prot · GP0956 · 2002-01-23 00:00:00 — Ofta är detminderåriga som hotas, och denna rädsla kan faktiskthota deras psykiska hälsa. Det är det ena jag skullevilja fråga om.Det andra gäller brottsförebyggande arbete i ett ti-digt skede. Det kräver faktiskt en polis som medver-kar, och poliser finns det ju inte överallt.Anf. 76 (mp) replik:Fru talman! Personrånen i storstäder är ett stortproblem. Det är ofta samma ungdomsgäng som rånarandra ungdomar. I finns det en organisa-tion för detta, har jag fått information om. De finns påPolishuset i , är tre anställda och gör ettofantligt bra arbete med just ungdomar som har blivitbrottsoffer, som har blivit rånade, och ger dem stödvid rättegångar. Det är tragiskt att vi ska behöva hadetta, men det är ändå ett sätt att stödja de ungabrottsoffren. Jag tycker att det är ett mycket bra pro-jekt.När det gäller poliser har vi fått svar av justitiemi-nistern: Det blir fler poliser. Men poliser kan ju intelösa detta med tidiga, förebyggande åtgärder, som jaghar beskrivit, utan det handlar om andra åtgärder.Anf. 77 () replik:Fru talman! Det har getts information om att mant.ex. i har ett brett förgrenat brottsförebyg-gande arbete. Trots detta relaterade situationen där bland barn och ungdomar när detgäller missbruk. Då har man alltså misslyckats i sittarbete. Detta säger ju emot vartannat.När det sedan gäller detta med tidiga insatser ochbrottsförebyggande arbete är faktiskt närpolisen dendrivande kuggen. Då är det viktigt att det finns poli-ser. Vi hörde tidigare en upplysning om en ny polisvarje dag, men i många polisdistrikt finns det intepengar att anställa fler poliser. Det är faktiskt be-kymmersamt, för det behövs närpoliser ute i alla delarav vårt land som kan bedriva detta viktiga arbete.Anf. 78 (mp) replik:Fru talman! För att först ta det brottsförebyggandearbetet är det här projektet i ganska nyligensjösatt. Visst, det är alla tiders, och det fungerar bra.Men det jag pratar om är på en annan nivå. Det är intedet vanliga brottsförebyggande arbetet utan ett arbeteinriktat på barn med svårigheter på individnivån. Dethandlar om psykosocialt stöd och psykiatrisk be-handling som kan samordnas med skola och föräldra-stöd till en helhet som vi inte har , . Det vi efterlyser är något nytt som måste göras,och det beskrivs väldigt ingående i den här . Jag tror att vi skulle kunna ha en gemen-sam åsikt om att stödja ett sådant projekt, och detganska snart.Vad var den andra frågan? Den missade jag.Anf. 79 BO () replik:Fru talman! talade om handlings-plan. Jag börjar nästan bli lite trött på det uttrycket.Det är mer handlingsplaner än handling i de flesta. Visåg regeringen presentera en i går som fick bred kritikjust för att man inte hade några konkreta åtgärder föratt komma åt en sak som vi uppenbarligen är överensom, nämligen det drogmissbruk som går längre ned iåldrarna och som är en stor orsak till både kriminali-tet och problem senare i livet.Men det som är intressant, och det jag ville säga,är att inte går att bara se på det förebyggande. Vimåste också se på det som just nu händer. De åtgär-derna måste komplettera varandra. När det gällerförebyggande kan man inte bara fundera kring deungdomar som har problem, hur vi ska göra medpsykiatrisk vård och annat, utan det gäller att funderakring hur vi undviker att de kommer i behov av detta.Då kommer jag tillbaka till det som skiljer vänsteral-liansen och de borgerliga partierna åt i rätt stor ut-sträckning, nämligen synen på människan. Jag ärövertygad om att det bästa vi kan göra är att stödjaföräldrarna. Starka, trygga föräldrar som får möjlig-heter att ge sina barn kärlek och omtanke är det bästaförebyggandet.Anf. 80 (mp) replik:Fru talman! Jag tyckte att jag tydligt sade atträttsväsendet visst har ett ansvar. Jag sade också att vihar tagit det ansvaret. infördes sluten ung-domsvård med för behandling. Vi harockså gjort en översyn av hur tar handom ungdomarna och skärpt detta med att det infördomstolen måste presenteras program för vad somska