prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — kanman fundera på hur en kristdemokratisk riksdagsle-damot med avvikande mening skulle bli betraktad avsin partiledare.I morgon får vi säkert i medierna läsa att riksda-gen har beslutat att ge homosexuella rätt att adopterabarn. Jag har sett det på text-TV, och det har stått itidningen. Det hör jag också av folk på gatan. Bud-skapet sprids ju att ska ge homosexuellarätt att få adoptera barn.Jag är mot att homosexuella ska få adoptera barn.Jag är mot att ska ha rätt att adopterabarn. Jag är mot att ska ha rätt attadoptera barn. Bekymret är väl just att det i den all-männa diskussionen i medierna framställs som attriksdagen ska besluta att ge människor rätt att adopte-ra barn. Så är inte fallet.Jag är för att man ska ha rätt att bli prövad när detgäller att kunna adoptera barn. Det är lite skillnadjämfört med att man ska ha den rätten.Jag skulle önska att jag - oavsett vilkenuppfattning man har - när jag möter påtorget eller på gatan kan tala om för att detinte alls handlar om att man ska ha rätt att adopterabarn. I stället ska beslutet i riksdag handlaom att man ska ha rätt att bli prövad - det är en väldigskillnad.Om alla hjälptes åt här gick det kanske att minskalite av de fördomar som sprids, inte minst av politikeri riksdag.Fru talman! Jag ville ha detta sagt eftersom detblir en diskussion från felaktiga utgångspunkter i denvardag som vi möter på gator och torg. Det handlaralltså om att man ska ha rätt att bli prövad, inte om attha rättighet att få adoptera barn.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag ibetänkandet.I detta anförande instämde , Hille-vi , , , Ma-rianne , , (alla s), och (båda v) samt ().Anf. 75 ():Fru talman! "Ett moderntsamhälle måste vara öppet och omsluta alla, oavsettdet individuella valet av livsstil, så länge detta intebegränsar någon annans rätt till frihet. Det är intepolitikens uppgift att avgöra vad som är rätt samlev-nadsform, hur barn ska tas om hand, att definiera denbästa musiken eller den främsta litteraturen. "Så står det i idéprogram, På trös-keln till mänsklighetens bästa tid, som antogs i . Jag instämmer fullständigt i det.Mot den bakgrunden är det bra att enigheten härinne är nästan total när det gäller närståendeadoptio-ner. I i alla fall ett avseende erkänner man att homo-sexuella kan vara minst lika bra föräldrar som andra.Men det är också tråkigt och lite konstigt att vi inte ärlika överens om att öppenheten och rättvisan skaomfatta alla och alla barn.Till skillnad från majoriteten i min partigrupptycker jag att alla barn, oavsett var de är gjorda ochav vilka, ska ha rätt att komma till bra föräldrar ochatt prövningen av vilka som är bra föräldrar ska görasjust utifrån individernas lämplighet att bli just braföräldrar. Det är många faktorer som avgör om mankan bli en bra förälder, men föräldrarnas kön ochderas orsak att tycka om varandra är inte en av dem.Om man verkligen menar allvar med att lagstift-ningen ska utgå från barnets bästa kan man inte ute-sluta vissa vuxna som vill ge barn trygghet från attens prövas, för det är vad det handlar om, på grund avderas sexuella läggning. Fördomar ska inte styralagstiftning.Inga vuxna har rätt att bli föräldrar - flera har sagtdet i debatten - men alla barn har rätt att växa upp ien trygg familj. Det finns många varianter på tryggafamiljer . Gifta mammor och pappor medbara egna barn är bara en av de sorters familjer somfinns. är det minst lika vanligt att växa upp meden mamma och en plastpappa, t.ex., och hans barnfrån ett tidigare förhållande, eller med en mamma ochpappa som inte är gifta. Det finns tiotusentals barnsom bor med homosexuella föräldrar . Såhär ser verkligheten ut.Den som menar allvar med att vilja alla barnsbästa kan inte blunda för att barn lever i mångaolika sorters familjer. Jag vill inte döma ut dem somotrygga, eftersom trygghet inte kommer av hur fa-miljen hänger ihop rent rättsligt tekniskt utan av hurtrygg och kärleksfull den är. Jag ser hellre en