är viktiga för kommuner-na att ta till sig för att barnen som bor och går i skoladär ska få en ännu bättre skolgång. Då blir resurscent-ret väldigt viktigt när det gäller kompetensutvecklingoch stödinsatser.De här verksamheterna kommer att befrukta var-andra. För att resurscentret ska vara bra måste detnaturligtvis befruktas av den fasta skoldelen på Ekes-kolan.Jag har goda förhoppningar om att vi kommer attfå en fin utveckling på när det gäller bar-nens situation, barnens och ungdomarnas möjlighetatt få både en bra omsorg och en bra skolgång. Vimåste jobba mycket aktivt för att se till att alla barn,också i övriga delar av , ska få en brasituation. Då spelar en alldeles central ochstrategisk roll.Anf. 76 ():Fru talman! Jag ber läsarna av protokollet att no-tera att skolministern inte på någon punkt kan invän-da mot de fakta jag har redovisat.Ekeskolan avvecklas både i regeringens proposi-tion och i beslut. Den fasta skoldelen har beslutatatt stänga, och intagningen är redan stängd, menÖstros står och pratar om helt andra saker. NamnetEkeskolan är avskaffat. Likväl använder han det.Varför bytte ni då namn på verksamheten? Ja, mankan verkligen fundera över det.Östros står inte för regeringens egen politik. Manredovisade tre skäl för att stänga . Dethandlade om integration, om kommunalisering avskolan och om att omfördela resurser. Alla dessa treskäl har backat från. Fast han förmår inte ochvågar inte dra slutsatsen, acceptera och erkänna attdet de gjorde var fel, att det var fel mot barnen och attbeslutet därför ska rivas upp.Vi moderater avsätter 300 miljoner extra i nya re-surser för att finansiera full valfrihet för barn medfunktionshinder. Då blir det inte längre en fråga förÖstros och andra politiker i riksdag och regering attbesluta vilka skolor som ska finnas - det blir upp tillbarn och föräldrar. Jag har hört säga mångagånger att det bara är resurserna som är skolans pro-blem. Då undrar jag om hänger med på försla-get om att avsätta 300 miljoner direkt till skolan förbarn med funktionshinder - det ska kombineras meden lagstiftad frihet för barn med funktionshinder attfullt ut välja skola.Det behövs mer resurser till just den här gruppen,för verksamheten är underfinansierad, men det be-hövs fler saker. Man behöver öka personalens infly-tande och ansvar över verksamheten och ge barnenrätt att välja skola. Vi måste också se över hur skolanfungerar i kommunerna. Det finns ingen samladbild över huvud taget, men vårt allmänna intryck äratt ju svårare ett barns funktionshinder är - ellerkombinationen av funktionshinder - desto sämreklarar kommunerna att möta barnets behov.Östros medger numera att det finns stora brister ikommunerna. Han har sagt så här i : Efter-hand får vi jobba med att hemkommunerna blir bra påatt ta hand om sina barn. Han säger "efterhand". Hurkan då regeringen framhärda i att man först ska av-veckla specialskolan och sedan undersöka om detfinns alternativ? Det blir ett glapp, och det är barnensom halkar ned i det glappet och tar skada. Man stop-pade intagningen till specialskolorna för snart ett årsedan, och kommunerna ska man tydligen stärkanågon gång i framtiden.Den kommunala skolans kvalitet måste granskasbåde när det gäller undervisningen och när det gällerden sociala situationen. Det krävs också, , enkonsekvensanalys av beslutet i ekonomiskt hänseendeatt stänga specialskolorna, vilket aldrig gjordes iFUNKIS-utredningen och inte heller i regeringensproposition. har vi begärt en sådan här ut-redningen, och Socialdemokraterna har sagt nej frånbåde riksdag och regering. När så inte kanhålla emot längre, för att hans politik inte heller här ärhållbar, kommer som en bisak i kommittédirektivenom visstidsplaceringar följande: Regeringen avserdärför att ge ett särskilt uppdrag till att kartlägga och analyserakommunernas ekonomiska och kompetensmässigaförutsättningar. Men det är ju inte tillräckligt.För det första måste frågan ses över inom ramenför en parlamentarisk utredning, eftersom vi har för-lorat allt förtroende för och regeringens sätt atthantera skolan för barn med funktionshinder - det harmånga föräldragrupper också gjort.För det andra måste direktiven klargöra att för-hållandena i den kommunala skolan ska betraktas i ettbarn- och föräldraperspektiv och att den sociala situ-ationen för barn med funktionshinder utförligt skabelysas. Det gjordes inte i . Nistängde specialskolorna i blindo. får vi höraÖstros i inlägg efter inlägg blåneka till det som ståratt läsa i propositioner, i