prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — När det gäller vårdnad, t.ex. efterskilsmässa, är det i gällande rätt ett primärt ochmycket strängt krav att barn ska ha umgänge medbåde mamman och pappan - detta vare sig föräldrar-na lever tillsammans eller ej. Denna princip stryksunder t.o.m. i situationer där den ene föräldern harmisshandlat den andra eller begått andra brott. Hurfår regeringen detta att hänga ihop? Enligt den speci-allag som ska stiftas är en förälder av det motsattakönet nästintill obehövlig, medan det i det andra falletär nästintill en tvingande nödvändighet. Det är up-penbart att regeringen tillmötesgår en stark opinionbland vuxna. Det är en opinion som inte är beredd attsätta barnets bästa i främsta rummet. När regeringenfaller till föga för den opinionen sviker man, enligtmin bestämda uppfattning, barnen.Det handlar om att bryta ned fördomar, har detsagts. Det kan aldrig vara rimligt att använda barnsom murbräckor för att bryta ned fördomar.FN:s barnkonvention föreskriver att om osäkerhetråder om lagstadganden eller andra åtgärder är tillskada för barnet eller inte ska försiktighetsprincipenråda. Lagförslaget strider mot Haagkonven-tion. Skulle förslagen i propositionen godtas av riks-dagen måste dessutom den europeiska konventionenom adoptioner frånträdas av . Detär något som regeringen själv kallar olämpligt menändå tvingas föreslå. av barn som ad-opteras i kommer från andra länder. Inget avde länder varifrån barn nu adopteras accepterar tydli-gen partner av samma kön som adoptivföräldrar. kan beslut, som det är sagt här, om detsker i överensstämmelse med regeringens förslag,mycket väl komma att innebära att även de adoptio-ner som sker enligt nu gällande regler stoppas.Fru talman! Låt mig avslutningsvis upprepa: Ad-option är en avgörande händelse i barndomen somföljer den adopterade livet igenom. För mig är dethelt ofattbart om majoritet vågar och villta på sig ansvaret att gå emot vad experter förordaroch vad personer med lång erfarenhet tillsammansmed barn som har problem med sin identitet ocksåförordar. Att orda om att värna barnperspektivet ochsamtidigt rösta ja till regeringens förslag kan av osskristdemokrater inte uppfattas som något annat än ettuppenbart falskspel.I detta anförande instämde tredje vice talman , , , , , , , , , , , , , , , , ,Skånberg, , ,, , ,, , ,von der Esch, , ,, , ,, och (alla kd).Anf. 28 () replik:Fru talman! Jag vill också till sägaatt jag är helt överens med honom om att det är bar-nens bästa som måste sättas i främsta rummet. Sommor och mormor tycker jag att det är så självklart inte ens ska behöva säga det i den här kamma-ren.Alf nämnde också värdet av att ha bio-logiska föräldrar. Jag tror också att det är en grund-förutsättning för väldigt många barn. Men tyvärrfinns det alltför många barn i som inte ena föräldern närvarande, som helt enkelt bara ärväck, och det är tragiskt.Jag tycker att ni pratar med kluven tunga, AlfSvensson. Om det är så att ni sätter barnens bästa ifrämsta rummet - och det tror jag är er utgångspunkt,men vi har skilda uppfattningar och har kommit tillolika resultat - kan inte jag förstå varför ni vill för-vägra de barn som redan lever i homosexuella famil-jer samma rättsliga status som barn i heterosexuellafamiljer. Varför vill ni göra skillnad på de barnen? Ärbarn i homosexuella familjer mindre värda?Anf. 29 () replik:Herr talman! Barn är alltid lika mycket värda. Detär just därför vi har den hållning vi har. Alla barn skafå ha, som uttrycker det, "sjysta"föräldrar. Och barn har rätt till en mamma och enpappa. För varje barn är det centralt, tror vi, att få hadet. Och det är "sjyst" att i lagstiftningshänseendeförsöka åstadkomma detta så långt man mäktar.Jag är lite förvånad över att nu idet ena replikskiftet efter det andra stryker under attdet är så självklart att vi ska se det ur barnens per-spektiv. Jag hörde ju tal, och detvar väldigt inriktat på att det nu gäller att se till atthomosexuella vuxna får samma rättigheter som