göras med dessa ungdomar. Detta utvärderas nu.Det är klart att vi måste förändra och göra detbättre i alla dessa sektorer. Men det ärockså viktigt att förebygga och att ha mer resurser,och det förstår jag att inte tycker. Ni gerju inte resurser i budgeten på just detta område. Detfinns också en skillnad i det att alla andra partier hartalat sig varma för tidiga brottsförebyggande insatser,men vi hör aldrig säga något om det.När det gäller droger handlar det inte bara omnarkotika utan även om sprit. är väl inteheller någon kämpe för att hålla en restriktiv spritpo-litik. gäller det inte bara narkotika utan det ärfråga om blandmissbruk.Anf. 81 BO () replik:Fru talman! Det jag resonerade om var förebyg-gande åtgärder, det allra mest grundläggande före-byggande av allt. Men den samlade vänsterns synutgår från att vi ska ha resurser och att vipolitiskt ska besluta hur de resurserna används. Jagsäger att det mest grundläggande av allt är att se tillatt föräldrarna, familjerna, har sådana resurser bl.a. iform av ekonomiska resurser, vilket i sin tur påverkarde andra, att vi i grunden får färre barn som har medsig problem in i förskolan, in i skolan.Sedan finns det ett ansvar där också. Det var justdet jag beskrev i en tidigare replik. Det finns ett stortansvar att hantera. Visst måste vi se till att skola ochförskola fungerar på ett sådant sätt att det exempelsom jag talade om från en mellansvensk stad inteupprepas.Men det gäller att vidta tillräckliga åt-gärder i det korta perspektivet. Många unga männi-skor betraktar tyvärr vården inom somett skämt. Då måste vi hitta någon annan väg. Mendär är ni låsta. Ni är inte beredda att vidta de åtgärdersom också på kort sikt behövs för att minska våld ochannan brottslighet bland ungdomen.Anf. 82 (mp) replik:Fru talman! BRÅ har fått i uppgift att granska so-cialtjänsten och dess metoder. Jag tog själv del av endelutvärdering. Visst kan man förbättra.Det är klart att vi ska stödja föräldrar. Men oftahar de föräldrar som det gäller själva psykosocialaproblem eller andra skäl som gör att de inte kan er-bjuda sina barn en god omsorg. och kdpratar ofta i detta sammanhang om just familjerna, attfamiljerna ska ta hand om detta. Vi behöver inte haresurser i samhället för övrigt utan det är ett familje-problem.Men just när det gäller kriminalitet kan man omman tar del av forskningen se att det ju är i familjensom problemet finns som har spritt sig till barnen. Jagsäger inte att det alltid är så men ofta.Anf. 83 Statsrådet ():Fru talman! Integrationspolitiken menar jag ochregeringen alltmer måste handla om en väldigt tydligsak, nämligen mänskliga rättigheter. Vi måste tydli-gare se att det finns normer i vårt landropositionsom ofta är väldigt förtryckande, ofta väldigt uteslu-tande och ofta väldigt enögda. Vi måste se att det oftaär samma strukturer som måste bekämpas, oavsett omvi talar om diskriminering på grund av etnisk tillhö-righet, av kön eller av sexuell läggning.Jag skulle vilja beskriva de viktigaste punkternaför integrationspolitiken för barn och ungdomar somfyra rättigheter,· rätten att alltid bli sedd som en individ,· rätten att alltid få göra ett eget val,· rätten till sitt eget ursprung och till sitt eget språkoch· rätten att slippa diskriminering.Det här betyder att alla vi vuxna som finns runtbarn och ungdomar, oavsett om det är som minister,som riksdagsledamot, som polis, som lärare eller somgranne, framför allt måste göra två saker. Det förstaär att skaffa oss insikter om hur olika barns och ung-domars uppväxtvillkor är. Det andra är att alltid tavårt ansvar och att alltid lägga oss i.Jag tycker att det vore fel att som denna,när just en del av debatten handlar om integrationensbetydelse för barn och ungdomar, låta någon annanän just vara huvudperson. Jag vill låta hennetala genom att återge ett kort stycke av det hon självbara sade på ett möte här iriksdagen:När jag kom upp i tonåren ville mina föräldrar attjag skulle åka ned till och gifta mig med nå-gon av mina kusiner, precis