prot · GP0972 · 2002-02-20 00:00:00 — Så fungerardet i i dag.I artikel 22 i , andra momentet,står det att i fall då förälder eller andra familjemed-lemmar inte kan påträffas, ska barnet ges sammaskydd som varje annat barn som varaktigt eller till-fälligt berövats sin familjemiljö av något skäl, i en-lighet med denna konvention.De ensamma barnen på har inte fått detskydd som de har rätt till och som de så väl behöver.Så har det varit år efter år.Vi behöver, mina vänner, en ny integrationspoli-tik, som tar människor på allvar, som behandlar demmed respekt och som ger dem möjlighet att ta ettarbete direkt när de kommer hit. På så sätt kan dekänna självrespekt och kan komma in i det svenskasamhället. På så sätt blir det en bra integration.Vi behöver förtydliga utlänningslagen. Det räckertydligen inte med alla dessa fina tal, proklamationer,utredningar, texter och portalparagrafer där det stårvad som ska göras för att skydda barnen. Vi behöverbestämma oss för att om det inte har kommit ett be-slut ska det fattas ett automatisktbeslut. ska tragglandet vara över, beslut fattas ochman får stanna. Den har inte fungerat på mångaår. Behandla asylsökande barn som svenska barn.Barn är barn. De behöver samma skydd.Barnets bästa slås fast i svensk lagstiftning och ibarnkonventionen. Är det bara floskler i svensk lag-stiftning, eller kan vi slå näven i bor-det och få ordning på detta? Det handlade förra åretom 416 barn.Anf. 83 ():Fru talman! Om jag ska sammanfatta en del avdebatten är vi alla, t.o.m. statsrådet, oerhört överensom att så som det är och har varit vill vi inte att detska vara . Däremot måste jag säga att jagfortfarande väntar med spänning på de förslag somministern bl.a. i sitt senaste fyraminutersinlägg harsagt ska komma. finns det två repliker kvar.Ministern hann precis börja säga någonting omansvarsfördelningen när den röda lampan tändes.Men låt mig , av ren vänlighet, säga till mi-nistern att det finns en till tidsgräns, nämligen den 21mars. Om ministern har för avsikt att lägga framnågot förslag om ansvarsfördelningen, så att barneninte ska hamna mellan stolarna t.ex. när det gällervistelsebegreppet, i någon form av proposition, ärtidsgränsen om det ska bli någontingdenna mandatperiod - om ministern menar allvarmed det han säger.Jag vill komma tillbaka till den mottagning somsker av människor i allmänhet och barn i synnerhet.Hur kan vi på ett mycket bättre sätt ta i anspråk denkraft och den vilja till förändring som alla dessa män-niskor ändå bär med sig när de kommer hit, i sin viljaoch dröm att vilja bygga någonting nytt? Det gälleroavsett om det sedan är här eller någon annanstans dekommer att bo resten av sina liv. Vi är överens om attdet inte är något bra mottagande. Vi lever inte upp tillbarnkonventionen. Vi klarar inte av att ta ansvar förbarnen på det sätt de behöver.Det handlar också om att stärka de föräldrar somfaktiskt finns här med sina barn. De ska tillåtas varaföräldrar så att de kan ge trygghet för sina barn.Jag ser fram emot de sista anförandena från mi-nistern.Anf. 84 ():Fru talman! Vi pratar om barn på flykt. Engrupp som vi inte har talat om är de barn som befin-ner sig i hemlandet och där pappan befinner sig påflykt i . En sådan grupp barn är barnen till demellan 50 och 100 afghanska män som befinner sighär och som av bedömts vara flyk-tingar enligt men som av sam-ma myndighet exkluderats från det skydd som kon-ventionen ger.Besluten om exkludering grundas i nästan samtli-ga fall inte på de afghanska männens egna handlingarutan på att de har innehaft högre befattningar underpresident regim och att de antas ha känttill och understött brott mot mänskligheten.Eftersom det är stor risk för att dessa män kantorteras eller utsättas för annan omänsklig behandlingkan inte skicka tillbaka dem. Därför har deerhållit tidsbegränsade uppehållstillstånd. En av demhar haft tidsbegränsat uppehållstillstånd . Många av dessa män har fruar och barn- familjer - som lever under synnerligen svåra