prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — 48 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Talartiden är ute.Anf. 49 () re-plik:Herr talman! Tycker inte ni folkpartister att manmot den bakgrunden ändå måste se till försiktighets-principen?Anf. 50 () replik:Herr talman! Alla experter är verkligen inte över-ens om det. De forskare som har sysslat med studierom barn i homosexuella miljöer har inte kunnat senågra påvisbara skillnader. De anser tvärtom att detvore en mycket felaktig slutsats att ta för givet att debesvären skulle uppträda just hos adopterade barn.Det finns inga signifikanta skillnader mellan barnsom har levt i homosexuella miljöer och barn som harlevt i andra miljöer.Christel frågade om jag ansåg attFolkpartiet har monopol på toleransfrågorna. Detanser jag naturligtvis inte. Dessutom talade jag inte såmycket om riksdagsdebatterna . Varjeparti har sina traditioner. Jag anknöt till att vi har enlång tradition av tolerans också är emot diskrimine-ring. Jag nämnde exemplet när brottsbegreppet ho-mosexualitet avskaffades . Jag vet inte vadHögerpartiet röstade på i den frågan. Detkan vi ta reda på senare om vi är intresserade av his-toria.Det är naturligtvis inte barnens uppgift att brytafördomar. Men det är heller inte lagstiftarens uppgiftatt konservera fördomar. finns det mångabarn som lever och har föräldrar som är homosexuel-la. Jag tror snarare att de drabbas om samhället visaratt det på något sätt betraktar dessa föräldrar somandra klassens föräldrar.Jag tycker att man använder begreppen experteroch remissinstanser lite slarvigt. Det finns inga fakta iden forskning som finns som tyder på att barn tillhomosexuella föräldrar skulle drabbas av några sär-skilda svårigheter.Anf. 51 () re-plik:Herr talman! Det finns faktiskt sådana fakta. Detkonstaterar t.o.m. regeringen, om har lästöverst på s. 25 i propositionen. Forskningen visar attbarn i homosexuella familjer ofta har vissa problem.Till detta kommer att forskningen bara rör barn ihomosexuella familjer där det finns biologiska bandtill en av föräldrarna. När vi talar om utlandsadoptio-ner finns ju inga sådana band över huvud taget, vilketgör de barnens situation så mycket svårare när detgäller identitetsutvecklingen.Faktum är, , att när det gäller utland-sadopterade barn och deras situation i en homosexuellfamilj så finns det ingen forskning över huvud taget.När vi går till beslut har vi ingen aning om vilkakonsekvenser det beslutet kommer att få. Tycker inteUlf att vi lite grann skulle fundera på försik-tighetsprincipen? Den säger enligt FN:s barnkonven-tion att när man inte vet vilka konsekvenser ett beslutfår för barn, och om det verkligen är till deras bästa,så ska man avstå.Anf. 52 () replik:Herr talman! När man väl har accepterat självaidén och kommit fram till att det inte är något omora-liskt eller onaturligt att homosexuella människor ärföräldrar - bara för tio tyckte manmotsatsen, och ifrågasatte inte ens detta - så måsteman ha väldigt goda skäl för att utesluta just dengruppen från att komma i fråga om att ansöka omadoption. säger ju att hon inteifrågasätter att homosexuella kan vara bra föräldrar.Det finns många miljöer med människor med olikalivsstil, olika religion och olika originella sätt att betesig där man kan diskutera att det på ett eller annat sättkan vara svårigheter för barnen att växa upp. Dåskulle vi kunna börja om från början, och säga att detkanske är olämpligt att människor som jobbar medvissa yrken adopterar barn generellt sett osv.Den enda vettiga principen måste vara att utgåfrån det enskilda fallet, och inte utesluta en hel gruppoavsett om det handlar om homosexuella eller om enviss folkgrupp, en viss yrkesgrupp eller någontingannat.Om man inte ifrågasätter att homosexuella kan va-ra lika bra föräldrar, som säger,och om man väl har tänkt den tanken så måste manockså sluta behandla dem negativt som en grupp ilagstiftningen.Anf. 53 (mp):Herr talman! Barn behöver vuxna vårdnadshavaresom älskar dem, vårdar