som mina äldre systrarhade gjort. Jag vägrade finna mig i detta. Jag kändemig alldeles för ung och omogen för att ta ett så stortbeslut.Till skillnad från mina föräldrar levde jag i ochvar en del av det svenska samhället. Jag gick dagligeni en svensk skola, åt svensk mat, hade svenska kom-pisar, tittade på svensk TV. Självklart var jag påver-kad av de synsätt och värderingar som råder här. Jagbörjade därför tänja på gränserna för att visa att jaginte tänkte acceptera deras krav. Jag hade minadrömmar och mål i livet. Jag ville sätta upp minavillkor, göra mina egna misstag och lära mig av dem.Jag ville stå på egna ben, ta ansvar för mig själv ochmina handlingar och inte låta någon annan bestämma.För mig var det så viktigt att också få utbilda mig ochutveckla mig som person.I dag mår jag bra och känner mig stark och stabil.Men det har behövts mycket för att ta mig hit. Jag hartvingats ge upp hela min bakgrund. Jag har fått börjaom från början med att bygga upp mig själv, minavärderingar och min identitet.Jag ångrar ändå inte mitt beslut att ta min frihetoch gå, även om jag betalade ett alldeles för högt pris.Men självklart är jag mycket ledsen över det som harhänt och det som jag har förlorat.Så här slutar hon: Med facit i hand hade det intebehövt gå så långt som det gjorde i mitt fall. Hademina föräldrar fått stöd och hjälp från t.ex. i hade det kanske inte gått sålångt som det gjorde. Hade samhället tagit sitt ansvaroch hjälpt mina föräldrar att bli delaktiga i det svens-ka samhället hade kanske detta kunnat undvikas. Mankan aldrig göra något åt det förgångna. Men man kanlära sig något av det och göra något åt framtiden.Med ord skulle jag vilja uttrycka en sakväldigt tydligt. Det får aldrig någonsin vara så att enhänvisning till ord som kultur, tradition eller religiongår före någon enskild kvinnas rättigheter. Därför skulle jag som en inledning tilldiskussionen vilja beskriva några saker.De initiativ som regeringen har tagit måste nu påmånga områden fördjupas och konkretiseras. Jag villnämna några av de områden som jag tror är centrala.Det handlar om hur resurser till utsatta skolor, ut-satta elever och utsatta familjer kan förstärkas. Dethandlar om hur skyddet för de utsatta flickorna skabli starkare. Det handlar om hur kraven på t.ex. in-vandrarorganisationerna ser ut när det gäller derasansvar för att stå upp för jämställdhet och rättigheter.Det handlar om hur tydlig handledning måste nåmyndigheter, polis, socialförvaltning, skola och omhur de måste stötta utsatta barn och ungdomar. Dethandlar om hur projekt som Rädda Barnens dialog-projekt ska kunna byggas ut för att nå ännu fler mänoch pojkar. Det handlar om hur flyktingmottagandetsnabbare måste ge kunskaper om värderingar i vårtland och även ge ett snabbare inträde på arbetsmark-naden. Och det handlar till slut om hur kampen motdiskriminering i arbetslivet och skolan kan förstärkasoch hur fack och arbetsgivare kan bli ännu tydligare isitt ansvar.Fru talman! Mänskliga rättigheter går det aldrigatt kompromissa om. Alla som bor i ska om-fattas av samma rättigheter att leva fria och utantvång. Det är på det som regeringens arbete alltmerhar kommit att koncentrera sig och som integrations-politiken alltmer måste baseras på.Anf. 84 ():Fru talman! Jag känner mig också upprörd ochförtvivlad. ville som alla andra unga kvinnorkunna stå på egna ben. Hon ville skapa sig en framtidi . Hon studerade på högskolan. Hon hade ensvensk pojkvän. För det mördades hon.Alla människor har rätt att välja den livsstil sompassar dem själva bäst. Andra får tycka vad de villom våra val, men de får aldrig kröka ett hår på vårahuvuden.Män får inte hota kvinnor eller misshandla dem.Män får än mindre döda kvinnor. Den som väljervåld, brott och barbari är alltid skyldig.När en far mördar sina egna barn är det något somhar gått oerhört fel. Det är en människa som kännersig maktlös, utsatt och rädd. Men det får aldrig ur-säkta brottet.Jag vill att den som växer upp i ska vetatvå saker.För det