prot · GP09113 · 2002-05-27 00:00:00 — Om man utformade reglerna på ett sådant sättatt den som hade möjlighet till s.k. blandad körningdär man kan använda ibland bensin och ibland andradrivmedel fick samma form av skatteförmån varrisken att människor bara var miljöintresserade när deköpte fordonet men inte när de brukade fordonet.Det är ett exempel på hur viktigt det är att ocksågöra preciseringar så att man inte låter sig luras ochtror att man får fram ett stort antal miljövänliga for-don, men där de sedan inte används miljövänligt.Ibland tvingas man att göra den här typen av precise-ringar.Det är viktigt att vi har en mycket öppen attityd.Vi ska självfallet inte ha några andra och sämre reglerän vad EU-staterna har i övrigt. Det finns inget intres-se från svensk sida att vi ska ha en sämre position. Viska också ha en öppen attityd till att försöka främjany teknik och inte låsa oss vid en viss modell ellerteknik som den enda saliggörande. Vi har intresse attsätta tryck på industrin, forskningen och producenter-na. Det kan vi göra via skattevapnet och andra insat-ser för att få fram fler och bättre alternativa drivmedelför framtiden.Om man ser långsiktigt har vi en situation där viunder hade en enorm ökning av - föratt ta ett annat område som är viktigt ur energisyn-punkt - oljekonsumtionen för vår uppvärmning. Detär nu dramatiskt ändrats över ett par årtionden. I dagsker bara ungefär en tredjedel av vår uppvärmningmed olja jämfört med tidigare. På motsvarande sätttror jag att det över tiden går att göra en rätt stor för-ändring också av bränslen och drivmedel och se tillatt nya koldioxidneutrala drivmedel efterhand blirdominerande.Anf. 159 ():Fru talman! Det är självklart mycket tricksigt attgöra regler för fordon. Det borde vara en fördel omett fordon kan drivas med både konventionella driv-medel och förnybara. Det borde vara en ekonomiskfördel ur alla synvinklar. Att utesluta dem är kanskeinte helt bra. Men jag inser att det är ett mycket svårtområde.Skattefördelar och skattesubventioner ska givetvissättas i relation till de samlade miljöfördelar de gerliksom övriga fördelar. Poängen är att utforma regler-na så generellt och målinriktat som möjligt och låtaalla aktörer och tekniker vara med på lika villkor. Dådrar man också bästa nytta av marknadsekonomin.Sverige har en hel del innovativa småföretag ienergi- och drivmedelsbranschen. Det är mycket braoch ganska unikt. Vi borde ta vara på dem och derasidéer. Men ingen innovatör eller entreprenör fortsätteratt utveckla sina idéer och man ser att det krävs radi-kala förändringar av skatter och regler för att få sam-ma villkor som de större aktörerna. Så mycket uthål-lighet har de flesta inte.Vi har en ganska ensidig situation när detgäller alternativa drivmedel. Nästan alla tillgängligaresurser går till att stödja ett par tre tekniker och tillnågra enstaka aktörer. Inte minst den passiva hanter-ingen skattedispenserna för pilotprojekt har bidragittill den situationen.Vi måste låta fler blommor blomma. Jag är säkerpå att finansministern ser det positiva värdet i enblomsteräng även om den inte alltid växer precis somman tänkt. Det satsas mycket på forskning och ut-veckling men då främst på fordonsteknik och intespecifikt på drivmedel. De resurser som satsas pådrivmedel förbrukas i största utsträckning till några fåalternativ. För andra alternativ finns inte så mycketatt tillgå.Anf. 160 Finansminister ():Fru talman! och jag är överensom att om man ser på den teknikutveckling som harskett av fordonen står den inte alls i proportion tillden mycket ringa teknikutveckling som har skett närdet gäller drivmedel. Det är inte så svårt att dra slut-satsen av det att i det första fallet har det funnits star-ka intressen i industrin som har främjat en sådanteknikutveckling. Omvänt har det funnits starkamotintressen i oljeindustrin som inte har velat främjaen utveckling av alternativa drivmedel.