prot · GP0995 · 2002-04-15 00:00:00 — Ska änkorna vara tacksamma mot Vänster-partiet, och för attinte aktivt går in och sviker dem engång till?Det pratas väldigt mycket om vad de borgerligapartierna har för gemensamma förslag. Sanningen ärju den att i de här riktlinjerna får vi inte ens veta vilkapartier alternativet över huvud taget handlar om. Vi ärtydliga med att vi är fyra partier som vill bilda engemensam regering, men vem vill sossarna regeramed? Det är det ingen människa som vet.En varning skulle jag vilja utfärda för ett reger-ingssamarbete med just . Förutom attde har en historia av svek och en massa annat harman nu slagit in på en helt ny linje. Allt det rosa pra-tet om småföretagande är bara nys. Man har antagitett nytt program för makt och ägande som handlar omgammal fondsocialism.Det kanske inte är så oväntat, men det som är detriktigt stora sveket i det programmet är angreppet påalla kvinnors möjlighet till bättre jobb, bättre lön ochbättre makt över sin egen vardag. I stället för att manfår bestämma själv över sin arbetstid ska det bli lag-stiftad arbetstidsförkortning. I stället för att kvinnorska kunna förverkliga sina drömmar och idéer genomatt driva egna företag, i stället för att vara anställdamen få en mångfald av arbetsgivare att välja mellan ide branscher där de faktiskt finns, skolan och vården,i stället för det som är en riktigt radikal feministiskpolitik vill ni plocka tillbaka allt in i den offentligasektorn så att kvinnor ska fortsätta att lida under ersom politiska arbetsgivare. Det är en varning jag villutfärda till kvinnor.Anf. 38 ():Fru talman! Jag blir lite konfunderad när jag hörKarin prata om jämställdhet. Hon säger attden lagstadgade normalarbetstiden är ett hot motjämställdheten. Hon verkar ge sken av att alla arbets-tagare i alla lägen har total frihet över sin arbetstid.Så är det tyvärr inte.Är man stark på arbetsmarknaden kan man nogkomma överens med sin arbetsgivare om den arbets-tid som passar. Men många är inte starka på arbets-marknaden och är beroende av att ha en arbetsrättsom ger ett visst minimiskydd. Det är vad den nor-mala arbetstiden är.Inom vissa sektorer finns det andra normalarbets-tider som har bestämts genom avtal med facket. Mennormalarbetstiden är en del i arbetsrätten. Att avskaf-fa normalarbetstiden handlar inte om jämställdhet.Den är ett skydd för de svaga.Jag tänkte prata lite mer om jämställdhet. Jag äroerhört oroad över jämställdheten. När jag nu harsamtliga ekonomiska företrädare för alla partier ochfinansministern här i detta rum vill jag komma meden uppmaning, nämligen att verkligen se till att verkaför att regeringen eller att partierna gör så att kvin-norna får ut mer av detta arbete. Arbetsgivarna påbåde nivå, landstingsnivå och statlig nivåska leva upp till jämställdheten. Det handlar ocksåom diskriminering av invandrare.Här finns många brister. Vi ser t.ex. statliga myn-digheter som inte ens lever upp till jämställdhetslagenoch inte har en jämställdhetsplan. Vi ser många pro-blem på området. Det här är en uppmaning riktad tillalla.Finansministern! Nästa gång finansministern harett möte med sina kolleger kan han ta upp frågan omvad arbetsgivare kan göra för att bli bättre. Modera-terna ska nästa gång de träffas i riksdagsgruppen elleri partistyrelsen ta upp vad de kan göra för att bli bätt-re.Ibland blir jag lite skräckslagen när jag sitter medpå sammanträden. Jag har gått igenomvilka män och kvinnor som företräder partierna i . När det är besök av inför ettviktigt möte på EU-nivå är det på den borgerligasidan bara som har en levande kvinnlignärvaro, vilket förbättrar siffrorna på den borgerligasidan. Efter det kommer . Men Kristdemo-kraterna och har en stor manlig domi-nans när det är viktiga möten i EU-nämnden.Då undrar jag hur det ser ut med makten i era par-tier. Det här är en fråga som vi vet att många, oftastmän men också kvinnor, inte lägger alltför stor viktvid. Men vi ser en utveckling i som jag tyck-er är skrämmande. Vi hade