dem och vägleder dem till attbli förstående, empatiska, positiva och hänsynstagan-de människor - barn som får självkänsla och vägled-ning i att upptäcka sina förmågor men som ocksåmedvetandegörs om vilka krav och gränser som finns.Detta, herr talman, måste vara grundprincipen ochdet allra viktigaste vid prövning av om en internatio-nell adoption ska ske.Om det finns ett visst konkret par eller en personsom kan ge barn kärlek, trygghet och en god upp-växtmiljö så bör vi akta oss för att definiera barnetsbästa ensidigt utifrån våra egna politiska, sociala ochreligiösa värderingar. Det gäller särskilt våra värde-ringar av olika samlevnadsformer och människorssexuella läggning. Enligt dem som är emot förslaget och som vill utesluta vissa personer från att prö-vas gäller värderingaspekten, och det är tydligenpersonernas sexualitet som är huvudargumentet ibotten.Vad har, herr talman, den fria kärleken och denfrivilliga sexuella akten mellan vuxna människor attgöra med om personerna har bra egenskaper, känsloroch ordnade förhållanden för att kunna ta hand ombarn? Vad har det att göra med bedömningen av hu-ruvida de har förutsättningar att bli lämpliga föräld-rar? Kollas även heterosexuella makars sexuella bete-ende vid adoptionsprövning?Det andra argumentet är könssammansättningen.Tänk er att två kvinnor med olika egenskaper till-sammans vill ta hand om ett barn. Har inte kvinnor -två eller flera i grupp - tagit hand om barn genomhistoriens skeden och inom olika kulturer?Eller är det kanske snarare det att två män medolika egenskaper tillsammans vill ta hand om ettbarn? Är det en skrämmande tanke?Män ska kanske inte, enligt någras åsikt, över hu-vud taget ta hand om barn, utan endast vara en före-bild och ett identifikationsobjekt - och då helst förden gamla etablerade mansrollen i ett patriarkalisktuppbyggt samhälle och i en konservativ familjebild-ning för att mannens överordning och kvinnans un-derordning ska framstå tydligt och klart. Ska två mänha huvudansvaret för barn så sätts gamla ordningar urspel. Kärnfamiljens mönster bryts.I kd:s reservation till betänkandet står det tydligtoch klart: Vår utgångspunkt är att äktenskapet börvara den juridiska formen för samlevnad mellan manoch kvinna - punkt!Det traditionella och överlevande familjebegrep-pet som kommer fram i alla olika sammanhang här idenna riksdag är knutet till relationen mellan föräld-rar och barn. har upprepat det här med"mamma och pappa", och sagt att det är kärnpunkteni varför man är emot förslaget. Men, ,i lagstiftningen har man eller kvinna somensamstående och som har fyllt rätt att prövasäven för internationell adoption. Därför faller helaargumenteringen om att det måste vara mamma, pap-pa och barn! Det är det som är så olyckligt nu; detfinns regler som inte är likaberättigande.Lagförslaget ger alltså homosexuella par rätten attfå prövas som adoptivföräldrar, dvs. samma förfaran-de som gäller för heterosexuella par och för ensam-stående. Heterosexuella par eller ensamstående haringen ovillkorlig rätt att få adoptera, utan de har rättatt få bli prövade för att se om de är lämpliga. Degenomgår en lång utredningsprocess för att bli god-kända. Utgångspunkten ska vara barnets bästa. Endiskriminerande lagstiftning, herr talman, ersätts medlikabehandlingsprincipen i viss utsträckning.Miljöpartiet har samarbetat med regeringen ochVänsterpartiet om propositionen därför att vi värnaralla människors lika värde och allas likhet inför lagensamt barnens behov och rätt i samhället.I den högljudda kritiken mot att låta homosexuellafå prövas som adoptivföräldrar upprepas likt ett mant-ra att homosexuella föräldrar inte är förenligt medbarnens bästa. I detta ligger givetvis uppfattningen atthomosexualitet är fel och onaturligt. Föräldrar varssexuella läggning är fel kan därmed knappast vara braföräldrar. Man kan fråga sig hur kritikerna förhållersig till att ensamstående får adoptera. Kärnfamiljsfö-respråkarna borde ha svårt för planerat ensamståendeföräldrar.Barn, och