prot · GP0953 · 2002-01-17 00:00:00 — Det är uppen-bart att det är många som inte är konsekventa när detar ställning till den fortsatta försöksverksamheten.Många vill ha fortsatt försöksverksamhet i ochVästra - den senaste talaren här - men inte ide andra försökslänen. Man har i flera partier gjortolika bedömning på olika områden. I vårt fall menadevi att hade lite speciella förutsättningar attfortsätta, vilket jag redogjorde för i mitt huvudanfö-rande.Jag tycker att på ett nästanövertydligt sätt bekräftar det jag sade i mitt inled-ningsanförande, nämligen att han och många andrainte uppfattar försöken som försök som ska utvärde-ras på vanligt, beprövat, vetenskapligt, eller åtmin-stone omdömesgillt, sätt. Han vet redan hur det skabli. Jag förstår inte vad det är för mening med försökom man redan vet hur man vill ha det. Varför då talaom att det behövs fortsatt försöksverksamhet?Samtidigt säger - , förlåt, det är en viss skillnad - på en gång att dethär handlar om avveckling av starka regioner. Vadhar man för verklighetsuppfattning när man talar omatt vi med den nuvarande försöksverksamheten harstarka regioner i ?Jag nämnde som ett exempel att hela regionför-bundet i län har en budget som är avvad en enda förvaltning i kommun kan ha.Det måste vara det här dubbeltänkandet, som vi kän-ner från en del andra sammanhang, när man tror attnågot eventuellt kommande tillstånd som man önskarsig i någon mening redan existerar. Så är det ju inte.Jag vill verkligen betona, fru talman, att modera-ter och socialdemokrater inte faller i varandras armari regionfrågor. Jag tyckte att jag antydde något av deti mitt anförande. Det finns många skäl att vara kritiskmot mycket i propositionen när det gäller hanteran-det, vilket vi återkommer till.Ingvar låter som en torgmötestalare närhan talar om statscentralism. Får jag fråga: Hur kandet vara statscentralism att ge kanske 15 nya län möj-lighet att överta uppgifter från länsstyrelserna och ikommunalförbund sköta dessa?Anf. 4 () replik:Fru talman! Det var många saker som tog upp här. huvudin-riktning är att vi ska fortsätta att bygga ut det regio-nala självstyret, och då får vi givetvis ta det i etapper.Det hade varit bra att utgå från PARK-kommitténsunderlag i det fortsatta arbetet, där man har gjort vissautvärderingar och har tyckt att vi skulle fortsätta medden här inriktningen framöver för att så småningomhitta någonting. I en utvärdering går det alltid att hittavissa punkter här och där. I - jagsatt inte där, men det finns de här i kammaren somsatt där och som vet detta - fanns det en huvudinrikt-ning som man var överens om, och den har manövergett.Moderaterna har inte gjort några våldsamma av-vikelser när det gäller regeringens proposition. Det ärväldigt svårt att hitta några sådana, bortsett från Skå-ne alltså. Det skulle vara intressant att få en redogö-relse för vilka stora avvikelser som finns. Man haregentligen hamnat på samma ideologiska linje.Vad jag menar när jag talar om statscentralism äratt det i grunden finns ett ideologiskt tänkande att viska ha en oerhört stark stat. Det finns även en pro-blematik i liberalismen, men jag ska inte gå in på dennu, för det skulle föra för långt.När jag talar om starka regioner är det väldigt re-lativt, men det finns i alla fall en styrka i utvecklings-potentialen när det gäller det regionala självstyret.Måhända var det kanske en överdrift när jag sade "förstarka regioner".Anf. 5 ()replik:Fru talman! Det var nog en överdrift när IngvarSvensson talade om statscentralism också. Jag fickinget tydligt svar på frågan: Hur kan det faktum attlänsstyrelserna, regeringens organ, får avstå utveck-lingsuppgifter till kommunalförbund betecknas somett steg mot mer av statscentralism? Det har jagmycket svårt att se. Det måste vara någon annanverklighet som egentligen talar om.När det gäller vår syn på politiska nivåer över hu-vud taget antydde jag i mitt anförande att när vi talarom subsidiaritet kan vi mena mycket - det kan IngvarSvensson