prot · GP09121 · 2002-06-10 00:00:00 — Vi tycker inte att det ärrimligt att driftkostnaderna för de kommuner som ärinvolverade i kuststrandstädning ensidigt ska belastade enskilda kommunerna. I stället tycker vi att det skafinnas ett särskilt statsbidrag för strandstädning. Re-geringen borde åtminstone ta initiativ till överlägg-ningar för att hitta en hållbar lösning på de årligadriftkostnader som åläggs kustkommunerna.Denna fråga har vi diskuterat i riks-dagen i form av interpellationer. Då har det hänvisatstill det kommunala kostnadsansvaret. Men det ärinternationellt skräp som flyter in och därför är det ettgemensamt problem för många länder i . Manhar t.o.m. behandlat frågan vid konferenser, så det ärett stort problem från EU-synpunkt.Vi deltar också i en reservation som rör skarven.Vi menar att EU-direktivet angående fridlysta fåglar,dit skarven räknas, borde ändras. Skarven har ökatkraftigt i , och en ändring förutsätter att mankan få jaga skarv.Vi trycker också på regeringen för att snabbt fåfram ett rovdjurscentrum. Det är viktigt att behålladen kunskap som ett sådant centrum skulle få. För attallmänheten ska förstå förekomsten av rovdjur be-hövs kunskap och kvalificerad information. Ett sådantcentrum skulle helt enkelt ha en nyckelroll i detta.Därför är det viktigt att etablerandet av ett nationelltrovdjurscentrum blir verklighet.Dessa yrkanden föranleds alltså av motioner frånallmänna motionstiden. Vi tycker att skrivelsen ärbra, och vi kan börja arbeta efter den. Sedan finns detdetaljer som kanske kunde varit annorlunda och bätt-re. Vi får arbeta vidare och återkomma i ärendet.Anf. 84 ():Fru talman! I betänkandet behandlas regeringensskrivelse En samlad naturvårdspolitik jämte ett stortantal motionsyrkanden. Vi kan tillsammans konstate-ra att det är ovanligt många reservationer bilagda dethär betänkandet. Om man uttrycker sig snällt skulleman kunna säga att mycket arbete återstår. Om mandäremot uttrycker sig mindre snällt skulle man kunnasäga att även på det här området har regeringenmisslyckats med att fullfölja de ambitioner som denhar haft.Jag tänkte i den här debatten företrädesvis uppe-hålla mig vid frågan om den biologiska mångfalden,eftersom den behandlas i skrivelsen.Ett hållbart markanvändande måste enligt minuppfattning ses i perspektivet att vi måste bruka utanatt förbruka. Vi ska kunna bruka mark, bruka skogensresurser, utan att förbruka vare sig naturens ellermänniskors livsvillkor. Så har gjorts och görs i gene-ration efter generation.Den totala naturvårdshänsynen i t.ex. skogsbruketfår också väl godkänt i den publiceradeskogspolitiska utvärderingen 2001. Trots dettaanser jag att vi måste fortsätta med skyddet för attbevara den biologiska mångfalden. är detviktigt att slå fast att det är staten som har ett övergri-pande ansvar för att den enskilde markägaren intehamnar i kläm vid de skyddsbildningar som är nöd-vändiga.Det är ett måste för alla inblandade och berörda,inte minst för markägarna, att det finns långsiktigaoch tydliga regler för skyddet av den biologiskamångfalden. Reservatsbildningar måste föregås avordentliga konsekvensanalyser.När staten pekar ut vissa områden som är särskiltintressanta att bevara är det viktigt att den enskildemarkägaren inte drabbas på ett negativt sätt. Statenmåste därför ta ett ansvar för att se till att så inte sker.Markägaren måste ges skälig ersättning för de miljö-insatser som görs, men också ges skäliga ersättningarvid bildandet av olika typer av reservat.Detta kan ske på flera olika sätt. Det kan ske ge-nom ekonomisk kompensation, men också genom attersättningsmark erbjuds. Utan en skälig ersättningförsvåras möjligheten att få förståelse hos berördamarkägare som drabbas av inskränkningar vid nytt-jandet av den ägda marken. anser attdetta vore en mycket olycklig utveckling för natur-vårdens skull, och för den biologiska mångfaldensskull.Ekonomisk kompensation är dessutom i vissa fallproblematisk, inte minst ur beskattningssynpunkt.Många markägare som avstår sin