vad som är barnets bästa, borde aldrigpå det sätt som har skett i denna debatt användas somslagträn i händerna på dem som tar avstånd från ellerfördömer homosexualitet. Fördomar mot homosexu-alitet och därmed homosexuella som föräldrar finnshos den omvärld som kritiserar homosexuella. Detadopterade barnet löper ingen risk för att drabbas avnegativa men om vi alla accepterar dess föräldrarssexuella läggning och deras föräldraskap. Dessutomfinns det ju redan homosexuella par som har vårdna-den om barn.Vi har noterat att forskningen har påvisat att ad-opterade barn uppvisar en större sårbarhet än ickeadopterade.Den problematiken är dock hänförlig till adop-tionsinstitutet som sådant och giltig även för av hete-rosexuella adopterade. Dessa problem bör inte tas tillintäkt för att exkludera homosexuella från rätten attprövas. Snarare bör forskningen fokusera adopteradebarns generella psykiska hälsa och de speciella behovdessa barn kan ha. Denna förståelse, denna insikt, harvi inte tidigare haft till så stor del som vi nu har.Det förtjänar att uppmärksammas att de utred-ningar som gjorts om barn i homosexuella familjerkonstaterat att dessa barn och deras psykiska hälsainte skiljer sig från andra barns. Förvisso har vissahaft upplevelser hänförliga till omgivningens reaktio-ner, men barnen har dock haft instrument att hanteradetta samt upplevt den egna familjen som normal ochsjälvklar.Kommittén om barn i homosexuella familjer harlagt fram ett omfattande forskningsunderlag sombelyser frågan ur ett brett perspektiv. Forskningsre-sultatet visar att registrerade partners allmänt sett kanerbjuda adoptivbarn en god uppväxtmiljö samt att dekan tillgodose adoptivbarns särskilda behov - dettaäven i beaktande av adoptanternas homosexuellarelation. Men hänsyn till den till följd av gällande rättringa förekomsten av barn i homosexuella familje-bildningar finns inte så många studieobjekt, och un-derlaget är därför litet. Därtill påverkas forsknings-metodiken vad gäller urvalsprincipen. Förutsättning-arna innebär dock endast att forskningsresultaten fårbedömas med försiktighet och inte att de ska avfärdaseller tolkas motsatsvis. Homosexuella par kansket.o.m. har bättre förmåga att hantera utanförskapetoch kan med egna erfarenheter hjälpa adopteradebarn med dessa känslor.Herr talman! anser, till skillnad frånregeringen, att lesbiska par som registrerat part-nerskap eller lever i ett samboförhållande ska gestillgång till assisterad befruktning vid allmänt sjuk-hus. Jag yrkar bifall till reservation 7.Vi ser inte att problematiken med att fastställdadet rättsliga föräldraskapet är av sådan dignitet attslutlig ställning i frågan inte kan tas i samband mednuvarande proposition. Tvärtom ser vi det som ytterstolyckligt att lesbiska pars möjligheter att få bli föräld-rar på detta vis skjuts . Liksom vad gällerförslaget om att ge homosexuella par rätt att ansökaom adoption bör det endast av relevans för lesbiskapars möjlighet att få tillgång till assisterad befrukt-ning vara huruvida de uppfyller kriterier för gottföräldraskap. De som kritiserat förslaget att låta ho-mosexuella få rätt att prövas som adoptanter på grundav att kritikerna befarat att adopterade, som enligtviss forskning bär på en viss sårbarhet, skulle lidaextra men att av att ha homosexuella föräldrar bordeha välkomnat assisterad befruktning. Vid assisteradbefruktning är barnet biologisk avkomma till en avkvinnorna, varför den problematik som kan ar hän-förlig till adoptionsinstitutet inte föreligger.Avslutningsvis, herr talman! Kärleksfulla föräld-rar och en god uppväxtmiljö kan nog värna barnetmot homofobins yttringar och ge det goda instru-mentet för att hantera fördomsfulla minoriteter i sam-hället.Vi ser fram emot en förändring av adoptionslag-stiftningen så att även sammanboende heterosexuellaoch homosexuella kan få rätten att prövas för gemen-sam adoption.I detta anförande instämde ochPer (båda mp), () och AndersBengtsson (s).Anf. 54 ():Herr talman! Varje litet barn har all