prot · GP0991 · 2002-04-05 00:00:00 — Men MariaLarsson måste också ha respekt för att frågan omsjukskrivningar inte är en fråga som vi hanterar inomarbetsmarknadsutskottet, utan den hör hemma i soci-alförsäkringsutskottet.Jag nämnde att vi inte bara ska fokusera på pro-blemen, och jag hoppas att i likhetmed mig tycker att vi också måste se vad det är somgör att det faktiskt finns människor som mår bra påarbetsplatser, dvs. att det finns friska arbetsplatser därohälsotalet är betydligt lägre. Det kan vara skillnadmellan två arbetsplatser i samma kommun. Man kandå också se att det mellan dessa två arbetsplatser nogfinns skillnader i arbetsledning och i organisation ochfokusera på vad man kan dra för slutsatser av det.Maria frågade vilken punkt i elva-punktsprogrammet som skulle hjälpa alla de männi-skor som är sjukskrivna att komma närmare arbetsli-vet. Jag nämnde i mitt anförande att detta är ett oer-hört komplext problem. Det finns inte bara en lös-ning. Det vittnade alla talare före mig om i den härkammaren. Varför kan inte ta till sigde mängder av åtgärder och initiativ som regeringenhar satt i gång. Det går t.ex. att läsa på regeringenshemsida, en särskild websajt, om ökad hälsa i arbets-livet. Det återstår inte så mycket av min talartid, såjag återkommer i nästa replik.Anf. 22 () replik:Herr talman! Vi kristdemokrater är bekymradeöver den här utvecklingen, för människornas skulloch för samhällsekonomins skull. Det är därför vi förden här debatten. Självklart är situationen komplex.Det anförde också jag i mitt inlägg. Men jag menaratt handlingskraften fattas regeringen. Det här har fåttfortgå alltför länge utan konstruktiva åtgärder. Manhar också dragit pengar från sjukförsäkringssystemet,vilket jag tycker är en åtgärd i direkt fel riktning.Ja, självklart ska man ta till vara de positiva ex-emplen. Och visar statistiken, bl.a. i , att det är i de små privata företagen somsjukfrånvaron är lägre, särskilt om man jämför medde stora företagen men också med offentlig sektorframför allt. Vad drar Cinikka Beiming för slutsats avdet?Anf. 23 () replik:Herr talman! Återigen: Jag blir förvånad över attMaria inte kan ta till sig de mängder av åt-gärder och initiativ som pågår. Det pågår en storprocess, inte minst inom ramen för trepartsdialogendär man hade ett samtal, ochvad jag har förstått är det i positiv anda som samtalenförs. Jag anser att en stor del av problemen måstelösas gemensamt med arbetsmarknadens parter.Jag lyssnade på anförande, ochdet enda som, vad jag förstod, Kristdemokraternahade som förslag, om vi begränsar oss till det områdesom arbetsmarknadsutskottet hanterar, var att manvill att ska ges ett uppdrag att ar-beta mer gentemot småföretagen. Då kan jag upplysaMaria om att hon kan gå in på , där det står tydligt att prioriterar arbetet gentemot små-företagen. Det går alldeles utmärkt att läsa om detdär. Det är alltså något som redanarbetar med.Anf. 24 () replik:Herr talman! talade om kraft-fulla åtgärder och ett mycket välkommet program förhälsa i arbetslivet. Min fråga är: Hur mycket berör dethär programmet de människor som står utanför ar-betslivet? Vi har siffror från Riksförsäkringsverketfrån 90-talet, då antalet människor som gick direktfrån lång arbetslöshet till mycket långa sjukskriv-ningar växte . Jag tror att antalet växte tregånger så mycket bland män och fyra gånger såmycket bland kvinnor. Men vi har inga siffror föråren 2000 och 2001, så vi vet inte hur det såg ut då.På vilket sätt hjälper regeringens program, som är såfixerat vid arbetsplats och fast anställning, människorsom står helt utanför arbetslivet?Anf. 25 () replik:Herr talman! Jag blev glad av att höra att Folk-partiet välkomnar regeringens arbete med olika initi-ativ som kommer att tas. Hela syftet med elva-punktsprogrammet - det är svårt att gå in på enskild-heter i programmet, för det är så otroligt vitt omfat-tande - är just att sätta individen i centrum och attgöra arbetsgivarnas ansvar för ohälsan tydligare.I åtgärdsprogrammet finns