också. Men en sak är att den enskilde med-borgaren ska ha mycket att säga till om och att vi inteska ha för många nivåer med beskattningsmakt.Jag nämnde i mitt anförande att ett argument förGöran för att ha många nivåer just var att hanville ta ut mycket skatt. Det är bakgrunden till att vimenar att det inte ska finnas för många nivåer som tarut skatt av medborgarna.Däremot ska vi naturligtvis ha starka kommuner -starkare än , enligt vår uppfattning - och vi skaha en stark och handlingskraftig stat. Dessutom har vivår EU-gemenskap att tänka på. Men vi tror att det ärfel väg att gå att utveckla ytterligare en mellannivåmed beskattningsmakt.Svara framför allt på frågan om statscentralismen,!Anf. 6 () replik:Fru talman! Vi har redan en mellannivå - NilsFredrik kanske inte har observerat det. Dennivån ligger inte över primärkommunerna, men denligger på den regionala sidan, även om den har speci-ficerade uppgifter.Frågeställningen om statscentralismen är intres-sant. Vad man gör är inte att säga "nej, ni får ingetsom helst inflytande" osv., utan man skapar ett sy-stem som är svagt och som inte har samma genom-slag för folkviljan i förhållande till den idé som finnsi . Där är det en utveckling, mendet är ingen absolut statscentralism. Det är en ut-veckling åt det hållet från ett annat läge. Det var detsom var mitt synsätt.Anf. 7 ():Fru talman! För mig handlar demokrati om män-niskors rätt att styra sig själva. Det är också vad da-gens debatt borde handla om: hur vi ska göra detmöjligt för fler att få ökat inflytande över sin egenvardag och hur vi ska ordna samhället så att beslutfattas så nära dem som berörs av besluten som möj-ligt.För leder övertygelsen till att vi villorganisera samhället underifrån. Vi vill börja medden enskilda människan och hennes frihet och möj-ligheter i vardagen. Vi vill utgå från människors fri-villiga samverkan för att lösa en mängd problem ochförtretligheter i det lilla sammanhanget. Grunden äratt människor sluter sig samman därför att vi vet att viblir starkare tillsammans.Men ska det bli meningsfullt att stärka de frivilli-ga gemenskaperna måste samhället också organiserasså att makten byggs underifrån, så att man inte hind-rar de nära sammanhangen från att fatta beslut. Detkrävs att man som rikspolitiker ibland vågar släppataget och lita på att människor faktiskt vet bäst självavilka behov de har.Det måste, fru talman, vara grunden för samhäl-lets organisation, för de politiska nivåerna, att politis-ka beslut ska fattas så nära de berörda som möjligtoch att det finns både resurser och frihet att fatta debeslut som människorna lokalt och regionalt efterfrå-gar. Därför är det parti som tydligastslåss för kommunalt självstyre, som avvisar alla för-sök till statlig klåfingrighet när det gäller kommuner-na och som konsekvent verkar för att låta människorstyra sig själva och bilda eget också i strid med gamlamakthavare.Frågan om regioner är en annan sida av sammamynt. Med tron att samhället ska, ja, måste byggasunderifrån blir detta naturligt.När kommunen är för liten och staten är för stormåste man bejaka en regional nivå. Det är en nivåsom har kraft att fatta stora beslut om sjukvård, infra-struktur, regional utveckling, kollektivtrafik, kultur-satsningar och mycket annat. Det är också en nivåsom är tillräckligt nära och överblickbar för att män-niskor, organisationer, småföretagare och anställdaska känna att den går att påverka.Fru talman! Det är ingen slump att de flesta länderhar en regional nivå. På de flesta håll har den växtfram därför att man har sett ett behov av att regionaltfå råda över just regionala frågor. I många fall har dethandlat om hur man ska skydda regionerna mot cen-trala regleringar och central klåfingrighet.Det är heller ingen slump att just saknaren tydlig regional nivå, att kommuner och landstingegentligen är samma sak men med olika uppgifter.Det kommer givetvis också ur historien, ur en historiasom handlar om att styra, reglera och kontrolleramedborgarna.Dagens