prot · GP09119 · 2002-06-04 00:00:00 — Sedan hardet kanske inte hänt så särskilt mycket kring miljönoch miljökraven. Har regeringen en agenda för hem-mapubliken, där man driver och pratar om miljöfrå-gor, och en annan när man kommer till EU, då manblir tämligen tyst? Det måste ju vara så om kommis-sionären tycker att röst är tyst inom EU.Anf. 41 () replik:Herr talman! Det var en märklig sammanfattningav mitt inlägg.Jag försökte använda det som till att understryka detta med att de nationellaparlamenten måste ta för sig och att vi som medlem-mar i Europeiska unionen måste synas och höras. Vikan inte överlåta till diplomater i , EU-parlamentariker eller kommissionärer att sköta det. Vimåste själva se till att det väcks debatt, att idéer födsoch att idéer utvecklas och blir till förslag. Det var detsom jag tänkte på och som jag försökte framhålla.Jag tycker att vi glömmer bort det här. Vi talarväldigt mycket om att röst inte hörs numerapå den internationella arenan. Det tycker jag är non-sens. röst hörs mer än någonsin, och vi harstörre inflytande än någonsin, men vi måste ocksåhöras ljudligt i EU-samarbetet. Det var min utgångs-punkt, och jag vill definitivt dementera påståendet omatt det skulle finnas dubbla agendor från regeringenssida.Anf. 42 ()replik:Herr talman! Det är ju bra om det inte finnsdubbla agendor utan att rösten är lika kraftfull närman kommer ned till EU som den ibland är införhemmapubliken, inte minst när det gäller miljösidan.Men uttalandet och citatet kom onekligen från en somborde vara insatt i hur pass mycket röst hörs,eftersom kommissionären på miljösidan finns med påmötena. Så det finns ändå anledning att fundera överom vi inte hörs tillräckligt ens i EU . Om det ärså borde regeringen ta till sig att man måste höraskraftfullare både internationellt och inom EU.Anf. 43 () replik:Herr talman! Det var inte miljöfrågor som vi dådiskuterade med . Jag måste än engång påpeka att det handlade om EU-debatten, EU-frågorna och EU-processen i allmänhet. Detta kan viinte överlåta till regeringen att svara för, utan detmåste ankomma på oss alla att föra den debatten ochse till att vi hörs och att riksdag hörs. Detvar det som det handlade om, att faktiskt skahöras även i EU-samarbetet, men vi kan inte säga attdet bara är regeringens uppgift. Vi har alla ett ansvaratt ta. Det var det som jag försökte säga.Anf. 44 Vice statsminister ():Herr talman! Jag vill inledningsvis säga att detsammansatta konstitutions- och utrikesutskottetsbetänkande om EU:s framtidsfrågor är ett mycketläsvärt betänkande. Det ger en god bild av den aktu-ella diskussionen, och det bidrar med många värde-fulla synpunkter i det fortsatta arbetet.Riksdagen ska ratificera eventuella förändringarav , och det är därför en självklarhet förregeringen att förankra de svenska positionerna i dehär frågorna hos . Betänkandet är därförmycket viktigt.Den allt överskuggande frågan för EU just nu ärnaturligtvis utvidgningen. Som jag ser det är det denviktigaste frågan för dagens politiker i . Ut-vidgningen tryggar freden i genom att knytaländerna till varandra i ett ömsesidigt samarbete. Denbefäster demokratins princip över hela vår kontinentoch tryggar rättsstatens principer. Den möjliggörförbättrad ekonomisk och social utveckling i allamedlemsländer, både nya och gamla, och jag vet attden svenska står bakom synen på att ut-vidgningen är den viktigaste framtidsfrågan för EU.Genom , som godkändeförra året, gjordes de nödvändiga institutionella för-ändringarna för att möjliggöra en anslutning av nyamedlemmar, och de förhandlingar som under de se-naste två åren har förts med totalt tolv ansökarländerhar varit intensiva och i grunden mycket fram-gångsrika. Förhandlingarna är i ett avgörandeskede. Såväl nuvarande som kommande EU-ländermåste just det här året lägga ned stor kraft på att föraförhandlingarna i hamn. deltar aktivt ochkonstruktivt i det här arbetet, och det är av stor viktför regeringen att vi har helhjärtade stöd iden här processen.Herr talman! Diskussionen