de förebyggande, re-habiliterande och kunskapshöjande åtgärderna med.Vi kommer att få återkomma till elvapunktspro-grammet , tror jag, i den här kammarenockså framöver. Men det här är ett arbete som kraft-fullt har initierats, och jag tycker att det är bra attockså tycker att det är ett välkommetprogram.Anf. 26 () replik:Herr talman! Under två olika interpellationsde-batter diskuterade statsrådet och jagmina synpunkter på den mycket svåra situation sommänniskor utanför arbetslivet har när det gäller reha-bilitering. Det är de s.k. nollade människorna. De harinte haft någon inkomst och har ingen sjukpenning.Ingen vill engagera sig i att betala deras rehabi-litering. Då faller människorna helt mellan stolarna.De blir invalidiserade. De blir en permanent belast-ning för sig själva, med sina smärtor och med sittmissnöje, och för samhället med den kostnad som entotalt passiv vardag innebär. Ingenting av detta harträngt längre än till våra diskussioner med statsrådet.Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag förmodar att om många av de människor som hamnar i engråzon mellan de olika myndigheterna, framför alltlokalt. Apropå det som tog upp i sittanförande, kan jag säga att när det gäller just Finsam,Frisam och Socsam har gjort ett tillkänna-givande till regeringen, och jag utgår från att rege-ringen kommer att återkomma med förslag i denriktningen. Det är ett uppdrag som har gett.Anf. 28 ()replik:Herr talman! Det finns många initiativ på olikahåll och kanter för att stötta människor som av olikaanledningar har hamnat utanför arbetsmarknaden. Detfinns människor som faller mellan stolarna, och detvar lite grann det som tog upp ireplikskiftet med finns psykiskt sjuka som aldrig har varit innepå arbetsmarknaden, men som är rehabiliterade.Försäkringskassan har åtagit sig att se till att de blirfriska, så långt det går, och därmed i viss mån an-ställningsbara. Men man har upplevt problem med attarbetsförmedlingarna sedan inte har velat göra sin delav jobbet, att försöka att få ut de här människorna inågon form av arbete, kanske inte ett reguljärt arbetemen åtminstone arbetsträning. Kommer konkretainsatser att göras för dessa? Här finns Finsam-, Fri-sam- och Socsamförsöken, men jag upplever att deskulle behöva vara betydligt vidare för att få in ävenden här typen av människor i arbetslivet.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag tror att en hel del av det somMargareta tar upp är sådant som vi ocksåkommer att få tillfälle att debattera i kammaren . Då har vi ytterligare ett arbetsmarknads-betänkande, som handlar om arbetsmarknadsfrågor.Det är så, som jag också sade till , attjag fortfarande utgår från att regeringen återkommermed en proposition vad gäller utvärdering utifrånSocsam, Frisam och Finsam. Det råder ingen tvekanom det.Sedan kan jag återigen nämna vad jag sade i mitthuvudanförande, att och fått ett gemensamt uppdrag i en pilotverksamhetatt nu faktiskt se över syftet att fler sjukskrivna skaåterfå förmågan att arbeta. Det ska bli väldigt intres-sant att se hur bra de här två myndigheterna klarar avatt lösa det. De kommer att ha på sig, och detär en pilotverksamhet. Men det är också ett sätt attöka samverkan mellan arbetsförmedlingarna ochförsäkringskassan lokalt.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Det var en person som jag pratademed om de här frågorna. Hon hade deltagit i den härpilotverksamheten, men det hade inte fungerat på etttillfredsställande sätt. Vi får hoppas att man kommervidare i den här verksamheten. Det är inte bra somdet ser ut i dag.Sedan vill jag ställa ytterligare en fråga till Cinni-ka Beiming angående utredningen om - inte ohälsaegentligen utan om varför människor håller sig friskai vissa delar av landet, i vissa kommuner, och inte iandra. Majoriteten har avslagit vårt förslag här, menjag skulle vilja ha en förklaring till varför. Jag tror attdet skulle var rätt viktigt om man kunde ta ett gemen-samt tag om de här frågorna och se vad det finns förolika