prot · GP0963 · 2002-02-05 00:00:00 — Genom det omställningsarbete som nupågår vid utökas möjligheten att på ettkraftfullt sätt stödja kommunerna i deras uppgift atterbjuda även barn med synskada och ytterligarefunktionshinder en skolsituation som möter de kravsom ställs. Här kommer visstidsplaceringarna in somen viktig förutsättning för att elever i hemkommunensskola ska få sina behov tillgodosedda. En sådan pla-cering kan vara en kortare eller ,alltefter elevernas behov. Visstidsplaceringarna skases som en möjlighet för eleverna att även i fortsätt-ningen få möjlighet till skolgång vid resurscentret.Det är dock viktigt att hemkommunens ansvar härbetonas och att resurscentret parallellt med att geeleven undervisning också arbetar med elevens hem-kommun för att stärka kompetensen och beredskapenatt ta emot eleven. En kombination av insatser i formav visstidsplacering vid resurscentret samt kompe-tensutveckling i hemkommunen möjliggör att enhelhetssyn kring eleven skapas och att elevens behovbättre kan tillvaratas. Det viktiga är att elevernasbehov och intressen blir till fullo tillgodosedda och attde erbjuds den bästa möjliga undervisningen. Jagavser därför att ta initiativ till att utreda hur visstids-placeringarna bäst bör utformas.När Specialpedagogiska institutet inrättades över-fördes medel från skolan, , , Tomteboda-skolans samt Åsbackaskolans resurscenter till insti-tutet. Det är således Specialpedagogiska institutetsom är ansvarig myndighet och som också har tilluppgift att fördela medel till de olika verksamheternainom myndigheten.Vad beträffar kommunernas förmåga att finansie-ra skolgång för elever med komplicerade funktions-hinder står det klart i skollagen att hänsyn ska tas tillelever som är i behov av särskilt stöd. Det är alltsåkommunernas skyldighet att ge stöd till alla eleverutifrån varje elevs behov. För att kommunerna skages bättre förutsättningar att klara denna uppgift sat-sar staten medel bl.a. i form av de särskilda statsbi-dragen på för attskolorna ska kunna anställa fler vuxna.Dessutom satsas medel för att ska initiera och utveckla formerna för enriktad kompetensutveckling för lärare som arbetar idet offentliga skolväsendet med elever med synskadaoch ytterligare funktionshinder.Anf. 54 ():Fru talman! Det var sju frågor, men inget svar.Den tidigare skolministern lämnade så sent som ihöstas plenisalen när skulle diskuteras. Detär bra att är här, men det hade varit bättre omhan gav svar på de frågor som han själv läste upp.Har barn med funktionshinder rätt att välja skola,eller har de det inte?Oviljan att debattera sakfrågorna visar hur ihåligtnedläggningsbeslutet är. Verkligheten har redan visatatt regeringen har fel. Jag skulle vilja veta om skol-ministern ens har besökt , så att han vetvilka barn han talar om.Nyckelmeningen i inlägg var: "Det viktigaär att elevernas behov och intressen blir till fullotillgodosedda och att de erbjuds den bästa möjligaundervisningen." Det är precis just så vi vet att detinte är , skolministern. Och det är den storabristen i regeringens skolpolitik.Många barn med funktionshinder sitter i enskrubb med en assistent helt vid sidan av alla andrabarns liv. När andra barn springer in från rasten är defortfarande på väg ut med sin rullstol och sin assi-stent. Det är integration, som den ser ut på många hålli dag. Om skolministern tvekar, så låt mig efter de-batten ge telefonnummer till ett antal barn och föräld-rar som är berörda, så kan han ringa och fråga.Skolministern pratar om myndigheter och systemmen missar att de barn som drabbas av Ekeskolansstängning ger honom fel på varje enskild punkt. Hurkänns det för en skolminister? finns intelängre, inte ens till namnet. heter den Resur-scenter syn . Blinda och synskadade barn medmultifunktionshinder hänvisas därför nu till sinahemkommuner. Andra alternativ gives icke. Men allaEkeskolans barn har redan prövat och misslyckats iett stort antal skolor därhemma, och ingenting tyderpå att kommunerna sedan beslutet att