hete-rosexuella.Jag säger då att ingen, vare sig homosexuella ellerheterosexuella vuxna, har rätt till barn. Men jag leverkvar i den - jag höll på att säga självklara - föreställ-ningen att barn har rätt till föräldrar. Och barn har ju,om jag kan använda det uttrycket, a priori en mammaoch en pappa.Vad vi nu ska bestämma här är om det gårlika bra med två mammor eller två pappor. Det är detvi ska bestämma. Vi ska vara barnens ställföreträdare.Vi ska fatta beslut som kommer att gälla för det en-skilda barnet livet ut.Då är jag förvånad över att så många i sina anfö-randen och i sin argumentering talar om diskrimine-ring mellan vuxna. Kanske är det så att om det ordetska användas, ska det nyttjas mellan barn. Varför skavissa barn ha det som andra inte ska ha, när vi ändåvet att varje barn egentligen ska ha en mamma och enpappa?Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag tyckte inte att jag fick svar påmin fråga - eller kanske delvis. sade attalla barn är lika mycket värda. Jag delar den uppfatt-ningen. Alla barn är lika mycket värda. Men varförvill då och göraskillnad på de barn som lever i homosexuellafamiljer? Varför vill de förvägra dem rätten att fåsamma juridiska status som barn i heterosexuellafamiljer?Alf nämnde också att vi nu är barnensställföreträdare. Ja, det var vi också den gången viavskaffade barnagan. måste vi ta på oss detansvaret även som politiker.Jag tyckte mig ana att också sade attmitt inledningsanförande byggde i huvudsak på ho-mosexuellas rättigheter. Än en gång - det går bra attläsa snabbprotokollet sedan - vill jag säga att minutgångspunkt har varit barnens bästa. Jag har sagt detnu , och jag kan säga det igen. Det ärbarnens bästa som är utgångspunkten.Det som skiljer mig från är att jagtror att homosexuella par kan vara väl så goda föräld-rar som heterosexuella par. I det här fallet handlar detom att bli prövad, inte om en automatisk rätt att få bliadoptivförälder. Däremot handlar det om att man skakunna få bli prövad. Det förtjänar att upprepas gångefter annan, eftersom det i debatten talas lite slarvigtom att homosexuella har rätt att få bli adoptivföräld-rar.Anf. 31 () replik:Herr talman! Då blev det sagt, när nu sade att hon tror att homosexuella föräldrarkan vara väl så goda föräldrar som heterosexuella.Det är alltså just det perspektivet som hon har fastnati.Jag säger att barnet har en mamma och en pappa,och jag tycker att det är den mest självklara sak ivärlden att lagstiftaren ska försöka se till - när nudetta av någon anledning inte existerar för det enskil-da barnet - att fatta ett beslut som kommer så näradetta biologiska faktum som möjligt.Då säger alltså att hon tror attheterosexuella föräldrar inte alltid är lika bra somhomosexuella föräldrar. Det är ju det som är fel per-spektiv. Det är just för att ni har fastnat i det perspek-tivet som ni för dessa resonemang.Ordet "diskriminering" har ni låst till relationernamellan vuxna. Jag har inte hört represen-tanter för er som säger ja till regeringens förslag talaom att det kanske är en diskriminering att förmena ettbarn, eller si och så många, nu och då, rätten att få habåde en mamma och en pappa när alla andra har det.Varför kommer begreppet "diskriminering" aldrig in idet sammanhanget?Sedan hörde jag också - det kommer att stå isnabbprotokollet - tala om ländersom inte skulle ställa upp på att adopterarbarn. Hon kallade det "andra länders fördomar". Detär alltså en fördom att leva med den inställning somvi har, att ett barn har rätt till både en mamma och enpappa. Det är slutledningen av vad , hur mycket hon än försöker le åt det från sinbänk.