om EU:s framtidsfrå-gor har börjat på allvar. Bakgrunden är förståsutvidgningen men lika mycket insikten om att detfinns en omfattande demokratisk utmaning för EU.Många människor anser att mycket i EU är obegrip-ligt, att alltför mycket avhandlas ovanför människor-nas huvuden och att det brister i den demokratiskakontrollen.Framtidsfrågorna är därför angelägna, och diskus-sionen behöver ta tid. Nya förslag måste vara välförankrade i samtliga medlemsländer och inte minst iparlamenten. Det ska finnas gott om tid för en breddebatt i samhället. Allmänheten måste kunna få läm-na in sina synpunkter.Det konvent som EU:s stats- och regeringscheferbeslutade att inkalla för att diskutera en rad frågorinför nästa regeringskonferens är i gång. Konven-tets diskussioner är helt öppna för allmänheten.I min roll som den represen-tant vill jag medverka till att hitta breda lösningar i defrågor som konventet diskuterar. är detviktigt att framhålla att konventet också kan presente-ra ett antal olika alternativ ifall enighet inte kan upp-nås.Konventet är bara det första steget i en längre pro-cess som ska leda fram till ett nytt fördrag. Men det ärett viktigt steg. Medlemsstaterna är fördragets herrar.Därför måste alla förändringar av fördragen framför-handlas i en kommande regeringskonferens och sedanratificeras av de nationella parlamenten.Utgångspunkten för konventets arbete bör vara attdiskutera vad vi vill att EU ska ägna sig åt. Vi börförst peka på vad vi vill uppnå inom enskilda politis-ka områden för att därefter hitta de institutionellalösningar som möjliggör det vi önskar. Vi låter alltsåsakfrågorna bestämma var och hur besluten ska tas.Gör vi det sätter vi medborgarnas intressen i centrum.Regeringens utgångspunkt är att vi inom EU ge-mensamt bör kunna fatta beslut i genuint gränsöver-skridande frågor och i frågor där nyttan av det ge-mensamma beslutsfattandet klart överskrider nyttanav att fatta besluten i varje medlemsland.I de inledande diskussionerna i konventet har jagpekat ut några områden där EU behöver förstärktkompetens för att bättre svara upp mot våra grund-läggande politiska målsättningar. Det handlar t.ex.om asyl- och migrationspolitiken och det rättsligasamarbetet.Därtill har betydelsen av EU:s utrikespolitiskaagerande ökat kraftigt. Regeringen anser därför attfrågor som rör EU:s förbindelser med andra länderbör samlas i ett särskilt råd för externa relationer.Samtidigt växer behovet av samordning inför . Det s.k. Allmänna rådet bör därför om-vandlas till ett råd som verkligen ansvarar för denallmänna politiska samordningen inom . Detta är naturligtvis förändringar som rådetsjälvt kan fatta beslut om, men det är bra att vi har endiskussion om det.Vidare bör de politiska målsättningarna på vissaområden i fördraget moderniseras. Inte minst gällerdetta jordbrukspolitiken, där dagens ganska ensidigaproducentperspektiv behöver kompletteras med ettkonsument- och miljöperspektiv.Öppenheten måste ytterligare förstärkas på flerasätt. Handlingsoffentligheten måste utvidgas till attgälla alla institutioner och EU-organ. Fördraget börslå fast tjänstemännens rätt till yttrandefrihet. Vi börockså slå fast värdet av en god förvaltning. Därtillbehöver rådets sammanträden vara öppna när rådetagerar lagstiftare.De huvudsakliga frågorna för konventet rör na-turligtvis kompetensfördelning och maktbalans. Be-träffande kompetensfördelning råder det ganska storenighet i konventet. Det är inte många som föreslårsärskilt radikala förändringar. Därför blir jag liteförvånad när jag läser betänkandet.Majoriteten är tveksam till en strikt kompe-tenskatalog. Det är också jag. Men i konventet är detså att de som vill begränsa unionens makt är de somförespråkar en kompetenskatalog. I tycksdet vara tvärtom. Här är det och Miljö-partiet som motsätter sig en katalog medan Folkparti-et och är mera positiva. Detta visarmöjligen att kompetenskatalogen kan tolkas olikaberoende på vad man fyller den med.En viktig fråga är närhetsprincipen, subsidiaritets-principen