utbildningsutskottets betän-kande och i riksdagsprotokoll, att ni avvecklar denfasta skoldelen på Ekeskolan.Man förstår hur lite stolt kan vara över sinpolitik när den går ut på att förneka det alla kan läsainnantill. Han pratar om en fast skoldel, som möjligeni hans tankar är fast, men då får han lov att återkom-ma till med en proposition som tillförsäkraratt det blir kvar en fast skoldel. Något sådant har viinte sett ens tillstymmelsen till.Anf. 77 jag ger ordet till statsrådet jag erinra om att vinnlägga sig omett uttryckssätt som kanske bättre anstår kammarensförhandlingar.Anf. 78 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag tackar för det viktiga påpekandet.Låt inte demagogin bära i väg för långt! Jag lästeen intervju med i Nerikes Allehanda.Det var en intervju som var föranledd av att han tyd-ligen har skrivit ett brev till moderata gruppledare ilandets alla kommuner och landsting för att peppainför valet. Där lyfter han fram som denviktiga valfrågan. Vi har sett att gör detpå valaffischer.Han säger så här: Det är t.o.m. så att många män-niskor som sympatiserar med andra partier stöder oss.Han säger vidare: Det är just detta som gör frågan såviktig för oss.Är det inte barnen? Är det inte ungdomarna ellerföräldrarna? Det är just detta att kanvinna ökad sympati inför valet. Är det en valtaktiskfråga? låter demagogin bära i väg medhonom också här.Låt oss diskutera barnens situation och hur vi kangöra så att skolan utvecklas både i hemkommuner ochi på ett sådant sätt att vi kan stötta barnensoch ungdomarnas utveckling. kan ha enmycket fin framtid i att vara både skola och resurs-centrum.Skolan ska jobba på ett flexibelt sätt såsom ocksåEkeskolans ledning och personal är intresserad av attgöra. De ska arbeta med kortare visstidsplaceringarför att föräldrar och elever vill vara i hemkommunenoch har en hemkommun som kan erbjuda en braskolgång. De ska också jobba med barn och ungdo-mar som finns på under hela sin skoltid föratt det ger den bästa lösningen för dessa barn ochungdomar. Det ska skapas ett system som alla kankänna trygghet i. Man ska utarbeta former för över-klagande och för beslutsprocessen.Det tycker jag är viktigt. Det leder till en bra ut-veckling av skolan. Men man får inte glömma attskolan har kompetens och kunskap som måste spridasockså till andra delar av vårt skolväsen så att vi kanbidra till en bra utveckling för alla barn med dennatyp av handikapp.Vi ska i denna diskussion inte välja ändpunkterna:antingen alla i kommunens skolor eller allai morgon i specialskola eller någon annan typ avcentralskola. Vi måste hitta förnuftiga lösningar sompassar barn och ungdomar.Jag vill också erinra om att handikapporganisatio-nerna har reagerat mot politik ochvarnat för att man tippar över åt det andra hållet medbara specialskolor utan möjlighet att vara med andrabarn och utan någon som helst integration. Förnuftoch balans är viktigt. På område har vi numöjlighet att få en fin utveckling med de två viktigabenen, som framför allt syftar till att skapa en brasituation för barnen. Det är det viktiga för mig.Vad är egentligen det viktigaste för ? Var det som han formulerade det i brevet, somNerikes Allehanda tydligen hade läst, att det är justdetta med att vinna partisympatier som gör frågan såviktig? En sådan inställning vore alldeles främmandeför mig.Anf. 79 ():Fru talman! Vi lägger makten och valmöjlighetenhos barn och föräldrar. Vi vill inte radiostyra barnsskolgång från riksdag och regering, som skolminis-tern vill. Vi vill ha kvar både specialskolmöjligheteroch starka resurscentrum. Vi avsätter dessutom 300miljoner för att generellt stärka skolan för barn medfunktionshinder, det må vara i kommunala skolor,specialskolor, friskolor eller profilskolor.Det är inte på något sätt sant att vi bara vill haspecialskolor, som säger. Han kan inte finnastöd för det i något dokument. Jag utmanar honom attredovisa för vilket det skulle vara.Det är alldeles korrekt att vi gör detta till en val-fråga. Det är alldeles korrekt att vi försöker bygga enmajoritet för att riva upp beslutet. Det var ju så förragången, skolministern, att det blev moderater, folk-partister, kristdemokrater, centerpartister, någravänsterpartister och några miljöpartister som sade nejtill stängningen. Vi saknade åtta röster för att stoppadetta vanvettiga nedläggningsbeslut, och vi sökervinna dem till efter valet. Det är alldeles riktigt. Detär för barnens skull.Jag har varit där och träffat ochlyssnat på barnen. Det har inte skolministern. Han