stänga Ekesko-lan fattades har blivit bättre på att ge de här barnenden undervisning som de behöver. Ingenting tyder påatt behovet av specialskolor skulle ha bortfallit, ochingenting har heller gjorts reellt för att så ska bli fal-let. Ingen har ens undersökt om kommunerna harberedskap att undervisa barnen med de svåraste mul-tifunktionshindren. Så vet inte vad han står häroch säger - det har inte skett någon undersökning -när han påstår att elevens behov bättre kan tillvaratas.Den tidigare skolministern menade att söktrycketpå var lågt, och därför behövdes den inte.Hon gick t.o.m. så långt att hon bortdefinierade etttiotal av skolans elever. De fanns inte, för att de hadefel ålder.Debatten om gjorde skolan känd, ochdramatiskt många fler elever har sökt sig dit. I vårasstod 20 barn i kö till skolan, men bara hälften fickplats eftersom skolan inte, trots regeringens löfte,hade fått pengar så att det räckte till alla som behövdegå där. Så regeringens löfte, att alla barn som behöv-de skulle få skrivas in , sveksgrovt, dels genom att alla barn som behövde det intealls fick skrivas in, trots experternas bedömningar,dels genom att pengarna för de nya eleverna intesköts till. Det intressanta är att barnen såg igenom dethär från början, redan när förslaget kom.Men det saknas inte bara resurser för skolplatser. Ihöstas stod 120 barn i kö för att tilldelas utredning-spedagog, alltså för att få sina behov utredda. Mångaav de barnen skulle rimligen behöva enskolplacering på , så regeringen har fälltsav sina egna argument. Det ökade söktrycket visar juatt skolan behövs i sin tidigare form.Nu skulle jag vilja ha svar på frågan, fru talman:Varför vill neka barn, blinda ochhörselskadade barn med multifunktionshinder, rättenatt välja skola? Varför vill han neka dem rätten attvälja en specialskola?Anf. 55 Utbildningsminister ():Fru talman! En av hörnstenarna i svensk handi-kappolitik är en grundprincip som gör att vi strävarefter att inte minst barn med olika typer av funktions-hinder så långt som möjligt ska kunna få bo nära sinaföräldrar i sin hemmiljö, den miljö där de kan kännatryggheten och kärleken från sina närmaste. Det är enprincip som delas av de allra flesta.Jag ser gärna att vi kan utveckla verksamhetenkring resurscentret så att visstidsplaceringarna blir ettbra och verkningsfullt sätt att stödja barnens utveck-ling. Där kan man vara en , ochledstjärnan ska vara barnens individuella behov. Detär det som jag vill att vi fortsätter att titta på, hur vikan utveckla möjligheterna med kortare och längrevisstidsplaceringar vid Resurscenter syn . Dåfår vi också kontakten med och hjälpen och stödet tillhemkommunen. Då kan vi få den kunskapsöverföringsom är viktig för att det ska bli en väl fungerandeskolgång för barnen.Sten Tolgfors, som ju är engagerad i frågan, me-nar att alternativet är full integrationen i den vanligakommunala skolan, men det finns ju olika delar avden kommunala skolverksamheten som kan vara mereller mindre lämpade som hemskola. Särskolan, sär-skilt träningsskolan, är ju för de allra flesta barn medden här typen av handikapp den skolasom man går i. Med resurscenter som utvecklas ochsom får möjlighet att med visstidsplaceringar vidare-utbilda både personal och föräldrar kan vi få en star-kare utveckling också av våra träningsskolor.För mig är den viktiga utgångspunkten barnensbästa, och jag ser gärna över hur vi kan förstärkaresurscentrens ställning när det gäller att utvecklaskolgången för alla våra barn som har den här typenav behov.Anf. 56 ():Fru talman! En av utgångspunkterna i är att man, när man bedömer barnensbästa, ska lyssna till de barn som frågan berör. HarThomas gjort det? Har han besökt ?Har den tidigare skolministern haft en dialog med debarn som den här frågan berör? Svaret är: Nej, det harman inte gjort.Jag inbjuder att komma tillEkeskolan, med eller utan mig, och träffa barnen ochlyssna på deras synpunkter. De kommer att ge en heltannan bild av den retorik som han nu gav prov på.Särskolan