prot · GQ0925 · 2002-11-28 00:00:00 — Det finns också stora skillnader i ländernaspolitik, förhållanden och förutsättningar. Men dettatalar ändå sitt tydliga språk. Det är något som intefungerar i vårt land.Studieförbundet och Samhälle skriverpå dagens att var förvärvsarbetandei vårt land . Bland de inflyttade utomeurope-erna var det . Andragenerationsinvandrarnalöper fyra gånger högre risk att bli arbetslösa jämförtmed dem som har föräldrar födda i vi någonsin ska kunna bli ett integrationensmönsterland måste vi angripa problemen på fyraområden. Det finns fyra misslyckanden inom integra-tionspolitiken.Det första är bemötandet av asylsökande. Det de-batterades här i går. De som kommer hit måste snab-bare få besked om de får stanna eller inte. Den långapassiva väntan bryter sönder människor och vaggar indem i bidragsberoende.Det andra misslyckandet är den höga arbetslös-heten bland invandrarna. säger att detgår åt rätt håll, men fakta är att under degångna goda åren lyckats sämre än omvärlden när detgäller att skapa nya jobb totalt sett i samhället. Vi ärpå elfte plats av samtliga EU-länder när det gällerförmågan att skapa nya jobb mellan 1995 och 2001.AMS-chefen besökte arbetsmarknadsutskottet all-deles . Han sade att prognoserna nu är betydligtdystrare. Man kan till och med se tecken på en för-sämrad sysselsättningsutveckling. Det är myckettroligt att det kommer att slå hårt mot den grupp avmänniskor som vi talar om.Att få en ingång till arbetslivet och tillgång till desociala kontakter som en arbetsplats erbjuder tror jagär helt avgörande för integrationspolitiken. Ett arbetemotiverar också människor att lära sig det svenskaspråket snabbare och bättre. Arbetsförmedlingarnasrutiner och hela arbetsmarknadspolitiken måste sesöver för att göra trösklarna lägre för människor somkommer till vårt land. Det måste exempelvis varasjälvklart att man kan vara arbetssökande även omman inte klarat av sfi-testen.Det tredje misslyckandet handlar om vår syn påflyktingar och invandrare. Från myndigheternas sidafinns det alltför ofta ett omhändertagandeperspektiveller som författarna av dagens Debatt-artikel,forskarna vid , skriver: Flyktingmottagandet ochintroduktionsprogrammens utformning gör att flyk-tingar under sin första tid i landet hamnar i ett social-bidragssammanhang.Jag tror att vi alltför mycket ser flyktingarna somett problem som vi ska ta hand om och inte som män-niskor som är aktiva och företagsamma. De har tagitsig ända hit till det kalla landet långt upp i . Viborde se människorna som den resurs de är, menockså självklart hjälpa dem som behöver extra hjälp.Alltför ofta lägger vi ett socialt perspektiv på invand-rarna i stället för att se dem som en resurs för sam-hällsbyggandet.En person som kommer till måste in i ettarbete eller få en praktikplats och paral-lellt med det lära sig det svenska språket. SNS-forskarna som skriver på pekar påvikten av ett utformat lärlingssystem. Jag tror de harhelt rätt. Jag kommer just från arbetsmarknadsut-skottets sammanträde, där majoriteten med MonaSahlins parti i spetsen just avstyrkt yrkanden om attinföra lärlingssystem i Sverige.Det fjärde misslyckandet är våra så kallade mil-jonprogramområden. Det är intressant att notera att avalla regeringens storstadssatsningsområden - dethandlar om 24 bostadsområden - är alla utom tvåmiljonprogramsområden. Finns det något samband?Planering och byggnad av dessa områden leddeofta till anonyma storskaliga områden utan arbetsplat-ser. Jag tror att man måste göra någonting radikalt åtdessa områden för att integrationspolitiken ska funge-ra. De måste förnyas, kompletteras och delvis byggasom för att bli attraktiva för alla kategorier av männi-skor. En blandad bebyggelse av hyreslägenheter,bostadsrätter och småhus i samma område måstekompletteras med olika slag av verksamheter somsmåföretag, kommunala kontor, förvaltningar ochandra arbetsplatser.Det är intressant att föra debatten i Stockholmsom illustrerar detta. En grupp människor i ,ett av