Även i oljebranschen och oljeindustrin börjar maninse att om inte deras tid är utmätt är deras tid i varjefall mer begränsad . Man kan inte fortsättamed den drivmedelsutvecklingen. Det skulle bli oer-hörda skador på vår natur om den bilparken, de luft-föroreningarna och de andra problemen de nuvarandedrivmedlen för med sig skulle föras över till alla denya länderna i tredjevärlden de närmaste åren.Därför tror jag att vi kommer att kunna se ett star-kare tryck på industrin och också ett större intressefrån industrin att försöka utveckla de alternativadrivmedlen. Jag är medveten om att också den inseratt detta är en marknad som är starkt växande. Ärman inte ute kommer man att försitta sinchans. Därför är jag trots allt ganska hoppfull. Om vimed svenska insatser och insatser i andra EU-ländersom kan hjälpa till i starten kommer vi att få en braskjuts när vi väl får igång processen mot alternativadrivmedel.Överläggningen var härmed avslutad.30 § Svar på interpellationerna 2001/02:362och 373 om adoptionslagstiftningenAnf. 161 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig när re-geringen kommer att tillsätta en parlamentarisk ut-redning för att se över hela adoptionslagstiftningen.Sten Tolgfors hänvisar bl.a. till att det är tillåtetför en adoptant och ett adoptivbarn att gifta sig medvarandra.Sten Tolgfors har också frågat socialminister när regeringen kommer att tillsätta en utred-ning för att undersöka hur det har gått för de adoptiv-barn som har kommit till och för attinitiera forskning om adoptivbarns utveckling ochbehov. Interpellationen har överlämnats till mig.Jag har valt att besvara båda interpellationerna iett sammanhang.Adoptivbarn kan vara särskilt sårbara på grund avsin bakgrund. Jag håller därför med omatt det är mycket viktigt med forskning om adoptiv-barns utveckling och behov.Som jag tidigare framhållit i ett svar på en frågafrån finns det dock en bety-dande mängd forskning om adoptioner och adoptiv-barns situation. för internationellaadoptionsfrågor, , arrangerade förraåret en forskningskonferens om adoptioner där etttrettiotal forskare deltog.Ett problem är att det saknas sammanställ-ningar om forskningen. Sådana sammanställningar ärav stort värde för dem som arbetar med adoptionsfrå-gor i praktiken. Hur behovet av sammanställningarska tillgodoses övervägs av NIA.Ytterligare forskning om adoptivbarn behövs sä-kert. Jag har dock svårt att se behovet av en parla-mentarisk utredning på det området.Det pågår ett omfattande arbete som rör frå-gor om adoption.Regeringen överlämnade propositio-nen Partnerskap och adoption till riksdagen.Dessutom har en departementspromemoria omvissa adoptionsfrågor varit ute på remiss. Departementspromemoriantar upp föräldrars samtycke till adoption och barnetsrätt till information om att det är adopterat.Som nämner i interpellationerna harregeringen också tillsatt en utredning med uppgift attöverväga vissa frågor med anknytning till internatio-nella adoptioner. Enligt vad jag inhämtat har utred-ningen för avsikt att göra en sammanställning av deninternationella forskning som är relevant för utred-ningens uppdrag.Jag håller med om att man kan ifrågasätta vissa avde nuvarande adoptionsreglerna, bl.a. möjligheten fören adoptant och ett adoptivbarn att ingå äktenskapmed varandra, även om sådana äktenskap knappastlär förekomma. Någon särskild utredning för att seöver den frågan behövs dock inte. Förmynderskapsut-redningen (SOU 1989:100) har redan föreslagit attmöjligheten ska tas bort.Förmynderskapsutredningen övervägde också dennu gällande 25-årsgränsen, dock utan att föreslå attden skulle ändras. Avsikten är att vissa av förslag ska behandlas i enkommande proposition till , troligen till-sammans med förslaget med anledning av den de-partementspromemoria som jag nämnt tidigare.Att ensamstående har möjlighet att adoptera äringet unikt för . Sådana adoptioner omfattasockså av europeiska konvention om adop-tion av barn och av omskydd av barn och samarbete vid internationella ad-optioner. Det är dock viktigt att de som bedömerlämpligheten hos potentiella adoptivföräldrar, framförallt