första: Det ska inte spela någon roll i vil-ket bostadsområde du växer upp i. Det ska inte spelanågon roll vad du heter. Varken din hudfärg, ditt köneller din religion ska spela någon roll.Du ska ändå kunna känna hopp inför framtiden.Du ska kunna känna tillit till din egen förmåga attgenom ambitiösa studier och hårt arbete kunna ut-veckla dina talanger och förverkliga dina livsdröm-mar.För det andra: Du ska vara trygg i förvissningenatt staten inte sviker sin allra mest grundläggandeuppgift. Våld och hotelser ska inte tillåtas. Toleransär aldrig detsamma som likgiltighet inför övergrepp.Just detta att varje människa kan känna sig trygg isig själv och kan lita till sin egen förmåga är grundenför ett samhälle som både är tryggt och dynamiskt. Isocialdemokraternas är det ofta tvärtom.I många av våra förorter växer utanförskap,maktlöshet och desperation. De som inte får bejakasig själva börjar i stället att bevaka andra. Regeringenhar misslyckats med att bryta segregation och utan-förskap. Det ser vi exempel på . Verk harskapats, ombudsmän har anställts och bidragspengarhar satsats på klassiskt socialdemokratiskt vis. Menvad ger satsningarna för resultat i praktiken?Fru talman! På äng utanför stårnågra dyra utegrillar som monument över den miss-lyckade politiken. De är planerade och projekteradeav omtänksamma tjänstemän för att öka grannsam-verkan. De är byggda för storstadssatsningens pengar.Grillarna står oanvända. Muslimerna måste nämligenvara säkra på att ingen har grillat gris där tidigare,medan hinduerna vill undvika att där har grillats biff.Så går det när aldrig så välvilliga politiker försö-ker planera människors vardag åt dem. Tror inteMona att människor hellre hade behållit merav sin lön efter skatt än att få se pengarna slarvasbort?En högre andel människor med invandrarbak-grund startar och driver företag. Med enklare regleroch lägre skatter skulle företagen och jobben kunnabli fler. Då skulle arbetslöshet och bidragsberoendeminska. Trots ständiga löften från regeringen har detinte blivit enklare att driva företag. och sjumånader har inte ens hälften av Småföretagsdelega-tionens förslag införts.Vad har egentligen hänt med regelförenklingarna,?Sedan fick en borgerlig majoritet 1998har socialbidragen glädjande nog minskat ,dvs. I det socialdemokratiskt styrdaMalmö är kostnaden för socialbidrag nästan dubbeltså hög som i . I socialdemokratiskt styrdaGöteborg är kostnaden högre.Stockholms borgerliga ledning har satsat mål-medvetet på att människor ska kunna få ett arbete ochatt sänka skatten så att fler hushåll får ekonomin attgå ihop. På så vis kan fler barn växa upp i familjersom inte är beroende av bidrag. I kanockså elever med hjälp av sina betyg söka sig tillvilken gymnasieskola de vill. Ändå påstår socialde-mokraterna att möjligheterna att välja skola i Stock-holm leder till att solidariteten krymper och att av-ståndet mellan människorna växer.På vilket sätt, , växer avståndet mel-lan människor när elever i och harsamma möjligheter att söka till som ele-verna på ?Invandrare är inte någon form av behandlingsob-jekt som behöver en helt egen politik. Nya svenskarvill också ha arbete, valfrihet och egenmakt. Dethandlar om att skapa skolor där elever och föräldrarkan välja vad som passar dem bäst. Det ska varaskolor som är bra och som ger kunskap. Det handlarom att människor kan få ett jobb och utvecklas i ar-betslivet eller att de kan starta och driva företag. Dethandlar om att sänka skatterna så att människor kanleva på sin lön. Det handlar om en politik som får fartpå jobben och stopp på brotten.Jag skulle vilja visa er en tidningsartikel somfanns med i med rubriken. Reportaget handlar om en21-årig kille som försörjer sig på att langa knark tillungdomar. Brott lönar sig uppenbarligen, för hanhade köpt en helt ny bil, en , för 475 000 kr- kontant. För detta vinner han respekt och beundranbland ungdomarna.Jag vill att idolen i förorten ska vara den som ge-nom hederligt arbete kan köpa sig en ny bil. Det ärdet