(Applåder)Anf. 32 ():Herr talman! majoritet ställer sigbakom regeringens förslag att registrerade partner,förutsatt att de har fyllt , ska ges möjlighet attprövas som adoptivföräldrar. I parti-motion föreslår vi att alla som har uppnått myndigålder ska få denna rätt. Det finns, som vi ser det,ingen anledning att frångå myndighetsåldern när detgäller adoption.Det är ett föråldrat synsätt att tro att myndiga per-soner inte anses mogna att fostra barn. Barn mår braav att ha unga föräldrar. Det bör snarare uppmuntrasän förhindras.Jag ber därför, herr talman, att få yrka bifall tillmin reservation nr 11 under punkt 17 i betänkandetsom innebär att regeringen bör ta initiativ till en änd-ring av lagen så att alla myndiga personer har rätt attprövas för adoption. I övriga 16 punkter ber jag att fåyrka bifall till utskottets förslag.Herr talman! När lagutskottet genom ett till-kännagivande begärde hos regeringen att adoptions-lagstiftningen skulle ses över var det mot bakgrund avatt tiotusentals barn lever i en otillfredsställanderättslig situation. Det rör framför allt barn till biolo-giska föräldrar som lever i partnerskapsförhållanden.Barn i sådana situationer har ingen juridisk trygghetvare sig ekonomiskt, socialt eller rättsligt. Det kaninte vara till ett barns fördel. Utifrån grundsynen attdet är barnens bästa som ska vägleda vår lagstiftningkom denna utredning till stånd, och förslag ligger nuom att dessa barn får sin rättsliga trygghet klarlagd.Det är bra.Frågan om partnerskap och adoption har diskute-rats länge och intensivt. Det är inte alltid lätta avgö-randen. Det är med ödmjukhet som jag har nalkatsmitt ställningstagande. För mig har följande principervarit vägledande. Det gäller också Centerpartietsställningstagande i den här frågan.För det första är det barnens bästa som ska präglautformningen av adoptionslagstiftningen. Då är detinte i första hand vuxna som har rätt till barn, utan detär barnens behov och uppväxtmöjligheter som skagälla vid bedömningen av en adoptionssituation.För det andra är utgångspunkten alla människorslika rätt och värde. Då är det svårt att undvika diskri-minering om man inte låter alla få bli prövade somadoptivföräldrar oavsett kön, sexuell läggning ellervad det nu kan vara. Jag tycker att man rätt snartkommer till den slutsats som både utredningen ochutskottets majoritet har dragit, nämligen att alla ska fåbli prövade om de är lämpliga som adoptivföräldrar.Men det innebär inte att man med automatik kan fåbli adoptivförälder vare sig man är heterosexuell ellerhomosexuell.Jag kan ha respekt för dem som tycker att det ärsvårt att ta ställning i denna fråga och att inte allakommer till den slutsats som utskottets majoritet gör.Men jag tar mycket illa vid mig när vissa i debattenframställer det som om de har monopol på samvetenoch samvetsfrågor och tror att det bara de som äremot som kan avgöra vad som är barnens bästa i allasituationer. Det låter precis som om vi som är förförslaget skulle tvingas rösta mot vår övertygelse ochgör det för att vi struntar i barnens bästa, sviker bar-nen och är fullständigt samvetslösa. Så är det ju inte.Jag anser att det förslag som ligger är till fördelför barnens bästa, annars skulle jag aldrig rösta fördet. Men jag dömer inte ut dem som röstar emot somsamvetslösa. Jag är övertygad om att detta är rätt,men jag dömer inte ut dem som är emot som mani-pulerade mot sin vilja vare sig av någon lobbyorgani-sation eller av någon partipiska. Jag har vägt argu-menten och kommit till den slutsats jag gjort. Låt migta ett exempel utifrån bilden om barnens bästa.Det råder faktiskt enighet en bit på vägen mot denpunkt där majoriteten landar i betänkandet. ledamöter anser att det finns skäl att över-väga en ordning som innebär att homosexuella parska kunna bli prövade som vårdnadshavare i de falldå ett barn vuxit upp med sin biologiska förälderspartner och den biologiske föräldern avlider eller avannat synnerligt skäl inte kan ha vårdnaden om bar-net. Den möjligheten finns ju för övrigt redan i dag.Att bara överväga är möjligen ett steg bakåt på vägen.Men om man stannar där och inte accepterar ad-option i en sådan situation, är barnet fortfarande likarättslöst som det är . Det har ingen juridisk rätttill trygghet ekonomiskt, socialt eller rättsligt. Debarn som lever med två vårdnadshavare som är ho-mosexuella blir alltså, med motståndarnas argument,utsatta