är i första hand för utvecklingsstörda.När det gäller motsvarar inte alltid barnensfysiska ålder utvecklingsåldern, på grund av olikafunktionshinder. De kan behöva gå kvar längre ispecialskolan för att tillgodogöra sig samma saker.Det hindrar regeringen. Det är helt fel. Det kan intevara rätt att stänga en specialskola innan det har ut-retts hur alternativen ser ut.Jag noterar, fru talman, att på ing-en punkt gav mig fel när jag hävdade att ingen vet hurden kommunala skolan för barn med funktionshinderi dag fungerar, eftersom ingen har utrett det. Detrimliga borde väl vara att man gör det.Jag vill påstå att ju svårare barns funktionshinderär desto sämre klarar kommunerna att möta behoven.Skulle kommunerna förbättras försvinner ju behovetav och andra specialskolor av sig självt.Då behöver inte stänga dem, men Socialde-mokraterna vågar inte låta barnen välja. Det är därförjag säger: Ge barn med funktionshinder rätt att väljaskola, så får de pröva din politik, !Jag hävdar att det är orimligt att tro att alla landets289 kommuner ska kunna nå samma kunskapsnivåsom en specialskola, hur mycket de än försöker.Kommunerna har inte och kan inte bygga upp detkunnande som krävs för de mycket speciella behovsom barn med multifunktionshinder har.Det är tydligt för mig att det är två principer somväger tyngre för regeringen än barnens bästa ochderas egen vilja.För det första ska barnen, med eller mot sin vilja,integreras i den kommunala skolan. Går andra barnintegrerat ska också barn med multifunktionshindergöra det. Men alla barn vill inte ha det på det sättet.Fråga de på ! Det är därför som jag påståratt det för regeringen är viktigare att integrera än attlyssna på barnen. Med socialdemokratisk politik är enintegrerad skolgång inte bara en rättighet för barnen,utan det är också en skyldighet som ska upprätthållasgentemot staten. De är inte verktyg för integ-ration. De har en egen rätt och en egen uppfattning.Fru talman! Skolministern sade att man så långtdet är möjligt ska integrera. Javisst är det så. Det ärdärför det är en rättighet men inte en skyldighet. Menom det inte funkar, vad gör man då?Nu stänger alternativen, så att de inte finnslängre. Ett barn är ju inte integrerat bara för att detvistas i samma byggnad som andra barn, om det inteaccepteras, kan delta i lekar, socialt liv, undervisningeller fritidsaktiviteter.Den andra principen som regeringen hävdar ärskolans kommunalisering. Är i princip alla andraskolor kommunala ska också blinda multifunktions-hindrade barn gå i kommunala skolor. Jag frågar mig:Hur kan ett vackert enhetligt kommunalt skolsystemvara viktigare för än barns och föräld-rars egen vilja? Våga möta den, till att börja med!En speciallärare kanske träffar ett barn med de härbehoven under hela sin speciallärarkarriär. Så speci-ella är de. Då säger det sig självt att alla hemkommu-ner i landet inte kan nå en tillräcklig kunskapsnivå.Dessutom råder det betydande brist på speciallärare,vilket är beklagligt.Det som jag tycker är riktigt tråkigt med ThomasÖstros inlägg, fru talman, är att Socialdemokraternamenar att det enda sättet att stärka den kommunalakompetensen för barn med funktionshinder är attstänga specialskolorna för att sedan sprida resursernavia resurscenter över landets kommuner. Varför skaman ställa barn med mycket stora behov på special-skolor mot barn med samma behov i hemkommuner-na?Utgångspunkten är att vi först ska tillgodose dessabarns rättigheter innan vi tar tag i de övriga uppgiftersom vi har. Dessa barn har rätt att få de resurser ochden hjälp som de behöver oavsett om de går på enspecialskola eller i en skola därhemma. Ställ intebarnen mot varandra!Anf. 57 Utbildningsminister ():Fru talman! För mig är ledstjärnan barnets ut-veckling, inte genomförandet av någon princip ellerintegration på det sätt som beskriver.Det är för mig alldeles främmande.De flesta barn som har en synskada och ett ytterli-gare funktionshinder finns i den kommunalaskolan - i träningsskola, i grundsärskola eller