tidigare en positiv ut-veckling där löneklyftor minskade, där kvinnor fick tamer plats i politiken och fler kvinnor blev chefer. Nuser vi en skrämmande utveckling där kvinnor sättsåsido. Här kan alla vi i detta rum ta ett ansvar.Jag är själv stolt över att tillhöra det parti som vardet första partiet som kom in i där majori-teten av riksdagsledamöterna var kvinnor. Det är detenda partiet som tidigt levde upp till jämställdhets-kriterierna. En majoritet av våra medlemmar är kvin-nor, och en majoritet av våra väljare är kvinnor.Jag vill verkligen skicka en uppmaning både tillfinansministern och till mina kolleger i de borgerligapartierna att ta upp frågorna internt. Det ska ligga inärtid, inte efter valet. Ni kan i er roll som arbetsgiva-re - vilket partierna är på kommunnivå, landstingsni-vå och statlig nivå - ta ett större ansvar. Det är så vimåste jobba. Vi ska inte bara hänvisa till olika sats-ningar.Jag har funderat mycket kring frågan om normal-arbetstiden med tanke på det förslag som har kommitfrån TCO och LO om att införa en ny lag, en s.k.arbetstidslag. Det ska vara normalarbetstidslagen,semesterlagen och en arbetstidslag. Det stora hotetmed det förslaget är att de som redan är svaga påarbetsmarknaden försvagas ytterligare. Det drabbar dem som är svagast på arbets-marknaden. Det drabbar i större utsträckning invand-rare och kvinnor. Det finns också män som är svagapå arbetsmarknaden, men de utgör en mindre gruppän kvinnorna och invandrarna.Jag vill kortfattat ta upp vad vi tycker har varitviktigt i tilläggsbudgeten. Vi har kämpat för att kvin-nojourerna ska få mer pengar, för fler satsningar påatt motverka användning av narkotika och alkoholoch för mer pengar till diskrimineringsarbetet host.ex. HomO och DO. Vi vill äntligen komma i gångmed den djurskyddsmyndighet vi har jobbat för underen väldigt . Vidare ska det bli mer pengar tillkriminalvården och till valinformation till invandrare.I övrigt har vi varit tvungna att ge mer medel tillMigrationsverket och andra viktiga saker. Vi är gladaöver att vi har fått igenom dessa punkter i tilläggs-budgeten.I övrigt är budgeten en sammanfattning av samar-betet mellan Socialdemokraterna, ochVänsterpartiet. Vi kommer alla att återkomma i defrågor som skiljer oss åt inför nästkommande valrö-relse. Precis som borgerligheten har olika åsikter somibland kan vara långtifrån varandra är det också såmellan de tre samarbetspartierna.Anf. 39 HANS ():Fru talman! Jag är alltid intresserad av att utnyttjatiden för att sprida visdom.Lena Ek! Nej, jag tycker inte att den där omstän-digheten är riktigt bra när det gäller föräldraledighetoch företagare. Det finns andra regler där egenföreta-gare behandlas orättvist. Det hoppas jag att man skakunna ändra på.Lena Ek! Hur blir det med skatterna och fördel-ningsresultatet tillsammans med ? Hurblir det med utjämningssystemet och energipolitiken?Jag har tidigare valt att inte plåga , men honska fundera över om hon är med i rätt lag.Lena Ek ska inte förenkla som hon gör när detgäller regional obalans, integration och ohälsofrågor-na. Det är djupgående frågor. De är svåra att kommaåt, men jag är övertygad om att det går.Karin ! Jag ska citera ur protokollet frånden : "Det kommer att ta . GudrunSchymans vallöfte kommer att uppfyllas2088. "Det är i vanlig ordning struntprat. Vallöftenakommer att uppfyllas 2003. Det var det jag sade.Det skulle kunna gå att pressa ochkd om det ska vara mer eller mindre pengar till kom-munerna, om det ska vara ett högre eller lägre spar-mål. Ni skulle ha mycket svårt att svara. Därför bru-kar det bli ett moras när ni ska samregera.Det är många frågor där kd och drarisär. Jag nämnde det när det gäller Moderaternaoch Centern.Jag sade tidigare att det finns en oerhört viktigagenda. Det är först alla de reformer vi har varit över-ens om , och 2004. Men vi bör ome-delbart inse att om vi inte klarar jobben klarar vi intevälfärden. Jobben kommer först, och sysselsätt-ningsmålet ska uppfyllas.Kommunsektorn