för-hållanden i , men de kan inte förenas medsina familjer i . De tidsbegränsade uppehålls-tillstånden ger inte rätt till familjeåterförening. De fårinte förenas med sina familjer i Sverige.I ett frågesvar till mig säger statsrådet att för en dialog med männen och deras fö-reträdare. Det är helt korrekt. Vid den dialogen lova-de att alla männens ansökningarskulle prövas igen individuellt och att detta skulle skeunder januari månad . När januari månad var sluthade en ansökan prövats. De andra männen leverfortfarande i ovisshet om sina barns öden i Afghani-stan och om de kommer attkunna förenas med dem här i . Statsrådet ärden ende av oss som har debattid kvar, och jag hop-pas att statsrådet kan ge dessa pappor ett positivtbesked , dvs. att deras dialog med inte är bruten och framför allt att de snartkan återuppta dialogen med sina barn och få kramadem.Anf. 85 ():Fru talman! Rätt ska vara rätt. Jag tycker att stats-rådet har uttryckt ett rejält engagemang för dessafrågor . Sedan kan jag inte låta bli att erinra omatt regeringen å sin sida har haft på sig.Fru talman! Jag skulle vilja ta upp tråden i en saksom har sagts. får man en känsla av att de somkommer hit ska tas om hand av den kommun somfinns just där hamnen eller flygplatsen är belägen. Jagtror att det behövs en regional flyktingmottagning ochatt jourfamiljerna - om vi nu använder det uttrycket -inte nödvändigtvis måste hämtas från den kommundär just ankomsterna sker.Jag är övertygad om att vi tar bort åtskilliga pro-blem om vi aktiverar det civila samhället just på detområdet.Anf. 86 ():Fru talman! Det är en ganska bra debatt så härlångt. Vi verkar vara överens om att vårt möte med deensamkommande flyktingbarnen måste förbättras ochutgå från barnets bästa. Flera menar att oavsett metodmåste i kommunerna ges ett tydligt ochklart ansvar och ges resurser för att ta hand om flyk-tingbarnen med de åtgärder som krävs.Folkpartiet liberalerna menar att i de kommunerdär det finns flyktingförläggningar och där de härbarnen finns ska man utse förslagsvis en socialsekre-terare med särskilt ansvar för förläggningen och om-händertagande av barnen som finns där. Det kräver,som sagt var, att samordningen mellan kommuneroch förbättras avsevärt. Jag väntarmed spänning på statsrådet effekti-vitet i fråga om att städa ut de missförhållanden somhar funnits under väldigt lång tid.Enligt utlänningslagen ska, med hänvisning tillbarnkonventionen, hänsyn tas till barnets bästa. Menpraxis, verkligheten, talar ett annat språk. Portalpara-grafen, med den närmast till intet förpliktande gamlaformuleringen om barnets bästa, visar sig ha litenbetydelse. Tyvärr visar många fall att hänsyn inte allstas i tillräckligt hög grad. Ansökan om uppehållstill-stånd från barn som har varit utsatta för allvarligaövergrepp har vid ett flertal tillfällen avslagits avmyndigheterna med motiveringen att det inte har rörtsig om systematisk förföljelse.Det är inte så konstigt att det är så här. I förarbe-tena till lagen sägs att kravet om barnets bästa ej ärabsolut. Hänsyn till andra intressen, såsom behovetav att reglera invandringen, kan leda till att åtgärdersom i och för sig inte är förenliga med barnets bästavidtas, dvs. att barn kanske avvisas.Detta är inte acceptabelt. Hänsyn till barnets bästamåste som regel gå före samhällets intresse av attreglera invandringen, särskilt i de fall där det är up-penbart att barn har varit så svårt utsatta för betydan-de övergrepp och inte sällan har medicinska behov.Vi skulle vilja se att man tillsätter en parlamenta-risk utredning för att se över hur detta fungerar. Minfråga till statsrådet här och är omhan är beredd att tillsätta en sådan utredning om hurman ser till barnets bästa i praktiken?Anf. 87 ():Fru talman! Kamrater och åhörare! Jag tyckernog, , att man ska ta hand om barnendirekt, på flygplatser, i hamnar, i kommuner och vartde än kommer - direkt och jättefort.På var det riktigt skapligt en gång. Jagvar där , och jag tyckte att man varpå rätt väg. I