prot · GQ0924 · 2002-11-27 00:00:00 — Inom ramen för dessa förhållningssättfinns det anledning att vara kritisk mot hur dennapolitik tillämpas och arbeta för en förbättring.Det arbetet måste i hög grad ske i nära samarbete medövriga länder i EU. Vi kristdemokrater är positiva harmonisering av den europeiska flyktingpolitiken,men vi anser också att det är uppgift attverka för att de minimikriterier som diskuteras tillexempel av ministerrådet görs mer generösa och attflyktingbegreppet vidgas i Europa.Detta är ett politikområde som har en förmåga attberöra känslor från olika utgångspunkter. Någontycker att svensk flyktingpolitik är för generös, någonannan tycker att den är alltför restriktiv. Denna debattmåste vi naturligtvis få föra i ett öppet samhälle. Visom representerar de demokratiska partierna med enhumanistisk människosyn måste engagera oss - lyss-na, ta människors frågor på allvar, men också påverkaopinionen. Myter ska mötas med öppenhet, rädslamed upplysning och okunskap med fakta. Genomdenna målmedvetenhet kan vi skapa ett tryggt sam-hälle både för oss som bor här och för dem som villkomma hit och har anledning att göra det.Herr talman! Det kanske allra viktigaste ämnet idenna debatt gäller barnen. Det gäller främst de barnsom kommit ensamma hit till . Det är svårt attföreställa sig det trauma som ryms i att barn är påflykt ensamma. Redan ett sådant barn är ett för myck-et. Men ser vi att strömmen till av ensam-kommande asylsökande barn har ökat under 90-talet.Låt oss självkritiskt konstatera att vi inte har klarat avatt ta emot dessa barn på ett acceptabelt sätt. Vi harinte kunnat garantera deras rättssäkerhet, och vi harinte kunnat uppfylla då detgäller barns trygghet.Bilderna är skrämmande. Det är barn i djup kris. Iordets absolut rätta bemärkelse är det fråga om utsattabarn. Det handlar om självmordsförsök, sexuellaövergrepp och barn som helt enkelt har försvunnitutan att kunna spåras. Det är lätt att föreställa sig detpådrag och den uppmärksamhet som ett försvunnetbarn från vanliga trygga svenska miljöer i hem ochskola skulle kunna innebära. Det kan väl inte vara såatt vi upprörs mindre och engagerar oss svagare fördessa barn som är på flykt?Aktuell statistik från visar attensamkommande barn får vänta på beslut under när-mare åtta långa månader. var vänteti-den , och redan det är naturligtvis enoacceptabelt , och går alltså utvecklingenåt fel håll. Här måste vi gemensamt arbeta för atttidsfristen för beslut som gäller ensamma barn sättstill , vilket harföreslagit. Detta kräver förvisso resurser, men omnågon eller några ska prioriteras så är det barnen. Jagundrar om statsrådet är beredd att här och uttala enambition att göra denna förändring i utlänningslagensom garanterar barn rätt till avgörande beslut inom tremånader.Barnombudsmannen har föreslagit att ensammaasylsökande barn ska få en företrädare utsedd inom24 timmar efter det att barnet anlänt och att dennaperson ska få en form av vårdnadsansvar för barnet.Vi kanske kan gå ännu längre genom att snabbt fa-miljehemsplacera dessa barn. Ett familjehem skulleknappast dröja med att anmäla till exempel ett för-svinnande.Migrationsverket och har sedan isomras arbetat med förändringar i mottagandet avdessa barn. Bedömningen är att det kommer att krä-vas ett femtontal kommuner som har en speciellkompetens på detta område och som tecknar avtalmed verket om att ordna ett mottagande med högkvalitet och med den trygghet som barnen har rätt attkräva. Det handlar om sjukvård, inte minst psykiatri,och om att snabbt koppla in gode män med rätt ut-bildning så att barnets trygghet och intressen kantillgodoses.Jag vet att statsrådet inte deltar aktivt i detta ar-bete, men jag undrar ändå om statsrådet tycker att detgår tillräckligt snabbt. När svenska barn far illa gripersociala myndigheter in , omdet behövs. När svenska barn försvinner spårlöstorganiseras skallgångskedjor . Jag vet attdet tar tid att komma överens mellan myndigheter,jag vet att det är en process