står för en stor del av välfärden ilandet för medborgarna - de äldre, barnen, för deflesta av oss. De måste få resurser. Det ser sämre utunder kommande år. Det är en jätteuppgift för riksda-gen att föreslå förstärkningar på det området. Om viöver huvud taget ska nå målet om att minska löne-och inkomstklyftor måste kommunsektorn ha bättreresurser.Slutligen: A-kassereformen har vi lovat länge.Den är viktig. Det är en fråga om solidaritet mellandem som har arbete och dem som inte har arbete. Nuska den genomföras, och det gäller både golv och tak- alla ska få del av den.Fru talman! Jag vill sluta med att återigen tackaSocialdemokraterna och för det samar-bete som vi har haft. Vi är inte alls nöjda, men det ärinte vi som har stått i vägen för ytterligare reformerför att främja rättvisan, jämlikheten, jämställdhetenoch arbete åt alla.Anf. 40 ():Fru talman! De borgerliga partierna har här i da-gens debatt efterlyst åtgärder som långsiktigt skullekunna förbättra tillväxtförutsättningar så attRiksbanken ska slippa höja räntan baraman skymtar en konjunkturuppgång vid horisonten.Vi har fått väldigt magra svar från regeringen. Det äruppenbart att behöver få en ny regering, somverkligen vill ta itu med de här frågorna.Mot bakgrund av att ungefär 100 företagare pervecka kastar in handduken - det är alltså färreföretagare än vad det var 1993, fru talman -säger nu att det vore bättre för lan-dets företagare om de 53 punkter som de borgerligapartierna har lagt fram inte genomförs. Detta avslöjarden attityd som finns till företagandets problem ochtill det som är själva grunden för att vi ska kunna fåen välfärd som klarar av den demografiska och glo-bala utmaning som vi har framför oss. Regeringensattityd till drivkrafterna för välfärden är skrämmande.Vi har verkligen fått detta belyst i dagens debatt.Sedan har debatten om utjämningssystemet varituppe. Jag kan inte underlåta att som en slutvinjetthänvisa till ett TT-telegram. Den 11 november 1990var det nämligen en delegation med landstingspoliti-ker från som uppvaktadefinansutskottet. Man ville avveckla den statliga skat-teutjämningsavgiften, som då kostade 800 miljonerkronor för . I spetsen förden delegationen var dåvarande finanslandstingsrådetBosse Ringholm.Anf. 41 ():Fru talman! I en finansplan ska målsätt-ningar och riktlinjer läggas upp för framtiden. I denska man visa på alternativen, peka på problemen ochpeka på möjliga lösningar.Den finansplan vi har fått se har av en av departiledare som står bakom den betecknats som enbouppteckning. slinter ju tungan, men jagmåste säga att det är precis vad jag tycker att det är.En bouppteckning gör man efter ett dödsfall eller enkonkurs - det är de vanligaste anledningarna. Det ärprecis så det är.De sociala klyftorna ökar. De regionala klyftornaökar. Lönediskrimineringen mot kvinnor ökar. Skat-tesänkningarna har mycket grovt gynnat människormed mycket höga inkomster under denna mandatpe-riod.För lika villkor krävs en annan politik, och denkommer vi från att redovisa om ett parveckor.Överläggningen var härmed avslutad.Propositionen bordlades.AjourneringKammaren beslutade på förslag av andrevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 13.00 då den aktuella debatten skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.00.2 § Aktuell debatt: Situationen inom vårdenAnf. 42 ():Fru talman! Det är hög tid att vårddebatten åter-förs till att handla om rätt saker. Regeringen harmisslyckats i vården men lyckats i debatten. Där harett symtom, att fler tecknar privata försäkringar, blivitviktigare än orsaken, att många människor inte litarpå vården. I debatten har de av vården somdrivs i alternativa former pekats ut som ett jättepro-blem, medan de mycket större problemen inom de90 % som drivs av landstingen negligeras.Nu måste debatten handla om de verkliga proble-men, dvs. allt längre vårdköer, inställda operationer,att det på flera håll tar långt över tills mankan få tid hos en läkare på sin vårdcentral, att männi-skor är