samhällsorganisation har alltmer kommitatt utmanas av hur verkligheten ser ut, av självständi-gare människor med krav på att själva få bestämmaoch av en snabbt föränderlig omvärld. Det gör attlandet kan styras som när statens finanser på fickan. Samhällsorganisatio-nen utmanas också av ett tilltagande samarbete mel-lan regioner som strävar efter större självständighet.Detta sker i , , ochItalien, ja, t.o.m. i Sverige.Fru talman! Försöken med en ny, regional nivåhar än så länge varit framgångsrika. Företagen i deberörda regionerna har uppskattat att ha en stark ochtydlig partner. De lokala utvecklingsprogrammen harvunnit på en sammanhållen regional nivå. Den regio-nala nivån har blivit tydligare för medborgarna, ochden har kunnat ta på sig nya roller.Ändå väljer regeringen att backa tillbaka och för-söka vrida klockan bakåt när utvecklingen har en heltannan inriktning. Man väljer att på nytt centralisera,centralstyra och peka med hela handen.Visst önskar jag att det fanns mildare sätt att se påsaken och att man skulle kunna utgå från att regering-en har goda avsikter. Men så är det inte. En apelsin ären apelsin. Ett äpple är ett äpple. Topp-styrning och centralisering är och förblir toppstyrningoch centralisering.Det hjälper inte att regeringen försöker dölja am-bitionerna bakom välvilliga formuleringar om sam-verkansorgan, självstyre och lokal kraft. Bortomhögtidstalen och de vackra formuleringarna döljer sigen krass politik som syftar till att förhindra regioneratt driva en annan politik än den som för dagen är påmodet i Rosenbad.Man behöver inte ens skrapa på ytan för att upp-täcka att socialdemokratin tycker att självstyret hargått för långt och att det nu är dags att skärpa kon-trollen.Det skull vara berömvärt om regeringen och soci-aldemokraterna i kunde erkänna att det ärså - att ni inte tycker att självstyret är något att hängaupp sig på och att ni faktiskt tycker att riksdag ochregering fritt ska styra och ställa i kommuner, lands-ting och regioner. Ni ger hellre makt till landshöv-dingar och statliga myndigheter än till lokalt förtro-endevalda. Ni tilltror, när allt kommer omkring, fak-tiskt inte lokalt valda förmågan att fatta beslut som ärbra för de egna medborgarna.Då skulle vi också kunna få ett val som handladeom ideologi - om självstyre eller centralisering - ochom hur vi ska styra samhället, där man inte gömdedjupa ideologiska konflikter bakom kaskader av ordoch försök att blanda bort korten.För så är det, fru talman. Regeringen försöker gesken av att det inte skulle vara någon skillnad mellankommunalförbund och självstyrande regioner. Mendet är en stor skillnad mellan en kraftfull region medbeskattningsrätt och ett kommunalförbund, där en-skilda medlemmar kan hoppa av till följd av varjeenskild fråga. Det är stor skillnad mellan en region,som har den faktiska beslutanderätten i frågor ominfrastruktur och regional utveckling, och ett kom-munalförbund, som är beroende av att varje kommunför sig skjuter till medel och följer besluten.Regeringen låter påskina att de nya regionförbun-den inte får mindre att säga till om än regionerna. Där regionerna hade beslutanderättöver planer och program får regionförbunden infly-tande över planer som fastställs av landshövdingen.Regionerna har stort inflytande över kulturmedel,men regeringen förnekar de nya regionförbundensamma möjlighet.Fru talman! Det är ändå inte bara regeringen ochsocialdemokratin som förtjänar kritik . I nästanlika stor utsträckning gäller det . Utanderas villiga bifall hade vi kunnat fatta beslutom att permanenta regionbildningarna och tillåta flerregioner att uppstå. Vi hade kunnat stärka den regio-nala demokratin i stället för att försöka förhindra attden utvecklas.Moderaterna talar ofta och gärna om att stärka detlokala självstyret. Ofta - det ska erkännas - röstarman tillsammans med oss när det handlar om attvärna självstyret mot statlig klåfingrighet.Men när det kommer till regioner blir tonen enannan. Då finns inte