inom , har den kunskap som behövs.De måste också få stöd i sitt arbete. Utredningen ominternationella adoptioner kommer att uppmärksam-ma dessa frågor i sitt arbete.Det kan finnas anledning att göra enallmän översyn av adoptionsreglerna. Jag är dock inteberedd att nu ta initiativ till en sådan översyn.Anf. 162 ():Fru talman! Av alla politiska beslut är det om ad-option det beslut som har mest långtgående effekterför den enskildes liv. Därför måste kraven på lagstift-ning, beslutsunderlag och uppföljning vara myckethöga och frågan hanteras med största ödmjukhet.Adoption är ett löfte som staten ger ett barn intebara om ett bättre liv - som det ibland verkar varafråga om i debatten - utan också om de bästa tänkba-ra förutsättningar för livet. Adoption är i grundennågonting mycket positivt. Men det hindrar inte attSverige har ett ansvar att erkänna och att söka kun-skap om adopterades situation och speciella behov föratt kunna förstå och stödja de barn som behöver stöd.Det ansvaret har politiken inte tagit.En ny undersökning visar att av landets ut-landsadopterade kvinnor försökt begå självmordunder undersökningsperioden. Motsvarande siffra försvenskfödda var . Överrepresentationen i själv-mordsförsök var alltså nästan femfaldig. Adopterademän var dubbelt överrepresenterade när det gälldesjälvmordsförsök och adopterade mer än dubbeltöverrepresenterade som patienter inom barn- ochungdomspsykiatrin, i dygnsvård för tonåringar och på§ 12-hemmen. Adopterade tjänar mindre, har lägreutbildning och är oftare utan arbete än kontrollgrup-perna. Det är bara hälften så vanligt att man finner enäktenskapspartner.De här siffrorna ifrågasätter totalt den rådandebilden av den oproblematiska integrationen och iden-titetsbildningen bland adopterade.Jag vill understryka att det inte gör att internatio-nella adoptioner ska stoppas men väl att stödet måsteöka till de adopterade som behöver stöd - det gällerinte alla, men många. Det gör också att forskningenmåste öka och att lagstiftningen måste ses över. Vikan inte ha en lagstiftning, justitieministern, som här typen av effekter, och vi kan inte ha ett stödsom är så bristfälligt att vi får en femfaldig överrepre-sentation i självmord. Detta är ett politiskt ansvar somregeringen måste ta.I övrigt präglas regeringens arbete med adoptions-frågorna av att det sker styckevis och delt. Det saknassammanhang, och det saknas ett konsekvent barnper-spektiv i frågorna. I utredningen i homosexuellafamiljer avfärdades, i direkt strid mot barnexperteroch forskningen, att "adopterade barns psykiska hälsaoch sociala anpassning skiljer sig från andra barns".Regeringen vet att utredningen hade fullständigt fel. Iutredningsdirektiven om internationella adoptionerkan man läsa: "Identitetsbildningen i tonåren är oftaproblematisk för adoptivbarnen. Frågor kring varförbarnet lämnades för adoption, de biologiska föräld-rarnas situation etc. kan förstärka de vanliga tonårs-problemen. Adoptivbarn har ofta med sig traumatiskaupplevelser av förändringar och av att ha blivit över-givna. "Att regeringen ändå har tagit ett så uppenbartbristfälligt betänkande som grund för att utvidgaadoptionslagstiftningen är för mig obegripligt. Det ärför övrigt häpnadsväckande att höra hänvi-sa till en konvention som regeringen tänker säga uppoch till en annan som regeringen kommer att kringgå,som båda gäller kvalitetssäkring av adoptioner, utanatt ens nämna att så är fallet.De mest grundläggande adoptionsfrågorna ingårinte i regeringens ensamutredning av internationellaadoptioner. Men hela adoptionslagstiftningen behövernu ses över. Det är ett politiskt ansvar, , att följa upp hur det har gått för de adoptivbarnsom har kommit till som ett resultat avpolitiska beslut.Mer forskning om adoptivbarns utveckling och behovbehövs för att det ska gå att undanröja dagens ganskabetydande kunskapsbrister.Att regeringen inte är beredd att göra detta är ettsvek mot barnperspektivet i adoptionsfrågorna. Jagkan inte undandra mig att fråga