sjukskrivna allt längre och att de som blir allramest sjuka är vårdpersonal i landstingen.Flera patientorganisationer har slagit larm. Jagläste en skrivelse från . Jaghoppas att socialministern också har gjort det. Depåpekar att det kan vara livsavgörande när man har enledsjukdom att få komma till läkare . Det kan gelivslånga funktionshinder om man inte gör det. Derasundersökning visar att man på färre och färre mottag-ningar får komma snabbt jämfört med förbundetsundersökning sedan.Socialdemokraterna älskar naturligtvis inte vård-köer, men ni älskar det som skapar vårdköer, nämli-gen monopol, stora hierarkier, all makt till politikernaoch byråkrati. Mot det sätter vi mer makt till patien-terna, många alternativa vårdgivare och valfrihet. Detär om detta som debatten nu måste handla.Anf. 43 Socialminister ():Fru talman! Den svenska sjukvårdens historia ärberättelsen om samverkan över de politiska block-gränserna. Tidigt insåg socialdemokrater, bondeför-bundare och folkpartister runtom i landet att sjukvår-den krävde tydlighet i sitt uppdrag och långsiktighet ifråga om ekonomi och finansiering. Som ansvarsfullalandstingspolitiker satte de samarbetet före demon-strationen och kompromissen före konfrontationen.Detta samarbete gav resultat. Den svenska sjukvårdennådde världsklass och allemansrätten blev dessadelsmärke.1990-talets ekonomiska kris tvingade den svenskasjukvården till dramatiska neddragningar. En hårtansträngd personal kunde inte möta medborgarnasväxande krav. Under de senasteåren, när samhällsekonomin åter kommit i balans, hardet sjukvårdspolitiska uppdraget framför allt handlatom att föra tillbaka sjukvården till den högsta inter-nationella klassen och att arbeta bort köerna. Ocksådetta arbete har, glädjande nog, präglats av samarbeteoch samsyn över blockgränserna.För tre år sedan kunde Socialdemokraterna ochCenterpartiet offentliggöra en överenskommelse omatt , med start , flytta 8 mil-jarder kronor från försvaret till sjukvården. I förhand-lingarna om budgetpropositionen komSocialdemokraterna överens med ochMiljöpartiet om att förstärka satsningen med ytterli-gare 1 miljard.För två år sedan presenterade regeringen en hand-lingsplan för utveckling av sjukvården. I handlings-planen redovisades hur de sammanlagt 9 miljardersom staten förde över till landstingen skulle använ-das. Det handlade om att förstärka primärvården, demedicinska insatserna i äldrevården och psykiatrin.Handlingsplanen fick stöd i av Centerparti-et, och . Bara Moderaternagick helt emot. De ansåg inte att det behövdes merresurser till vården utan pläderade faktiskt för ettsystemskifte.För ett år sedan presenterade regeringen en sär-skild satsning för att skapa bättre tillgänglighet isjukvården. Ytterligare avsattesunder för att minska väntetiderna och arbetabort köerna.I , , , Ble-kinge och flera andra landsting samverkar partiernaöver blockgränserna för att förverkliga handlingspla-nen och öka tillgängligheten. Arbetet har gett resultat.Antalet anställda i landstingens sjukvård har ökatmarkant. arbetar 7 000 fler sjuksköterskor,2 000 fler undersköterskor och 2 000 fler läkare i denlandstingsstyrda vården än . Ochantalet anställda fortsätter att öka. Antalet allmänlä-kare i primärvården ökar i snabbare takt än vad somangavs i handlingsplanen. Enligt den planen skulledet nu senast finnas 4 520 allmänläkare,men det fanns 4 900. Utbildningsplatserna för läkarehar ökat med 200 och för sjuksköterskor med 1 200.