prot · GQ0912 · 2002-11-06 00:00:00 — hararbetat med barn som upplevt misshandel i hemmet,och hon har följt 45 barn med svåra traumatiska upp-levelser bakom sig. Med sin kompetens som psykologoch terapeut säger hon att händelserna lägger sig somett täcke över dessa barns liv. Hon ser vilken enormskada de lider, en skada som måste bearbetas.Ministern sade i gårdagens debatt att barn bör be-traktas som brottsoffer, men då måste det gälla även ijuridisk mening. Om samhället erkänner barnet sombrottsoffer skulle de vuxna få större insikt i hur barnskadas. Det skulle också betyda att barn inte kanglömmas bort, utan deras fall måste utredas, och demåste få hjälp. Frågan är bara var. Köerna till barn-och ungdomspsykiatrin är redan mycket långa.Enligt , jurist vid RäddaBarnen, finns det vissa möjligheter att använda da-gens lagstiftning, men då måste man visa att denbevittnade misshandeln har haft en medicinskt påvis-bar effekt på barnet.Jag har två frågor till ministern. Den förra glömdeministern att svara på. I en interpellationsdebatt harministern sagt att en kartläggning behövs när detgäller barn i misshandelsmiljöer. Men det räcker inte.Anser inte ministern att det behövs konkreta åtgärderför att dessa utsatta barn ska få en tryggad tillvaro?Min andra fråga är: Är ministern beredd att utredalagförslag om barn som brottsoffer?Anf. 147 Statsrådet () replik:Fru talman! I den interpellationsdebatt som jaghade i går diskuterade vi barn som brottsoffer. I mittinterpellationssvar refererade jag till ThomasBodström, justitieministern, för det är han som hante-rar den juridiska delen av barn som brottsoffer, densom hänvisar till. Vad jag diskuterade iinterpellationsdebatten var den fråga som rörde soci-altjänstlagen, som jag ansvarar för. Vill vidare frågan om barn som brottsoffer i juridiskmening vill jag gärna hänvisa till justitieministern idet avseendet.När det sedan gäller kartläggning handlar detsjälvklart inte bara om en kartläggning. Jag sade imitt inlägg att vi bör förbereda en nationell hand-lingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården.Det handlar om att ta fram åtgärder. Men för att kun-na ta fram de åtgärderna måste vi först göra en analysav hur det hela fungerar. Det är det naturliga förfa-randet när man tar fram åtgärder.Anf. 148 () replik:Fru talman! Det är viktigt att ministern tar barnsutsatthet på allvar. Den pilotstudie som jag nämnde imitt anförande har gjorts av forskaren och psykolo-gen vid påuppdrag av statsdelsförvaltning i Göteborg.Av studien framgår att barn ser och hör mammamisshandlas men också att de dessutom själva utsättsför våld, som i vissa fall har varit mycket gravt. Ettpar av barnen beskrev lugnt och sakligt hur de dödaträdslan i sig själva genom att titta på skrämmandefilmer. De beskrev det som en lättnad att de inte läng-re var rädda för något utan i stället kunde skrämmaandra. De hade blivit kalla och kunde slå andra utanatt det kändes obehagligt.Barnombudsmannen har granskat rege-ringens nya rapport till . Avhennes kritik framgår att brister i göms un-dan. Det finns barn i som är hemlösa ochglöms bort. Vad tänker ministern göra för att vi iSverige ska leva upp till ?Anf. 149 Statsrådet () replik:Fru talman! I centrum för den nationella hand-lingsplan som jag aviserar finns just barnkonventions-frågan, huruvida vi lever upp till bankonventionen iden sociala barn- och ungdomsvården.Frågan om barn som brottsoffer, som med, är justitieministerns område. I den in-terpellationsdebatt som vi hade i går konstaterade jagatt det faktiskt med gällande rätt finns möjlighet föråklagare att betrakta barn som har bevittnat misshan-del som brottsoffer. Det var innebörden i ett tidigarefrågesvar som justitieministern hade gett.När det gäller rapporten till FN vill jag hänvisa tillBerit Andnor, som är den som har hand om barnfrå-gor övergripande i regeringen.Anf. 150 ():Fru talman! I går var jag på ett tolvstegsmöte meden barndomsvän. Han är tvåbarnsfar, egenföretagareoch