åtlunch utan ens föräldraföreningens närvaro på Ekes-kolan. Det är föräldraföreningen som jag och vi mo-derater har lyssnat på.Det är alldeles riktigt att vi gör detta till en valfrå-ga. Ni stänger och avvecklar. Vi bygger upp och gervalfrihet. Vi lovar, i kontrast till den nedläggningspo-litik ni driver, att riva upp nedläggningsbeslutet -avvecklingsbeslutet som kallar det.Ekeskolan ska finnas kvar så länge barn och för-äldrar vill och väljer att den ska finnas kvar. Vi ga-ranterar alla barn med funktionshinder full rätt attvälja skola med en individuellt anpassad skolpeng. Viavsätter 300 miljoner, mer än vad gör, för attfinansiera detta.Vi garanterar i lag barn med funktionshinder rät-ten att välja skola. Alla barn som vill och kan skakunna gå på . Beslutsmakten ska liggadirekt hos föräldrarna. Därför vill vi öppna kön tillspecialskolan så snart som möjligt.Jag vill fråga om han är beredd att ge bar-nen valfrihet och särskilda resurser för sin skolgång?Anf. 80 Utbildningsminister ():Fru talman! När man lyssnar på man tro - och det klandrar jag ingen för - attskolan inte finns längre, att den är borta, nedlagd, attdär varken finns barn, personal eller engagerade för-äldrar. Så är det inte. Skolan finns där. Den har flerelever än den haft på mycket . Det gjordes intagning förra hösten.Skolan arbetar nu tillsammans med den pågåendeutredningen med att utforma det framtida arbetssättet.På vilket sätt ska man anta nya elever de kommandeåren? Hur ska visstidsplaceringarna utformas? Manarbetar också med att bygga upp sin resurscenterverk-samhet som blir väldigt viktig för att stödja övrigakommuner och övriga skolor att få en bra skolut-veckling.Det demagogiska i sätt att resoneraär att han väljer att inte beskriva verkligheten. Hanväljer att inte föra fram en balanserad verklighetssynutan väljer att försöka få människor att tro att skolaninte finns, att verksamheten inte finns, att barnen intefinns där.Bakom detta ligger naturligtvis det som han harskrivit i sitt brev till moderata partikamrater. Det ärjust möjligheterna att vinna partisympatier som görfrågan så viktig för , inte barnens situa-tion i första hand. Det tycker jag är en tråkig utveck-ling av en väldigt viktig fråga som jag känner ett stortengagemang i.Jag ser att vi kommer att få möjlighet till enmycket fin utveckling av med de två benensom är så viktiga och med fokus på barnens bästa.Det är det som är det centrala.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2001/02:446 omlärobokens betydelseAnf. 81 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att stärka lärobokensställning i den svenska skolan.Med jämna mellanrum kommer frågan om elever-nas tillgång till goda, aktuella och hela läroböckerupp i skoldebatten. För en förälder blir det ett mycketpåtagligt exempel på brister i skolan om barnet kom-mer hem med en trasig, inaktuell och nedklottradlärobok. Jag anser att det är en viktig princip att ele-verna ska ha tillgång till aktuella läromedel av godkvalitet. Böcker, både skön- och facklitteratur i klass-rummen och tillgång till ett välutrustat skolbibliotek,är oerhört viktiga ingredienser i strävan att väcka ochvidmakthålla elevernas nyfikenhet och lust att lära.Val av läromedel och inköp av läromedel harlänge varit ett kommunalt ansvar, även före den s.k.kommunaliseringen. Statsbidrag till läroboksinköphar inte förekommit i . Staten harheller inget organ för granskning av innehållet i läro-böcker, något som ibland förvånar besökare frånutbildningsmyndigheter i andra länder.I har vi alltså gett läromedelsförlagenförtroendet att producera goda läromedel som följermålen och riktlinjerna i läroplaner och kursplaner.Kommunerna har ansvaret för att skolorna får till-räckliga resurser för att skolorna ska kunna köpa inde läromedel som behövs. Lärarna väljer läromedeloch gör en pedagogisk bedömning av de läroböckeroch andra läromedel som finns på marknaden.I grundskoleförordningen finns bestämmelser delsom tillgång till "läromedel som täcker väsentligadelar av ett ämne eller en ämnesgrupp och som ärämnade att ge fasthet och sammanhang i studierna",dels om att eleverna som gåva ska få "behålla sådanaläromedel som de behöver av pedagogiska skäl ellersom de i övrigt kan ha särskild nytta av att kunna gåtillbaka till". Dessa bestämmelser infördes i närutbudet av t.ex. elektroniska medier och läromedelsåg helt annorlunda ut. Enligt min mening spelarläroböckerna fortfarande en mycket viktig roll för attstrukturera innehållet i undervisningen.Detaljreglering