miljonprogramområdena i som är endel av storstadssatsningen, vill köpa loss sina lägen-heter och bilda bostadsrättsföreningar. Men de fåravslag på detta på grund av de stopplagar som reger-ingen har stiftat. Dessa gör att de får nej på sina an-sökningar trots att de har giltiga köpstämmor och fåtttillstånd av de kommunala bostadsbolagen.Det är också intressant att det pågår många stor-stadssatsningsprojekt i dessa områden. Man får därjobba med demokratifrågor, men det blir ett slagstorrsim. När man själv praktiskt vill jobba med frå-gorna, bilda en förening sköta omsitt boende blir det nej från regeringens sida. På dessapunkter är och hennes parti ansvarigaför utvecklingen.Anf. 5 ():Herr talman! Vem är det egentligen som ska in-tegreras med vem? Talarna, med statsrådet som ett välkommet undantag, har över huvudtaget inte reflekterat över frågan. Om ,och inbillar sig att deflesta av oss, alldeles oavsett bakgrund, har en brin-nande lust att integreras med just den svenskhet somde står för tar de alldeles fel.Jag har tidigare noterat att anser bör ta till sig svenska värderingar för att få blimedborgare i . Om det är de värderingar somBo Lundgren har presenterat är det nog en ochannan av oss i kammaren som funderar på om Mode-raterna anser att vi är värdiga ett svenskt medborgar-skap.Herr talman! har begärt den här de-batten - inte, som man själv påstår, för att man villdiskutera viktiga integrationsfrågor utan för att manvill tvätta sina händer rena efter en smutsig valrörel-se. Men så lätt ska ni inte få det. Vårt minne är intefullt så kort. Vi vet vilka det var som bjöd in rasismentill middagsbordet. Vi vet vilka som började tala omatt ställa olika krav på olika människor grundat påetniskt ursprung. Vi minns mycket väl vilka somföreträder import av arbetskraft till låga löner, medsämre rättigheter och med omedelbar returrätt omman förlorar jobbet.Herr talman! Klyftorna i det svenska samhälletväxer. En del blir allt rikare och än mer maktfull-komliga, medan andra hålls utanför och maktlösa. Nuär det att maktens privilegier bryts och att sam-hället i grunden förändras. mål är ettsamhälle där varje man och kvinna kan försörja sigsjälv genom sitt arbete, påverka sin livssituation, hysaen berättigad tilltro till samhället och dess institutio-ner och känna hopp inför framtiden.Herr talman! Det har talats mycket, under valrö-relsen och därefter, om att våga ställa krav. Jag hållermed om att det är viktigt. Det är rentav avgörande -att man inte bara snällt ber om någonting utan att manfaktiskt kräver sin rätt. Det är verkligen dags att ställakrav. Vi vill att alla människor, även invandradekvinnor och män, ska kunna ställa krav på rimligalöner och goda arbetsvillkor på arbetsplatsen. Vi villdärför stärka, inte avveckla, arbetsrätten. Vi vill attinvandrare och infödda svenskar tillsammans skakunna ställa krav på en social bostadspolitik sombryter segregationen. Vi kräver mångfaldsplaner påalla företag, att flerspråkighet görs till merit vid an-ställningar och skärpt lagstiftning mot etnisk diskri-minering.Det finns nämligen inte, herr talman, någon sär-skild genuppsättning som gör människor med ut-ländsk bakgrund särskilt lämpade att baka pizzor. Jagtror inte heller att man kan hitta någon kulturell för-klaring till att människor som inte är födda i att det roligare att köra taxi än vi andra. I stäl-let handlar det om en arbetsmarknad som är genom-syrad av etnisk diskriminering.Herr talman! Låt mig fortsätta med en redogörelseför vad vi menar behöver förbättras. Här kan jagnotera att det verkar finnas förutsättningar för samar-bete med såväl Socialdemokraterna som - förhopp-ningsvis, i ett kommande inlägg - Miljöpartiet.Vi menar att utgångspunkten måste vara att integ-rationen börjar dag 1, den dag en asylsökande sättersin fot i . finns det ingen eller väldigtbristande samordning mellan den svenska en asylsö-kande får lära sig och sfi-undervisningen. Samma kursplan borde förstås gälla.I dag har av de asylsökande haft någonform av