mark till reservat,eller accepterar andra inskränkningar för att skyddaden biologiska mångfalden, vill inte ge upp sin rörel-se. De vill inte ge upp en verksamhet som på någotsätt är associerad med marken i fråga.Mot bakgrund av detta är det viktigt att möjlighe-ten till ersättningsmark som kompensation noggrantprövas. Det är också viktigt att detta görs innan eko-nomisk ersättning erbjuds vid reservatsbildningen.Genom bildandet av det nya har möjlig-heterna för att erbjuda ersättningsmark ökat. Detgäller för den delen även möjligheterna att utförsäljaskogsmark till enskilda.Detta arbete måste ske utan dröjsmål. Vid avsätt-ning att skyddsvärd skog bör i första hand statlig skogoch mark avsättas till reservaten. Reservatsbildningav övrig skog bör ske endast i de fall då likvärdigskog ej går att finna på statligt ägd mark. Har verkli-gen allt gjorts som är möjligt i det här fallet, miljömi-nistern? Många markägare är rädda ute i landet är förnärvarande.En viktig princip som jag återigen vill peka på harvi diskuterat i denna kammare. Dethandlar om samrådsförfarandet när myndigheter görinventeringar av markområden. Natura 2000 är ett typexempel på hur det inte fårgå till. Många markägare kan vittna om att markin-ventering har gjorts utan markägarens kännedom.Än värre ur denna synvinkel är att Natura 2000-områden har inrättats utan markägarens vetskap ochutan en öppen och bred dialog. Då är det svårt att fåförståelse för det som är nödvändigt, nämligen attskydda och bevara vår biologiska mångfald. Motdenna bakgrund är det befogat med, som vi skriver ien reservation, obligatoriska samråd mellan myndig-heter och markägare vid inventeringar av olika typerav markområden.Fru talman! Jag ska för tids vinnande inte talalängre än så här. Jag yrkar bifall till min reservationnr 9.Anf. 85 ():Fru talman! Den som är mycket stark måste ocksåvara mycket mild. Det är sagt av chefen för biologisk mångfald i . Han gjorde det närhan definierade biologisk mångfald. Han talade ocksåom människans ansvar. Endast människan kan i storskala radera ut biologisk mångfald.Varför är det då så viktigt att bevara mångfalden?I definieras biologisk mångfald som"variationsrikedomen bland levande organismer avolika ursprung inklusive bl.a. land-, havs- och söt-vattenekosystem samt de ekologiska komplex i vilkade ingår. Detta innefattar mångfald inom arter, mellanarter och mångfalden av ekosystem".I spaltar man uppmångfalden i fem olika nivåer: gennivån, artnivån,biotopnivån, landskapsnivån och processnivån. Jaghar förstått att vi från samhällets sidamåste lägga oss i alla de nivåerna. Vi måste göra detdärför att de många människorna måste delta i arbetetpå alla nivåerna. Därför har vi ett politiskt ansvar föralla nivåerna.Den svenska modellen för naturvård är inte hellerförenlig med motsvarande arbete på EU-nivå. Kanskeser vi det tydligast inom . Därför är det viktigt att arbeta för att få gehörför våra idéer inom unionen. Vi angriper mil-jöproblemen på delvis andra sätt än de flesta andraländer gör. Vi har valt sektorsansvaret. De areellanäringarna tar del av naturvårdsarbetet som i få andraländer. Vi kan nu hoppas på och sträva efter att enmålstyrd naturvård i medför färre detaljregle-ringar och att produktionen blir mer konsumentstyrd.Fru talman! Jag vill fråga mina meddebattörer omvi är överens om det synsättet. Om vi är det är det engåta att våra debatter inte förs på annat sätt än degörs. Det är en gåta för mig att här görs inlägg omvåra rovdjur som om de togs på allvar sannoliktskulle hota de arterna. Vad är det som ger oss denrätten?Det är en gåta att vissa partier ifrågasätter våragenerella skydd av våra stränder. Kortsiktiga ochegoistiska intressen tycks vara viktigare. Vad är detför fel på en ordning där kan meddeladispens från strandskyddet? Eller anser vissa partieratt skyddet av våra stränder inte är en angeläget all-mänt intresse?Samma partier antyder också en vilja att lagstiftaom allemansrätten, denna unika svenska rätt som ären sedvanerätt. Ska vi börja