justitieministern:Varför vill regeringen först utvidga adoptionslagstift-ningen och sedan se över den?Bodström medger ju att det kan behöva göras.Finns det en taktik bakom detta - att först baxa dettamed adoption för registrerade partner genom riksda-gen för att därefter ta ställning till hela adoptionslag-stiftningen, alltså att först ta ställning till en del ochsedan till helheten? I så fall är det, justitieministern,med förlov sagt en bakvänd ordning.Anf. 163 Justitieminister ():Fru talman! Ja, jag delar uppfattningen och in-stämmer i det som framförts, nämligen att det är ensårbar grupp som kommer från andra länder. Det ärväldigt viktigt att man ger de här barnen det stöd somde behöver. Det är också viktigt att vi fortsätter attutveckla forskningen och att den även harstor betydelse. Det är därför som det nu pågår forsk-ning inom bl.a. om adoptivbarns häl-sa.Jag har också sagt att det kan vara nödvändigt attse över en del frågor . Men jag anser inteatt det skulle vara ett hinder när det gäller att införaen möjlighet som innebär att det ska vara sammarättsliga förutsättningar för homosexuella och hetero-sexuella att prövas om det är det bästa för det enskil-da barnet.Anf. 164 ():Fru talman! Jag blev lite beklämd över att justie-ministerns samlade inlägg om adoptionsfrågor inne-fattar ett antal spridda sekunder i talarstolen och överatt det inte är djupare tänkt.Vad frågan här handlar om är faktiskt inte just nuom det är rätt eller fel just att homosexuella ska ad-optera, utan det är grunden för att utvidga en lag somjag försöker diskutera med justitieministern - kun-skapsgrunden. På vilken annan grund ska man kunnabedöma enskilda personers ansökningar om att fåadoptera än på den om forskning eller kunskap? Närden saknas blir det svårt, och risken finns att det helablir godtyckligt.Regeringen måste tillsätta en parlamenta-risk utredning för att följa upp och undersöka hur dethar gått för de adoptivbarn som kommit till Sverigeoch initiera mer forskning om adopterades utvecklingoch behov.Bodström sade tidigare att det krävs sammanställ-ningar av forskningen - ja, säkert. Men det räckerinte, vilket han också vet om. Han sade i sitt förstainlägg att ytterligare forskning säkert behövs. Kom-mittén om barn i homosexuella familjer hade i upp-drag att sammanställa kunskaperna om adopterademen misskötte, enligt min och många forskares upp-fattning, detta uppdrag grovt.Vi vet att många adopterade mår dåligt, men vivet inte varför. Adopterade som grupp är sårbara,visar forskningen. Det är inte bara så som Bodströmsade, att de kan vara sårbara, utan de är sårbara.När kunskap saknas räcker det inte att hänvisa tillatt det sker hemutredningar. Det är ett underkännandeav politikens förmåga att ta ansvar att det viktigastebidraget till kunskap om de adopterade i harlämnats av journalister, inte politiker, som har beställtoch lyft fram ny kunskap. har vi undersökningarom hur adopterades liv blivit i . Dessa ställerkrav på omedelbara fördjupningar av kunskapen,därför att vissa siffror är alarmerande. Det saknaskvalitativa undersökningar av orsaker till de problemsom breddundersökningarna visar. Därför är det,justitieministern, inte bara en sammanställning sombehövs utan också ny forskning. Det saknas t.ex.longitudinella studier om hur adopterades situationutvecklats . Den forskning som finns har merkaraktären av ögonblicksbilder vid givet ögonblick.Vi vet inte hur familjebildning fungerar, hur föräldra-skapet fungerar, men vi vet att forskningen visat attdet finns problem med äktenskap och skilsmässor.Det finns holländsk och annan internationellforskning som Kommittén om barn i homosexuellafamiljer fullständigt bortsåg ifrån och som måste ingåi en sammanställning. Detta gäller också, och det ärviktigt, det holländska programmet för stöd till adop-terade och deras familjer, liksom utbildning av demsom jobbar inom socialtjänst och barn- och ung-domspsykiatrin. Vad säger justitieministern annars familj där ett barn har haft svåra problem, kanskeså