som pågår och som kan-ske måste pågå, och jag vet att statsrådet inte styr alltfrån sitt tjänsterum på UD. Men det finns ändå ingentid att förlora. Läget är akut, och barnen kan intevänta.Herr talman! Det finns också skrämmande exem-pel på övergrepp mot dessa barn från personer i deverksamheter och i de sammanhang som är satta attgarantera deras trygghet. Det är naturligtvis fullkom-ligt vidrigt och måste förebyggas genom en förstärktkontroll av bakgrunden hos de personer som får upp-giften att arbeta med barnen. Än en gång: Anser stats-rådet att de ensamkommande barnens situation ärtillfredsställande? Om den inte är det, vilket jag troratt vi är överens om att den inte är: Vad kan vi göraytterligare tillsammans för deras trygghet?Herr talman! Enligt Amnesty, UNHCR och RFSLär myndigheternas landinformation bristfällig när detgäller kunskap om homosexuella. Det händer att mantill exempel har avslagit en asylansökan för att perso-nen i fråga dröjt för länge med att lämna in ansökaneller för att personen i fråga först när han eller honhar kommit hit vågar visa sig öppet homosexuell.Därmed har man inte ansetts trovärdig. Detta visar påen svag förståelse för hur dessa människor beter signär de flyr från ett land där homosexualitet är straff-bar. På grund av egna skamkänslor kanske och rädslaför repressalier kan det vara svårt att berätta för ut-omstående, och särskilt för myndigheter, om sin situ-ation. Även när det gäller förföljelse på grund av könfinns motsvarande problem. Den utredning som till-satts för att se över detta skulle ha varit färdig i okto-ber detta år. Jag undrar om statsrådet här skulle kunnage besked om hur det har gått med denna utredningoch när det kommer förslag till lagändringar ochändrade tillämpningar på detta område.Herr talman! Jag ska senare i debatten be att fååterkomma till frågorna om processordningen ochnågra andra aspekter.Anf. 5 ():Herr talman! "har rätt att i andra ländersöka och åtnjuta från förföljelse." Så lyderartikel 14 i deklarationen om mänskliga rättigheter.Asylrätten som den är formulerad i deklarationen iartikel 14 är absolut. I , somkom 1951, anges vem som ska räknas som flykting.Därefter har , bland många andra länder, rati-ficerat ett antal internationella konventioner på asyl-rättens och flyktingpolitikens område. "har rätt att allestädes erkännas som personi lagens mening" lyder artikel 6 i samma deklarationom mänskliga rättigheter. liksom mångaandra demokratier eftersträvar ett rättssäkert samhäl-le. Enligt deklarationen om mänskliga rättigheter skaden rättssäkerheten tillerkännas alla som vistas i Sve-rige. Mitt inlägg kommer att handla om rättssäkerhe-ten i asylprocessen ur flera perspektiv.För ungefär ett år sedan gav en enig riksdag re-geringen i uppdrag att återkomma med ett förslag omhur rättssäkerheten i asylprocessen ska kunna stärkas,nämligen att ska läggas ned ochersättas med förvaltningsdomstolar. På det förslagsom regeringen lade fram har Lagrådet reagerat ochhävdar att rättsosäkerheten i stället blir större omUtlänningsnämnden läggs ned. Jag ska inte vidarekommentera Lagrådets yttrande, men jag vill härdeklarera att jag tycker att Lagrådet har fel på mångapunkter. Vi anser att en rättssäker asylprocess byggerpå ett tvåpartsförfarande mellan två jämbördiga par-ter. En förutsättning för det är att Utlänningsnämndenläggs ned och ersätts med förvaltningsdomstolar.Herr talman! I proposition 1988/89:86 anges attdet finns två skäl till att bevilja uppehållstillstånd påen ny ansökan. Den ena är att utlänningen har rätt tillasyl enligt tredje kapitlet och den andra är "att detannars föreligger synnerliga skäl. Härmed avsesmycket starka skäl av humanitär art, t.ex. om detföreligger en risk för självmord eller om ett avlägs-nande annars skulle medföra allvarlig fara för utlän-ningens liv eller hälsa." Det är klart och tydligt: Omdet föreligger risk för självmord är det ett starkt skälför uppehållstillstånd.I proposition 1996/97:25 står vad gäller humanitä-ra skäl: "Den praxis som utvecklats när det gällertillstånd av sådana skäl bör ligga fast." Även det ärlika klart och tydligt. Praxis ligger fast. Risk försjälvmord är ett starkt skäl för uppehållstillstånd.Med jämna mellanrum ger några av ordförande ut en kommentar till utlän-ningslagstiftningen. Den tjänar som ett hjälpmedel fördem som använder lagen i sitt arbete, bland annatmigrationsmyndigheterna, och underlättar arbetetsåtillvida att man själv slipper läsa förarbetena, vilketockså innebär att man litar på att lagkommentarernaåterger lagen och förarbetena korrekt.I sjätte upplagan av utlänningslagen med kom-mentarer och av ordförandena ochSandesjö vid står också mycketriktigt vad gäller humanitära skäl en hänvisning tillförarbetena /89. Det står: "Som exempel påsynnerliga skäl av humanitär art anges där det finnsrisk för att utlänningen begår självmord" och så vida-re. I sjunde upplagan av samma bok av samma för-fattare, rykande färsk från tryckeriet, har däremotrisken för att utlänningen begår självmord som ettsynnerligt skäl av humanitär art helt tagits bort. Detsom beslutat först en gång och sedan, närman sett hur praxis utvecklats, slagit fast en gång tillhar nu ändrats av utlänningslagens uttolkare vid . Med vilken rätt ändrar två ordfö-rande vid lagstiftarens intentio-ner? Med vilken rätt har risken för självmord plockatsbort som en anledning till uppehållstillstånd av hu-manitära skäl? Vad innebär det för rättssäkerheten närtvå tjänstemän vid en myndighet dribblar bort lag-stiftarens intentioner?Herr talman! När utlänningslagen ändrades 1997tillfördes en särskild bestämmelse om förföljelse pågrund av kön eller homosexualitet. Eftersom praxisganska snart utvecklades till att skyddsgrunden endasthandlade om flickor och kvinnor som riskerade köns-stympning drev vi i förhandlingar med regeringen attmigrationsmyndigheterna skulle utarbeta riktlinjer förhandläggarna och att personalen skulle utbildas i hurkvinnors asylskäl kan ta sig ut. Riktlinjerna är utar-betade och är på det hela taget acceptabla om de fyllsmed innehåll i en utbildning. Trots detta läser vi , , avslagsmotiveringar som är hor-ribla. En politiskt aktiv kvinna från ut-sattes för en gruppvåldtäkt av fem män från reger-ingspartiet som fortsatte att hota henne efteråt om honpolisanmälde våldtäkten. När hon trots det gick tillpolisen vägrade man att ta upp anmälan eftersom detvar företrädare för regeringspartiet som våldtagithenne. I sitt avslag skriver , vilketockså stöds av , att de ifrågasätteratt gruppvåldtäkten var beordrad av myndigheternaoch att det var enskilda meningsmotståndare somvåldtagit henne. Det föll inte vare sig verket ellernämnden in att denna gruppvåldtäkt var ett led i enpolitisk förföljelse på samma sätt som de systematis-ka gruppvåldtäkterna under kriget i forna Jugoslavienvar.Riktlinjerna, som har utarbetats av Migrationsver-ket, sitter i handläggarnas handbok. Vad innebär detför rättssäkerheten att de inte följs eller att handläg-garna inte fått utbildning i vad som är kvinnors asyl-skäl? Vad innebär det för rättssäkerheten i asylpro-cessen att vare sig eller i sina regleringsbrev fått i uppdrag att redo-visa hur de arbetar med om avskaf-fande av all diskriminering av kvinnor? Tortyrkom-mittén har påpekat i sina motivering-ar när de fällt att inte inter-vjuar kvinnor och män skilda åt. harockså påpekat att migrationsmyndig-heterna inte ska förutsätta att en våldtagen kvinna skaberätta allt hon varit utsatt för vid första intervjun ochatt man inte sedan, när hon väl berättar, ska hävda atthon trappar upp sin berättelse. Detta står i handboken.Varför används den inte? Varför får handläggarnainte utbildning? Varför står det inte något om kvin-nors asylskäl i regleringsbreven till myndigheterna?Och hur långt, statsrådet , har utredningenom att vidga tolkningen av tillatt omfatta kvinnors asylskäl kommit?Till sist: Statsrådet nämnde i sitt anförande pro-blemet med de asylsökande som inte kan styrka sinidentitet. Jag vill ställa frågan: Hur ska till exempelirakiska kurder som kommer och söker asyl i Sverigekunna styrka sin identitet när de inte ens kan ta sig tillBagdad för att skaffa sig ett pass, utan det är nödvän-digt för dem att försöka ta sig ut ur landet för att kun-na söka asyl? Hur ska de kunna styrka sin identitet?Jag vill också be statsrådet fundera över hur enasylsökande ska bete sig genom att till exempelgranska beslut. Om asylsökandeinte har pass får de inte stanna, för då är de identi-tetslösa. Har de pass anses det vara ett bevis för att deinte har några problem i hemlandet och att de harkunnat lämna det.Anf. 6 ():Herr talman! begärde för någraveckor sedan en debatt på grund av att vi sett ytterli-gare exempel på hur rättstryggheten i vårt land sattsur spel för dem som söker asyl i . Vi har fåtten upprörande rapport om fall där Migrationsverketoch polisen samarbetat i syfte att gripa asylsökandemed avvisningsbeslut. Det har skett vid ett antal till-fällen att asylsökande med avvisningsbeslut lurats tillmöten som egentligen bara haft till syfte att få denasylsökande gripen av polis. Detta är inte värdigt enrättsstat som Sverige.Att de asylsökandes tilltro till Migrationsverketförsvagas ytterligare är allvarligt. Migrationsverketframstår i deras ögon som en utkastare med uppgiftatt hindra flyktingar att få uppehållstillstånd, inte somen opartiskt prövande myndighet. Om asylsökandeoch invandrare förlorar tilltron till myndigheternasopartiskhet försämras samarbetsviljan, bedömningenav asylärenden försvåras och byggs mentalahinder upp för hela integrationsprocessen.Den svenska rättsstatens stolta tradition bygger påatt en myndighet gör det som åligger myndigheten.När agerar hemlig polis åt polisvä-sendet innebär det att myndigheternas roller blandassamman. Därmed blir också de berörda människornasrättigheter och skyldigheter otydliga, och rättssäker-heten sätts ur spel.Vi i är mycket oroade av denna ut-veckling. Det är ju allvarligt nog som det är. Omindividernas rättigheter på detta område naggas ikanten i "statsnyttans namn" och det får passera utananmärkning finns det naturligtvis anledning att fruktaen uppluckrad rättssäkerhet också på andra områden.Vi har en stark maktkoncentration till regering-ens inre kretsar. Den maktkoncentrationen måstebalanseras med bland annat starka och oberoendemyndigheter. Stödet för och tilltron till myndigheter-na är direkt beroende av medborgarnas tilltro till attde lyder rättsstatens principer.Det är av detta skäl som i sin begä-ran om denna debatt önskade att det skulle handla omrättssäkerheten i en vidare mening.Herr talman! De växande köerna och de långahandläggningstiderna är de största orosmolnen vidbehandlingen av asylärenden. Det är fortfarande långttill målet om sex månaders handläggningstid. Densträvan efter en förbättrad rättssäkerhet i processensom samtliga riksdagspartier ställt sig bakom riskerar,om intet görs, att förlänga handläggningstiden ytterli-gare.Barn och ungdomar tvingas av olika anledningarpå flykt. En del av dem hamnar i vårt land. Många avdem kommer ensamma, utan anhöriga. Under förraåret kom inte mindre än 461 ensamma barn till vårtland. Bland dessa finns det barn som inte har vare sigspråk eller identitet. Tänk att inte ha ett språk, att inteha en identitet, att inte ha en kultur och att inte hörahemma någonstans! Det är inte svårt att tänka sig in ide här barnens desperation och övergivenhet.I har de fått ett mottagande som oftamåste kallas undermåligt. En del av bristerna haråtgärdats. Men vissa problem fortsätter att öka trotsatt företrädare för bland annat upprepa-de gånger lyft dem till debatt i kammaren. Barn för-svinner - bara , som flera här tidigare nämnt, när-mare 60 barn - och barn får vänta alldeles för längepå besked om de får stanna eller inte. Barn, ofta depsykiskt mest utsatta och skadade bland de asylsö-kande, möter otillräckliga insatser för att få hjälp medsina smärtsamma upplevelser.Handläggningstiderna för ensammkommandebarn har ökat