strukturer. Jag tror att man skulle kunna ha nyttaav den kunskapen också.Anf. 31 () replik:Herr talman! I sak har jag ingen annan uppfatt-ning än . Det är ett viktigt arbeteatt titta på de arbetsplatser som är friska och dra slut-satser om dem - inte minst utifrån den enskilde indi-viden. Detta är också något som regeringen arbetarmed på olika plan, inte minst t.ex. att anordna konfe-renser och bygga upp nätverk för att sprida budskapetmellan olika arbetsplatser. Det är ett oerhört viktigtarbete som också ryms inom ramen för punktpro-grammet.Anf. 32 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Jag kanske ska börja med att hälsatalmannen välkommen till dagens arbete. Vi har juhållit vid det här laget.Cinnika Beiming kom ganska omgående in påvikten av att ta till sig de goda exemplens makt. Därvill jag understryka att man måste försöka lyfta blick-en lite över problematiken. Man måste faktiskt se attdet finns saker och ting som fungerar bra och försökaimplementera det på andra håll.Sedan fortsatte med ett resonemang om-kring trivseln. Det är naturligtvis viktigt med trivselnpå en arbetsplats, men jag tror att man ska akta sig föratt utgå rakt av från att detta med trivseln på en ar-betsplats också är liktydigt med en bra arbetsmiljö.Själv kommer jag från en tung industri, där jag job-bade i en väldig massa år innan kapitalet tyckte att jagvar olönsam, så att jag blev arbetslös. Men det är enannan sak. Vi hade en mycket hög trivsel på denarbetsplatsen, en mycket god trivsel. Men vi hade enerbarmlig arbetsmiljö. Jag tror att man ska vara liteförsiktig när man tittar på om folk trivs och tror attarbetsmiljön är bra utifrån det.Cinnika har också lite grann berört elva-punktsprogrammet. Det tycker vi i stor utsträckningär bra, eftersom i väldigt stora delar faktiskt bär vårsignatur. Det kommer från den stora arbetsmiljömo-tion som presenterade 1998. Vi tackaroch tar emot. Det är alltid intressant när regeringenfaktiskt tar till sig vårt resonemang och levererar detsom ett förslag, även om det kommer senare.Det jag egentligen var mest intresserad av vardetta som själv tog upp med ochhur det står till med frågan om sjuklöneperioden.Eftersom rimligtvis har bättre kon-takter med regeringen än vad jag har skulle jag viljaveta lite grann om var vi står med frågan om sjuklö-neperioden.Anf. 33 () replik:Fru talman! I fråga om det första som Carlinge tarupp utifrån det som jag sade i mitt anförande, tyckerjag inte att det är något motsägelsefullt i detta. Själv-klart kan man trivas med sina arbetskolleger och hanväldigt trivsamma samtal vid fikabordet samtidigtsom det är en dålig arbetsmiljö, självklart. Det finnsingen motsägelse i det.Det sista Carlinge tar upp är att han undrar om jagkänner till var frågan om sjuklöneperioder ligger.Remisstiden har ju fortfarande inte gått ut. Remissti-den går ut, tror jag, när det gäller JanRydhs utredning. Vi får väl avvakta det innan vi kansäga när frågan kommer att bli aktuell.Anf. 34 ():Fru talman! "insjuknade , 22-årig sprutmålare från i isocyanatastma. är han 29-årig tvåbarnspappa och helt förtidspen-sionerad. är han så dålig att han knapptkan andas. kommer aldrig att kunna leka aktivtmed sina barn.Conny är en 21-årig bilplåtslagare från Hässle-holm. fick han svårt för att andasdå han var på jobbet. Läkaren konstaterade att hanhade en utvecklande isocyanatastma som gjorde atthan inte kunde fortsätta sitt yrke som bilplåtslagare.Conny hade kastat yrkesutbildning och två årspraktik i sjön. Isocyanaterna gav honom en livslångsjukdom och fem förlorade yrkesår. "Detta är ett citat från gårdagens websida i DagensArbete. Listan på isocyanatsjuka arbetare kan görashur lång som helst. Många minns säkert kampen motasbesten, en av de allvarligaste dödsfällorna i arbets-miljön. Asbesten totalförbjöds 1989, men fortfarandedör minst 300 personer , huvudsakligen arbe-tare, i mesotheliom och lungcancer orsakad av as-bestfiber som de exponerats för på 1960-och 70-talen.Under senare år har ett liknande miljöhot