i beslutsfattandet. Prövningen av att EUinte tar på sig beslut som lika bra eller bättre kanfattas nationellt sker, enligt min uppfattning, bäst somen naturlig del i det vanliga beslutsfattandet. Reglerför subsidiaritetsprövningen finns redan. Vad sombehövs är att tillämpa reglerna bättre och mer kon-sekvent. Jag är tveksam till nya organ för att klarajust detta.Maktbalansen har inte kommit upp i konventet änför en genomgripande diskussion. Regeringens stånd-punkt är att nuvarande balans i huvudsak ska behål-las. De nationella regeringarna och därmed de natio-nella parlamenten måste ha en central roll i EU-arbetet. finns det naturligtvis behov av enmycket stark kommission som ska ha initiativrätt ochen starkt övervakande roll på de områden där EU hargivits kompetens av medlemsländerna. Till dettakommer också viktiga roll.Att utgå från sakfrågorna tycker jag är det vikti-gaste också när man tittar på institutionerna. Ansvar-sområdena blir lite olika. Det gäller också fördelning-en mellan gemenskapsmetoden och det mellanstatligasamarbetet. Gemenskapsmetoden är den bästa förharmonisering av lagstiftning, kontroll av icke-diskriminering osv. Men på andra områden, exempel-vis för insatser mot arbetslösheten, är det inte framförallt övernationell lagstiftning som krävs. Där skersamarbetet bättre genom mellanstatlighet och denöppna samarbetsmetoden.När den talar om mer mellan-statlighet handlar det alltså inte om att föra över detsom hanteras överstatligt till mellanstatligt be-slutsfattande. Det handlar om att vi ser möjligheter pånya områden för EU-samarbete där man huvudsakli-gen ska använda ett mellanstatligt samarbete. Jagtänker på områden som kamp mot arbetslöshet, de-mografiska frågor, tillväxt osv.Herr talman! Framtidsdebatten pågår väl inte såväldigt intensivt , inte i vårt land och inte heller i såmånga andra länder. Men jag tror att den kommer attöka kraftigt under året.Det är klart att det kommer att finnas olika åsikter- detta handlar ju om politik - vilket detta betänkandevisar. Vi har här framför allt talat om sådantsom ska avhandlas inom EU:s framtidskonvent. Detbetyder att en del mycket angelägna framtidsfrågor,t.ex. miljön , inte riktigt passarin. Där handlar det inte i första hand om att det be-hövs fördragsförändringar. Det handlar mycket meraom politisk vilja och politisk handlingskraft.Andra områden behöver dock fördragsförändring-ar för att underlätta vad vi politiskt önskar. Det ärockså de som blir föremål för konventsbehandling.Diskussionen om EU:s framtidsfrågor är alltsåmer än det som avspeglas i debatten i konventet ochsedan i regeringskonferensen. Men det är ändå så attdet är just nu som den nya europeiska unionen formasi konstruktiv dialog mellan nuvarande EU-länder ochdagens kandidatländer. Det är självklart att vi i Sveri-ge ska delta i diskussionen om framtidsfrågorna ochom hur vi bäst ska samarbeta i för att lösadem.Anf. 45 PER () replik:Herr talman! Jag ska försöka se om det går att fåen något tydligare bild av vad regeringen tycker närdet gäller det säger om att rege-ringen vill behålla den nuvarande maktbalansen. Detsom har inträffat är ju att rådethar tagit sig ökat inflytande, inte minst i konstellatio-nen stats- och regeringscheferna, och dessutom ettmycket formlöst inflytande. har kommis-sionen enligt alla vittnesbörd tappat inflytande. Tyföljande har en överskiftning skett till förmån förmellanstatlighet och regeringar och bort från kom-missionsinflytande.Då har jag tre frågor med den utgångspunkten.1. Vilken balans är det egentligen som ska behål-las? Är det den balans som har uppnåtts , meden svagare kommission och ett starkare råd, el-ler den balans som gällde för ?2. Vad tycker om sätt att verka? Är detta en bra form förbeslutsfattande i avgörande framtidsfrågor? Deav oss som har begränsad insyn i detta sätter välett och annat frågetecken för hur effektivt, de-mokratiskt och transparent detta beslutsfattandeegentligen är.3. har gjort sig känd som densom gått i