praktikplats, och ännu färre har getts möjlig-het att arbeta. Mycket få aktiva insatser görs frånMigrationsverkets sida för att underlätta för praktikoch tillfälligt arbete. Det saknas i stort sett helt studie-och yrkesvägledning och validering av betyg ochyrkeskunskaper. Vi anser att tydliga mål måste sättasför hur stor andel av de asylsökande som bör återfin-nas i praktik eller tillfälligt arbete.Ambitionsnivån för organise-rade verksamhet behöver också klargöras. Dettamåste skrivas in i regleringsbrevet så att det integra-tionspolitiska målet med organiserad verksamhetpreciseras. Sådana skrivningar fanns till och med1997 men har därefter tagits bort. Det verkar numerasnarare handla om att förbereda sig för återvändandeän om att få en god introduktion till det svenska sam-hället.Herr talman! Den feministiska kampen har gettoss en del viktiga erfarenheter. Det räcker inte attbara förbättra för dem som har sämre möjligheter;maktens privilegier måste också utmanas. När dengenomsnittliga inkomsten i är dubbelt såhög som i betyder det att det inte räcker attbara sätta fler i arbete. När det är så vanligtatt man blir sjuk i som på ochnär det är nästan 20 gånger så många socialbidragsta-gare i som i är det inte tillräckligt attbara hoppas i allmänhet på marknadens osynligahand. Det krävs organiserad politisk handling för engrundläggande samhällsförändring.Ett område där det är dags för handling är rättentill bostad. Det byggs på tok för få hyreslägenheter ilandets villaförorter, och de som över huvud tagetbyggs har på tok för höga hyror. Den som inte har rådatt stå i de få riktiga bostadsköer som finns har ingenchans att få en bostad över huvud taget, vilket särskiltdrabbar just människor med utländsk bakgrund.Detta ger sammantaget en situation med ce-menterat segregerat boende där vissa stadsdelar för-blir getton för den rika vita överklassen. Vänsterparti-et kräver därför att kommunala och avgiftsfria bo-stadsförmedlingar blir obligatoriska i landets kom-muner och att man i planeringen av byggandet med-vetet bryter segregationen. Fler hyreslägenheter iinnerstäderna och de väletablerade villaförorterna germöjlighet också för andra än de allra rikaste att bodär.Herr talman! är fullt.Det är budskapet från ledande socialdemokrater desenaste veckorna. Man vill avskaffa möjligheten förasylsökande att bo där de vill i egetboende. Låt mig för räkning säga attväntetiderna är för långa och måste kortas med merpengar till handläggningen och, inte minst, en rättssä-ker asylprocess. Men det innebär inte att asylsökan-des rätt att bosätta sig där de vill kaninskränkas.Ytterst handlar det faktiskt om en människosyn:att inte skilja på folk och folk. Vad säger egentligenledande socialdemokrater när studenter söker tilluniversitet och högskolor på samma orter. Skulle inte tro det. Vad säger socialdemokraternär etablissemangets egna företrädare vill flytta frånen stad till en annan? Det är fullt? Snararesäger man: Välkommen hit! Här kan du få en etage-lägenhet i innerstaden.Hyckleri och dubbelmoral - javisst. Men det ärfaktiskt allvarligare än så. Det rör sig om rå och öp-pen etnisk diskriminering. Må det aldrig bli verkligpolitik i det här landet!Anf. 6 ():Herr talman! I årets valrörelse var jag på valmöte iUmeå, där jag träffade en kille som sade: Hur är detegentligen med integrationen här? Alla invandrarfö-reningar vi har här i har massor av aktiviteterihop där vi umgås, samtalar och har trevligt. De endavi inte har lyckats integrera dit är svenskarna. Alla viandra med olika nationaliteter och olika bakgrund harlyckats integreras och samlas, men vi får aldrig ditsvenskarna.Det här är ett viktigt problem. Om vi ska kunnaklara ett mångkulturellt samhälle måste vi inse att vialla ingår i detta mångkulturella samhälle.För mig var regeringsförklaringen ett positivt be-sked. Äntligen skulle regeringen ta hand om och göranågonting åt integrationsfrågan. Den skulle bli en avde två huvudfrågorna under den kommande mandat-perioden. Men sanningen är att