budgetbetänkandet SfU9 hademan en skrivning om detta, och man var man på vägatt strama upp samarbetet med kommunerna. Men då kom det lite fler asylsökande och barn änvad man hade tänkt sig, och då pajade det.Jag har en ny fråga till ministern: det blivitbättre med barnpsykiatrisk och psykologisk kompe-tens hos förtroendeläkarna? Jag är lite osäker på det idag.Min förra fråga var den här: Håller ministern medom att det måste synas i budgeten att man satsar påbarnets bästa, även om sägernågonting annat?Jag har också en rak fråga till oss alla: Hur fortkan man förstöra ett barn? Hur tar det attbygga upp det igen?Tack för den här debatten!Anf. 88 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska nu försöka vara koncis, fruElmsäter-Svärd. I det uppdrag som vi utformar skaingå en kartläggning av den sociala bakgrunden, hurbarnen kom hit, varför de har lämnat föräldrarna ochsitt land, hur kontaktnätet i hemlandet ser ut, vilketstöd de behöver som asylsökande här i ochför sin integration, vilket stöd som kan behövas omdet blir aktuellt att återvända till hemlandet och omåtgärder kan sättas in för att förebygga att barn ham-nar i de här utsatta situationerna. Det handlar ominformationsspridning i fråga om hur lagstiftning,ansvars- och rollfördelning ser ut, sprids och rör allaberörda kommuner, organisationer och myndigheter.Här har det funnits inte bara ett grundläggande miss-förstånd i diskussionen, utan också oklarheter lokaltom vem som gör vad. Det har flera här i kammarenkonstaterat i dag.I den mån det finns oklarheter om hur lagstift-ningen ska tolkas ska det redas ut, t.ex. begreppetvistelsekommun, och myndigheterna ska ta ställningtill om det finns behov av att ändra i lagar, förord-ningar och gällande regler. Det gäller också tillsyn avboendeformer. De som bör ingå i arbetet är i förstahand naturligtvis , som har ett övergri-pande ansvar, , Integrationsverketoch men också Barnom-budsmannen. Dessutom pågår en utredning, som flerahar påpekat, och den måste nu slutföras. Myndighe-terna ska sedan ta ställning till om ett samordnandeansvar för de här barnen ska läggas på någon av dehär myndigheterna.Låt mig säga att jag överväger att i utformningenav detta uppdrag också se till att det är en lead agen-cy, ett ämbetsverk, som får ledningen för hela arbetet.Om vi utformar det som en diskussionsklubb kan det,som ni förstår, ta väldigt lång tid.Jag avråder för dagen från en lösning med enparlamentarisk utredning. Jag tycker att hela tonen idebatten har varit att "nu vill vi se tydliga och kon-kreta resultat". Jag tycker att vi i stället kan användaden formen att jag och andra i regeringen fortlöpandehåller , och först naturligtvis berörda ut-skott, informerad om vilket arbete som har utförtsäven när en proposition inte är nödvändig. Om detblir nödvändigt att lägga fram en proposition får vigöra det.Sedan vill jag säga ett par ord om att det finns ettperspektiv i det här. Jag understryker ytterligare engång det som sade, att parallellt meddetta måste vi utveckla det civila samhällets betydel-se. Flera andra har också talat om det. Här kanske jagkan få in svaret på fråga. Jag vill under-stryka att en budget måste präglas inte bara av bar-nens behov, vilket är fullständigt självklart i ett väl-färdssamhälle. Dessutom ska vi vara klara över attom vi går in tillsammans med , Rödakorset och alla våra organisationer handlar det ocksåom pengar till dem. Det intressanta är att i vårt bi-ståndsarbete har t.ex. en oerhört viktiguppgift tillsammans med flyktingkommissarien att gåin som en alert-styrka med 24 timmars varsel, och därkan vi med biståndsmedel möjliggöra det. Vi kommerockså att försöka ta fram förslag om hur en sådan idésom den lade fram kan finansieras, såatt vi kan aktivera våra frivilligorganisationer i ettfaddersystem. Det ska vi också lägga fram förslagom.Sedan, fru talman, skulle jag vilja - men jag villinte säga någonting om det här i ett inlägg när ni intelängre har möjlighet att svara - återkomma