gentemot kamrater på samma sätt som de barnsom lever i ett adoptionsförhållande med sina homo-sexuella föräldrar eller adoptivföräldrar blir. Att nekadessa barn till homosexuella vårdnadshavare derasfulla rättsliga trygghet anser jag inte vara till barnensbästa. Varför ska ett barn som har ett homosexuelltpar som vårdnadshavare inte ha samma rättighetersom ett adoptivbarn? Det kan jag inte förstå. Någotmer inkonsekvent har jag svårt att tänka mig.Herr talman! Tiderna förändras, och ibland går detsnabbt. Jag tror inte att någon som deltog i debatten idenna kammare när vi diskuteradeinitiativet till utredningen, då bedömde att vi skullehamna där vi är nu med slutresultatet. Attityder för-ändras, och förhållningssätt ändras. Det är skönt attveta, men det kan vara jobbigt att ompröva. Till vissdel handlar det om skillnader i synen mellan genera-tioner. Därvid har jag alltid haft stor lyhördhet för deyngre generationerna. De är framtiden, och det ärhoppfullt.Låt mig i det sammanhanget kommentera de far-hågor som rests mot förslaget om att barn som växerupp i homosexuella familjer skulle vara särskilt ut-satta gentemot sina kamrater och sin omgivning,särskilt barn som adderar ytterligare ett annorlun-daskap till något annat. Med det fördomsfria förhåll-ningssätt som den yngre generationen har till homo-sexuella kommer detta, i det fall det nu är ett pro-blem, att bli allt mindre och försvinna itakt med att detta förhållningssätt gentemot homo-sexualitet anammas mer och mer av gemene man.Även det talar för att beslutet nu bygger för framti-den.Samma sak gäller beträffande farhågorna som re-ses för att de internationella adoptionerna ska upphö-ra. Även här tror jag att attityder i många länder tillhomosexuella och homosexuellas förhållande till barnhåller på att förändras i positiv riktning, vilket inne-bär att såväl nya som gamla länder inom en snarframtid kan bli aktuella som ursprungsländer. Förövrigt har ju enbart ett av 17 ursprungsländer sagtdefinitivt nej till partnerskapsadoptioner.Herr talman! Det är dags att gå till beslut i en frå-ga som debatterats mycket. Det är dags att ge rätt-strygghet åt tiotusentals barn som inte har dentryggheten. Det är mindre dramatiskt än vad mångaförsöker göra det till. Det är ett beslut i tiden.Anf. 33 () replik:Fru talman! och harsjälvfallet sin fulla rätt att ha vilken uppfattning somhelst i den här frågan. Men han får faktiskt finna sig iatt en del av oss är mycket förvånade över att justCenterpartiet har tagit den här ställningen.Jag vill ställa ett par frågor till sade att det är barnperspektivet somska gälla. Om barnperspektivet ska anläggas på varjefråga, och inte minst i det här sammanhanget, påvilka grunder anser och man är bättre på att bedöma barnperspektivet änvad , , ,, , och andra är? Vad är det som gör att AgneHansson och menar att ni begriper dethär bättre än dessa, som jag ser det, professionellainstanserna som sagt sitt?Sedan talade också en hel del omden rättsliga tryggheten. Varför agiterar inte AgneHansson för att barn till sambopar också ska åtnjutaden här juridiska rättigheten?Anf. 34 () replik:Herr talman! Jag tackar naturligtvis för att AlfSvensson är så generös att han i ett demokratiskt landtillåter mig och mitt parti att ha en speciell uppfatt-ning i en politisk fråga. Den friheten tar vi oss dockutan tillåtelse.Vi har inte sagt att vi är bättre experter på att be-döma det här. Vad vi har sagt är att vi vill tillåta ex-perterna att pröva allas lämplighet att bli föräldrarmed barnets bästa för ögonen. Det är inte vi somgenom det här beslutet bedömer detta utan det skagöras vid varje prövning.Men vi har också sagt att i och med att man gördetta lagligt minskar man trycket på och utanförska-pet för de barn som lever i en situation utanbåde en mamma och en pappa. Och jag kan inte för-stå, , varför man ska utlämna de barnvars ena förälder, pappa eller mamma, har dött till atti framtiden ha bara en förälder. Kd säger ju nej tillanhörigadoption. Ska inte dessa barn ha