självstyrelseargumentet längre.Då finns inte ambitionen att öka den regionala mak-ten för att inskränka den statliga makten.Den moderata lösningen är i stället att avskaffaregioner och landsting. Men då blir moderaternaverkligen svaret skyldiga. Om inte regionerna skasköta sjukvården, vem ska då besluta om den? Ominte regionerna ska ha ansvaret för regional infra-strukturplanering, vem ska då ha ansvaret? Om interegionerna tar tag i kollektivtrafiken, vem tar då tag iden?Vi har hört ett svar tidigare. ska er-sätta landstingen med en sjukvårdspeng. Det är kan-ske gott och väl, men då ska man också tala klarspråkom förlängningen. Man vill inte ha offentligt ochprivat driven vård bredvid varandra, utan man villhelt enkelt avskaffa det offentliga huvudmannaskapetför vården. Man tycker faktiskt att det privata alltid ärbättre än det offentliga, och man vill därför minskadet gemensamma rummet.Om det inte är så, vad är då alternativet? Detmåste rimligen vara så att moderater tycker som soci-aldemokraterna, dvs. att svaga regionförbund medregeringen som överrock är att föredra och att det ärbättre att regering och riksdag beslutar om lokala ochregionala frågor än att lokalt och regionalt folkvaldagör det.Är det t.o.m. så att man tycker att frågor som be-slutas regionalt inte är så viktiga? Bryr man sig interiktigt om vad som händer med regional kollektivtra-fik, med regionala infrastrukturplaner eller med regi-onal kultur?Frågorna är många, fru talman. De blir inte färrenär man ser hur agerat i frågor om regi-oner i . Plötsligt gäller inte moderaternasprincipiella hållning att regionerna ska avvecklas. Nuska vissa regioner avvecklas, medan andra ska varakvar.Det enda som verkar motivera detta är att mode-raterna i en region har misslyckats och vill skyllamisslyckandet just på regionen och att iden andra regionen varit så framgångsrika att mangärna vill fortsätta att styra självständigt.Moderaternas tunna förklaringar om att , tillskillnad från hela övriga , är en homogen ochhistorisk region håller inte. Varför driver man i så fallinte frågan att ska bli region? Varfördriver man inte frågan att ska få utökat själv-styre? Hur förklarar att man beskriverSkåne som homogent och en naturlig region, medanman inte vill beskriva i samma termer?Jag har hört försöken att förklara detta. Jag kanbara konstatera att det ibland är bäst att vara tyst. Oftablir förklaringen pinsammare än den ohållbara åsikteni sig. När man har gjort principlösheten till högstaprincip bör man nog också försöka avstå ifrån attförklara det principiella i sin hållning.Fru talman! Jag kan, liksom många andra, varaglad över att man i och fårfortsätta regionförsöken och att man där kan ägna enperiod åt att försöka finna och stärka formerna för enännu bättre fungerande regional nivå och lägga energipå att stärka demokratin och dialogen med invånarna.Men ändå är det svårt att jubla, för jag vet att vi harvarit nära och att det är många som stått i startgropar-na. Människor i , , , och på många andra håll är besviknadärför att regeringen, understödd av , intevill ge dem möjligheten att utveckla och stärka detegna självstyret.Jag kan också lova att striden inte är slut för Cen-terpartiets del. Vi tänker inte sluta att angripa reger-ingen eller partier som förnekar delar av landet möj-ligheten att styra sig själva. Vi tänker inte luta osstillbaka och vara nöjda. Vi tänker fortsätta slåss förlivskraftiga och självstyrande regioner i hela ,för vi tror på regionpolitikers förmåga att fatta klokabeslut. Vi tror på medborgarnas förmåga att faktisktstyra sig själva, också utan det överförmynderi somregeringens demokratipolitik innebär.Jag skulle vilja avsluta med att yrka bifall till re-servation nr 1.Anf. 8 ()replik:Fru talman! undrar varför vi intehar föreslagit att ska bli en region. Denfrågan var inte aktuell. Man var inte ens med i förstaomgången.Här handlade det om huruvida något av de nu in-ledda försöken skulle få fortsätta ograverat. Det är juen