i andratyper av lösningar. Det är klart att det är väldigt vik-tigt att se till att också här utveckla kvaliteten för attse till att få en så bra skolgång som möjligt. Jag me-nar att resurscenterverksamheten kan bli väldigt cen-tral i den utvecklingen - av kvaliteten och av en tryggoch bra tillvaro. Man får den på så sätt att vi ocksåkan se till att barnen kan finnas nära sin hemmiljö,sina föräldrar och sin släkt.Jag tror också att visstidsplaceringarna i detta per-spektiv kan bli väldigt viktiga. Det kan i vissa fallvara långa placeringar. Det kan inte jag beskriva här,för det måste beskrivas utifrån det enskilda barnetsbehov - tillsammans med de professionella, tillsam-mans med föräldrarna. Detta resonemang ska leda till:Vad är barnets bästa? Hur löser vi utvecklingen påbästa sätt för det enskilda barnet? Men visst finns detett behov av att sprida kunskaper, att stötta kommu-nerna och att se till att de skolor som fungerarväl men som kan bli ännu bättre får det professionellastöd som de behöver.Jag kommer att följa den här frågan väldigt nog-grant. Jag har, liksom jag antar att har, framför allt barnets bästa för ögonen - inteprincipers genomförande.Anf. 58 ():Fru talman! Jag välkomnar skolministerns sistauttalande. Det kanske innebär att han är beredd attriva upp stängningsbeslutet, om det verkligen är bar-nets bästa som styr och inte principer. Det var nämli-gen det viktigaste för hans företrädare.1. Följer skolministern med till ?2. Anser han att integration är en rätt eller en skyl-dighet för barn med funktionshinder?3. Varför ska vi, för att hjälpa barn i hemkommu-ner, tvingas avveckla specialskolorna?4. Är det inte rimligt att vi ser till att garanterasamtliga barn med multifunktionshinder de re-surser de behöver?Sedan kan jag inte annat än häpna: efterstängningsbeslutet vill utreda vadbegreppet visstid innebär. Ni har ju drivit igenom enproposition i där visstid ska ersätta special-skolan, och vi har påpekat att ingen vet vaddetta innebär. ger mig rätt: Han vet intevad visstid innebär. efter stängningsbeslutetvet inte regeringen ens vad man själv menar med sinegen politik! Vad är det för någonting?Nästa fråga: Varför ska barn med multifunktions-hinder nekas rätten att gå i skolan läsårsvis medklasskamrater och i en stabil skolmiljö, som skolmi-nistern och jag gjorde, och hänvisas till visstidsvistel-ser? Många av de barn vi här pratar om är autistiska.Hur kan någon tro att det är lämpligt att flytta ettautistiskt barn från hemkommunen till visstidsbesökpå ? De har ju tvärtom ett alldeles särskiltbehov av en långsiktigt trygg och stabil miljö där mankänner människorna i sin närhet. Barnen måste fåveta, känna och kunna lita på att de får vara kvar.Dessutom vill jag understryka för skolministernatt barnen inte ens har rätt till visstidsvistelse, vilkethan uppenbarligen inte är medveten om. Det beror påhemkommunernas vilja om de vill betala eller inte,och där kan en ekonomi lägga hinder ivägen. Kan skolministern ge besked om avgif-ternas långsiktiga utformning? Ingen vet nämligen hur mycket kommunerna kommer att få betala förvisstidsvistelser.Era argument har faktiskt vederlagts av verklig-heten, skolministern. Var nu prestigelös och omprövadetta! Och slutligen: Följ med mig till ochdebattera saken där! Då får skolministern pröva omhans argument håller i verkligheten på egen hand.Anf. 59 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag är alldeles övertygad om att vikan fortsätta att utveckla både verksamheten i resur-scentret och den viktiga verksamhet som finns ute ikommunerna. vill ge intryck av att detär integration i den vanliga kommunala skolan somska framtvingas. Så är ju inte fallet. gårde allra flesta barn i någon typ av särskola, t.ex. trä-ningsskola, och det handlar om att utveckla kvalitetenockså där.Sedan ser jag resurscentren som väldigt viktiga iatt stödja barnets utveckling i både ett kortare och ettlängre perspektiv, men också i att överföra kunska-perna till hemkommunen. Man har mycket goda kun-skaper på resurscentren som kommer att vara väldigtviktiga i den totala utvecklingen av detta i hela landet.Jag menar att vi måste titta närmare på hur vi skautveckla visstidsplaceringarna. Det ingår naturligtvissom ett uppdrag. Men visst kan det göras bättre, ochvisst kan vi göra en översyn för att se hur visstidspla-ceringarnas roll kan bli viktig i det fortsatta arbetet.