blivitalltmer uppmärksammat i arbets- och hemmiljö. Ivardagen skänker vi sannolikt inte isocyanaternamånga tankar. De finns där ändå i hus, bilar, TV-apparater, möbler etc. För sedan avslöjades attjeanstillverkaren tvingats återkalla en produktbehandlad med polyuretan eftersom arbetare vidtillverkningen blivit sjuka. Vid strykning av jeansenpå en vanlig strykbräda kunde isocyanater påvisas iluften.Det finns hundratals olika isocyanater i arbetsli-vet, och de förekommer i både gas- och partikelform.De återfinns i allt från hjulen på gruvfordon till bil-lacker och skumgummimadrasser. Arbetare är expo-nerade via andningsvägarna och via huden. Betydan-de hudexponering förekommer ofta inom industrin.Forskningen har visat att isocyanater kan orsakaastma. En längre tids exponering kan också framkallanedsatt lungfunktion. Arbetare löper risk att drabbasav andningsbesvär redan vid halter långt under gräns-värdet. Rehabilitering är ett stort problem då över-känsligheten ofta är livslång. Så länge isocyanaternaär bundna förmodas de inte utgöra några problem.Det är först när de bearbetas eller upphettas av andraorsaker, t.ex. brand, som problem uppstår.Ett forskarteam vid placeradevid enheten för arbetsmiljö i , har genomsin forskning avslöjat att såväl allmänheten som ar-betarna i industrin kan få sin hälsa förstörd genomexponering av de farliga isocyanaterna, som t.ex.förorsakade flera tusen människors död i Bophal iIndien.Det vetenskapligt högt meriterade forskarna ut-vecklar nya mätmetoder i luft samt mäter ämnen iblod och urin. Resultaten från denna forskning harockså väckt stor uppmärksam-het och visat på behovet av omfattande mätningar påen rad arbetsplatser inom olika branscher, ett behovsom t.ex. starkt betonats av . Nordiska Metall har dragit i gångstora aktiviteter i frågan på Europaplanet, där manvill verka för en standard vad gäller gemensammamätmetoder för isocyanater i EU:s medlemsländeroch förbättra informationen och utbildningen omhälsorisker. Också Rådet för arbetslivsforskningframhåller betydelsen av Lundaforskarnas rön.Just före påskhelgen beslutade huvudmannen,, att lägga ned denna viktiga arbets-miljöforskning i . Det skedde trots attuniversitetsledningen vid ett möte i ijanuari där bl.a. jag själv var närvarande lovade attomgående förordna berörda doktorander och tillse attverksamheten fick en adekvat utrustning. Som skälför beslutet angavs medelsbrist på ca 6,5 miljonerkronor. Men denna i sammanhanget blygsammasumma ska då ställas mot att en enda ung isocya-natskadad arbetare kostar samhället mer pengar framtill pensionen.Verksamheten vid forskningsenheten bedrivs i ny-renoverade lokaler som välvil-ligt ställt upp med. har gått inmed . Det stödet ska sättas i sam-band med försvarsomläggningen och den förbands-nedläggning som drabbade bl.a. Hässleholm.Statsrådet har visat ett starkt enga-gemang i frågan. Även om nu huvudmannen förverksamheten grovt har svikit sina förpliktelser utgårjag från att regeringen, inte minst mot bakgrund avomställningsprogrammet, är beredd att medverka tillatt isocyanatforskningen i kan säkerstäl-las, kanske som ett självständigt centrum.I arbetsmarknadsutskottets betänkande heter detbl.a. : "Utskottet förutsätter att denna forskning fort-sätter". Detta är, som jag tolkar det, onekligen en klarsignal om att forskningen är en nationell angelägen-het.Jag vill fråga om också utskottetuppfattar detta som en signal och som en beställningtill regeringen att se till att forskningsverksamhetenkan fortsätta.Anf. 35 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Jag skulle om möjligt vilja formulerafrågan lite vidare, så att den inte bara avser dettakonkreta ärende.Jag tog del av en artikel i enSkånetidning. Det var en intervju med , riksdagsledamot och tillika ledamot av styrel-sen för . beto-nade kraftfullt vikten av att denna forskning var kvaroch att man skulle lösa det hela penningmässigt.Nu funderar jag på situationen sådan den är i dag.Jag vet inte om var med och fat-tade