till riks-dagen för att ta upp frågan om hela sambandet mellanbiståndspolitiken och flyktingbarnen. Det kommer jagatt kunna rapportera mer om när jag har träffat minabiståndskolleger vid ett möte . Då villjag försöka återkomma med en särskild informationtill , såsom jag gjorde när jag hade varit iAfghanistan.Anf. 89 ():Fru talman! Jag skulle vilja tacka en väldigt konstruktiv ton i den här debatten somjag uppskattar mycket. Jag hoppas innerligt att dennanya "kvast" i regeringen kan åstadkomma det sominte har åstadkommits på tio år.Ministern har rätt när han säger att problemen inteskapas i . Men jag tror att alla som har deltagiti debatten har varit överens om att de förvärras iSverige, trots de formuleringar i lagstiftningen somlägger ett tydligt ansvar på , påkommunerna och på andra berörda myndigheter.Jag är faktiskt också glad över att det inte blir nå-gon utredning - för detta har utretts! Kerstin-MariaStalin hade med sig en hög med böcker. Jag hadekunnat ta med mig en så hög packe till.Fakta finns. Vi vet hur det ser ut. Det är dags att slånäven i bordet och skrida till handling.För min del skulle jag vilja avsluta den här debat-ten - som har berört mig djupt - med att läsa upp endikt som , som kommer från , där jag bor,skrev när vi gjorde material för femår sedan. Vi trodde allihop att snabbtskulle ge åtgärder, men den har inte lett till annat änatt vi har stått och stampat på samma eländiga ställe.Julia skrev så här då:Ett barn ska ej bli slagetför dess hudfärgs skullEtt barn ska ej bli retat föratt det kommer från en annan årskullEtt barn ska få gå i skolanoch lära sig att fattaEtt barn det ska få skoja,spela, leka och skrattaEtt barn det ska få gråta ochfå någon annans tröstJa, vuxna ska faktiskt lyssnapå det lilla barnets röst!Anf. 90 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill avsluta med två synpunkter.För det första känner jag mig som svensk flyk-tingminister oerhört privilegierad. Visserligen har ni bestått mig med ganska tung kritik, som jag skaförsöka att på bästa sätt ta till mig. Men jag måstesamtidigt konstatera hur mina kolleger i många andraländer får kritik från ett helt annat håll än det som ensvensk flyktingminister får. Här kommer ju kritikenpå varje punkt från rätt håll. Det tar jag till mig, tillmitt hjärta, och det känns oerhört uppmuntrande.I för man en flyktingdebatt som intehandlar om främlingsfientlighet, avstånd och vi ochdem. I för man en flyktingdebatt om hur vi påbästa sätt ska leva upp till det som vi har åtagit osssom medlemmar av världssamfundet. Det känns oer-hört uppmuntrande, och det känns naturligtvis ocksåsom att man måste upp till bevis och visa att man ärduglig att möta detta.För det andra vill jag också att vi för ett ögonblickrätar lite på ryggen. Jag träffade flyk-tingkommissarien , högste chefen förinternationella Röda Korset, , ochöverkommissarien för mänskliga rättigheter, den förrairländska presidenten , vid ett möte.De sade: Det är nu en gång så att för dessa treorganisationer - som är de ledande organisationernaför den humanitära verksamheten i mänskligheten -är ett land som ger våra verksamheter ett oerhörtkraftfullt stöd. möjliggör volymerna med enordentlig mängd av resurser, men resurserna är ocksåav en hög kvalitet. Jag vill gärna att kammaren skahöra detta. Dessa de tre främsta representanterna förden humanitära verksamheten i världen sade det omvårt land, och det tycker jag att riksdag i dagkan ta till sig.Tack så mycket för debatten!