jobbar heltid, men har är också heroinist. Det varsjätte dagen som han var drogfri när vi var på det härtolvstegsmötet. Han hade sina värsta dygn med av-tändningen bakom sig.För tillbaka var jag på toxikologen i Upp-sala vid Ulleråkerskliniken på en avgiftning med enannan vän som också är heroinist. Jag fick vara medvid själva avgiftningen. Den här killen har jag käntsedan han var . Att se en så nära vängenomlida en avgiftning var fruktansvärt, att se ho-nom genomlida de helveteskval som det faktisktinnebär att genomgå en avtändning.Det ger mig ett slags insikt om de människor sominte kan sluta knarka, att inte vilja gå igenom avgift-ningen, men också om suget som knarket ger. Enkabbe heroin, det är , kostar . En män-niska som varit i gång ganska länge på heroinet kanvara uppe i en dos på ungefär ett gram. När vi slårihop det är vi uppe i kostnader på ungefär 2 500 krper dygn.Fru talman! talade om Anderssom gick på amfetamin och som hade en kostnad pårunt . Då kan vi se vad det kostarsamhället när de här människorna ska få ihop för sinadroger. för att köpa droger innebär att manmåste stjäla för för att få in depengarna. Vad kostar ett inbrott genom att man slårsönder en ruta? Vad kostar det i personlig integritetför de människor som drabbas av dem som bryter sigin? Vad kostar en rättegång? Det är enorma kostna-der.En sak som ledaren i tolvstegsprogrammet sadesom var klokt och som jag hört närjag varit på andra behandlingshem var att det intefinns några hopplösa fall. Det finns inga hopplösafall. Den insikten måste vara någonting som ska varalite av en knutpunkt för vårt sociala skyddsnät. Allamänniskor kan bli rehabiliterade och fås tillbaka tillsamhället.Ett annat behandlingshem, ett slutet behandlings-hem för ungdomar, kostar per dygn.Kostnaden vid ett normalt behandlingshem i Sverigekan i snitt ligga på . Mansäger: Är det inte lite dyrt att lägga ut de här enormasummorna? , vad blir det ibehandlingspengar? Det finns de som säger: Är detinte lite dyrt att lägga ut det på gamla knarkare ochkriminella? Det är väl lite bortkastat.Då har man glömt bort en sak. ska jag undvikaatt ha förutfattade meningar, men ibland har jag hörtdet här från människor som själva har det ganskaprivilegierat. Men man glömmer bort en sak när detgäller klassamhället. kunde man ståpå och titta ned på knarkarna eller de somslog ihjäl varandra. Men klassamhället är inte någotslags läktarsport, utan skiten stänker också på demsom sitter och tittar på, de människor som har villoroch cyklar. pratade mycket om cyklar, och detär dessa cyklar som blir stulna. Klassamhället ochskiten därifrån stänker även på överklassen, på demänniskor som har pengar.Jag pratar nu i klassterminologi. Det gör jag inteför att försöka måla upp något slags motsättning. brukar säga att det som är bra för överklassen ärdåligt för dig och använda sig av den motsättnings-retoriken. Jag brukare snarare säga tvärtom. Man skainse att det som är bra för de längst ned i samhället,för de som finns på Plattan är också bra för överklas-sen. Vi tjänar alltså pengar på solidariteten i samhäl-let. pratade om finansiering. Via solidaritetoch satsning på dessa grupper sparar vi också pengar.Så tror jag att det är.Vi lägger ned otroligt mycket pengar på behand-lingshemmen. Men det som vi ofta missar - och detvar också inne på - är detta med utslussningtill samhället. Om man satsar 1 miljon på en som ärintagen på ett behandlingshem, men sedan låter bli attsatsa på utslussningen så att denna person återfaller,då har vi förlorat dessa pengar. Det är än värre i kri-minalvården, som jag inte vill kalla det för vård.När man sitter på ett LVU-hem eller ett LVM-hem satsas det ändå på återanpassningen. Men på ettfängelse är det en total frånvaro av återanpassning.Tänk er själva in i situationen att sitta inlåst och bliutsläppt från fängelset. Där står ni med er plastkasseoch på fickan. Vart ska ni ta vägen någon-stans?Det måste finnas ett samarbete mellan kriminal-vården, kommunerna