röra i den genom lagstift-ning? Vårt svar är ett tydligt nej. Markägarnas intres-sen är självklart viktiga. Därför måste kunskap omallemansrätten spridas inte utan stän-digt så att den tas på allvar och följs. Allemansrättenshuvudinriktning är ju att inte störa och inte förstöra.Fru talman! Det är också en gåta att målsättningenför avsättningar av skyddsvärd skog ifrågasätts. Hurkan man från talarstolen ge intryck av att vilja delta iett arbete för att skydda värdefull natur och tala ombiologisk mångfald och på det sätt som görs här ifrå-gasätta den målsättning vi har satt upp?Det är också en gåta att vi när vi konstaterar attfiskarter är hotade inte är eniga om åtgärderna. Ochhur när det när det gäller kulturmiljön? Vi har härhört ett anförande från talarstolen därjag inte kunde lägga märke till ett enda konstruktivtförslag till hur vi ska gå vidare men en rad ifrågasät-tanden på alla de punkter som jag har tagit upp.Det finns stora skillnader i politiken. Jag måstetyvärr konstatera att är det enda borgerligamiljöpartiet.Anf. 86 ():Fru talman! Som jag nämnde i mitt förra anföran-de kom det en rapport ganska från FN somsade att , dvs. en fjärdedel, av jordens dägg-djursarter riskerar att vara utrotade om viinte gör någonting. Det är inte särskilt roligt. Jag blirväldigt ledsen när arter utrotas, och jag blir väldigtledsen när man ifrågasätter arters rätt till fortsattöverlevnad. Tyvärr orsakar många av de verksamhe-ter som vi människor bedriver i världen denartutrotningen. Det är inte en naturlig process.Naturvårdsstrategin har utformats i samarbetemellan regeringen, och Miljöpartiet.Det är inte helt lätt att samarbeta i en sådan fråga medtvå partier som satsar miljarder på nya motorvägaroch tror att vi måste vara beroende av kärnkraften iytterligare . Men resultatet i naturvårdsstra-tegin är ändå rätt så bra.Jag skulle vilja påpeka att den process som lettfram till naturvårdsstrategin är en väldigt intressantarbetsmetod. Man har jobbat med att förankra och tain synpunkter från dem som jobbar aktivt med natur-vårdsfrågor runtomkring i hela landet. Det var väldigtintressant att vara delaktig i den processen. Det ärockså en orsak till att strategin har blivit så bra.När det gäller de internationella frågorna är vidäremot inte överens med regeringen. På de punkter-na har vi inte haft ett samarbete. Det brukar ju varatvärtom, men det kanske blir extra känsligt när resul-taten av de krav som vi ställer påverkar möjlighetentill fri exploatering och handel för företag.Vi ska ha en levande natur; det är vi alla överensom i ord. uppfattning är att det fortfa-rande behövs skydd för stora skyddsvärda områden.Denna fråga har vi också drivit med viss framgångbåde i budgetförhandlingar under den senaste man-datperioden och i miljömålsförhandlingarna.Naturligtvis måste problemet också ses ur aspek-ten att det är många verksamheter som hotar denbiologiska mångfalden och möjligheten till naturvård.Syftet är naturligtvis också att naturen inte bara kanvara ett utställningsföremål, utan den måste vara endel av det naturliga livet. Därför behövs det såväl ettspecifikt skydd i form av reservat och biotopskyddoch generella skydd som t.ex. ochstrandskyddet. Det behövs också inte minst ett aktivtförhållningssätt till de här skydden. Precis som engammal kulturmark med höga biologiska värdenväxer igen om man inte sköter den riskerar ocksåsyftet med skydd av naturen att glömmas bort ochväxa igen om man inte för en aktiv debatt om orsakentill att bevara naturvärden och om hur bevarandetfaktiskt måste hanteras för att kunna fungera.Jag håller därvid fullständigt med Moderaternaom att det finns målkonflikter, men mina slutsatser äri de allra flesta fall de fullständigt motsatta till deslutsatser som drar.Om vi tar frågan om strandskyddet t.ex. så skriverModeraterna i sin reservation att strandskyddet imånga fall utgör ett hinder mot expansion och plane-ring av bostadsområden. Ja, det är ju just det som ärpoängen med strandskyddet! Poängen med strand-skyddet