situation när man ska starta och en annan situationnär man har startat.När det gäller landstingen är det viktigt att vi ärmedvetna om att det inte gäller en regional nivå utanett annat slags kommuner. Man säger att vi vill av-skaffa landstingen. Vår inställning är att man skaavskaffa landstingen som politisk nivå. Sjukvårdenkan vara organiserad på många olika sätt - statligt,kommunalt, privat, kooperativt osv. Det är det dis-kussionen handlar om - inte det som tror.Sedan instämmer jag däremot i lovorden för detkommunala självstyret. Där brukar vi ju alltid hasamma åsikt. Det är dåligt i , och detbehöver utvecklas. Men jag är inte så övertygad omatt vi behöver ha något slags överkommuner, för detär vad det handlar om, i form av regioner. Den kom-munala nivån är ändå den som är närmast människor-na, och i kommunalförbund kan kommunerna sam-verka om olika gemensamma frågor.Beträffande staten, för att vara lite fullständig här,delar jag också åsikten att statsmakten naturligtvisska vara begränsad, bl.a. genom att man inte tar uthur mycket skatt som helst av människorna. Däremotska staten vara stark i den meningen att man står uppför saker som staten måste göra. Det gäller rättssam-hället och sådant.Någon principlöshet tycker jag inte att vi har här.Jag argumenterade just i mitt första anförande - mendet kände ju inte till när hon skrevsitt anförande - för de principer som vi utgår ifrån närvi tycker att det räcker med två politiska nivåer iSverige utöver det vi har i form av EU och sådant -nämligen kommuner som kan samverka och staten,som ska ha begränsade men viktiga uppgifter.Så har jag bara en fråga bara som gäller folkligtstöd. hade ett mycket demokratisktsätt att närma sig frågan. Hon säger att människor ärbesvikna. Är det så att det är ettutbrett folkligt stöd i och att männi-skor i , människor som hon träffar pågatan, går omkring och är besvikna över att det intefortsätter ett regionförsök där?Anf. 9 () replik:Fru talman! har vi hört ytterligare ett inläggdär och försöker blandabort korten så att man inte framstår som den somräddar socialdemokratisk centraliseringspolitik. Menjag tror att det är lätt att genomskåda de förklaringarsom försöker gömma sig bakom.Naturligtvis har det funnits mycket barnsjukdomarunder de år då och har haftdirektvalda organ. Vi har suttit i samma PARK-utredning och konstaterat att det finns mycket kvar attgöra just i fråga om det demokratiska arbetet. Mendet som är betänksamt är ju att här väl-jer att återigen backa från ambitionen att stärka dendemokratiska delaktigheten hos medborgaren genomdirekt påverkan på vilka förtroendevalda man önskarha på den regionala nivån till fördel för en landshöv-ding. Är det att stärka det demokratiska inflytandetoch medborgarens delaktighet i utvecklingen av den-nes närområde?Vad gäller principlösheten får jag nog upprepaprecis det som också var inne på isitt anförande. Principlösheten gällde när Moderater-na kom till Skånegränsen. I den frågan bör nog Mo-deraterna återigen förtydliga sig. Det gäller princip-lösheten i att detta homogena, historiska starka Skåneskulle fortsätta ha ett organ för självstyre medan ettstarkt, homogent inte skulle kunna ges möj-lighet att få ett självstyrelseorgan.Anf. 10 ()replik:Fru talman! Landshövdingarna stärks inte omkommunerna i flera län får möjlighet att överta vissauppgifter från . Det är obegripligt kan uppfatta utvecklingen på det sättet. Detinnebär en viss, låt vara begränsad, utveckling av entendens som vi har sett tidigare, att landshövdingar-nas roll börjar renodlas mer mot att de ska vara myn-dighetsutövande. Att skildra detta att de avstår en vissmakt som att de stärker sin makt tycker jag inte ärspeciellt övertygande.Sedan har vi det här med Socialdemokraterna. Detär vi moderater som länge har drivit frågan om ettkommunalförbund - bl.a. genom utredningar som jagsjälv har varit med i - som det bästa sättet att stärkakommuners möjligheter att samverka. Om sedanregeringen till viss del ansluter sig