Överläggningen var härmed avslutad.9 § betänkande 2001/02:KrU9Idrottsfrågor.Anf. 91 ():Fru talman! Idrottsvänner i kammaren och på åhö-rarläktaren! I motion Kr339 har ett antal moderataledamöter i en enskild motion gett uttryck för synenpå idrott och idrottspolitik.Motionen omfattar ett brett fält, och i detta betän-kande behandlas en del av frågorna inom idrotten.Andra delar av motion Kr339 behandlas i andra ut-skott, som i skatteutskottet vad gäller idrottens be-skattning och i utbildningsutskottet vad gäller fråganmed anknytning till utbildningsområdetFru talman! Vi står självfallet bakom alla våra re-servationer i detta betänkande, men för tids vinnandeyrkar jag bifall till enbart reservation 1.I reservation 1 behandlas frågan om idrottenssjälvständiga ställning.Det är ytterst viktigt att vi slår vakt om och värnaridrottsrörelsens självständighet.Regering och riksdag ska ange syften när anslagbeviljas men i övrigt, vad gäller organisation ochledning, har idrotten själv att fatta alla beslut ochdärmed även svara för konsekvenser av fattade beslut.Det bekymrade mig påtagligt när det förra åretframkom att regeringen lagt ett antal begränsningaroch pekpinnar på idrotten. Det som nog upprörde migmest var att idrotten fick order att finansiera en rege-ringskonferens inom EU-ordförandeskapet.Det är viktigt att det inte sker något politiskt in-gripande eller blir några pekpinnar till idrotten, utanidrotten måste förbli obunden och ha möjlighet attagera självständigtFru talman! Jag läste en ar-tikel på Brännpunktunder rubriken .Artikeln tar upp konsekvenser av att vi, och dåfrämst ungdomar, inte rör oss tillräckligt. Jag tror attvi alla är överens om att våra ungdomars fysiskakondition har blivit sämre. Men det gäller naturligtvisinte alla. Jag tror att de ungdomar som är aktiva inomidrotten inte har varit bättre trä-nade, genom alla duktiga ungdomstränare som finns ivåra idrottsklubbar och genom de nya rön som kom-mit fram.Fru talman! Det är i stället de ungdomar som ärfysiskt inaktiva som har för dålig kondition beroendepå för mycket stillasittande.Det beror på att idrottsämnet i skolan inte till-räckligt uppmärksammas och på att samhällsplane-ringen inte alltid tar hänsyn till vårt behov av till-räckliga områden eller anläggningar för just fysiskaktivitet.I utbildningsutskottet bevakar mina moderata par-tikamrater detta särskilt.Fru talman! Ett område där det gjorts glädjandeframsteg är idrottsforskningen. Vi moderater harunder motionerat om just detta. Det är vik-tigt att forskningen inom idrotten breddas till att om-fatta mer än just fysiska prestationer, där jag har upp-fattningen att har varit ledande.Nu är det viktigt att en breddning sker även till hu-maniora och samhällsvetenskap.Det är viktigt att det som påbörjats nu fortsätteroch att det kommer utvärdering om vilken inriktningidrottsforskningen ska ha framöver.Fru talman! Vi följer nog alla, ja i varje fall nästanalla, de i City.Jag talade med min mamma som är ,och jag måste med skammens rodnad på kindernakonstatera att hon nog följer med bättre i vad somhänder i än vad jag har gör. Diskussionsämnetdessa dagar är onekligen det som händer på vinte-rolympiaden - allt från Per förkylning tillallas vår förargliga kantskott.Idrotten enar såväl på arenan som utanför och denger nationell samhörighet - möjligen något större närdet blir fler medaljer till landet.Fru talman, det kan väl vara tillåtet att lätta uppdebatten något? Nog är det så att den norska flagganvajar lite mer, men så har ju också en borgerligregering. Därför blir det kanske bättre för inästa olympiad om det händer någonting i höst.I reservation 12 framhåller vi den nationella bety-delsen av att det anordnas i vårt land.Vi har haft ett antal ambitiösa ansökningar till såvälvinter- som sommarspel. Jag beklagar att det ännuinte har lyckats, men jag hoppas att organisations-kommittéer inte förtröttas utan gör nya försök. Det ärdå viktigt att en uppbackning sker av hela nationen,vilket jag tror är nödvändigt med hänsyn till denomfattning som nu har.Fru talman! Visst vore det väl trevligt med ett ju-bileumsspel i vårt land?Jag noterar med tillfredsställelse att frågan om dedövas deltagande i världsspelen nu tycks vara löst påett tillfredsställande sätt.Fru talman! Avslutningsvis ska jag säga några ordom professionell boxning. Vi har i ett särskilt yttran-de anfört vår syn på läget.Vi utgår ifrån att den tillsatta utredningen kommermed förslag som kan lösa denna fråga.Jag beklagar att