rätt till tvåföräldrar när en förälder har dött? Det är väl att dis-kriminera barn.Vad gäller sambopar vet jag inte var någonstansvi har sagt att ett sambopar inte ska ha möjlighet attge barnen samma rättstrygghet som heterosexuellaföräldrar.Anf. 35 () replik:Herr talman! Det är ju ändå så att sambopar intehar rätt att prövas för adoption. Det torde vara väl underkunnig om.Vad avser anhörigadoption är det så att varje barni regel utöver sin pappa eller sin mamma har en släkt,vilket man inte helt ska bortse från. Det är därför somvi talar om att en vårdnad kan bli möjlig. Jag tror intealls att det är så enkelt som vill göragällande att det är att sätta sig in i varje enskilt barnssituation och låta vuxna bestämma.Det må vidare ursäktas att jag tycker att jag ficken ganska dålig fint när jag frågade varför AgneHansson och är bättre på att bedömabarnperspektivet än de instatnser som jag räknadeupp. säger att man ska tillåta experter-na att bestämma med barnets bästa för ögonen. Ja, detsker i så fall sedan beslutet om homosexuellas rätt attprövas har fattats här. Det är klart att det då måstegöras någon undersökning och urskillning. Så har detalltid varit, och så måste det alltid vara. Men det varinte om det som experterna ska göra då som jag ställ-de frågan.Anf. 36 () replik:Herr talman! Om nu har så stor tropå experters bedömning, varför är han då så rädd föratt låta dem få bedöma och pröva allas rätt till adop-tivföräldrar? Det är ju det som det nu gäller. Med detbeslut som vi nu tar kan ingen kräva eller ha rätt adoption, utan det ska ske en prövning. Varför, AlfSvensson, är man inom kd då så rädd för att låta ex-perterna få pröva detta fullt ut?Och vidare: Det är därför att sambopar intehar möjligheten att få prövas som vi accepterar denlilla lagändring som krävs för att de ska få prövas.Anf. 37 ():Herr talman! Jag vill inleda med en kort berättelseom en alldeles vanlig kvinna i dagens . Mariaheter hon, och här är hennes historia.Jag vet inte när jag bestämde mig för att jag villeha barn, säger . Jag tror att det var när denhimlastormande lyckan över att ha hittat kärleken hosen annan kvinna hade lagt sig och blivit vardag somtankarna växte fram. Min längtan efter ett barn fickdå på allvar en plats i mitt hjärta.Jag minns att det tog för tankarnaatt mogna fram till något konkret. Olika alternativfick efter hand läggas åt sidan. Jag levde ju med enkvinna, och trots att vårt förhållande var stabilt ochkärleksfullt gillades det inte av samhället i ett barn-perspektiv. Som adoptivförälder eller fosterförälderskulle jag direkt underkännas av samhället; det visstejag om, avslutar Maria.Att få barn är en naturlig längtan hos de flestamänniskor, oavsett sexuell läggning. En viktig frågaär hur vi skapar ett samhälle som gör att varje litetbarn och varje familj kan leva trygga och harmoniskaliv. Som lagstiftare måste vi politiker alltid prioriterabarnens behov. Lagarna ska vara en stabil grund somskyddar våra barn emotionellt, socialt och ekono-miskt.Efter att ha suttit här och lyssnat på tidigare inläggtycker jag att det är viktigt att vi inte träter om vilketparti som är mest barnvänligt eller tävlar om vemsom är bäst skickad att stå upp för barnens rättigheter.Jag tror nämligen att alla vi som deltar i den här de-batten brinner för ett barnvänligt samhälle, där varjeliten parvel känner sig önskad och älskad, och för ettSverige präglat av medmänsklighet och respekt förmänniskovärdet.Det är en självklarhet att människor ska behandlaslikvärdigt i vårt land. Ingen ska behöva leva underförtryck, diskriminering, rädsla eller fruktan därför atthon eller han upplevs som annorlunda och inte passarin i gängse mallar.Dagens debatt handlar om homosexuellas föräld-raskap, men inte enbart om detta. Debatten handlarlika mycket om respekt för varandra. Den blir enslags värdemätare på vår människosyn och ett test påom vi är beredda och villiga att ta striden mot deförtryckande normerna.Herr talman! Familjer svarar för ett spän-nande och