detta är tomma ord.Mona säger att det inte är något miss-lyckande. Men vad är det då vi ser? Är det inte ettmisslyckande att inte ha uppnått målet om att alla skaha rätt till arbete? Är inte det ett misslyckande?Det pratas, och det ska integreras vertikalt och ho-risontellt. Hade orden räckt till för att integrera hadevi nått väldigt långt . har precisstått i talarstolen och talat om hur eländigt det är idagens . Samme vänsterpartistöder ju den här politiken, som är så passiv och sominte ger invandrarna en chans att bli en del av detsvenska samhället.Egentligen tycker inte jag att man ska göra denhär frågan mer komplicerad än den är. Vi vet att in-tegration i första hand handlar om jobb, jobb och jobb- jobb , jobb under kommunplacer-ingen och jobb också sedan man fått permanent up-pehållstillstånd. Ingen invandrare som kommer hitvill bli ett offer. Man vill vara med. Man vill byggaSverige. Man vill försörja sig själv och sin familj.Man vill bli en del av det svenska samhället. Men vigör alla till offer.Om vi hade insikten att just jobben är en nyckeltill delaktighet skulle vi också få en bättre integrationi det svenska samhället.Det talas väldigt mycket vackert om introduk-tionstiden i . Man ska lära sig svenska, manska få kunskaper om det svenska samhället, man skafå utbildning och komplettering av utbildning så ska vara . Vi ser resultatet. Det är oändligasvenskkurser, oändliga introduktionskurser, men allade utvärderingar som gjorts visar ju att vi har miss-lyckats. Det här är regeringens ansvar.Sedan tycker jag också att diskussionen om språ-ket har tagit en underlig vändning. Hela frågan omspråkprov bygger på föreställningen att språket ärnyckeln till samhället. Men så är det inte. Det ärtvärtom så att det är samhället som är nyckeln tillspråket. Det är så det är.Tänk er själva! Om klassrummet vore det bästanär det gäller att lära sig språket och lära känna kultu-rerna kan man fråga sig: Varför skickar vi alla våraungar till , och om det ärklassrummet som är det bästa stället att lära sig språkoch kulturer?Nej, tågordningen borde vara: Gärna ett språk,men först ett hederligt arbete. Då kommer man ikontakt med arbetskamrater och det samhälle somman ska bo och leva i framöver. Och man kännerockså att man gör nytta.Det handlar också om att snabbt kunna få kontaktmed arbetsmarknaden. För del tyckervi att det är viktigt att man i varje kommun inrättar såkallade jobbpooler där den offentliga, privata ochideella sektorn kan hjälpas åt redan när människorkommer hit som flyktingar. Det finns massor meduppgifter som vi behöver utföra i ochsom många skulle vara glada över att få hjälpa tillmed.Det här är en möjlighet, men det måste också varaett krav. Vi erbjuder möjligheten till jobb, men viförväntar oss också att människor ska ta den möjlig-heten, oavsett om de råkar vara födda i något annatland eller i . Samma krav ska gälla.Herr talman! När nio av tio som är födda i har högskoleutbildning också har ett kvalificeratjobb är motsvarande siffra fyra av tio för dem som ärfödda i utlandet. För dem som är födda i är detbara tre av tio.I dag är det ungefär 30 000 människor som bor iSverige som jobbar i yrken där deras utbildning intekommer till sin rätt. Ofta har de kunskaper i yrkensom vi har brist på i . Det är fullständigtologiskt. Frågan är inte om vi har råd att ge de härmänniskorna en möjlighet att jobba, frågan är om vihar råd att låta bli.Man kan kräva mycket ansvar från näringslivetoch från fackföreningarna. Det finns också mångaföretag som ställer upp på ett positivt sätt. Men vimåste också ta upp den offentliga sektorns ansvar ochdiskriminering. Vi vet att den offentliga sektorn äroerhört dålig. Vi vet att den statliga sektorn, därMona själv är ansvarig, är oerhört dålig. Vadgör regeringen åt detta? Jag skulle vilja ha ett svar pådet. Vad vidtar ni för särskilda åtgärder för att juststaten ska kunna ta det ansvar som man faktiskt ärskyldig att ta?Jag tycker också att det är viktigt att vi klarar avatt se vilka utbildningar