rätt i världenatt känna sig betydelsefull och lika viktig som allaandra barn. Ingen liten människa ska behöva gå om-kring och känna sig rädd eller fara illa därför att vux-na strider. Barnen, de allra minsta människorna, för-tjänar och har rätt att kräva all den kärlek, trygghetoch omtanke som vi vuxna förmår att ge dem. Barn-domen är en viktig del i en människas utveckling ochliv. Den går inte i repris. Sår och revor kan vara svåraatt rätta till i vuxen ålder.Men när det väl kommer till kritan är detta baraord. Det spelar ingen roll hur jag ochandra ledamöter står här i talarstolen och garanterar"att vi gör det för barnens bästa" om vi inte menarnågot med våra högtidstal. Om vi verkligen menarvad vi säger måste vi gå från ord till handling. ,, har vi chansen att rätta till några avde orättvisor och fördomar som barn utsättsför.Herr talman! Jag är glad över att vi nu äntligendebatterar lagutskottets betänkande Partnerskap ochadoption, m.m. Vägen hit har varit lång och kantad avbra och konstruktiva diskussioner men också avmärkliga inlägg i den offentliga debatten, kryddadeav fördomar och tyckanden. I betänkandet, som stödsav utskottsmajoriteten, finns flera goda förslag; godadärför att de sätter barnens villkor i centrum; godadärför att ambitionen är att rätta till den diskrimine-ring som finns i adoptionslagstiftningen. I stället förden nuvarande lagen, som kräver att föräldrarna harrätt sexuella läggning, tar det nya förslaget sin ut-gångspunkt i att det goda föräldraskapet inte sitter iden sexuella läggningen utan i förmågan att ge barneten trygg och kärleksfull uppväxt.Jag har tänkt att uppehålla mig vid betänkandetsförslag om styvbarnsadoption. Svensk lagstiftningtillåter bara att vissa par får prövas för adoption: detgifta, heterosexuella paret. Är det rimligt? Är det enlagstiftning i takt med tiden? Svaret är nej.Frågan om homosexuella partner ska kunna prö-vas för styvbarnsadoption väcker heta känslor. Detkan tyckas vara en aning märkligt med tanke på attdet inte är nytt att leva i homosexuella familjer. Menhomosexuella familjer är mer synliga . Detsociala tabut kring homosexualitet har brutits. Alltflerhomosexuella föräldrar vågar leva ett öppet liv i en-lighet med sina livsmål. Tack och lov har samhälletblivit mer öppet och tolerant. Det är ett steg i rättriktning, men givetvis finns fortfarande mycket attgöra för att utrota fördomar och vanföreställningar,och vi som är politiker och folkvalda bör gå i täten.Tusentals barn i det här landet har en homosexuellförälder. Om bl.a. de här barnens rättigheter ska de-batten handla om. i denna vackra som-mardag riskerar många barn att falla offer fördiskriminering och fördomar. Och detta sker med vårtgoda minne.Det är en självklarhet att lagstiftningen ska skyddaoch stötta medborgarna. Speciellt viktigt är det attlagen skyddar dem som inte kan eller har svårt attgöra sig hörda - barnen. Som medmänniskor, politi-ker och lagstiftare är det vår plikt att alltid sätta bar-nens behov och välbefinnande i första rummet. Våralagar ska skydda barnen både socialt och ekonomiskt.Vid styvbarnsadoptioner har barn i heterosexuellafamiljer möjlighet att t.ex. adopteras av pappans nyahustru om mamman inte längre finns med i bilden.Detta ger barnen en känslomässig trygghet, stabilitetoch arvsrätt. Denna trygghet förnekas motsvarandebarn i homosexuella familjer.I betänkandet utgår utskottsmajoriteten ifrån prin-cipen att ett barn som vårdas av två vuxna hellre börha båda dessa som rättsliga föräldrar än bara en avdem. Det är viktigt att säga att avsikten med styv-barnsadoption inte är att ta ett barn ifrån en förälder. Istället handlar det om att med hjälp av lagen se till attbarnet får ett så bra rättsskydd som möjligt.Det är inte så kontroversiellt - eller hur? Men förvissa, jovisst. I reservation nr 1 skriver Kristdemo-kraterna: "Enligt vår mening är det inte ett uttryck fördiskriminering av homosexuella par att anse att barnhar rätt till föräldrar av båda könen." Vidare säger