mångfasetterat spektrum av olikheter:gemensamma barn, hennes och hans barn, extramor-mor, morfar, låtsatsfarfar, ensamhushåll, heterosexu-ella familjer och homosexuella familjer.Människor är friare att leva i olika former,och ofta fungerar detta bra. Det brukar det göra närmänniskor tillåts att leva på det sätt som de tyckerpassar dem bäst, utan att de skuldbeläggs därför att deinte har lust eller inte kan eller inte vill leva efter enviss schablon. Det är det som är frihet.Barn behöver trygga och goda föräldrar, menbarns familjer kan se olika ut. Detta innebär bl.a. attde som önskar bli adoptivföräldrar ska prövas påsamma villkor. Det inbegriper även par som lever i enhomosexuell relation.Herr talman! Vid behandlingen av lagutskottetsbetänkande Partnerskap och adoption, m.m. ska jagförst och främst koncentrera mig på frågorna kringinternationell adoption.Utskottsmajoriteten föreslår ändrad lagstiftning påflera punkter, nämligen dels när det gäller reglernakring styvbarnsadoption, dels när det gäller homo-sexuella pars möjlighet att gemensamt utses till sär-skilt förordnade vårdnadshavare. Detta avsnitt kom-mer min partikollega att ta upp i sittanförande.Den tuffaste debatten har handlat om internatio-nella adoptioner. Innan jag går in på detta ämne villjag en gång för alla slå fast att ingenting talar för attförmågan att älska och vägleda ett barn sitter i densexuella läggningen.Det känns lite onödigt att behöva säga detta. Detborde vara en självklarhet, men med tanke på hurosaklig och ibland smutsig den offentliga debattenhar varit vill jag ändå klarlägga detta.Jag vill också betona att regeringens förslaghandlar om prövning och ingenting annat. Att prövasinnebär ingen rätt för registrerade partner att få ad-optera, lika lite som det innebär för makar.Men den stora orättvisan handlar om att ett homo-sexuellt par som lever ihop i ett stabilt partnerskapinte ens får ansöka om att bli prövade. Lagen harautomatiskt och på förhand dömt ut en hel gruppmänniskor. Alla adoptioner föregås av en mycketnoggrann och grundlig prövning. Att adoptera ettbarn är en lång och utdragen procedur, och det kanoch ska bara ske om det är till gagn för barnets bästa.Självklart ska detta ske varsamt och försiktigt.Adopterade barn är barn som en gång har övergi-vits, barn som kanske lämnats på ett barnhem ellerlagts vid en vägkant. Det är barn som måste få en nychans i livet. För dessa barns skull - inte för de vux-nas - måste adoptionsprövningen alltid ske på indi-vidnivå. Om det inte är uppenbart att paret är detbästa alternativet för barnet godkänns inte adoptio-nen. Det är faktiskt inte mer dramatiskt än så.När diskussioner förs om internationella adoptio-ner för homosexuella par är det främst två huvudin-vändningar som man brukar använda.1. Givarländerna skulle reagera så negativt på enlagändring att även heterosexuella svenskars möj-ligheter till adoption skulle hotas.2. Eftersom inget givarland är berett att adopterabarn till en homosexuell familj skulle en lagänd-ring vara ett slag i luften.Visst, det är mycket som tyder på att de flesta ur-sprungsländer och adoptionsorganisationer inled-ningsvis inte kommer att medverka till att låta regist-rerade partner adoptera. Lagrådet har uttalat att detinom överskådlig framtid kan bli svårt för homosexu-ella att kunna få adoptera från utlandet, men lagrådethar inga lagtekniska invändningar eller skäl för attavstyrka förslaget. Att givarländer inte vill medverkatill att låta registrerade partner adoptera ska vi givet-vis respektera. Men ska vi arbeta för attbilda opinion och bryta ned de fördomar mot homo-sexualitet som finns såväl i andra länder som härhemma.Svensk lagstiftning kan inte bygga på andra län-ders värderingar. Vi måste själva bestämma om vitillåter lagar som diskriminerar eller inte. Utskotts-majoriteten anser att svenska lagar under inga om-ständigheter får bygga på att legitimera fördomar. Detfinns alltså starka skäl för att ändra en lagstiftningsom upplevs som en kollektiv diskriminering.