är att skydda stränderna, som redan i dagensSverige är mycket exploaterade. Det är skyddsvärdaområden, som håller en hög biologisk mångfald ochsom dessutom har ett stort värde för rekreation. Män-niskor ska ha rätt att ha tillgång till stränder, och ävenkommande generationer ska kunna ha den rätten. Detär just det som är poängen - strandskyddet ska utgöraett hinder mot expansion därför att stränderna behö-ver bevaras.Ta fågeljakten t.ex.! Där har vi valt att uttryckavår frustration över oetisk fågeljakt i i ettsärskilt yttrande, medan snarare tryckerpå rätten att få jaga fåglar.När det gäller den småländska bondens gamlastenrösen så finns det väldigt få kvar av dem. Därförkan man också få vissa bidrag för bevarande av såda-na, om jag har förstått saken rätt. Jag ser detta som ettproblem. Dels är det ett problem att det finns så fåkvar, dels är sättet att hantera de här frågorna ettproblem inom naturvården. Ofta är det inte förrän vihar kommit till den punkt att det finns väldigt litekvar av någonting som vi vidtar åtgärder. Då måstede åtgärderna bli akuta och kan därmed ställa till enhel del problem för de verksamhetsutövare som drab-bas av dem.Det önskvärda vore som jag ser det att man i stäl-let skulle kunna jobba förebyggande med naturvård.Man borde kunna se vilka områden som är de mestskyddsvärda och som man vill bevara av det somfinns kvar. Då kan man också spara dem med dehögsta naturvärdena i stället för att spara de sista somblev kvar - de enda som blev kvar när man hade råkatskövla allt annat, och folks medvetenhet om de härfrågorna vaknade.Det behövs därför en ständig försiktighet i hurman hanterar naturen och naturvärden. i och delvis i plan- och bygglagen.Det är oerhört väsentligt att man jobbar utifrån deprinciperna och inte bara ser de problem och krång-ligheter som lagstiftningarna kan medföra. Manmåste också se de möjligheter som de ger oss attbevara de områden som ska bevaras.När det gäller de internationella frågorna har vi enreservation tillsammans med somhandlar om biologisk mångfald. Jag skulle vilja säganågra saker om den.Den handlar om konventionen om biologiskmångfald och dess förhållande till TRIPS-avtalet.Den handlar också om att konventionen om biologiskmångfald bör överställas . Jag tänkteframför allt hålla mig till det första problemet, somjag tror kan kräva en viss förklaring.Konventionen om biologisk mångfald antogs un-der . Den har undertecknats avungefär 170 stater. Syftet är att säkra förutsättningar-na för en fortsatt rik biologisk mångfald på jorden.Där tar man fasta på de lokala samhällen som genomårtusenden utvecklat genetiska resurser och vidmakt-hållit kunskap om det som är oumbärligt för derasbevarande. Dessa samhällen och deras länder hardärför enligt konventionen om biologisk mångfald ensjälvklar rätt till kontroll av och inflytande över hurde genetiska resurserna används. De länder som harundertecknat konventionen förbinder sig att säker-ställa att lagstiftning som berör uppfinningar inombiotekonologi garanterar en rättvis fördelning avförbättringar och vinster från de produkter som ut-vecklas på basis av biodiversitet, särskilt med hänsyntill de fattigare länderna i syd.Man säger också att ingen lagstiftning kring in-tellektuell äganderätt får införas som står i konfliktmed bevarande och uthållig användning av genetiskaresurser. Inget land ska kunna få tillgång till genetis-ka resurser i andra länder utan respektive lands god-kännande. Länderna i syd ska garanteras överföringav viktig teknologi inom området från nord.Detta står i motsats till Världshandelsorganisatio-nens , som i stället reglerar skydd av,dvs. äganderätt på, kunskap. Det gäller exempelviscopyright, varumärken och patent. Där åläggs i ställetmedlemsländerna att införa patentlagstiftning på allaområden inklusive växter och djur. Det finns vissamöjligheter till undantag, men andra formuleringargör det i praktiken omöjligt att undanta detta. Här harde transnationella företagen med i spetsen varitstarkt pådrivande för