År 2004-2005 kommer det att råda balans mellanefterfrågan och tillgång på grundutbildade sjukskö-terskor.Behandlingarna har ökat. Den svenska sjukvårdengör alltmer. Det mest slående exemplet är antaletstarroperationer som ökat från30 000 operationer till 72 000 operationer un-der . Sjukvården kan behandla ochoperera allt äldre patienter. Antalet höftledsoperatio-ner har t.ex. ökat från nära 12 1994 till nära16 2000. Det har skett en fördubbling när detgäller antalet opererade kvinnor . Landsting efter landsting redovisar ett ef-fektivt arbete för att öka tillgängligheten. Det har letttill dramatiska förbättringar. Jag ska nämna någraexempel.I har köerna till kranskärlsopera-tioner minskat . Köerna tillprostataingrepp har minskat med . Social-demokraternas, och satsningarpå att korta köerna till sjukvården ser vi nu resultatetav, säger , , ordförande ihälso- och sjukvårdsstyrelsen, i ett pressmeddelande.Totalt gör vi en satsning på 1,2 miljarder under tre årför att korta köerna säger , ,gruppledare i hälso- och sjukvårdsstyrelsen. Målet äratt ingen patient ska behöva vänta mer än tremånader på en behandling.Vid i har väntetiden förutprovning av hörapparater minskat från 76 veckorför . I , somhar mycket stora ekonomiska problem, har kötidenför att operera åderbråck halverats tillca . Köerna till kirurgmottagningarnahar också halverats. I har väntetiden tillreumatologin, apropå just reumatikerna, på ett årminskat till 5 veckor.Det arbete som sker i svensk sjukvård inriktaspå att nå ett mycket ambitiöst mål. Heladen svenska sjukvården ska präglas av 0-7-90-regeln.Den innebär att det ska vara noll väntetid för attkomma i kontakt med sin vårdcentral, att man ska fåträffa sin läkare och att man ska er-bjudas behandling . För att nå dettaambitiösa mål krävs ökade resurser. Det krävs merpersonal av alla kategorier. Det krävs ett fortsatt ut-vecklingsarbete där de gamla hierarkierna ersätts avett ökat personalinflytande, där gammalt revirtänkan-de ersätts av teamarbete och där personalens arbets-förhållanden förbättras. Men det fordrar också att allapatienter har rätt att fritt välja vård på andra sjukhuseller i andra landsting.Landstingsförbundets rekommendation om frittvårdval över hela landet ska gälla fr.o.m. nästa års-skifte. Med detta som grund kan vi skapa en vårdga-ranti värd namnet, en garanti som gäller hela vård-kedjan från kontakten med vårdcentralen till behand-ling på sjukhuset, en garanti som dessutom gäller allabehandlingar och inte bara ett fåtal diagnoser.I förhandlingar med kommerregeringen att diskutera förutsättningarna och kravenför införande av en nationell vårdgaranti. I detta ar-bete hoppas vi på en bred samverkan såväl medlandstingen som här i . För att det ska varamöjligt krävs det emellertid att vi arbetar från engemensam plattform. För oss socialdemokrater måsteen sådan plattform innehålla entydiga besked omföljande grundläggande värderingar:För det första: Den svenska sjukvårdens allemans-rätt ska bevaras och utvecklas. Vården ska ges på likavillkor.För det andra: Sjukvården ska finansieras gemen-samt och solidariskt via skatterna.För det tredje: Sjukvården ska grundas på ett de-mokratiskt och decentraliserat huvudmannaskap.För det fjärde: I den offentligt finansierade sjuk-vården ska det inte finnas några gräddfiler. Plånbokenska inte få avgöra tillgången till vård.För det femte: Landstingens ekonomi ska vara ibalans. Stora underskott undergräver framtidens sjuk-vård.Kring dessa principer borde det inte vara svårt attnå en bred samstämmighet över blockgränserna,åtminstone inte med de partier som står bakom hand-lingsplanen för svensk sjukvård.Men som vi kan berätta hur samverkanöver blockgränserna utvecklat sjukvården har vi ock-så en mörkare erfarenhet av en politisk utveckling desenaste årtiondena. Det är en erfarenhet som bordeleda till eftertanke hos de politiska partierna i mitten.När mittenpartierna valt att i stället för samarbeteöver blockgränserna liera sig med den politiska hö-gern har det undantagslöst lett till ekonomisk van-skötsel. Den första borgerliga regeringen i slutet av1970-talet lämnade efter sig stora underskott. Densenaste borgerliga regeringen lämnade efter sig enekonomi i fritt fall och ett årligt underskott i statensbudget om 200 miljarder.Mönstret upprepas i de landsting där Moderaternafått en ledande roll. I blir det ett underskottom över 1 miljard och i som bekantnära 4 miljarder. De garantier man talar om i Stock-holm ställs således ut av ett landsting i bankrutt. Vemlitar på