går inte ihop med mål- och resul-tatstyrning. Läromedel är medel för att nå målen ochdärför exempel på det som staten inte ska reglera. Detär bara i kommunen och i skolan som valet av läro-medel kan göras. Kommunen bestämmer också hurresurser fördelas mellan olika typer av läromedel,t.ex. investeringar i IT-utrustning och IT-baseradeläromedel och andra läromedel inom ramen för deresurser som finns.När jag nu fastslagit regeringens allmänna princi-piella inställning till ansvarsfördelning vill jag ändåunderstryka att jag anser att det är viktigt att elevernaska ha tillgång till aktuella läromedel av god kvalitet.Många kommuner lider fortfarande av sviter av denekonomiska krisen . Regeringen hartillskjutit de s.k. personalförstärkningspengarna tillkommuner som behöver öka tillgången på kompe-tenta lärare och annan pedagogisk personal i skolan.Detta tillskott måste enligt min mening påverkakommunernas och skolornas hela ekonomiska situa-tion till det bättre.Decentraliseringen innebär inte att staten avhän-der sig det övergripande ansvaret för kvaliteten iskolan. Om brist på läromedel är ett hinder för mål-uppfyllelse är det naturligtvis allvarligt och måsteuppmärksammas. En sådan bedömning kan ske bl.a.inom ramen för tillsyn och i de s.k. ut-vecklingsdialoger som verket för med kommuner somhar visat brister i måluppfyllelsen.Anf. 82 ():Fru talman! Tack, ministern, för det utförliga sva-ret!Lärobokens betydelse har tonats ned under de se-naste årens besparingar. Det är vi överens om, och detframkom också i ministerns svar. I debatten om sko-lans s.k. kris har denna tendens inte alls lyfts framtillräckligt klart. Inte heller tycker jag att läromedlensbetydelse har beaktats i tillräcklig utsträckning iSkolverkets utvärderingar och tillsyn.Jag har varit ute på rätt många skolor över landet,inte minst i och där jagunder haft min profession i att resa runt,och jag har funnit att tillgången på läroböcker ärväldigt olika över landet. Den skiftar även från enskola till en annan.Ibland tänker jag tillbaka på min egen skoltid, pånär jag började i klass 7G i Parkskolan i fick de nya läroböckerna i varje ämne. Jag harfortfarande kvar dem och har haft stor nytta av deflesta som har gått. Jag tillhör dem somglömmer bort ibland och behöver repetera både nuoch då. Att gå tillbaka till böckerna där jag själv harstrukit under och förklarat i kanten har varit ett ovär-derligt inslag i min utveckling.Läroboken som verktyg är en tillgång för de läraresom ska vikariera. Det är ett stort problem att vityvärr inte har tillräckligt med behöriga lärare, och dåkan en lärobok vara en väldigt bra kommmunika-tionskanal där den behöriga läraren kan tala om vadsom behöver göras. Om vi kan visa hur långt elevernahar kommit har vi en chans att få en likvärdig skola.Läroboken ger också eleverna information om vilkakunskapsmål de ska uppnå. Därmed är den också ettpedagogiskt verktyg som hjälper eleverna att få enbild av strukturen, precis som det står i grundskole-förordningen.Jag menar att problemet är att man egentli-gen inte har beaktat denna källa till alternativa skältill varför har eleverna har problem att nå kunskaps-målen. Kan det vara så att vi inte har den här gemen-samma basen att referera till? Kan det vara så attmånga lärare, oavsett om de är behöriga eller inte, harproblem med att så att säga vara klassens egna läro-boksförfattare? Det här är en fundering som jag harhaft vid flera tillfällen.Jag har också funderat över föräldrarnas möjlig-heter att hjälpa barn som t.ex. har varit frånvarandevid några tillfällen. Hur klarar man det om man intevet vilken kunskap eleverna skulle ha gått igenom iskolan?Därför skulle jag vilja upprepa min fråga till mi-nistern. Hans positiva inställning till läromedlen ochläroboken gläder mig, men kan vi hitta en väg attockså uppmärksamma vad man kan åtgärda? Kanskedet finns skäl som vi ännu inte har lyckats nå framtill.Anf. 83 Utbildningsminister ():Fru talman! Det verkar som om vi har en ganskalikartad syn på läroboken i skolan. Jag skulle dessut-om vilja vidga det till skönlitteraturens roll i skolanoch för barnens utveckling. Jag tror att den spelar enväldigt stor roll.Jag kan också delvis dela att man kanske inte tillräckligt har beto-nat bokens betydelsefulla roll i dessa tider av infor-mationsteknik. Där öppnar sig naturligtvis nya möj-ligheter med redskap som kan användas på ett intres-sant sätt. Jag menar dock att både läroboken och denskönlitterära boken står sig mycket stark i den kon-kurrensen.