och frivården så att det förstoch främst görs en planering för utslussningen.Tiden går fort när man har kul. Alltså: Det krävssamarbete, planering och större satsningar. Det varkul att vara här.Anf. 151 ():Fru talman! Den socialdemokratiska handikappo-litiken bygger på att alla människor i ska halika rättigheter, möjligheter och skyldigheter. Funk-tionshinder blir till handikapp först vid mötet medbrister i miljön. Om åtgärder vidtas och tillgänglig-heten ökar, ja, då kan handikappet minska eller kan-ske rentav försvinna.Ingen ska tvingas att fastna i sammanhang sombetonar funktionshindrets yttersta gräns. Ingen skastängas ute från vare sig arbete, utbildning eller kul-tur. Detta är målen, och jag stöder dem givetvis tillfullo. Och vem gör förresten inte det?Samtidigt konstaterar jag att det inom många om-råden och för många funktionshindrade finns detmycket kvar att göra för att nå fram till en målupp-fyllelse. Av en tillfällighet har jag kommit att engage-ra mig för gruppen barndomsdöva. Ju mer jag lär migom denna grupps speciella livsbetingelser, ju fleradöva jag lär känna, desto säkrare blir jag på att detstöd och den vård och omsorg som riktas till dennagrupp i väldigt många fall snarare ökar isolering ochutanförskap än uppnår de handikappolitiska integra-tionsmålen. Det som felar är den dåliga kunskapensom råder om dövas sätt att kommunicera.Teckenspråket är de barndomsdövas första språk,det vill säga hemspråk. I brist på egna kunskaper i detspråket tror vi hörande alltför ofta att vi i stället kankommunicera med en döv genom att denne läser påläpparna, genom att man skriver ned det som man villsäga eller genom att man helt enkelt höjer rösten.Men att vara döv är inte detsamma som att allt bara ärtyst. Att vara döv är att leva i en särskild kultur, ha enegen historia och att all kommunikation bärs av dettaegna hemspråk. Svenska är för en barndomsdöv ettläs- och skrivspråk, ett språk som man inte hört utta-las eller har känslomässig anknytning till. Språketsnyanser kan därför aldrig bli tydliga och levande.Det är därför som en döv universitetsstuderandebehöver teckenspråkstolk också för sina lässtudier.Det är därför som skriftlig samhällsinformation intekan nå ut till och förstås av de barndomsdöva. Dettaär allvarligt, inte minst ur demokratisk synvinkel.Förstår man hela vidden av teckenspråketsgrundläggande betydelse och funktion inser man attden decentraliserade vården och omsorgen inte passardövas behov. Ju fler och djupare kontakter den dövehar med andra döva, ju fler tillfällen en döv kankommunicera på sitt språk, desto mer ökar möjlighe-terna till självständighet och integration i samhället.Eftersom dövgruppen är en relativt liten gruppmåste resurser och kompetens centraliseras och kon-centreras till ett eller möjligen två ställen i varje län.Detta gäller inte minst äldrevården. Alltför mångadöva lever isolerade på servicehem och på sjuk-hem. De kan varken kommunicera med personaleneller med de övriga boende.De dövas rätt till tolk regleras i lag. Det är ett käntfaktum att rådande tolkbrist medför att denna lagligarätt inte kan tillgodoses i praktiken. Glädjande nogvisar många ungdomar intresse för tolkyrken, menalltför ofta stannar det just vid en intresseanmälan.Det är nämligen svårt att klara studiefinansieringenpå grund av regler i studiestödssystemet. Jag harskrivit en motion om denna problematik, och jaghoppas givetvis på ett bifall så att det blir en ändringav dessa regler.Döva förmedlar ofta att de känner sig otrygga ochutsatta. De vet att de inte kan förvänta sig att i en akutsituation kunna kommunicera med polis, brandmän,ambulanspersonal eller ens med dem som arbetar vidsjukhusens akutintag. Att alla i samhället skulle lärasig teckenspråket är givetvis inte realistiskt, men detvore inte för mycket begärt att de uppräknadepersonalgrupperna i sina grundutbildningar åtminsto-ne fick lära sig tecknen för hjälp, för smärta, för al-lergi och för sjukhus. Enbart detta skulle väsentligtöka