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2001/02:207 omtrygghet för barnenAnf. 60 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att göra det möj-ligt för kommuner, förskolor och skolor att bättretillgodose barnens trygghetsbehov.Att förskolan och skolan är trygga miljöer är enförutsättning för barns utveckling och lärande. I för-skolans uppdrag ligger att lägga grunden för ett livs-långt lärande. Verksamheten ska vara rolig, trygg ochlärorik för alla barn som deltar. Skolan ska strävaefter att vara en levande social gemenskap som gertrygghet och vilja och lust att lära.Viktiga förutsättningar för att förskola och skolaska kunna leva upp till sina uppdrag i dessa avseen-den är att barngrupperna har en lämplig sammansätt-ning och storlek och att det finns tillräckligt medförskollärare, lärare och annan välutbildad personalrunt barnen som ser barnen och kan ge dem det stödde behöver.1990-talets ekonomiska nedskärningar, som inteminst drabbade förskolan, fritidshemmet och skolan,har lett till större barngrupper och lägre personaltät-het. Även om personalens kompetens och utbild-ningsnivå är hög finns det självfallet en gräns för hurmycket resurserna kan minska utan att kvalitetenpåverkas negativt.Resurserna till förskola och skola har under de se-naste åren ökat något, om än långsamt. Hösten 2000hade förskolan 5,4 barn per årsarbetare, vilket är enminskning . Skillnaderna är dock storamellan kommunerna, och i vissa fortsätter t.o.m.nedskärningarna. För att få en bättre överblick överläget i barnomsorgen har regeringen gett i uppdrag att redovisa en fördjupad studie avbarngruppernas storlek i förskola och fritidshem somvisar variationer mellan och inom kommuner . Med utgångspunkt i den forsk-ning och kunskap som finns inom området ska enanalys göras av resultaten. Uppdraget ska redovisas imars 2003.Från regeringens sida görs det nu stora satsningarpå förskoleverksamheten, skolbarnsomsorgen ochskolan. De generella statsbidragen till kommunernahar ökats, och riktade statsbidrag för maxtaxa, kvali-tetssäkring och personalförstärkningar har införts.Reformerna om maxtaxa, förskoleverksamhet förbarn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar ochfr.o.m. den allmänna förskolan innebär attnya grupper av barn får tillgång till förskolan. För-skolan har föräldrarnas förtroende, och det är gläd-jande att så många söker sig dit nu när hindren ärundanröjda.För att öka personaltätheten i förskoleklassen,skolan och fritidshemmet har ett nytt, riktat statsbi-drag införts. Bidraget betalades ut första gången /02 och uppgick då till totalt 1 miljardkronor. Satsningen kommer att öka successivt underen femårsperiod för att slutligen uppgå till 5 miljarderkronor , som kommer att infogas i det generellastatsbidraget som en varaktig nivåhöjning. kommer kommunsektorn totalt sett att hatillförts ca 17,5 miljarder.I anslutning till reformen om maxtaxan har sär-skilda kvalitetssäkringsmedel införts på 500 miljonerkronor som är avsedda för personalförstärk-ningar och kompetenshöjning av förskollärare, barn-skötare och fritidspedagoger.Dessa mycket omfattande satsningar på förskole-verksamheten, skolbarnsomsorgen och skolan kom-mer att bidra till förutsättningarna för den trygga ochstimulerande miljö som alla barn behöver för sinutveckling och sitt lärande från tidig ålder.Jag beklagar att har gått emotsamtliga dessa reformer.Då , som framställt interpella-tionen, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet medgav tredje vice talmannen att Er-ling Wälivaara i stället fick delta i överläggningen.Anf. 61 ():Fru talman! Eftersom