avvecklingsbeslutet i Lunds universitets styrelse,men jag förmodar att det var där beslutet fattades. Jagundrar: Vad var det konkret som satte käppar i hjuletför lösningen under det här året?Mona har ju, som sä-ger, talat engagerat i den här frågan. såg jag såsent som i går att hon inte är beredd att låta engage-manget innebära att samhället öppnar penningpåsen,utan hon rullar bollen vidare till LO. uppenbarligen att LO ska betala för forskning-en i . Hur ser på denhär problematiken - kontra LO ochsamhället? Och vad var det som satte käppar i hjuletså att det inte blev någon lösning under det år somBengt Silfverstrand ställde i utsikt?Anf. 36 () re-plik:Fru talman! Beslutet fattades av rektorsämbetet,alltså den operativa och administrativa ledningen föruniversitetet. Frågan har aldrig underställts styrelsen.Jag reagerade omgående mot det.Mona engagemang inskränker sig inte tillvackert tal eller verbala ambitioner. Regeringen harredan gjort en konkret insats med 2 miljoner kronor.Man är beredd att medverka till en konstruktiv lös-ning tillsammans med andra aktörer, inte minst fack-föreningsrörelsen - LO, Svenska Metall och NordiskaMetall - som har engagerat sig och också är bereddatt medverka.Anf. 37 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Ska jag tolka det som att han och faktiskt tycker attdet är rimligt att intresseorganisationer i allt störreomfattning ska finansiera en ur samhällelig synvinkelnödvändig forskningsverksamhet?Anf. 38 () re-plik:Fru talman! Huvudmannen, ett stort universitetmed i forskningsanslag, borde halöst den här frågan. har en situation uppstått därhuvudmannen inte är beredd att medverka långsiktigt.Man är beredd att stå för lokalerna i ochför det kontrakt som finns. Det innebär att det finnsett rådrum i denna fråga, men andra aktörer måste gåin. En sådan aktör är onekligen regeringen, en annanär fackföreningsrörelsen.Det pågår också diskussioner och dialoger medföretag som är berörda av de här problemen. Ävenom man varken kan eller ska gå händelserna i förvägvill jag uttrycka en försiktig optimism om att proble-met ska lösa sig och att denna viktiga forskning ska fåfinnas kvar. Den är en nationell angelägenhet. Därförvore det en katastrof om man lade ned den.Det finns intressanta paralleller och kopplingardär man redan är inne i en diskussion. Jag tänker i dethär sammanhanget på iUmeå, där ett liknande problem har uppstått. Rege-ringen har, bl.a. i uttalande i går, sagtatt det kanske också kan vara en modell.Jag skulle vilja säga att vi förhoppningsvis har ialla fall ett delsvar på de här frågorna inom de när-maste , men det skulle också vara intres-sant att höra om utskottets talesperson delar den upp-fattningen.Anf. 39 () replik:Fru talman! ställde en frågatill mig. Jag vill egentligen bara stryka under detBengt Silfverstrand säger. Isocyanater är hälsofarliga,och tyvärr ökar användningen. Det är ett mycketallvarligt arbetsmijlöproblem. Utskottet förutsätterdärför att forskningen kommer att finnas kvar. Jagutgår också från att regeringen noggrant kommer attfölja frågan för att se till att detta får sin lösning.Anf. 40 () re-plik:Fru talman! Det var ytterligare ett klart och brasvar. Det är en positiv behandling av de här motio-nerna som jag uppfattar det. Det är förpliktande ochen tydlig signal. Jag utgår från att regeringen till-sammans med andra parter, inte minst fackförenings-rörelsen, är beredd att ställa upp för isocyanatforsk-ningen, så att den har en framtid. Det får gärna varaen framtid på den plats där den bedrivs , för detär viktigt också för komun att ha kvarden här verksamheten.Anf. 41 ():Fru talman! Vi har vid många tillfällen i dennakammare ställt frågan: Vad är det som håller på atthända? Håller arbetslivet på att bli så tufft att vi slåsut av det hårda tempot?Under de senaste åren har sjukskrivningarna medutbrändhetsdiagnoser ökat mycket dramatiskt, speci-ellt bland anställda i kommuner och landsting. Ök-ningen är alarmerande. Inom den offentliga sektornhar utbrändhetsdiagnoserna