spetsen för de små staternas rättighe-ter och ty följande slagits för en stark kommis-sion. Min undran är: Vore det inte dags för densvenska regeringen att sluta upp på den finskaregeringens sida?Anf. 46 Vice statsminister () replik:Herr talman! Jag ger Per rätt i analysen.Det har förvisso stärkt sin ställning,och kan vi se att kommissionen inte är likastark som . Detta har alltså ingenting medfördragsförändringar att göra, utan det är så det harutvecklats. Det beror på individerna i väldigt höggrad.Sverige är för en stark kommission - dock inte iförsta hand på grund av att, som det ofta sägs, kom-missionen är de små staternas bästa vän. Det kanskeär så, men det är nog inte detta det i första hand harhandlat om för oss. Däremot är det kommissionensom ska stå för det övergripande EU-intresset, ochdet är viktigt att det finns någon som tydligt gör det.Man kan hoppas att kommissionen via sina initiativosv. ser till att stärka sin egen roll. Det går alltså attgöra inom nuvarande maktbalans såsom den visas avfördragen. Det besvarar egentligen Per förstaoch tredje fråga.Sedan är jag, precis som nästan alla som har del-tagit i Europeiska rådets sammanträden, ganska kri-tisk mot hur det fungerar. Det är alldeles för lösligtför att vara ett så viktigt organ. Det är också därförvår statsminister och andra har lagt fram förslag tillhur det ska bli mer stadga i de europeiska rådenssammanträden. Det handlar om mer långsiktighet iarbetsplaneringen, vilka frågor som ska komma upposv. Det handlar också om hur ordförandeskapet skakunna hantera detta med lite större framförhållning.Anf. 47 PER () replik:Herr talman! Jag väljer att tills vidare ta på orden när det gäller hennes uttalan-de om att regeringen vill ha en stark kommission ochatt detta också ska ses som ett svar på min fråga omSveriges regerings förhållande till den finska rege-ringens propåer.Låt mig till detta bara göra ett komplement. Jaghåller med om att den förskjut-ning vi har sett från kommission till råd, enkelt ut-tryckt, i allt väsentligt har ägt rum utan fördragsför-ändringar. Men - och det är ett viktigt men - närLena understryker att detta har att göramed personer representerar hon ju själv en krets medmänniskor som i allra högsta grad är inflytelserika ifråga om hur den här processen ska drivas vidare. Omman har ambitionen att kommissionen ska stärka sittinflytande och spela den aktiva roll som både och jag uppenbarligen vill se ankom-mer det också på regeringen att säkerställa att manhanterar sitt arbete i rådet på ett sätt som gör attkommissionen får utrymme att spela den rollen. Jagär inte riktigt säker på att regeringarna överlag harövertygelsen att det också ligger i deras intresse attarbeta i rådet på ett sätt som gör att kommissionen fården nödvändiga ställningen.Anf. 48 Vice statsminister () replik:Herr talman! Det beror kanske på vilka områdenvi talar om. På många områden är det ju så att kom-missionen har initiativrätt. Det finns väldigt stor an-ledning för ministrarna i de ministerråden att arbetamycket nära kommissionärerna, annars kommer maningen vart alls. Sedan finns det andra områden där detär delad kompetens eller där det väldigt tydligt är denationella företrädarna som håller i styråran. Där ärnaturligtvis kommissionens roll mycket svagare, ochman känner inte heller samma behov av att samverkamed kommissionen. Även där kan det dock väldigtofta behövas. Det här är ett område man får förhållasig till på ett ganska praktiskt sätt, men med respektför varandras roller.Att de nationella företrädarnas, huvudsakligenstatsministrarnas, roll har ökat tror jag beror på att vihar en ganska ifrågasättande debatt om EU. Dendemokratiska legitimiteten ligger väldigt mycket merhos stats- och regeringschefer än inom det mer diffu-sa organ som är EU-kommissionen.Anf. 49 () replik:Herr talman! Eftersom gemenskapsmetoden varitföremål för debatt i det föregående replikskiftet skajag inte fördjupa mig i den.Under ämnet förstärkt kompetens talade om en moderniserad