fått för-hinder att närvara här tackar jag för den möj-lighet som jag har fått att ta emot interpellationssva-ret. Jag vill också å vägnar tackaskol- och utbildningsministern för svaret.Mycket av det som står i svaret delar vi. Det ärinte alls så, som utbildningsministern säger i slutet,att är emot detta. Exempelvis villjag nämna att när det gäller bidraget till kommunernaför just skola, vård och omsorg satsar faktiskt Krist-demokraterna 4,25 miljarder mer än regeringen underden här treårsperioden. Jag vill bara nämna det omskolministern har glömt bort det.Kristdemokraterna vill ha valfrihet. Här är det skillnad mellan Socialdemokraterna och Krist-demokraterna. Vi vill ha valfrihet just för att säkrabarnens trygghet i relationer med föräldrar och andravuxna.I förskolan har vi sagt att vi vill ha minigruppersom säkrar barnens möjlighet att bli sedda av lärarna.I skolan har vi pläderat för att varje vuxen inte skaha ansvar för fler än 15 elever. Det är inte alls ovan-ligt i den svenska skolan att det är upp till detdubbla per person. Vi vill som sagt var ha max 15elever per anställd för att säkra skolbarnens möjlighettill vuxenkontakt men också för lärares arbetstill-fredsställelse.Sedan undrar jag: Vad menar skolministern medlämpligt antal och storlek? Jag skulle vara väldigtglad om skolministern kunde precisera lite mer. Hurmånga barn anser ministern det vara möjligt att ha peranställd?Anf. 62 Utbildningsminister ():Fru talman! Kan det vara så att vi just nu skådarett viktigt skifte i politiken i ? Är det så attKristdemokraterna tveksamhet och iblandaktivt motstånd mot förskolan nu vänder och villsatsa än mer resurser på förskolan?Jag har några frågor som jag också vill ha besva-rade för att det här ska bli en diskussion där vi förstårvarandra. Kommer att behållamaxtaxan som är införd i ? Det är enmycket viktig reform som dels innebär en rejäl för-stärkning av barnfamiljernas hushållsekonomi, delsen möjlighet att komma till förskolan på ett helt annatsätt . Kommer att be-hålla maxtaxan?Vill ni dessutom satsa ytterligare resurser på för-skolan för att stärka kvaliteten, dvs. stödja regering-ens politik när vi nu gör det? Det är finansieringen avmaxtaxan, av den allmänna förskolan, av arbetslösasoch föräldraledigas rätt, men också särskilda kvali-tetssatsningar på en halv miljard.Hur ska ni då få ihop er familjepolitik? Jag gissaratt vill ha någon typ avvårdnadsbidrag. Ska allt detta genomföras handlar detju om många miljarder ytterligare, dels alla de resur-ser vi nu sätter in i förskolan, omkring 5 miljarderinklusive kvalitetssatsningen, dels några ytterligaremiljarder för ett vårdnadsbidrag eller ett barnom-sorgskonto. Jag väntar med spänning på konkretioneni förslag när det gäller just för-skolan.Jag skulle vilja passa på och säga att är det så attni vänder och vill stödja ytterligare statliga satsningarpå förskolan, så diskutera gärna med oss. Vi ser för-skolan som en väldigt viktig framtidsfråga, en del avdet livslånga lärandet, en fin metod att stimulera allabarns utveckling, någonting som vi småbarnsföräldrarockså sätter väldigt högt. Förskolan får mycket högtbetyg i de utvärderingar som görs. Knappast någondel av den gemensamma sektorn möter sådan upp-skattning som förskolan.Om ni inte är beredda att sätta till alla de ytterliga-re miljarder som behövs blir det en svår diskussion.Jag väntar med spänning på det svaret.Jag ser gärna att de stora statliga satsningar vi nugör, en av de största reformer vi har gjort på mycketlänge inom utbildningsväsendet, med maxtaxa, medallmän förskola, med kvalitetssatsningar på förskolan,följs upp i kommunernas arbete så att vi får en väldigtfin utveckling av våra förskolor. Det är klart att det ärväldigt viktigt att vi har en kvalitet i förskolan som tartill vara alla barns utvecklingsmöjligheter. Att manfår den stimulansen tror jag kommer att betyda väl-digt mycket när de barnen sedan kommer upp i sko-lan, inte minst den språkliga utveckling som man kanfå via förskolan.