tryggheten.De insatser som görs för gruppen döva måste helatiden ha sin grund i att man ska uppnå en ökad kom-munikativ tillgänglighet. Det innebär särskilda lös-ningar för denna grupp och därmed i viss mån ettavsteg från likställighetsprincipen. Men jämställsteckenspråket med andra minoritetsspråk blir dettabåde odramatiskt och självklart.Anf. 152 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetMorgan för att han tog upp alkoholfrågan.Det var befriande.Det var nog inte bara jag som var en smula und-rande inför den långa regeringsförklaringen den1 oktober, som visserligen hade plats för ett mycketbra stycke om narkotikafrågorna, men inte med ettord nämnde det problem som är ungefär tio gångerstörre eller kanske ännu mer, nämligen alkohol-problemet. tycker jag kanske att balansenmellan de här två frågorna i framtoningen efter till-skottet till lämnar lite övrigt attönska. Men jag vill lyckönska den nye folkhälso- ochsocialtjänstministern till hans viktiga jobb och hoppasatt det fortsatta samarbetet visar att regering och riks-dag tillsammans kan slå vakt om den solidariskaalkoholpolitiken på ett mer framgångsrikt sätt än vadsom har skett de senaste tio åren.Alkoholkonsumtionen ökar väldigt snabbt ,från per person 1996 till 9,2liter 2001. kanske konsumtionen är uppe i 10liter ren alkohol och invånare . Det ären 20-procentig ökning , och det är mer änvad svenskarna har druckit på ungefär hundra år.Skadorna har redan börjat öka och mer är att vänta.Den stora jämförande europeiska undersökningenECAS visar entydigt att ökad konsumtion leder tillökade skador och att detta är särskilt påfallande i denordiska länderna. Den visar också att sänkt pris ledertill ökad konsumtion. Vår politik, som vi har försöktatt föra, är alltså modern i den meningen att den harstöd av den forskning som bedrivs på det här områ-det.Nu hotar utvecklingen att gå vidare, och det finnsnaturligtvis flera orsaker till detta. Paradoxalt nog ärdet att inkomsterna har ökat, men framför allt är detkonsekvenserna av Europasamarbetet.Vi har haft en gammal god princip i attförsöka begränsa konkurrens och privat vinstintresseinom alkoholhanteringen. har vi tvingats till enbetydande avmonopolisering. Det har gett oss enstark alkohollobby som verkar för sänkta skatter ochökad möjlighet till marknadsföring. Dessutom har deökade möjligheterna till gränshandel pressat framsänkt skatt på starköl och vin. Alkoholpriserna harrealt sett sjunkit med de senaste 15 åren.Dessutom har vi fått nya farliga inslag i sortimentetframtvingade av EU-samarbetet: alkoläsk, söt cider,som egentligen är alkoläsk, och vin i pappkartongersom forskarna nu anser har varit en bidragande orsaktill den kraftiga ökningen i år.Nu kommer danskarna att sänka spritskatten, läservi i tidningarna, och det kommer naturligtvis att ledatill ytterligare krav på skattesänkning. Jag vill inteutesluta att det kanske blir nödvändigt, men just nu ärdet inte angeläget, när Systembolagets försäljningfortfarande ökar, med mer än 10 %.När det gäller alkoholreklamen har den svenskalagen underkänts av . Visserligenär beslutet överklagat, och man kan hoppas på ettklokare beslut i . Men det illust-rerar ett allvarligt dilemma, nämligen att kontrollenöver alkoholpolitiken inte längre ligger hos de demo-kratiskt valda representanterna utan hos jurister somofta har en konservativ syn på alkoholpolitiken.Jag vill rekommendera kammarens ärade leda-möter att läsa tidigare riksdagsmannen bok , där han bland annatvisar att inom alkoholområdet har Vin & Sprit tillåtitsatt sabotera svensk alkoholpolitik under en följd av årutan att det har beslutats och godkänts av riksdagen.