snällplatsmamma eller två snälla pappor än två gifta menkärlekslösa eller kanske t.o.m. våldsamma föräldrarav olika kön.Man kan inte blunda för att många barn inte harnågon familj alls. De biologiska föräldrarna kanske ärdöda. De är kanske hemlösa eller prostituerade ellersaknar av andra skäl möjlighet att ta hand om sinabarn. Det är därför det finns adoption över huvudtaget. Alternativet för de allra flesta barn som adopte-ras är inte att växa upp i en villa med stor trädgårdoch sina biologiska lyckligt gifta föräldrar, utan detkan vara att dö på gatan. Adoption kan vara det bar-nets enda chans till ett bättre liv eller till ett liv överhuvud taget.Det är inte alla här inne som håller med om det.Kristdemokraten , m.fl., menar t.ex. ien motion att adoption enligt regeringens förslag inteens skulle vara till barnets bästa om båda de biologis-ka föräldrarna var döda. Det tycker jag är en cyniskinställning. Dessa motionärers inställning verkar varaatt barnet hellre får dö på gatan än växa upp hos tvåkärleksfulla homosexuella föräldrar. Det tycker jag ärhemskt tråkigt. Det må vara deras tolkning av vadsom är barnets bästa, men det är definitivt inte min.Det har av mer nyanserade debattörer påståtts atthomosexuella föräldrar visserligen kan vara tryggaoch bra och att det kan vara bra för ett barn att kom-ma till en sådan familj, men man ska inte tillåta ad-option från andra länder. De barnen har redan svikitsav sina föräldrar och kanske levt i krig och fattigdom,och vi vill inte utsätta dem för ytterligare påfrestning-ar.Det argumentet skulle jag ta på allra största allvarom det hade någon grund i forskning eller verklighet,men det har det ju inte.I den forskning som framförts och refererats underdenna långa och omfattande debatt syns det att detinte finns större risker med att växa upp i homosexu-ella familjer än med att växa upp i heterosexuellafamiljer. Det är inte större risk för att man blir retad iskolan eller får problem med identitetsutvecklingeller könsroller. Det finns inte ens någon ökad risk föregen homosexualitet, för dem som tycker att detskulle vara problematiskt. Det är inte farligare ochkonstigare att ha två mammor än att ha föräldrar somär politiker, invandrare, religiösa eller har andraegenskaper som det finns folk som retar sig på. Detvore i alla fall mig främmande att utesluta alla somman skulle kunna reta sig på från att bli föräldrar omde kan ge barn en trygg och stabil uppväxt.Viss forskning har visat - det har refererats i den-na debatt - att internationellt adopterade barn är över-representerade när det gäller psykiska störningar. Påvissa orter är de överrepresenterade på t.ex. ung-domspsyk. Men den forskningen har ju ingeting allsmed föräldrarnas läggning att göra. Den är t.o.m.gjord på barn i heterosexuella familjer. Jag tror inteatt det är de föräldrarnas fel om barnen får problemunder sin uppväxt.I t.ex. forskning kunde man se attdet fanns tecken på att barn från varsmammor knarkade under graviditeten kunde löpa litestörre risk att få egna missbruksproblem när de växteupp. Men jag tror, utan att själv vara forskare, att detmer har att göra med att mamman knarkade när honhade barn i magen än vilka sexuella preferenser honhade.Forskningen visar alltså tecken på att adoptivbarnhar ett stort - kanske extra stort - behov av en trygguppväxtmiljö. Men den visar inte på något sätt att tvåmammor eller två pappor inte skulle kunna ge demden miljön. Därför är det bra och viktigt att det ställsmycket större krav på adoptivföräldrar än på biolo-giska föräldrar. Svårast av allt är att få adoptera ut-omlands. Men det är helt irrelevant att utesluta vissapar och inte ens pröva dem mot kraven på grund avvad de gör i sängen.Man kan tycka att homosexuella är avvikande el-ler konstiga eller att det är lite konstigt med barn somhar två mammor eller två pappor. Det är det mångasom gör, även om det är allt färre, vilketgläder mig. Men lagstiftning ska utgå från alla barnsbästa - inte från vuxnas fördomar. Därför ser