passerat belastningsska-dorna som den vanligaste orsaken till sjukskrivningar.Och med tanke på att dessa diagnoser ökar mest hoskvinnor i offentlig sektor krävs det att forskningenfokuseras på kvinnor, stress och ohälsa i betydligthögre grad än vad som har gjorts.Fru talman! Vid den hearing som arbetsmark-nadsutskottet hade om ohälsa påjobbet berättade , andre vice ordföran-de i LO, om bl.a. en undersökning som kalladesOhälsans trappa. Denna undersökning visar väldigttydligt att det är ett klassproblem att arbetare, ochframför allt arbetarkvinnor, är de som drabbas allramest av ohälsa.Psykisk ohälsa är ett jätteproblem , men detär inte det enda problem som finns. Det absolutstörsta problemet är sjukdomar i rörelseorganen ochbelastningsskador. Men fortfarande finns de traditio-nella arbetsmiljöriskerna kvar, t.ex. kemiska hälsoris-ker.I den arbetsmiljöundersökning som LO gjordeunder 1999 visade det sig att drygt var femte man varutsatt för kemiska hälsorisker. Det är färre kvinnorsom är utsatta, och det beror på att vi har en väldigtuppdelad arbetsmarknad.Kemiska hälsorisker är komplicerade och svårbe-dömda. Varje ämne har sina speciella risker och börbedömas utifrån specifika kunskaper om just detämnet. Enligt den senaste tillgängliga statistiken be-räknas kemiska hälsorisker orsaka ca 6 000 yrkes-sjukdomar . Även om samhället har lärt sig atthantera en del av dessa risker är kunskaperna ommånga av våra kemikalier alltjämt otillräckliga. För-siktighetsprincipen vad gäller kemikalier bör därförgälla i alla situationer. Om det finns risk för att ettkemiskt ämne innebär fosterskador bör ämnet förbju-das och ersättas med säkra alternativ.Det hygieniska gränsvärdet anger ungefär vargränsen för riskabla mängder går. Men det kan alltidfinnas människor som är känsligare än andra och somfår obehag vid koncentrationer långt under gränsvär-det. Det hygieniska gränsvärdet är ingen gräns mellanfarligt och ofarligt. Det är snarare ett uttryck för vadsamhället anser vara acceptabelt. När ett gränsvärdefastställs tar man hänsyn till bl.a. tekniska och eko-nomiska faktorer. Ett gränsvärde bör i första handvara baserat på vetenskapliga underlag där de medi-cinska underlagen och riskerna för både långsiktigaoch kortsiktiga besvär övervägs. Detta tar vi upp ireservation 14. Carlinge Wisberg har redan yrkatbifall till denna reservation.Under allmänna motionstiden skrev jagVänsterpartiets första isocyanatmotion. Denna motionbehandlas efter att den skrevs. Ihöstas skrev jag en ny eftersom mycket nytt hadehänt.Isocyanater förekommer i många verksamheter.Några exempel är byggnadsindustrin, el och elektro-nik, verkstadsindustrin och vårdsektorn. Risken attexponeras för isocyanater finns inte bara när manhanterar kemiska produkter som innehåller isocyana-ter. Utvecklingen av mätmetoder harvisat att många som värmer material som innehållerpolyuretanplast också är utsatta för höga halter avisocyanater. Den kanske mest kritiska effekten avisocyanatexponering är risken att man utvecklar iso-cyanatastma. En annan mycket allvarlig effekt ärnedsatt lungfunktion som den drabbade själv oftaupptäcker sent. riskerar tusentals löntagaresin hälsa på grund av isocyanater.Forskning kring isocyanater bedrivs på en del avvåra universitet. En av landets ledande isocyanatfors-kargrupper har sitt centrum i . I sambandmed att den militära garnisonen i ladesned sökte kommunen ersättningsjobb. När omställ-ningsplanerna presenterades var kommunen bådestolt och glad att världsledande isocyanatforskareville förlägga sin forskning till kommunen. Och medett handslag bekräftades etablerandet av forsknings-centret till . Höga tjäns-temän från , prorektorn vidLunds universitet, LO:s miljöutredare och kommunal-råd i var alla överens. Staten skulle hjäl-pa till med en viss summa, skulle ta sittansvar, skulle bygga nya fors-karlokaler, och LO skulle se till att forskarpengarkom till projektet.Men svenskt näringsliv ville inte vara med på attge forskarpengar till projektet.