Öppnandet av våra gränser tillåter en införsel på230 liter alkoholdrycker vid varje inresa, för person-ligt bruk heter det, men det är konsumtionför de flesta människor. Där lydde regeringen rådetfrån anonyma jurister och avstod från att ta kampen iEG-domstolen för ett skydd för våra alkoholskatter,som alkoholforskarna bekräftar är det mest effektivaredskapet för att förebygga alkoholskador.Min slutsats av detta är att det behövs ett mer in-tensivt arbete internationellt, i första hand mot deorimliga möjligheterna att föra in stora mängder billigalkohol, men också att vi behöver stödja , som har gjort mycket för att spridakunskap om vad som är effektivt inom alkoholpoliti-ken.Sverige har gjort en hel del, men jag vill ändå frå-ga statsrådet om regeringen är beredd att ytterligarestödja arbete, både i Eu-ropa, alltså kontoret i , och på den globalanivån, för att sprida kunskap om forskningens resultatinom alkoholområdet.Slutligen: Det har varit en stor tillgång för Sverigeatt vi har haft politisk enighet, att inget parti har väd-jat till fördomar mot alkoholpolitiken och lockat medökad tillgång till billig sprit. har denmoderata politiken varit oroande. Den har låtit somett eko av alkoholindustrin. Därför tycker jag att detär så viktigt att för kammarens protokoll få läsa invad nyvalda gruppledare skriver apropåalkoholfrågan. Han säger att det är svårt att finna enenskild faktor som skapar mer ofrihet i änjust alkohol. Jag välkomnar denna insikt. 153 Statsrådet () replik:Fru talman! Jag ska inleda med att tacka för ettbra inlägg med åsikter som jag i huvudsak delar. Detär inte heller att undra på eftersom sakkunskap och hållning i de här frågorna ärvälkända.Om jag i mitt anförande råkade nämna alkoholli-beraler, så vill jag gärna säga att med det menade jagnaturligtvis inte , utan med det me-nade jag de på högerkanten som inte känner någragränser när det gäller att gå vidare med att luckra uppden alkoholpolitik som vi har haft.Jag följer noga utvecklingen när det gäller gräns-handeln, kanske inte minst mot bakgrund av att jagfaktiskt bor i området. Jag ser det här nästan varendadag när jag är hemma.Jag vill inte medverka till att sänka skatterna merän vad som är nödvändigt. Jag har sagt attden senaste danska sänkningen inte föranleder oss attgå vidare med några skattesänkningar. Vi ska inteutesluta vad som kan hända framöver, men jag villändå hålla på att vi ska försöka hålla uppe alkoholpri-serna i i så stor utsträckning som är möjligtmot den här bakgrunden.Jag fick en konkret fråga, om vi är beredda attstödja det internationella forskningssamarbetet kringalkoholpolitiken. Självklart är det så också fortsätt-ningsvis.Anf. 154 () replik:Fru talman! Jag tackar så mycket för statsrådetsvänliga ord. Jag känner mig på intet sätt träffad avuttrycket alkoholliberaler. Det har jag aldrig gjort.Jag tackar också för uttalandena om att beredamotstånd mot alkoholnäringens krav på skattesänk-ningar så långt som det är möjligt. Jag är också med-veten om att det till slut kan bli omöjligt, om System-bolagets försäljning börjar vika till förmån för gräns-handeln, men så är det ju inte i dag.Jag vill också tacka för orden om stöd till . Som jag sade har gjortmycket där, inte minst genom den stora ministerkon-ferensen 2001. Men är det faktiskt så att arbetetnästan har avstannat både i och i Genèvenär det gäller den viktiga alkoholfrågan, trots attWHO så sent som i en ny rapport visarpå vilken enorm betydelse alkoholen har för denglobala sjukdoms- och dödlighetsbördan.Anf. 155 Statsrådet () replik:Fru talman! Jag skulle bara vilja lägga till ocksåfrågan om alkoholreklamen. Det är naturligtvis förtidigt att gripa in i en pågående domstolsprocess. Menjag följer den med mycket stor noggrannhet, därföratt jag tror att om vi skulle släppa fram reklam på enbredare front på det här området skulle det kunna fåmycket dåliga konsekvenser för folkhälsan framöver.Det är ju självklart så att de kommersiella intressensom är aktiva på området ser det här som ett sätt attöka sin försäljning, och därmed kommer också kon-sumtionen att öka. Jag följer alltså frågan om alkohol-reklamen med mycket stor noggrannhet framöver.Anf. 156 () re-plik:Fru talman! Jag vill tacka även för denna marke-ring, som jag uppskattar mycket. Jag tror att det kanvisa sig mycket