ytterligare. instämmer,som också nämnts tidigare här, i kraven på starktförkortade handläggningstider just för ensamkom-mande barn. Förslaget var ju att handläggningstidenskulle vara maximalt tre månader.Herr talman! Det är dags för migrationsministernatt nu se till att de ansvariga myndigheternas behand-ling av asylsökande barn kvalitetssäkras. En väg attminska den psykiska pressen för de ensamkommandebarnen är att låta dem slippa vistelse i flyktingför-läggningar och att de i stället direkt får en placering ifamiljehem ute i kommunerna.Herr talman! Det går inte att komma ifrån att ettav skälen till att det är ett så stort tryck på asylmotta-gandet i är att andra länder i inte tarsin del av ansvaret. Om alla länder i EU tar sin del avansvaret får vi en mer hanterlig uppgift i varje enskiltland. Då räcker resurserna för att genomföra snabbamen rättssäkra prövningar.Därför är en av regeringens viktigaste uppgifterinom migrationspolitiken att med kraft driva densvenska linjen om ett generöst och humanistiskt flyk-tingmottagande i hela . Det vore mycketolyckligt om den europeiska flyktingpolitiken blev enanpassning till länderna med den lägsta ambitionsni-vån, för då finns risken att de får rätt som varnat för"Fästning ".Det europeiska perspektivet frånhänder inte densvenska regeringen sitt ansvar för att situationen iSverige fungerar - med kortare handläggningstideroch en öppnare handläggning. Tvärtom måste Sverigeäven i fortsättningen vara ett föredöme för att vi medtrovärdighet ska kunna kräva att andra länder tar sittansvar.Anf. 7 ():Herr talman! Kamrater och åhörare! På den tidendå jag arbetade som barnavårds- och mödravårdscen-tralspsykolog träffade jag många familjer som vänta-de på att få uppehållstillstånd. Det var en lång väntanoch mycket svåra påfrestningar. Familjerna behövdemycket stöd.Nu efteråt har jag tänkt: Tänk om jag hade haftden kunskap som jag nu har. Då hade jag mycketbättre vetat vart jag skulle skicka intyg och hur jagskulle skriva intyg. Alla de familjer som jag hadekontakt med har faktiskt fått uppe-hållstillstånd. Jag glömmer aldrig ett telefonsamtalsom jag en fick från en mamma som berätta-de att hon fick stanna i Sverige.Men någonting har hänt i . Min kollegasom efterträtt mig på barnavårdscentralerna i Bor-länge känner en familj från . Det handlar omfyra barn och deras faster. Fastern är och änka.Hela hennes familj har flyktingstatus. Det fick de ibörjan av då fortfarande hade enhumanistisk flyktingpolitik. Den här fastern har fun-gerat som extramamma för sin brors barn. Barnensmamma är mycket sjuk. är fastern utvisad. Enfemårig pojke, som min kollega känner, är mycketilla däran.Någonting har hänt i svensk flyktingpolitik. Vadär det fråga om? Är det fråga om pengar eller om EU,eller är det fråga om rädsla eller vad annat? Och vadhar hänt med begreppet humanitära skäl?Jag fick en chock när jag kom in i ochfick veta att ordet humanitär inte betyder humanitär.Jag ska läsa upp något som alla i denna kammare,hoppas jag, kan utantill men som jag ändå läser upp.Enligt 1 kap. 1 § andra stycket utlänningslagenska i fall som rör ett barn särskilt beaktas vad hänsy-nen till barnets hälsa och utveckling samt barnetsbästa i övrigt kräver. Barnets bästa tillgodoses blandannat genom möjligheten att bevilja uppehållstill-stånd av humanitära skäl. Enligt uttalanden i förarbe-tena bör de humanitära skälen kunna vara av någotmindre allvar och tyngd för att uppehållstillstånd skabeviljas när barn berörs.Detta är den så kallade portalparagrafen om bar-nets bästa, som säger sig viljafölja. Det är bara det att ordet humanitär inte betyderhumanitär och vad vi normalt menar med ordet hu-manitär. Till nämnda paragraf hör dessutom en pro-positionstext om att detta dock inte innebär att det ivarje enskilt fall som rör ett barn ska bortses frånandra omständigheter som kan ha betydelse för pröv-ningen.Med den sista meningen viftar Utlänningsnämn-den bort portalparagrafen om barnets bästa och där-med även barnkonventionen.Statsrådet