de människor som kommertill har. Vi måste, som många har varit innepå, kunna validera de utbildningarna och kompletteramed de kunskaper som behövs. Det är inte rimligt attsjuksköterskor från många andra länder inte kan fåjobb i när det råder brist på sjuksköterskor iden svenska sjukvården.Det finns massor av byråkratiskt krångel. Och pådet här området har regeringen varit oerhört passivunder alla dessa år.Jag skulle också vilja kommentera debatten somförs om boende för asylsökande. Jag tycker att det ärviktigt att den debatten hyfsas och att vi inte börjarkasta anklagelser runtomkring oss. Jag kan känna stormedkänsla, precis som är inne på,med de kommuner som inte klarar av trycket från allaasylsökande. Jag tycker att det är alldeles självklartatt alla kommuner ska dela på detta ansvar.Nu är inte lösningen att införa kommunarrest föralla dem som har fått uppehållstillstånd. För dem skagälla samma regler som för alla andra. Men många avdem som söker asyl kommer inte att få det. De kom-mer att tvingas att återvända till sina hemländer. Menunder tiden i ska man ha drägliga förhållan-den, och våra kommuner ska också ha möjlighet attåstadkomma vettiga villkor. Därför måste vi vågaöverväga möjligheten att kräva att asylsökande bor påplaceringsorten under asylprocessen. Det vinnerkommunerna på, och det vinner hela samhället på.En framgångsrik integrationspolitik är en av destora utmaningar vi står inför. Jag skulle viljafråga statsrådet : Var är de konkretamålen? När tänker ni utvärdera dem? Det räcker inteatt säga att alla ska ha samma rätt till arbete. Sätt uppde konkreta målen, utvärdera dem och kom tillbakatill och meddela när ni har uppnått resulta-tet!Anf. 7 ():Herr talman och alla som lyssnar! Jag har här ikammaren följt den debatt som handlar om integra-tion . Det är ganska lätt att vara missmodignär man hör diskussionen i dag.Det som är positivt är att det finns fler parti-er - inte alla - som mer tydligt talar om diskrimine-ring som ett problem och att man måste ta krafttagmot diskriminering. Diskriminering som en problem-bild har blivit mer tydlig, bland annat hos Socialde-mokraterna, och det är positivt. Men jag tror inte attdet är tillräckligt.Den verklighet som många invandrare upplever är skrämmande. Om du är arab med mustasch,man i medelåldern, och sätter dig på en buss kan dumärka att ingen sätter sig bredvid dig. Du känner attdu är utanför, att du inte når att tala med svenskar.Detta känns. Vilken förnedring det är och vilkenmaktlöshet man känner. Då väljer man hellre att sittai på kaféet och prata med dem som vill pratamed en, med dem som sätter sig bredvid en. Eller närman har sökt 200 jobb och inte ens fått komma på enenda anställningsintervju! Vilken otrolig frustrationman känner när man sitter på en flyktingförläggning,och det är tredje året men man har fortfarande intefått något besked om man får stanna i ellerinte. Vilken psykisk påfrestning det är. Den omöjlig-gör en koncentration på och på situationen i detland man bor i nu.Det finns så mycket. Vi pratar väldigt ofta omunga invandrartjejer, och det är bra, även om intetillräckligt mycket har gjorts, men hur mycket pratarvi om unga invandrarkillar och deras situation?Jag känner att det finns väldigt mycket välviljaoch att de flesta här i kammaren i grunden står uppför människors lika värde. Det är jag helt övertygadom. Men jag tror inte att man förstår vidden av pro-blemen, och jag tror inte att man politiskt har valt attprioritera de här frågorna tillräckligt högt. Vi måste tastora krafttag. Och en av de viktigaste sakerna är attmotverka diskrimineringen.Vi har kommit överens med Socialdemokraternaoch om att man ska införa lokaladiskrimineringsbyråer i hela landet. Jag hoppas,och , att vi väldigt snart kan genomföraatt det finns en diskrimineringsbyrå i varenda kom-mun i . Är du diskriminerad ska du ha någon-stans att vända dig, någon som tar upp ditt fall, gårupp till polisstationen eller går upp till bostadsbolagetsom diskriminerar dig och kan lösa