som behövs i politiken. Det kräver en politik somtror på människorna och inte "åtgärdar" dem.Anf. 85 Statsrådet ()replik:Fru talman! Låt mig först instämma i början avChris Heisters tal. Det är oerhört viktigt med densamstämmighet och bestämda vilja vi alla känner att uppnå rätten för alla att leva sina egna liv -och som här uttryckte.Sedan tog samstämmigheten snart slut. Det kän-des bekant.Jag börjar bli mer och mer upprörd över att arbetetmed storstadssatsningen - med dessa tusentals män-niskor som arbetar i förorterna i många kommuner ilandet - beskrivs som om det handlar om att sätta uppfåniga grillar. Storstadssatsningen handlar om oänd-ligt mycket mer än valet mellan grillar eller att i stäl-let få mer pengar kvar efter skatt. Det handlar om attrusta upp skolor just för de barn vi pratar om. Vi kan se ett fantastiskt resultat. Det handlar om att in-rätta språkförskolor i dessa förorter, där barnen fårrätten att lära sig svenska och sitt modersmål så tidigtatt de som medborgare sedan kan tillgodogöra sigutbildning och arbete. Det handlar om arbete, ChrisHeister.Det finns redan nu tydliga exempel på - också istatistiken - att i de förorter som finns med i stor-stadssatsningen har arbetslösheten sjunkit snabbareän i andra liknande orter. borgerligapolitik är inget föredöme annat än för den som intebekymrar sig över att utförsäljningen av hyresrättereller växande klyftor skulle bidra till att öka segrega-tionen och inte tvärtom.Anf. 86 () replik:Fru talman! Jag försökte få och soci-aldemokraterna att diskutera att integrationspolitikmed en storstadssatsning innebär att nytillkommandetill , nya svenskar, skulle vara en speciell sortsmänniskor som behöver en egen politik. Då går detsom det går. Jag gav ett enda exempel på där mansatsar pengar på att bygga utegrillar som ingen kananvända. Det finns många andra exempel på hurpengarna har använts.Min syn är att det är bättre att ge alla människormöjlighet att stå på egna ben, se till att det finns enbra skola, se till att det finns möjligheter att försörjasig på sin inkomst. Allt detta är grundläggande. Därsviker socialdemokraterna, och man försöker sedanatt med hjälp av specialinriktade åtgärder lösa pro-blemen.Ni har hållit på med detta , och det blir intebättre. när integrationspolitiken diskuteras ikammaren kommer man fram till att ni inte når upptill målen. Ni måste byta politik när ni ser att det intefungerar. ser vi exempel på detta.Anf. 87 Statsrådet ()replik:Fru talman! Tänker socialdemokraterna fortsättaatt föra en speciell sorts politik för förorterna, för demänniskor som har kommit hit , för de männi-skor där inte bara klass utan också etnicitet och hud-färg skapar allt större problem? Svaret är ja. Dessamänniskor och de skolor som ligger i förorterna,, behöver speciella satsningar. Dessaskolor behöver mer resurser än andra skolor där pro-blemen ser annorlunda ut.Om man inte ser att detta måste vara basen för enintegrationspolitik är man möjligen moderat, men detkommer inte att vara regeringens utgångspunkt.Mycket av allt detta ligger i att beskriva förorternapå ett ganska förnedrande sätt. Grillen var ett exem-pel - som om det skulle vara den stora innebörden idet förorterna själva, , har valt att an-vända storstadspengarna till.Det andra exemplet var att säga att i förorterna harman kriminella som idoler och som man känner re-spekt för. Det är inte de förorter jag känner, där manhar helt andra värderingar som utgångspunkt för vadman vill uppnå i livet.Chris Heister sade ingenting om diskrimineringenpå arbetsmarknaden, som jag nog tycker är det abso-lut största problemet när det gäller att alla ska kunnagöra egna, fria val.Anf. 88 () replik:Fru talman! Jag vet inte vilka människor somMona har mött i förorten. Jag satt för inte sålänge sedan och talade med en pappa som var ordfö-rande i en invandrarförening, och han sade med tårar iögonen: Hur ska vi kunna få våra ungdomar att kännaatt det lönar sig att gå i skolan och att det lönar sig attanstränga sig när de