jagframemot att ingå i en majoritet till förmån för allabarns bästa - inte bara några.I detta anförande instämde (),(), () samtHillevi och (båda s).Anf. 76 ():Fru talman! För mig är det beslut vi ska fatta se-nare ett av de allra svåraste beslut jag kommeratt vara med och fatta . Dethar heller inte varit lätt för mig, måste jag erkänna, attbesluta mig för om jag över huvud taget skulle delta idenna debatt. Efter många överväganden bestämdejag att jag skulle göra det.Vänsterpartiets syn i dessa frågor har tydligt redo-visats av både och har en annan syn när det gäller de internationellaadpotionerna.Jag tänker inte gå in så mycket på hur jag harkommit fram till mitt ställningstagande, utan jag kanhänvisa till de remissinstanser som yttrat sig utifrånbarnens sätt att se det. Framför allt vill jag lyfta framMargareta Walchs skrivning i kommittébetänkandet.Hon är legimtimerad psykolog och psykoterapeut. Jaginstämmer i hennes sätt att se på frågan.I morse var KG med i nyheterna ochberättade lite grann om den här debatten och hur viskulle rösta. Jag tycker att den här debatten har be-handlats på ett väldigt speciellt sätt. I vårt parti,, är det inget konstigt att vi i olika frå-gor tycker olika, och vi tillåts att rösta utifrån våregen övertygelse. Så är det också i den här frågan.När det gäller den delen är det alltså inget som ärannorlunda i den här röstningen än i andra.När det gäller barns bästa, som så många har pra-tat om här, är jag helt övertygad om att alla sätterbarnens bästa och barnen i fokus utifrån sina egnaerfarenheter. Det gör vi utifrån de erfarenheter, denkunskap, den människosyn och den samhällssyn somvi har, och vi gör detta utifrån vårt allra bästa för-stånd. Jag gör det utifrån mitt allra bästa förstånd.Eftersom jag vet att det finns människor som är duk-tigare på barns allra bästa än vad jag är har jag valt attlyssna på dem.Människor som har mycket kunskap och lång er-farenhet av barn i allmänhet och adopterade barn isynnerhet har kommit fram till att det, när det gällerinternationellt adopterade barn, är för tidigt med dethär beslutet. Jag har lyssnat och valt att tro att de vetbättre än jag vad de pratar om.Jag hade trott att debatten skulle föras på en högrenivå. Tyvärr blev det inte så. Jag tycker att det är tristnär debattörer lägger på mig, som jag uppfattar det,åsikter som jag inte har. Jag vill bli respekterad för attjag, efter mycket svåra stunder, i mitt hjärta harkommit fram till mitt ställningstagande - jag harlyssnat på vad andra människor tycker och tänker. Jagtycker att detta är trist.Jag tror att många av oss, framför allt i de olikapolitiska partierna, skulle må bra av att ägna lite tid åtatt diskutera respekt, ödmjukhet, yttrandefrihet ochdemokrati. Vad har vi för syn på de här frågorna?Jag måste erkänna att jag i mittliv har fått erfarenhet av hur det känns att bli bemöttmed hårda röster, hårda ord, ironi, sarkasmer, miner,huvudskakningar, gester, tiganden och osynliggöran-den - alla härskartekniker som finns. Detta har jagfått vara med om inom partiet och utom partiet. Jagser att det behövs prat om hur vi behandlar varandra.För mig har detta varit en erfarenhet, och jag hop-pas att andra också har lärt sig saker. Jag hoppas attjag kommer att ha modet att säga vad jagtycker och våga stå för vad jag säger, att jag kommeratt ha styrka att göra det. Jag kan inte säga attjag kommer att göra det, men jag hoppas, för jagtycker att det ska vara så.Anf. 77 () replik:Fru talman! Jag har full respekt för . har varit en person somjag har tyckt väldigt bra om sedan vi möttes här iriksdagen.Men det intressanta är att den här frågan justhandlar om det som talar om i sittanförande, nämligen respekt. Jag har en konkret frå-ga, eftersom inte har samma upp-fattning som jag när det gäller internationella adop-tioner. Det är ju fritt för att tyckapå det sätt som hon gör, men jag undrar hur YvonneOscarsson ser på de internationellt adopterade barnsom finns i och lever med sina två ho-mosexuella föräldrar. På vilket