konflikter påplats.Att införa diskrimineringsklausul vid offentligupphandling är vi också överens om. Det hoppas jagockså att vi kan genomföra väldigt snabbt och att detblir en bra klausul, en effektiv klausul som gör attföretag som diskriminerar blir av med de affärer somde har med till exempel landsting och kommun.Pengar är makt.Det finns mycket mer som man måste göra. Vivill införa mångfaldsplaner på varenda arbetsplatsmed mer än tio anställda. Det här måste vi göra ikommuner och landsting, inom statliga bolag, menockså i det privata näringslivet.Det finns en myt om att den offentliga sektorn ärså mycket sämre än det privata näringslivet. Näringslivet har olika delar, en segre-gerad arbetsmarknad inom privata näringslivet där detbara är invandrare som jobbar och en annan del därdet är mer blandat. Sedan finns det företag - Ericssonär ett sådant exempel - som har gått före med godaexempel och faktiskt har haft en aktiv rekryterings-policy och som aktivt har försökt att motarbetadiskriminering. Men är ett undantag. Det ärinte många företag som gör så, men de som gör detförtjänar att belönas.Och sedan: Varför har inte vi i en ministermed utomeuropeisk bakgrund? Jag tycker att detborde vara en självklarhet. Varför har inget parti,utom faktiskt , en ekonomisk talesmanmed utomeuropeisk bakgrund? Ändå är Miljöpartietdet minsta partiet av alla partier, och det är det förstapartiet som har en person med utomeuropeisk bak-grund som ekonomisk talesman. Fundera över det,fundera över vilka mekanismer som ligger bakom!Jag tror inte att vill diskriminera.Jag tror att det finns mekanismer i samhället sompåverkar de flesta. Vad är det som gör att inte GöranPersson, som tillhör det största partiet i medflest medlemmar av alla partier, inte kan hitta en endaperson med utomeuropeisk bakgrund att tillsätta påen ministerpost? Det finns mekanismer i vårt sam-hälle, och vi måste vara mer självgranskande.Sedan kanske det låter lite oförskämt, men jag vetatt som minister har haft en väldigt högambition. Men jag vet också att intealltid har fått gehör från sina kolleger för att driva såmycket som hon har velat, att frågan inte politiskt ochekonomiskt har prioriterats så mycket som MonaSahlin som minister har velat göra. Så är det faktiskt.Det är därför väldigt bra att det i den här debattendeltar ett par partiledare.Forskningen vill jag också ta upp, för forskningenär eftersatt på det här området. Det har även AndreasCarlgren nämnt i sin DN-debatt-artikel häromveckan.Vi måste satsa mer pengar på forskning på det härområdet. De borgerliga partierna är inte särskilt över-ens om vad de tycker i den här frågan. Det tycker jagär väldigt olyckligt.När det gäller språktester vill jag bara säga att detär så otroligt orättvist. Det slår hårt mot dem som harlåg eller kort utbildning och mot dem som har mo-dersmål som ligger långt ifrån det svenska moders-målet, och det är ett väldigt orättvist urvalsinstru-ment.Att prata integration utan att prata om kriget motterrorism blir fel, för kriget mot terrorism som pågåroch som har pågått påverkar vårsyn i på den människor. Det skapar merdiskriminering. Det skapar mer islamofobi, mer utan-förskap och diskriminering av alla invandrare, speci-ellt de som ser lite annorlunda ut och som heter Ah-med eller till och med eller som har enannan hudfärg.Vad behövs för att kunna föra ett krig? Det be-hövs fiendebilder. Och just skapas det enfiendebild av vissa människor i vår värld, specielltmuslimer, för utan den fiendebilden kan man inte föraett krig. Den här fiendebilden gör att vi kan accepteraatt 3 000 människor utan rättssäkerhet frihetsberövasöver världen, att vi accepterar att det tas en miljonkronor från svenska medborgare som de har skickattill sina somaliska släktingar och att man inte görsärskilt mycket åt det, eller att iranier eller eritreanerinte får fortsätta som städare på efter den11 september. Det är för att vi har en fiendebild somskapats i och i som påverkar oss alla.Anf. 8 Statsrådet ():Herr talman!