garantier från ett konkursbo?Ingen vet vad som ska hända. Antingen ska mansom vill skicka räkningen till andra delarav landet, höja skatten med eller lägganed viktiga delar av vården. Kanske är det en med-veten politik från sida. De har ingetintresse av att värna om en sund offentlig ekonomi.De ser underskotten som en motor för ett systemskif-te. De samarbetar intensivt med näringslivets kam-panj- och lobbyorganisationer för att marknadsanpas-sa vården. Tillsammans finslipar de argumenten ochformulerar slagorden.Jag vill därför ställa några frågor till mittenparti-erna.För det första: De gigantiska underskotten iStockholms läns landsting och i hotar det de-mokratiska huvudmannaskapet och hela den svenskahälso- och sjukvården. I har Folk-partiet, och Socialdemokraterna tagit ettgemensamt ansvar. Tillsammans har vi fått ekonominpå fötter. Är ni beredda att bryta blockpolitiken ocksåi de landsting som har stora underskott, för attskydda en långsiktig utveckling av vården?För det andra: De uppmärksammade gräddfilernainom vården hotar allemansrätten i den svenska sjuk-vården. Min fråga till och är: Villni fortsätta att värna om principen vård på lika vill-kor? Är ni beredda att samverka för att stoppa grädd-filerna i vården?Anf. 44 ():Fru talman! Socialministerns anförande innehöllframför allt ambitioner och löften men ganska fåredovisningar av resultat. Resultaten var mest nedslagom hur kön till att få hörapparat hade kortats någon-stans, om att reumatologin fungerade bättre på någotställe och om att det går fortare att få åderbråcksope-rationer på något håll.Men låt oss i stället lyssna på , som lagt fram en rapport omsituationen i svensk hörselvård. Man anser att krisenhar fördjupats. Man pekar på att väntetiden förhörapparat på vissa håll är tre år.Den som i får besked om att hanmåste operera sitt åderbråck och vänder sig till någotav de tre sjukhusen i får då veta att vänte-tiden är cirka två år.Jag har redan nämnt , somhävdar att väntetiden i för reumati-ker att få operation utförd även för förturspatienter ärtvå och ett halvt år.Jag gör nu vissa nedslag, och socialministerngjorde vissa nedslag. Jag hänvisar ändå till ett parkartläggningar som riksorganisationer gjort. Det finnsett sätt att räkna köstatistik som är officiellt accepte-rat, nämligen det som redovisarpå sin hemsida. Enligt den statistiken har kösituatio-nen förvärrats för samtliga diagnoser i den gamlavårdgarantin utom en. Köerna har alltså växt, och detmåste vara utgångspunkten. Socialministern flyr frånverkligheten om han inte är redo att erkänna detta.Vårdpolitiken har misskötts i . Jag kan sesocialministern i ansiktet och säga att jag anser attvårdpolitiken har skötts lika illa som skolpolitikenunder tid. Alla kurvor pekar åtfel håll. Trots ökade resurser försämras resultaten.Statsministern säger att vi nu ska ta itu med destora sjukskrivningarna precis som vi under den förramandatperioden tog itu med arbetslösheten. Man skadå komma ihåg att ni delvis har tagit itu med - eller,som ni säger, "löst" - arbetslösheten genom att hälf-ten av de nya jobben är sjukvikarier. Ni låtsas inte omatt det är på grund av den dramatiska ökningen avsjukfrånvaron som många nya jobb har tillkommit.Detta har också mycket stor relevans i vårddiskussio-nen. Det är just i landstingen, bland de människorsom ska ta hand om de sjuka, som man allra mest harblivit sjuk. Detta förvärrar problemet eftersom sjukti-derna förlängs genom att människor inte får vård i tid.Statsministern säger att landstingen nu ska blimönsterarbetsgivare, men det har ingen som helsttrovärdighet. Denna debatt har vi haft . Jagförde exakt samma debatt med förra valet, och hon lovade så mycket. Det skullebli bättre i landstingen och kortare vårdköer. Menvårdköerna har blivit längre, och människor i lands-tingen mår nu ännu sämre än de gjorde då. MargotWallström hoppade av efter valet, och hennes löftenhar inte alls infriats.Det är samma sak när ni nu plötsligt säger att ni ärför vårdgarantin.