ser hur lätt det är att ta sig framgenom att begå brott? Det är precis det som artikeln itidningen handlar om. Det är det som är verkligheteni dag. Det är det som händer . Det är attblunda för verkligheten att inte se detta.Mona försöker nu raljera kring den härspeciella politiken. Men om man misslyckas med detgrundläggande, har en jobbpolitik som gör att700 000 människor går arbetslösa, har en skattepolitiksom gör att människor tvingas kvar i ett bidragsbero-ende och har en skolpolitik som gör att unga männi-skor inte lär sig läsa, skriva och räkna hjälper det intemed storstadssatsningarna. Det är det som jag harförsökt få till stånd en diskussion kring med mittinlägg.Anf. 89 ():Fru talman! Jag vill först, precis som talarna i ti-digare anföranden, framföra min djupa respekt förFadime och min djupa indignation över mordet. Ettmord är vad det är, och som mord ska det behandlas.Tyvärr måste vi konstatera att det inte är första gång-en ett sådant här mord sker. Det här förutsätter att viinte längre låter socialtjänst, polis och andra myndig-heter fortsätta att gömma sig bakom s.k. kultur ellerreligion som orsak till att människor söker skydd utanatt få det.Det är viktigt att konstatera att kvinnoförtryck fö-rekommer oavsett vilken kultur eller vilket samman-hang vi befinner oss i. Det är oerhört viktigt att desom nu jobbar inom och inom polis-myndigheten får de kunskaper som behövs för attkunna se igenom den s.k. kulturella skillnaden och fåde kunskaper som behövs för att ge skydd och ävense till att förövare behandlas som de mördare de äroch inte på något annat sätt.Fru talman! Logiken i den här debatten är inte såsjälvklar. Att våld och mobbning i skolan och ung-domsrån hänger samman kan naturligtvis vara ganskaklart, men på vilket sätt integrationspolitiken är na-turligt kopplad till det här är inte lika självklart. Detär i alla fall inte självklart om man inte kan se integ-rationspolitik utifrån de strukturella skillnader somuppstår mellan människor, om man inte kan inse attintegrationspolitik handlar om att förändra verklig-heten och att en misslyckad integrationspolitik lederfram till stora problem i andra delar av samhället.För mig som vänsterpartist är därför integrations-politik något betydligt mycket större än att prata omeventuella små kulturella skillnader. För mig handlardet om rätten till arbete och rätten till bostad. Tyvärromfattas inte alla av dessa rättigheter. Tvärtom kan vikonstatera att det har utanförskapetökat. Om vi ser till arbetslöshetsstatistik, trångbodd-het, bostadslöshet och valdeltagande kan vi konstate-ra att klassklyftor och utanförskap har ökat. I dagensSverige har klassamhället fått ett tydligt etniskt ut-tryck. Om vi menar allvar när vi vill diskutera hurintegrationspolitiken påverkar barn och ungdomarmåste vi syna utanförskapet och klassamhället ganskatydligt.Fru talman! Jag tänker inte trötta kammaren meden mängd siffror, men några exempel är viktiga attlyfta fram.Den uppgång som vi har haft i sysselsättning desenaste åren har, precis som påpekar,också tillfallit invandrargrupperna, men fortfarandeutestängs alldeles för många från arbetsmarknaden.Sysselsättningsgraden för utländska medborgareligger under sysselsättningsgraden försvenska medborgare. Skillnaden i sysselsättningsgradmellan svenska män och invandrade kvinnor var22 % år 2000.LO:s rapport om barn och boende visar också attdiskriminering och klasstillhörighet skapar ojämlikaförhållanden. Rapporten visar på punkt efter punkthur barn till arbetare har sämre boendestandard änbarn till tjänstemän och hur barn till föräldrar födda iannat land än har de sämsta boendeförhållan-dena. Trångboddheten för barn och föräldrar födda iSverige var , medan det för barn medutrikes födda föräldrar fanns en trångboddhet på40 %. av alla barn och ungdomar bor i småhus,men av barnen till utrikes födda föräldrarhar tillgång till denna boendeform.Dessa siffror visar klart och tydligt att det svenskaklassamhället har fått ett tydligt etniskt ansikte.