de:"Adoptionens syfte och innebörd är att ge barnet enersättning för dess biologiska föräldrar." Kristdemo-kraterna säger också att deras ställningstagande inteinrymmer någon värdering av homosexuella perso-ners förmåga att ta hand om barn.Frågan är hur detta ska tolkas. Kristdemokraternagör det enkelt för sig. De förser sig med både hängs-len och livrem för att gardera sig mot att bli beskylldaför att vara negativa till homosexuella förhållanden.Men jag vill påstå att det är just vad de är. För Krist-demokraterna, som inte direkt gjort sig kända för attstå upp för den homosexuella familjens rättigheter, ärtydligen inte barnens skydd så pass viktigt. Det ärviktigare för detta parti att bevara sitt motstånd motsådana förhållanden genom att bibehålla ett otillräck-ligt skydd för de barn som lever i homosexuella fa-miljer.Visst, skulle aldrig erkänna attde bär på fördomar mot homosexuella. Men jag på-står att de ändå låter sådana fördomar bilda stommeni sin argumentation. I stället för att använda lagstift-ningen som ett levande verktyg för att skapa ett sam-hälle fritt från diskriminering vill de anpassa lagarnaefter ett samhälle som diskriminerar.Det är ovärdigt att en hel grupp människor auto-matiskt stämplas som att de under inga omständighe-ter kan vara lämpliga föräldrar. Självklart har inte allarätt att adoptera ett barn, men alla bör få rätten attprövas.Sedan ska ju varje prövning avgöras individuelltmed barnens bästa för ögonen. Att ändra på lagstift-ningen sänder en tydlig signal till de här barnen attdet är okej att växa upp i homosexuella familjer.Att använda barn och utge sig för att ha patent påvad som är barnens bästa, som en del kristdemokratergör, är mycket osnyggt. utsätter de barnoch homosexuella familjer för ovisshet om derasfamiljer godkänns av samhället. På så vis upprätthål-ler de den struktur som de sedan använder sig av föratt ta makten att diskriminera dem som inte följer denheterosexuella familjemallen. Resultatet blir att bar-nen hamnar i kläm, därför att några tar sig rätten attbestämma hur andra ska leva. Barnen hamnar emellandärför att några tycker att det är okej att diskriminera.Herr talman! Ett vanligt argument mot att ändralagstiftningen är att homosexuella skulle användabarnen som murbräcka för att nå ett sexuellt likabe-rättigande. Detta är inte bara fördomsfullt, utan det ärockså ren och skär dumhet. Det är en orimlig ankla-gelse mot homosexuella föräldrar som vill ge sinabarn samma rättsliga trygghet som heterosexuellafamiljer tar för självklart.Det är viktigt för dagens homosexuella familjeroch för kommande generationer att känna trygghetenatt de lever i ett samhälle som inte särbehandlar derasbarn eller familjer. Dessa behöver erkännande ochstöd precis som alla vi andra.Faktum är att barn som växer upp i homosexuellafamiljer inte skiljer sig från andra barn. De mår likabra, utvecklas på samma sätt och har lika lätt ellersvårt att hitta kompisar. Det är det här som ska varavår ledstjärna.Svensk lag ska inte styras av fördomar och förut-fattade meningar, utan den ska styras av omsorg ombarnens bästa. Det är fördomar som ska bekämpas,inte det faktum att människor faktiskt är olika. Dethoppas jag att vi i riksdag kan vara överensom innan den här dagen är över.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till ut-skottets förslag till riksdagsbeslut och avslag påsamtliga reservationer.I detta anförande instämde ,Cinikka Beiming, , ,, , , , , , och (allas), , , , , och (alla v) samt ().Anf. 55 () replik:Herr talman! Vi har här resonerat om vilket per-spektiv som ska vara vägledande i den här frågan.Efter inlägg är det ingen tvekan.Det andades ju så entydigt som någon kan önska attdet är de vuxnas perspektiv. Vi som inte hyser sammaståndpunkt är då fördomsfulla.Känns det inte något märkligt, ,att anse att ungefär hälften av era delegater på densocialdemokratiska kongressen eller de som skrevEuropakonventionen eller en rad lång rad länder i våromvärld då också är fördomsfulla? Känns