att formuleringarna om länder-nas skyldigheter att införa patent på de här områdenaska sättas i verket. Detta innebär en risk för att kon-ventionen om biologisk mångfald i stället helt non-chaleras.Det finns alltså en stark motsättning mellan de härtvå. Många länder har skyldighet att uppfylla båda,men när det gäller finns det starkaremöjligheter till sanktioner än det finns när det gällerkonventionen om biologisk mångfald.Jag skulle vilja ställa en fråga till regeringen omhur den ser på frågan om konflikten mellan konven-tionen om biologisk mångfald och TRIPS-avtalet.Regeringen bör klargöra sin position när det gällervilken av de här två som väger tyngst om det blirkonflikter. bestämda uppfattning är attkonventionen om biologisk mångfald ska väga tyngst.Jag yrkar bifall till reservation nr 23.Anf. 87 () replik:Fru talman! Jag vill bara kommentera ett par sa-ker.Det är inte så att vi från moderat sida föreslår ska ut och skjuta fåglar hej vilt. Vi har i en ge-mensam reservation - det är inte bara vi moderatersom står bakom den - tagit upp frågan om skarven,som ju har blivit ett stort problem. Det tror jag attMaria också kan hålla med om. Det är den frågansom vi vill pröva. I övrigt har vi precis samma upp-fattning som när det gäller fågeljakt nerei . Vi har ingen annan uppfattning, och jagtror att alla i riksdag har precis samma upp-fattning där.Vi vet att frågan om skarven har skapat oerhörtstora problem, både ur miljösynpunkt och likaså närdet gäller fisket. Därför har vi sagt att man måste varaberedd att ompröva förhållningssättet så att man kaninföra skyddsjakt på den fågel som ärhotad. Det är det som vår synpunkt handlar om i dethär sammanhanget.Jag kan garantera att det finns gott om sten-rösen kvar i , som fortfarande utgör storaproblem för dem som ska plöja, så och harva på desmåländska smååkrarna. Jag delar i och för sig uppfattning om att vi ska bevara det som är värde-fullt att bevara. Men problemet är att vi inte får varaså rigida att vi försvårar pågående markanvändning såatt det goda blir det bästas fiende i de här samman-hangen. Där måste vi göra en vettig avvägning. Det ärvår uppfattning i frågan.Anf. 88 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte att man kan garantera attde skyddsvärda delarna av vår natur verkligen blirskyddade ifall man inte också inför vissa kontrollme-kanismer när det gäller människors möjlighet att t.ex.flytta ett stenröse till en annan plats. Det kan ju fak-tiskt utgöra ett hot mot de värden som finns där. Tänkom just det här stenröset kanske var det finaste i helaSverige, och det inte var någon som kollade det! Dåskulle de värdena bara vara borta, och det tycker jagskulle vara tragiskt. Därför är det viktigt att man hardetta. Det här är naturligtvis ett ganska litet exempel,men detta kommer igen på många områden.Det är viktigt att man har strukturella regler förhur man ska hantera sådana här saker, så att man interåkar förstöra värdefulla saker bara för att man intekände till att de var värdefulla. Det tror jag inte helleratt de här bönderna vill, men vet jag ju inte exakthur processerna när det gäller de småländska bönder-na går till.När det gäller rätten att skjuta skarv har vi delvisen annan uppfattning än . Om fågeln inteär hotad ska den inte finnas med på hotlistan, och dåkan man diskutera eventuell skyddsjakt. I övrigt anservi att man ska jobba med andra metoder. Det kanhandla om fiskeredskap och ersättning till fiskare somdrabbas av skador genom de här fåglarna om vi anseratt man inte kan bedriva skyddsjakt av den anled-ningen att fågeln är hotad på olika sätt.Anf. 89 () replik:Fru talman! Jag anser också att värdefulla land-skapselement ska bevaras. Men det lämpliga sättet ärdå att göra inventeringar och sedan ge lantbrukarenen uppgift om att här anser vi att det finns ett så vik-tigt landskapselement, som det kallas, att det skabevaras. Då behöver man inte lägga en generell tunghand över hela landskapet. I stället kan man selekteravad som anses vara värdefullt från