viktigt att vi fortsätter att agera,självklart efter att den rättsliga prövningen är avgjord.Fru talman! Jag vill påminna om att redan TageErlander som statsminister betecknadealkoholen som vårt största olösta sociala problem.Hans uttalande gäller ännu mer . Det ironiska äratt vi vet mer än någonsin om hur alkoholskadorkan förebyggas. tycks det vara svårare ännågonsin att tillämpa de kunskaper som forskningenhar gett oss.Jag menar inte att vi ska visa uppgivenhet. Det ärklart att det lokala arbetet nu får en ökad vikt. Menvad jag framför allt har velat fästa uppmärksamhetenpå är att det internationella arbetet är viktigare ännågonsin, när de internationella organen hindrar ossatt föra vår politik. Där har regeringen naturligtvishuvudansvaret. Jag ser fram emot ett fortsatt samar-bete och stöd härifrån för det arbetet.Anf. 157 () replik:Fru talman! Det blir mycket tackande här, men jagvill också tacka för hans anförande.Jag tycker att det var oerhört bra, och jag känner detpersonligen som ett moraliskt stöd i min funktion somskatteutskottets ordförande. Jag kan försäkra GabrielRomanus om att det trots den tidigare enigheten intefinns någon enighet i riksdag, i varje fall intenär det gäller alkoholbeskattningen. Jag tycker att detär ett stort problem.Vi har problem med införselreglerna. Jag tyckeratt de är alldeles för - jag vill inte använda ordet"liberala", för det är fel ord. Man får ta in alldeles förmycket alkohol. Prispressen är ett annat problem.Senast i gårdagens tidningar kunde vi läsa om dans-karnas planer på att sänka sina alkoholskatter. Det ären följd av att tyskarna har sänkt sina. Så får mansmittoeffekter, och det gäller verkligen att stå emotdet. Då är det bra om vi kan vara så eniga som detnågonsin är möjligt.Jag tycker också att förde ettväldigt bra resonemang, eller kanske snarare gjordeen deklaration, om motståndet mot alkohollobbyister-na. Låt oss hjälpas åt där.Anf. 158 () re-plik:Fru talman! Jag tackar för ord.Oavsett hur man använder ordet "liberal" är det intesocialliberalt att verka för sänkta alkoholskatter ellerökad införsel av billig alkohol från utlandet.Jag vet att enigheten här inte är total. Vad jag meden viss förhoppning ville fästa uppmärksamheten påvar den moderata riksdagsgruppens nya ledare, som ien artikel i visadeganska god insikt om att alkoholen är en frihetsberö-vare för många människor och att man därför när mandiskuterar alkoholpolitik inte ensidigt kan tala om ökar friheten genom att göra alkoholen meratillgänglig. Jag vet inte vad detta kommer att leda tillför den moderata politiken, men eftersom jag tror attregeringen internationellt kan arbeta med större kraftom man kan säga att man har en enig riksdag bakomsig, hoppas jag att detta speglar ett begynnande om-tänkande hos Moderaterna.Anf. 159 () replik:Fru talman! sedanvar EU:s skattekommissionär i Sve-rige. Han var egentligen här för förhandlingar medfinansministern, men han hade bett att få träffa helaskatte- och socialutskottet. Tyvärr kunde jag när jaghälsade honom välkommen inte säga att en helt enigriksdag stod bakom den alkoholpolitik vi har. Deturholkar liksom våra möjligheter att påverka. SomGabriel känner till är ju Bolkestein en ivrigförespråkare för att alkohol ska betraktas som vilkenannan vara som helst, chips, potatis, kyckling ellervad det kan vara. Den traditionen har vi inte haft iSverige, och jag hoppas att vi kan fortsätta med det.Jag är mycket engagerad i detta, inte bara i deskattetekniska frågorna utan i grundfrågan. Det varmed väldigt stor glädje jag hörde ,och jag ser fram emot att också i fortsättningen fåsamarbeta om de här frågorna med väldigt öppetsinne.Anf. 160 () re-plik:Fru talman! Jag ser fram emot ett sådant samar-bete.Moderata samlingspartiet befinner sig i enbesvärlig analysperiod, och man ska inte strö salt isåren. Men jag tycker ändå att man kan konstatera attom det har funnits vissa populistiskainslag i den moderata politiken har de i varje fall intebelönats av väljarna.