talar om några få svenskar som störs avså kallade illegala flyktingar - vi måste ta hänsyn tilldessa få plågade svenskar. Han säger också att denillegala invandringen skadar vårt asylsystem.Jag anser att det som riktigt skadar vårt asylsy-stem är sättet att behandla flyktingbarn. Det är en storskandal till exempel att ensamkommande barn be-handlas så illa.Rädda Barnen har länge kritiserat de stora brister-na i det svenska mottagandet av ensamkommandebarn och har inför den här debatten skickat brev tillstatsrådet. Vi har alla fått kopior.Statsrådet talar också om och Schweizoch säger att nu ska fortsätta att påverkaandra länder till en mer human flyktingpolitik mensom det varit är det inte sant.Under de senaste två åren har jag pekat på ochkritiserat målen för den svenska flyktingpolitiken -målen i budgetpropositionerna till exempel. Jag harpekat på hur målet om rättssäkerhet och rättvisa harflyttats ned och ersatts av ett annat mål: harmonise-ring med EU.I stället för att baxa andra länder till mer humanflyktingpolitik går med på att till exempelskärpa . Regeringen kör överriksdagen om transportörsansvaret, och ändrar en utmärkt utlänningslag med enpraxis som gör att den är utmärkt.Jag vill instämma med om det honsade om de mänskliga rättigheterna, Genèvekonven-tionen, . Det här är någonting somvi måste kunna ta på allvar så att det inte bara blirfloskler.Anf. 8 Statsrådet ()replik:Herr talman! Till att börja med skulle jag viljasäga någonting om den fråga som ställ-de om samarbetet mellan och poli-sen vad gäller verkställigheten av lagakraftvunnaavvisningsbeslut. Det formas också till en kommentartill iakttagelser i samma fråga.Jag måste vara utförlig här. Grunden för verkstäl-ligheten - det handlar om verkställigheten av flyk-tingpolitiken - är att vi har gjort en väldigt viktigförändring. För övrigt gjordes den långt innan jag fickansvaret. Man flyttade över ansvaret för verkställig-heten från polisen till för att ha enhelhetssyn också på denna del av vår flyktingpolitik.Det är många praktiska saker som ska ordnas i sam-band med att en person har fått avslag på sin asylan-sökan. Det är inte asylsökande vi talar om, utan det äravgjorda frågor. Det är människor som har fått sinfråga avgjord. Det är människor som säkerligen harhaft i egna ögon goda skäl, men i vår lags mening harde inte haft tillräckliga skäl för att få stanna här, ochdå verkställs beslutet. Till en mycket stor del skeråtervändande självmant. står de härmänniskorna bi för att de ska få ett värdigt återvän-dande till det land de kommer ifrån.Låt oss ta den europeiska jämförelsen, för vi fördenna diskussion också i ett europeiskt perspektiv.Mina kolleger runt bordet i flyktingministerrådet har igenomsnitt en verkställighetsprocent på tolv. avavgjorda ärenden i våra 14 samarbetsländer verkställsi verkligheten. I är motsvarande siffra 70 %.Vi har faktiskt i europeiskt perspektiv en betydligtmera human situation i det här sammanhanget. Varoch en förstår ju vad som döljer sig bakom dessa12 %, nämligen fruktansvärda förhållanden medmänniskor som lever fullständigt rättslösa i det landdär de inte har fått rätt att stanna men där de fortfa-rande finns kvar.Det är ett par fall där det har visat sig - i mediernahar det beskrivits som polisfällor - att Migrationsver-ket har gjort fel. Man har använt samarbetet medpolisen, för polisen används i fall där det inte är frågaom ett självmant återvändande. Där har man nu införtmycket strama och strikta regler för hur det ska gåtill. Men i två av de i medierna återgivna fallen harMigrationsverket gjort fel. I det ena fallet har manjust underrättat polisen innan man fattade beslutet, detfår man inte göra, och det ska man inte göra. Det harMigrationsverket gjorts uppmärksamt på. Men manhar nu skärpt och tydliggjort reglerna och ansvaret föratt övervaka dessas efterlevnad. Där har man alltsåkommit till ett positivt resultat.Den andra frågan gäller ny instans- och process-ordning. Där håller vi nu på med samtal.