vårt förslag om att enbart utredaboxningen med förtur, som vi föreslog då fråganbehandlades , inte togs upp. Frågan fördes inunder en bredare utredning som omfattar alla kamp-sporter. Naturligtvis förhalas då frågan ytterligare ochdärtill ökar risken för otydlighet i utredningens ställ-ningstagande.Anf. 92 ():Fru talman! Det var ett lite lustigt inlägg som fö-regående talare gjorde om framgång beroende påvilken regering vi har. Jag kan konstatera att vi somtur är har haft ganska få borgerliga regeringar under1900-talet, men vi har haft väldigt många fina idrotts-framgångar under hela seklet. Jag tror därför inte attdetta har någon som helst betydelse.Det finns en stor enighet i riksdag ommålen för idrottspolitiken, vilka slogs fast i proposi-tionen En idrottspolitik för 2000-talet och som visedan fastställde här i riksdagen.En av de absolut viktigaste grundstenarna för heladenna politik är att idrotten är en självständig rörelsesom vi politiker inte ska lägga oss i. Vi ska angemålen när vi anslår pengar och medel till idrottsrörel-sen. Men vi ska inte gå in och peta i detaljer. Manmåste utgå från att en självständig, stor och kompe-tent idrottsrörelse kan ta tag i en rad frågor, även omman ser att det finns brister, t.ex. när det gäller jäm-ställdhet, integration och handikappidrott, osv. Jagvill hävda att idrottsrörelsen gör väldigt mycket idetta sammanhang. Sedan erkänner man själv att mankan göra mer.Därför är jag lite förvånad över att det finns mo-tioner som går ut på att man ska stärka idrottsrörel-sens självständiga ställning ytterligare. Men samtidigtkan man i andra avseenden inte låta bli att kommente-ra att man tycker att idrottsrörelsen ska göra si ellerså. Då går man faktiskt emot det som man tidigarehar sagt. Man kan t.ex. jämföra syn att viska anmoda idrottsrörelsen att framföra kritik motKina därför att fick i Beijingår . Jag utgår från att idrottsrörelsen är så klokatt man på lämpligt sätt kommer att syna myck-et noggrant och att lever upp till kravet påmänskliga rättigheter, osv. långt före spelen och ävenunder själva spelen.Det finns en rad olika länder som har fått olym-piska spel som man med facit i handskulle kunna ifrågasätta om det var rätt eller fel. Detmest kända exemplet är väl som vann enmassa distanser i löpning och längdhopp 1936 tillAdolf stora förtvivlan. Det var kanske enväldigt bra kritik mot synen på den ariska rasensöverlägsenhet. Det visade sig i verkligheten att detinte var så när man tittade på de idrottsliga prestatio-nerna.Fru talman! Jag ska uppehålla mig vid reservation4 som handlar om idrott, hälsa och fysisk rörelse.Under 2001 pågick projektet i rörelse,där och idrottsrörelsen var mycketaktiva. Det framgår att det ska vara ett startskott på enlångsiktig satsning. Risken är dock att det blir enengångssatsning och att framför allt vi politiker tyck-er att det är jättebra att någon annan tar hand om dettaoch att idrottsrörelsen ska se till att ungdomarna rörsig på olika sätt. Det gör man också. Idrottsrörelsen ärden största folkrörelsen i . Väldigt mångavuxna och unga, kvinnor och män deltar i olika akti-viteter. Men det är som står utanför.Och det är då inte rimligt att vi säger att idrottsrörel-sen ska ta hand om dem också. Idrottsrörelsen försö-ker givetvis att dra till sig så många ungdomar ochäldre som möjligt. Men vi kan också bidra genomolika förslag och åtgärder för att underlätta spontanid-rott som inte behöver vara organiserad i något speci-alidrottsförbund eller liknande.Det betonas i idrottspropositionen att det som vipolitiker kan göra, inte minst ute i kommunerna, är atti samband med att man bygger nya bostadsområdenoch anlägger nya trafikleder och cykelvägar kan tän-ka på att man underlättar den fysiska rörelsen. Det ärjättebra t.ex. om våra skolungdomar kan gå ellercykla till skolan utan att riskera att bli på-körda av bilar. är det alltför många föräldrarsom tvingas att skjutsa sina barn till skolan därför attde inte upplever skolvägen som säker.