sätt vill synliggöra de här barnen, och på vilket sättvill ge de här barnen samma soci-ala skydd, samma rättsliga och juridiska skydd ochsamma trygghet som andra internationellt adopteradebarn har?Det tycker jag är en väldigt intressant fråga somjag gärna skulle vilja ha svar på, för det är egentligendet sakliga som jag och är oense om. När detgäller respekten och allt det där bygger ju vår grund-värdering på det.Anf. 78 () re-plik:Fru talman! Jag har inte fått den här frågan tidiga-re av . Därför har jag inte tänkt så mycket pådetta. Men det är riktigt att det naturligtvis är engrupp som är osynliggjord.När det gäller den gruppen måste jag väl erkännaatt det finns brister i mitt ställningstagande. Så är detju . Det finns brister i andra beslut för andragrupperingar. Det här är väl en sådan grupp som medmitt ställningstagande hamnar lite på sidan, och det ärjag jätteledsen över. Men jag hade önskat att Tassooch jag hade kunnat ta upp det här mycket tidigareoch att det inte kom nu.Jag glömde, fru talman, att yrka bifall till motio-nen L19 som kommer från några socialdemokratiskaledamöter.Anf. 79 ():Fru talman! Jag vill börja med att tillsammansmed flera andra här i salen instämma i min partikam-rat anförande. På grund av ett teknisktmisstag framgick inte detta tidigare, men jag vill attdet ska komma med i protokollet.Fru talman! Intoleransen och trångsyntheten harmånga skepnader. Detta kan visa sig i allt från för-flugna kommentarer i hemmet till skränande folkmas-sor på stadens gator, men den farligaste formen ärändå den inställsamma och synbart välvilliga, när ettsken av omtanke och välvilja används för att dölja enambition att hindra, stoppa, kontrollera och likrikta.De värderingar som vi har i samhället är inte avnaturen givna. De formas aktivt och förändras överåren. Homosexualitet har i olika kulturer värderats påväldigt olika sätt. Under vissa tider har det setts somett ideal och under andra har det mötts av djupt för-akt. För oss politiker medför detta ett delikat problem.Vår roll är både att avläsa samhällets åsikter och attförsöka lotsa dem i rätt riktning.Fru talman! Jag har talat med många ur den yngregenerationen om homosexuellas möjligheter att ansö-ka om adoption. De flesta av ungdomarna kan inteförstå vad det stora problemet skulle vara. Jag villgärna läsa upp delar av ett mejl som jag fick från en16-årig flicka. Den här flickan skriver så här: Jag vetinte om ni har fått mycket mejl från ungdomar, menjag tycker att det är viktigt att min åldersgrupp gör sighörd inför detta beslut. Det är viktigt att ni vet hurman tänker om homosexuella bland ungdomar i dag.Jag kan helt klart säga att detta blir mer och mer ac-cepterat. När man ser ett homosexuellt par reagerarman inte speciellt mycket. Jag vet de ungdomar somhar haft en mamma som är lesbisk, och det är intenågon som har tyckt att det har varit något konstigt,utan man har snarare tyckt att det har varit coolt. Jagär positiv inför att homosexuella ska få adoptera barn,och jag vet att det är jättemånga andra ungdomar somtycker så också. Samhället förändras.Den här kloka flickan skriver vidare så här:Många anser att de homosexuella är en utsattgrupp i samhället och att det adopterade barnet skullefå dubbelt utanförskap. Men, som sagt, homosexua-liteten blir mer och mer accepterad och dessutom:Vilka skulle bättre än homosexuella kunna förståbarnet när de själva har befunnit sig i utanförskap sålänge? De skulle ju förstå hur barnet kände.Jag tror inte att barnen skulle bli retade i skolan ioch med att jag vet hur det har varit under mina nioskolår. På min skola är det en tjej som själv sagt atthon är lesbisk, och det är inte någon som reagerar pådet. Jag tror också att det är många som ilivet funderar på om de kanske är homosexuella själ-va. Det är de vuxna som har en massa fördomar ochsäger att barnen inte får det bra om de lever i ett ho-mosexuellt förhållande och att de skulle bli mobbadei skolan. Men hur mycket vet egentligen vuxna ombarn? Det är de vuxna som gör fel, skriver den härkloka flickan.Så är det säkert. Om det finns trevliga människorsom vill adoptera barn och barn som behöver adopte-ras bort borde saken vara klar, tycker ungdomarna.De har ju helt rätt i sak. Jag tror att vi nu har enmycket bra möjlighet att anpassa oss eftersamhällets naturliga utveckling och ytterligare styraden åt rätt håll.