samhällets sida.Då skapar man också en öppen dialog med dem somär berörda i sammanhanget. Jag tror att det är denrätta vägen att gå.Anf. 90 () re-plik:Fru talman! Jag skulle önska att vi hade så mycketpengar i statsbudgeten att vi kunde lägga pengar påatt inventera alla naturvärden som vi har i hela landet,stenrösen, arkeologiska fornlämningar, kulturmin-nesmärken, alla skogar och exakt vilka arter somfinns där osv. Såvitt jag vet har inte isina budgetförslag visat några tecken på att vilja anslåde pengar som skulle krävas för att genomföra sådanainventeringar.Vi i har i budgetförhandlingarna dri-vit igenom att miljösatsningarna i budgeten har ökatså att de är så stora som de var1998. Vi har alltså skapat större möjligheter att jobbaförebyggande genom inventeringar så att man kanhitta de bästa sakerna och bevara dem.Men så länge man inte har möjlighet att göra detfullt ut måste man i stället jobba på ett annat sätt,nämligen att man får anmäla om man ska göra sakersom riskerar att hota värden. Sedan får man i efter-hand kontrollera om det är lämpligt eller inte. Det ären krånglig process, men en inventering skulle ocksåvara krånglig. Den skulle ta väldigt att ge-nomföra. Jag kan tycka att det i många fall skullevara önskvärt, och kanske mer på många andra områ-den än just när det gäller de småländska stenrösena.Men det är en ambitionsnivå som budgetmässigtöverskrider det anslag som vi har . Såvitt jag vethar inte velat öka detta anslag, utan dehar snarare velat skära ned det.Anf. 91 ():Fru talman! Även jag har smittats av den vackranatur vi har just . Några av de starkaste minnen vihar brukar vi förknippa med naturupplevelser. Det ärpositiva upplevelser som naglar sig fast i våra sinnen.Det är sådana som vi mår bra av. De spelar säkert enmycket stor roll för vårt välbefinnande. Vad kan geoss mer sinnesro än att vandra en stilla sommarmor-gon utmed en strand och höra vågornas kluckandeoch fåglarnas sång eller att sitta i en skogssluttningoch njuta av utsikten över landskapet, och det endasom hörs är vindens susningar och djurens egna lä-ten?Förr i tiden var detta möjligt och naturligt för deflesta av oss eftersom de flesta bodde på landet. Meni takt med urbaniseringen har det blivit allt svårare attfå dessa naturupplevelser. De som flyttade in tillstäderna hade sina intryck med sig, och barnen fickdem ofta genom att hälsa på mor- och farföräldrar.Men den generation som växer upp har mindremöjligheter att få dessa upplevelser.Det är mot en sådan bakgrund vi ska se skrivelsenom en samlad naturvårdspolitik. Vi måste slå vakt omtillgängligheten, skapa en hållbar utveckling och låtamänniskorna själva vara delaktiga i vården av natu-ren.När det gäller tillgängligheten är allemansrättennaturligtvis mycket väsentlig. Den är unik om vijämför oss med övriga världen. Den är mycket välförankrad i den svenska folksjälen. Trots detta är deninte oomstridd. Vi har debatterat allemansrätten. Det finns enreservation även i det här betänkandet. Det har vi hörttidigare från talarstolen. Att kräva tillstånd av mark-ägaren för aktiviteter i naturen är en inskränkningsom inte går att införa i en sedvanerätt. Däremot kanlänsstyrelsen, om den tycker att det är befogat avmiljöskäl, införa en anmälningsplikt för visst utnytt-jande av naturen.Vi har också ett annat instrument för tillgänglighetsom är unikt. Det är strandskyddet. Det är också om-stritt. Vi har haft många debatter om detta. Jag tyckeratt det är märkligt att fortfarande driverfrågan om en uppluckring av strandskyddet. För baranågra veckor sedan presenterade sinutredning om hur strandskyddsbestämmelserna fun-gerar. Den visar att just i de områden som bäst behö-ver skyddas är de kommunala dispenserna som mestomfattande. Hur blir det med tillgängligheten, GöteJonsson, i dessa befolkningstäta områden om det skainföras en generell rätt att bygga på stränderna, somni skriver i er reservation? Är det inte här som beho-ven är störst att kunna vandra längs stränderna och fådessa rogivande naturupplevelser?