det intenågot konstigt att vara så säker på vad som är fördo-mar eller inte fördomar? Och förresten är de expertin-stanser som skulle yttra sig som remissinstanser fullaav fördomar, alldeles uppenbart, enligt det sätt attexaminera som håller sig med.Sedan fick jag då svar på den fråga som jag ställ-de till . Jag frågade henne alldelesnyss: Anser att det är en fördomatt tycka att varje barn har rätt till en mamma och enpappa? Då fick jag inget svar. har jag fått det. Viär fördomsfulla som har den inställningen. Men det äri så fall inte bara som är det utanockså många andra. Vi tål att få den beskyllningen.Men det måste kännas lite märkligt att kasta den överså många i det egna partiet.Anf. 56 () replik:Herr talman! När det gäller Socialdemokraternaskongress var det inte en enda som sade nej till styv-barnsadoption. Också i expertutlåtandet från kom-mittén var man positiv till det. I det här fallet är detfaktiskt så, , att det är Kristdemokrater-na som är isolerade i frågan med sina åsikter.Vi bär ju med oss våra värderingar. Det är helttydligt. Värderingar förändras också . Densom är mer konservativ håller sig längre kvar vidgamla värderingar än de som är mer öppna.I det här fallet handlar det faktiskt om att vi vill gede barn som redan finns i homosexuella familjersamma rättsliga skydd som andra barn. Då menar jagatt om man förvägrar dem det kan det bara bygga påatt man bär med sig en gammal fördom.Anf. 57 () replik:Herr talman! Kan jag bara få ett svar på fråganvarför inte med lika stor iver driveratt sambopar ska få del av denna juridiska rättighet?Anf. 58 () replik:Herr talman! Vad jag förstår har man rätt att bliutsedd till särskilt förordnad vårdnadshavare om manlever i äktenskapsliknande förhållanden. Den rättenvill vi också ge till registrerade partner och de homo-sexuella som lever i äktenskapsliknande förhållanden.I övrigt kan jag bara konstatera att retoriken hosKristdemokraterna håller ihop på det sättet att denhandlar om kärnfamiljen, alltså en familjebildningsom ser mer och mer olika ut i verkligheten ute ivärlden. Det handlar om att villgöra det lite svårare för folk att skiljas, därför att devill ha det som det var i det tidigare samhället. Helatiden försöker de bromsa, som de konservativa deockså är, och hålla kvar de här gamla värderingarna.Anf. 59 ():Herr talman! Socialdemokraterna menar att de sertill barnens rätt och barnens bästa. Men i debatten ominternationella adoptioner hamnar de alltid i en argu-mentation om att homosexuella ska ha samma rättsom heterosexuella, alltså från vuxenperspektivet. Dåslutar de plötsligt att prata om barnens bästa.Många debattörer försöker även, ganska fult, förain diskussionen på att det låter som om de som äremot förslaget om internationella adoptioner skulletycka att homosexuella skulle vara sämre föräldrar.Det har ingen påstått. Detta vill jag verkligen under-stryka. Ställningstagandet har absolut inte med det attgöra. Återigen ser man alltså genom de vuxnas ögonoch inte barnens.Flera har varit uppe i denna talarstol och un-derstrukit att de homosexuella bara ska få prövas.Men vad händer i förlängningen när homosexuellapar får avslag? Kommer debatten då att drivas om hurdiskriminerade de homosexuella är som inte får ad-optera?Vi har också diskuterat hur vi inte ska upprätthållagamla värderingar. I dagens moderna samhälle ärmånga heterosexuella inte gifta, utan de är sambor.Varför är ni då så omoderna att ni inte går med på enöversyn av hela adoptionslagen?Regeringen har tillsatt närmare tusen utredningarsedan den tillträdde 1994, t.ex. Översyn av lagstift-ningen för handel med skrot och betongvaror. Varförkunde inte en så här viktig lag vara med bland detusen utredningarna?Slutligen vill jag bestrida att detta är en genera-tionsfråga. Jag är inte yngst i , men jagräknar mig i alla fall till de yngre. Därför, herr tal-man, instämmer jag i min äldre partikollega yrkanden.Anf. 60 () replik:Herr talman! Nej, , det är uppenbartatt detta inte är en generationsfråga.