jordbrukspolitikdär inte bara producentansvaret utan även konsumentoch miljö måste komma in i bilden. Det kan vi välvara överens om. Jag vet också att anser sig missförstådd när det gäller detta ochkonventets arbete. Men jag skulle gärna vilja veta påvilket sätt konventet ska komma in på de här frågor-na. var tidigare inne på de insti-tutionella lösningarna. Vilken är den institutionellalösningen på jordbrukspolitiken? Vad jag förstår ärdet alltså inte de praktiska besluten i de samman-hangen.Sedan skulle jag vilja ge en liten rekommenda-tion. använde begreppet närhets-principen som en synonym till subsidiaritetsprinci-pen, och det är ju egentligen ett missförstånd. Jagvore tacksam om vi slapp se den typen av skrivningareller uttryck från Regeringskansliet.Anf. 50 Vice statsminister () replik:Herr talman! Det är svårt, detta med subsidiari-tetsprincipen. När man ska tala om den och dessprövning försöker man gärna göra det lite enklare.Jag är medveten om att det inte är fullt jämförbart.EU har tyvärr många sådana här mycket knepiga ordsom gör att människor känner sig ganska främmandeför vad vi talar om. Det tycker jag är rätt bekymmer-samt.Jordbrukspolitiken är för mig ett exempel på ettområde där det inte handlar om institutionella föränd-ringar utan om frågan: Vad står det egentligen i för-draget? Har man en regeringskonferens tittar mandefinitivt på om det är någonting man vill ändra ifördraget. Då är det inte bara maktbalansen dethandlar om, utan det kan också gälla frågan om för-draget någonstans på ett viktigt politikområde ut-trycker sig på ett mycket gammaldags sätt. Så är detvad gäller jordbrukspolitiken.Jag menar inte att konventet ska syssla med någrajordbruksreformer, inte på något sätt. Däremot är detviktigt att titta på texten i den målsättning som finnskring jordbrukspolitiken när vi går igenom fördragetsolika delar i konventet.Anf. 51 () replik:Herr talman! Jag kan förstå de här synpunkternaom jordbrukspolitiken, fördraget osv. Jag har ingainvändningar på den punkten. Men jag har väldigtsvårt att se just hur man ska fasa in den här fråge-ställningen i konventets arbete. Det vore intressant atthöra om har någon idé om hurdet ska gå till.Anf. 52 Vice statsminister () replik:Herr talman! Vad det handlar om är om det ocksåkommer att öppnas möjligheter att här och där göratextförändringar av fördragets målsättningsparagrafer.Det skulle förvåna mig väldigt mycket om inte dettakommer. Det är alltså i ett sådant sammanhang somjag ämnar ta upp jordbrukspolitiken.Anf. 53 () replik:Herr talman! Vice statsministern noterar vår in-ställning till kompetenskatalog. Jag vill bara säga attdet beror på att vi anser att skriver man fast en kom-petenskatalog är det också svårt att återföra be-slutsmakt, att alltså bryta kompetenskatalogen. Dåbehöver man en speciell procedur för att ändra den.Därför tycker jag att det är logiskt av oss som är kri-tiska till att utvidga EU:s kompetens att vara tvek-samma till den. Men i den frågan tycks vi trots allt haen gemensam ståndpunkt.Däremot talar vice statsministern litet rundhänt,skulle jag vilja säga, om möjligheterna för EU på nyaområden. Utan att nu ange någon kompetenskatalogmåste jag säga att det inte kan vara så att EU-samarbetet, även om det ska vara mellanstatligt påmånga områden, kan gå hur långt som helst elleromfatta vad som helst. Några gränser måste det välfinnas också för den för hurmycket EU-samarbete man vill ha.Jag tycker att det är intressant att höra diskussio-nen om kommissionen, där sägeratt någon ju ska försvara det övergripande EU-intresset. Men vad är detta? EU kan väl inte ha etteget intresse som står över huvudet på medlemssta-terna och medlemsstaternas folk. Jag skulle kunnasäga att det just är att människor i en del medlems-stater upplever att EU tror sig ha ett sådant intresseöver huvudet på folken som utgör en del av det de-mokratiska problemet med EU.Jag skulle också vilja fråga vad vice statsministerntycker om vår idé att avskaffa somdirektvald institution och