svåra att det krävs allvarlig vård, kanske så svåraatt barnet har begått självmord därför det aldrig harfunnits något stöd och hjälp, därför att regering ochriksdag inte tagit problemet på tillräckligt stort allvar?Det är oacceptabelt. efter det att adoptionernabörjade på allvar i råder en påtaglig kun-skapsbrist. Vad tänker göra?Det andra är att det är obegripligt att regeringentillsätter parlamentariska utredningar för att se överdelar av adoptionslagstiftningen, som om den skautvidgas till att gälla registrerade partner, men intetycker att en parlamentarisk utredning är påkallad föratt se över helheten. Kan justitieministern förklara förmig hur det kommer sig att delfrågan av regeringenanses vara större än helheten? Hur kan adoptionslag-stiftningen utvidgas utan att följderna av den nuva-rande utformningen av lagstiftningen kan överblick-as?Hela adoptionslagstiftningen måste ses över. Dåvill jag fråga justitieministern: Om inte , när? Omden forskning som har kommit fram inte är engrund, vad ska då vara en grund? Justitieministernmedger att det kan finnas skäl att se över helheten.Varför inte göra det nu? till en adopterad som jag känner och som hartvingats transplantera levern därför attvi inte förstod när han kom till att vi skulletesta adopterade för gulsot? Vår bristande kunskapger problem för människor i verkligheten. Därförmåste kunskapen och ansvarstagandet öka , intesedan.Anf. 165 Justitieminister ():Fru talman! Jag tror inte att är en-sam om att ha träffat människor som har blivit adop-terade, men det kan låta så när man hör honom. Sedankan man säga saker på ett långradigt sätt, som StenTolgfors gör, där det i stort sett är samma sak, eller såkan man säga det kortfattat. Jag väljer att vara litemer koncis.Om den forskning som sker vill jag åter säga attSocialstyrelsen arbetar medfrågan om adopterades hälsa och sociala utveckling,alltså precis det som jag nämnde tidigare. Det är intefråga om att behöva vänta på någon forskning, utanforskning pågår just nu.Den pågående utredningen om internationella ad-optioner går bl.a. ut på att man ska pröva om det gåratt stärka barnets rätt i adoptionsprocessen, anvisaformer för att förbättra hemutredningarna i syfte atttillförsäkra adoptivbarnet så goda förhållanden sommöjligt i det nya hemmet och pröva om det nuvaran-de systemet med psykosocialt stöd och rådgivningtillgodoser adoptivfamiljernas behov. Det uppdragetska redovisas i år.Anf. 166 ():Fru talman! Det hade varit vackert om justitiemi-nistern hade gjort en ansträngning för att klara ut demotsägelser som han hade i sitt inledande svar. Omdet finns skäl att se över lagstiftningen så gör man detnu. Varför vänta till sedan? Varför först konstatera attdet behövs och sedan ändå inte göra det? Varför förstpåstå att det bara behövs en sammanställning avforskningen, åse hur den parlamentariska utredningenmissköter sitt uppdrag, och sedan medge att det be-hövs mer forskning? Jag tycker att det blir ett sam-melsurium av detta. Motsägelsen ligger i att man frånregeringens sida tillsätter en parlamentarisk utredningför att se över en del av adoptionslagstiftningen inte ha en parlamentarisk utredning för att se överhelheten, utan då räcker det med en ensamutredare.Kan justitieministern förklara för mig hur en delkan vara viktigare än helheten, hur en del kan varastörre än helheten? Hur kan det vara mer viktigt attpartierna får insyn och inflytande över en del i enöversyn i stället för över hela adoptionslagstiftning-en? För mig är det en fullständigt obegriplig ordning.Jag undrar hur ett ansvarigt statsråd kan vila när vi serfemfaldig överrepresentation vad gäller självmordoch dubbel överrepresentation vad gäller alla formerav psykosocial vård. För vilken annan grupp i landetskulle regeringen kunna acceptera detta utan att ome-delbart agera? Jag vill påstå att man inte hade gjortdet för någon annan grupp.Det som är unikt - för att gå över till ensamadop-tioner är att det saknas förarbeten där man utreder ochproblematiserar det