Är de fördomar som dröjer sig kvar i samhället ettbra skäl att neka homosexuella lika rättigheter? Låtoss se vad detta resonemang skulle leda till i förläng-ningen. De homosexuella är knappast den enda gruppsom drabbas av fördomar. Människor har fördomarmot alla typer av personer som inte är som dem själ-va. Infödda svenskar har fördomar mot invandrare.Skåningar kan ha fördomar mot norrlänningar. Verk-stadsarbetare kan ha fördomar mot tjänstemän ochvice versa.Fru talman! Att vara homosexuell är inte fel ellerkonstigt. Homosexualitet är inte en avvikande livsstil.Det är inte onaturligt. Det är en egenskap precis somatt vara brunögd eller musikalisk. Att inte accepteradetta är precis samma sak som att inte acceptera endialekt eller en hudfärg. Framför allt är det en egen-skap som inte har något att göra med förmågan attvara en bra förälder. Det är egenskaper som är heltfrikopplade från varandra.Ett av de vanligaste argumenten mot homosexu-ellas adoptionsrätt är att det skulle vara skadligt förbarnen. Detta, fru talman, är obegripligt för mig. Attadoptera bort sitt barn är inget som görs för nöjesskull. Den förälder som väljer att avstå från att se sittbarn växa upp har inget alternativ. Dessa barn tillhörde mest utsatta människorna i världen. Deras framtidser extremt mörk ut. Hur kan någon hävda att detkunde vara bättre för dem att stanna i en förtvivladsituation än att få komma till en kärleksfull familj,som är kontrollerad och godkänd efter strikta regler iett land fyllt av resurser och framtidsmöjligheter?Varje gång vi nekar homosexuella att ens prövassom adoptivföräldrar lyckas vi på en och samma gångkränka våra medmänniskor, förstärka samhällsfarligafördomar och beröva ett behövande barn en chans bättre framtid i en kärleksfull familj.Fru talman! I en omvärld där intoleransen ochtrångsyntheten får ett allt större spelrum anser jag attvi i ska visa vägen genom att slå vakt om allamänniskors lika värde. Låt oss fatta rätt beslut. Låtoss tillåta homosexuella att prövas för adoption.Fru talman! Jag yrkar bifall till förslaget i utskot-tets betänkande.I detta anförande instämde (båda fp), (), TassoStafilidis och (båda v) samt Yvon-ne Ruwaida (mp).Anf. 80 ():Fru talman! Kolleger och åhörare! Detta är enväldigt stor dag för mig. Äntligen beslutar vi omdenna proposition. Det tycker jag verkligen var påtiden.Jag kommer ihåg när jag kom in i 1994.Det är . Då var detta en av de frågorsom jag jobbade med. märkte jag att detfanns lite kunskap här i kammaren och även i lagut-skottet som jag satt i och som hade hand om dessafrågor.Det fanns inte så mycket kunskap om att det fak-tiskt finns homosexuella familjer, att det finns barnsom lever tillsammans med sina homosexuella föräld-rar. Den kunskapen var liten i kammaren såväl somute i samhället. Det är fortfarande så att kunskapeninte är särskilt stor ute i samhället, men den har blivitmycket större här i kammaren bland oss politiker.Jag mötte även fördomar. Det varfördomar som skrämde mig. Jag kommer ihåg ettmöte där vi tog upp att det faktiskt finns homosexu-ella familjer. Då var det en person på det mötet somreagerade med att säga usch, fy, vad äckligt. Jag und-rar om det är denna typ av reaktioner, åsikter ochokunskap som utgör grunden för att säga sig stå förbarnens bästa.Det har varit en väldigt lång diskussion och debatthär . Jag stöder alla de inlägg som hitintills harhållits till stöd för propositionen. Det har varit mångabra inlägg.Debatten har handlat väldigt mycket om huruvidade som stöder propositionen stöder barnets bästa. Jagkänner själv flera barn som lever med homosexuellafamiljer som jag känner personligen. Två killar somhar