förankra det i de nationellaparlamenten. Statsministern har vid något tillfällevarit inne på en sådan tankegång.Anf. 54 Vice statsminister () replik:Herr talman! Jag tror att ska fåfortsätta att väljas direkt, i alla fall inom överskådligtid. Vi ser inte någon bättre lösning på det just nu.Däremot är det alldeles rätt att vi i den här makt-balansen starkt vill värna de nationella parlamenten.Det vill vi göra av rent demokratiska legitimitetsskäl.Vi tror att det som sker där är mer begripligt för män-niskor, de nationella parlamentarikerna är närmaremänniskorna. Vi tycker att det är en viktig del också iEU:s utveckling.I EU kan man inte ta in hur många frågor somhelst, säger . Det beror lite grann påhur man gör det. var det ingen somkunde tro att vi skulle tala om arbetslöshetsfrågorinom EU. gör vi det, men inte därför att EU harfått beslutsrätt på det området utan därför att EU-länderna, regeringarna och parlamenten finner att detär bra att vi samråder om de frågorna, sätter upp vissamålsättningar, rekommendationer och gör jämförelserför att på det sättet utveckla de olika nationella poli-tiska initiativen. Jag tror att det är ett mycket bra sätt.Men då passade inte det traditionella EU-beslutsfattandet. Det är därför man talar om att det ärett tydligt mellanstatligt samarbete och att det är enhelt annan metod man använder, nämligen den öppnasamarbetsmetoden.Anf. 55 () replik:Herr talman! Den öppna samarbetsmetoden harinte utvärderats ordentligt . Det bör man väl göra. ligger kanske också en risk för en väldig pressfrån kommissionens sida.Men jag är väldigt nöjd med inställningen till denationella parlamenten som regeringen genom uttalar, herr talman. Det är viktigt attde är positiva. Men jag tycker nog att man måsteifrågasätta just en institution som idess nuvarande form. Det är ju det som får EU attlikna någon sorts embryo till en statsbildning.Sedan frågan om en stark kommission. Jag kan juförstå att vi får argumentera ett tag innan vi får enbred uppslutning kring vår ståndpunkt att omvandlakommissionen till ett sekretariat åt rådet. Men ettförsta steg borde väl vara att förstärka de nationellaparlamenten genom att ge dem också initiativmöjlig-heter, något som saknas med kommissionens initia-tivmonopol. Jag skulle vilja att vice statsministernreflekterade lite kring detta.Jag vill också säga att jag tycker att det har sagt i sitt inlägg och även i någonreplik, om jag inte minns fel, om hur sakfrågorna skaavgöras är en något väl pragmatisk hållning i förhål-lande till sådana konstitutionella frågor som vi nudiskuterar. Man måste nog ändå försöka sätta endemokratisk princip i botten för hur beslutsfattandetska ske. Om man sedan på ett okonventionellt sättsom inte binder staterna har diskussioner och erfaren-hetsutbyte på breda områden har vi såvitt jag kanförstå inga delade meningar om det.Anf. 56 Vice statsminister () replik:Herr talman! Jag tror inte att vi ska tillskapa flerorgan, och talar man om att nationella parlamentockså skulle ha initiativrätt tycker jag att man liksomkommer in på ett sidospår. Där tror jag att vi i detinformella samarbete som finns får hålla oss till denorganisation som kallas COSAC. Sedan får de natio-nella parlamenten agera genom sina nationella före-trädare, och det är ju regeringsföreträdarna.Jag tycker nog att från att ha varitganska vildvuxet ändå har börjat leta sig fram till enform där man mer sysslar med de frågor som faktisktär parlamentets. Det vore bra om den utvecklingenkunde fortsätta. Om sysslar medallehanda frågor man inte har någon beslutsrätt övermen det är det som framkommer i medierna blir detnaturligtvis en väldigt underlig bild som människorfår av . Att man koncentrerar sig merdär man ska vara medbestämmande, exempelvis ilagstiftningsfrågor, vore någonting att önska, tyckerjag.Anf. 57 ()replik:Herr talman! Vice statsminister hade samma anslag som jag när det gällerutmaningarna här, nämligen utvidgningen, det demo-kratiska underskottet samt var och hur besluten skafattas.