hela. Att andra länder har ensam-adoptioner minskar på intet sätt kraven på attha underlag för det vi gör. Den enda motivtext somfinns för ensamadoptioner är några enstaka rader iförarbetena till adoptionslag, då internatio-nella adoptioner inte fanns. hade maninte heller det barnperspektiv som vi har . Detfanns t.ex. ingen . Det gör att detfinns ett alldeles särskilt behov, både på grund av denextra överrepresentationen beträffande olika psykoso-ciala problem och på grund av att lagarna aldrig ut-reds, att nu se över just den saken.Låt mig avsluta med att fråga om justitieministernkan vara beredd att åtminstone på den punkten göramig till viljes.Anf. 167 Justitieminister ():Fru talman! Som jag sade kan det behövas att sa-ker utreds . Det är ett antal arbeten sompågår. Därför ska man inte säga det säkert. Det finnssaker som man redan nu har lagt fram delförslag om.Sedan kan man se om de behöver kompletteras.Det man däremot vet redan nu är att forskningenmåste fortsätta. Det är, som vi vet och som vi är över-ens om, en särskilt sårbar grupp, och vi måste de härbarnen allt det stöd som de behöver. Jag vill erinraSten Tolgfors om att det är få frågor som har diskute-rats så mycket som denna. Jagtror att alla partier är oerhört angelägna om att ge detstöd som behövs. Vi kan ha olika uppfattningar omhur det ska göras, men jag tror att man ska vara för-siktig med att påstå det bara är en själv som är ange-lägen, utan det är vi nog egentligen allihopa.Överläggningen var härmed avslutad.31 § Svar på interpellation 2001/02:397 omskyddet för mötes- och demonstrationsfrihetenAnf. 168 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilka åt-gärder jag är beredd att vidta i syfte att förbjuda stör-ningar av politiska möten.Mötes- och demonstrationsfriheten är en funda-mental del av vår demokrati. Därför är den ocksåskyddad i regeringsformen och får inskränkas endastmed hänsyn bl.a. till ordning och säkerhet eller tilltrafiken.Det finns emellertid rättsliga instrument som gerpolisen möjligheter att hindra ordningsstörningar isamband med demonstrationer. Personer som stör denallmänna ordningen kan i vissa fall med stöd avpolislagen avvisas eller avlägsnas från en viss plats.Frågor som rör demonstrationer utreds för närva-rande av den kommitté, under ledning av förre stats-ministern , som tillsattes efter händel-serna vid i . Utred-ningen ska redovisa sina slutsatser senast vid årsskif-tet. Jag vill avvakta resultatet av den kommitténsarbete innan jag tar ställning till om ytterligare be-stämmelser behövs när det gäller demonstrationer.Anf. 169 (-):Fru talman! Jag noterar att kunna konkurrera med sportjournalisterna i detkommande om snabbheten i uttalanden.Mötesfriheten är en fundamental rättighet i Sveri-ge. Det är ett vackert ämne i olika högtidstal. Men nuär det verkligheten som gäller. Störningar på olikasätt förekommer, dock sällan hos riksdagspartierna.Deras möten är närmast att likna vid stillsamma fri-kyrkoaktiviteter innan man börjar tala tungomål.Men i andra partier får man ofta vänja sig vid attmänniskor ikläder roller och agerar, med eller utanvåld, för att störa politiska möten. Dessa ligister -eller rättare sagt demokratins dödgrävare - skrämmermedborgarna från att närvara vid politiska möten ochdemonstrationer.För sedan uppmanade en ledamot i , i - och jag villpåpeka att inte är någon myndighet - med-lemmarna i sitt ungdomsförbund att störa Sverigede-mokraternas möten genom att blåsa i visselpipor ochföra annat oljud. Det här slogs upp till som ganskastor nyhet i medierna. Men jag har inte läst någonledarkommentarer och inte hört någon kommentarfrån någon politiker i om att detta låg underanständighetens gräns.Jag vill då fråga justitieministern: detta fören-ligt med de regler som gäller ? Har politiskamotståndare eller andra rätt att med oljud - t.ex. iform av blåsande i visselpipor - störa ett partis poli-tiska möten eller demonstrationer?Jag ska vara med på ett möte i i morgonkväll där det har aviserats störningar.