en homosexuell pappa och som lever tillsammansmed pappan och hans blivande partner ibland - deska ingå partnerskap - har jag följt i sex årstid. Den äldste pojken ska ta studenten nu.Varken dessa pojkar eller några andra som jag harträffat tycker att det är konstigt att ha homosexuellaföräldrar, vare sig man har en egen biologisk föräldersom är homosexuell eller om man lever med två ho-mosexuella föräldrar som dem som jag känner själv.Däremot tycker de att det är fel att lagstiftningen somden har sett ut hitintills säger att föräldrarna inte be-traktas som bra föräldrar. Det är det lagstiftningensäger. Lagstiftningen, som den ser ut , säger juatt homosexuella inte är fullgoda föräldrar. Det bliren diskriminering av dessa barn.Därför innebär detta lagförslag en förbättring avdessa barns situation. Det gör att de inte längre dis-krimineras. Det är en signal som lagstiftningen ger.Både debatten kring lagen och lagen i sig ser till attallmänheten får en större kunskap om att det i vårtsamhälle finns många barn som lever med homosex-uella föräldrar. Dessa barns situation blir bättre.Föräldraskap är ett väldigt känsligt ämne. Hurman är som förälder är en känslig fråga. Jag brukarsäga att det inte finns några perfekta föräldrar. Detfinns det inte, men tyvärr finns det en hel del föräld-rar i vårt samhälle som faktiskt inte tar sitt ansvarsom föräldrar. Det finns mammor och pappor sominte är närvarande i sina barns liv. Det finns mammoroch pappor som blir alkoholister eller narkomaneroch som på så sätt inte kan ge den trygghet och denkärlek som alla barn förtjänar.Detta är väldigt svåra frågor och frågor som fak-tiskt nästan aldrig diskuteras här i kammaren, enligtmin mening. Däremot har vi diskuterat homosexuellaföräldrar väldigt mycket. Att vara homosexuell gördig inte till en dålig förälder. Det är din egenskap attkunna ge kärlek, att kunna ge trygghet, att kunna geregler, att kunna ge ett socialt nätverk till dina barn,att alltid finnas till hands och prata med dina barnsom är avgörande för om man är en bra förälder ellerinte. Det har ingenting att göra med om man älskar enperson av samma kön eller av ett annat kön. Ändå harvi diskuterat den frågan så otroligt mycket här ikammaren. Men den andra frågan, vad vi gör medalla de föräldrar som faktiskt inte tar sitt ansvar -ibland behöver de hjälp av samhället, men iblandväljer de själva t.ex. att vara frånvarande - diskuterarvi inte lika mycket. Jag tycker att det är en väldigtviktig poäng.Jag är väldigt glad att vi fattar beslut om denhär propositionen. Lagen kommer att ge en signal omatt alla barn ska behandlas lika och också en signalom att homosexuella föräldrar enligt lagen inte be-handlas som om de inte duger som föräldrar. Det ären väldigt viktig signal. Och det handlar inte om attge homosexuella rättigheter. Det är utifrån barnetsperspektiv som detta är det enda rätta. Men det ärockså det enda rätta om vi tittar på vad som i grundengör en förälder till en bra förälder. Det handlar ompersonens möjligheter att vara en bra förälder, och dethar ingenting med sexuell läggning att göra.Sedan vill jag bara ytterligare en gång instämma ireservationen som rör assisterad befruktning. Vi sitterju inte från sida i lagutskottet underdenna mandatperiod, vilket beror på att vi är färreledamöter än vi var förra mandatperioden. Men viyrkar liksom bifall till denna reserva-tion.I detta anförande instämde () ochHillevi ().Anf. 81 ():Fru talman! I likhet med villjag gärna fromt hoppas att det som förenar oss allasom deltar i dagens debatt, och jag tycker mig ha hörtdet, är ett djupt engagemang för barn och en vilja attfatta beslut för barnets bästa.Tillsammans med har TorgnyDanielsson, jag själv och ytterligare sju socialdemo-krater skrivit en motion om dagens ärende. Vi haringenting att invända mot att regeringen och riksda-gen vill öppna möjligheterna för närståendeadoptionoch adoption av barn i . Vi anser tvärtom attdet är viktigt att i detta avseende bejaka registreradepartner som föräldrar.