så är de ocksåvälkomna, liksom alla andra.Den demokratiska delaktigheten hos medborgarnatalar om. Den skulle vara hotadgenom att man inte skapar en politisk mellannivåeller överkommuner. Då måste jag fråga, och jagupprepar lite av det som jag sade i mitt förra inlägg:Är det så att har uppfattat att det ären väldig demokratisk delaktighet i försöket i VästraGötaland? Är det ett väldigt folkligt stöd? Är det såatt människor nu går omkring och talar om detta pågator och torg på olika håll och säger att de är be-svikna över att regeringen har lagt fram den här pro-positionen eller att KU har kommit fram till det härförslaget? Är det verkligen den uppfattningen Åsahar? Är det inte så med den delaktighet det talas omhär att de som möjligen är lite arga snarare är diversekommunalpolitiker medan folket är ganska oengage-rat?Anf. 11 () replik:Fru talman! Det är ju beklagansvärt att Modera-terna i den här kammaren inte kan tillstå att manplockar makt från sina egna förtroendevalda när detgäller deras möjlighet att utveckla sin regionala nivåoch lägger tonvikten på en starkare statlig styrningmed en landshövding som får en tydligare roll, meden länsstyrelse som är starkare styrd från staten ochdär kommunerna i en samverkan, med varje kom-muns egen vetorätt, ges en mycket svag faktiskt ge-nomförandemöjlighet. Även borde i dethär underlaget kunna se att så sker.Återigen: Medborgarrollen i de här strukturerna iVästra , eller är ingen folkligfråga. Det är helt rätt. Det har vi diskuterat i PARKunder tillsammans med företrädarna på denregionala nivån. Vad jag säger är att i t.ex. VästraGötaland har medborgarna mycket tydligare kunnatidentifiera politiska företrädare på den regionala ni-vån än vad man tidigare gjorde. Det finns olika orsa-ker till detta. moderata regionföreträdare iledningen har varit tydligt identifierade i mätningar,så det är klart att medborgarna har kunnat identifieraden regionala nivån.Att det för del är att föredra direkt-val framför indirekta val beror på att den enskildainvånaren i faktiskt kan identifieraoch avsätta de förtroendevalda man inte önskar haoch tillsätta dem man önskar ha.Anf. 12 BO ():Fru talman! När vi från liberalt håll tar ställningtill hur man ska organisera ett samhälle är en av defundamentala principerna det som vi brukar kalla denliberala närhetsprincipen, helt enkelt att beslut skafattas så nära medborgarna som möjligt - allrahelst,om det går, av dem själva. Går inte det ska det ske påen så nära nivå som möjligt. Ett antal beslut kan intefattas av var och en av oss utan måste fattas i samver-kan. Då finns det kommuner för det. Kan man intefatta besluten där så får man välja andra nivåer.Det är den principiella inställningen. Sedan är detfråga om hur många nivåer det ska finans i ett land.Det är en rent praktisk fråga som inte är principiell.Den kommer säkert att kunna besvaras olika i olikaländer. Jag förmodar att man kanske kommer fram tillatt det inte behövs så många nivåer när man diskute-rar frågan i . När man diskuterar den i Lux-emburg kommer man kanske fram till någon nivå till.När man diskuterar den i kommer mankanske fram till ytterligare någon nivå. Det är en rentpraktisk fråga. Den bör rimligen diskuteras då och dåi varje samhälle för att se om man har hamnat på enriktig avvägning som är praktiskt möjlig.Men när det väl är gjort, fru talman, är det vår in-ställning att det ska vara direktval till dessa nivåer.Det ska vara så tydligt som möjligt för medborgarnavem som har ansvaret. Ansvaret ska kunna utkrävas.Det kan förstås göras i större utsträckning ju tydligaredet är. Det är den princip som också harkommit till stånd i när vi har bestämt oss föratt ha direktval till sedan ett tjugotalår tillbaka. Det minns jag inte att harvänt sig emot, men så kanske är fallet.När det gäller antalet nivåer och direktval så harde allra flesta länder i , åtminstone länder överen viss storlek, en regional nivå. Och utvecklingenunder senare år går ju definitivt i den riktningen.