prot · GP0994 · 2002-04-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:94Fredagen den 12 aprilKl. 09.00 - 13.35Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 5 april.2 § Kompletteringsval till lagutskottet och för-svarsutskottetTredje vice talmannen meddelade att Kristdemo-kraternas riksdagsgrupp under anmält som suppleant ilagutskottet och i försvarsutskottet.Tredje vice talmannen förklarade vald tillsuppleant i lagutskottetJan ()suppleant i försvarsutskottetJan ()3 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2001/02:349Till riksdagenInterpellation 2001/02:349 av statligt medfinansierad exportfrämjande verksam-het inom jordbruketInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den14 maj 2002.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 9 april 2002JordbruksdepartementetMargareta WinbergEnligt uppdragLena IngvarssonExpeditionschefInterpellation 2001/02:348Till riksdagenInterpellation 2001/02:348 av () omIsraels övergrepp och krigföring mot det palestinskafolketInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den23 april 2002.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 9 april 2002UtrikesdepartementetAnna LindhInterpellation 2001/02:350Till riksdagenInterpellation 2001/02:350 av (-)om stöd till svensk hästsportInterpellationen kommer att besvaras den 23 april2002.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa och inbokadeengagemang.Stockholm den 9 april 2002FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2001/02:328Till riksdagenInterpellation 2001/02:328 av ()om flygplatsInterpellationen kommer att besvaras tisdagen den21 maj 2002.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 8 april 2002UtrikesdepartementetJan O KarlssonInterpellation 2001/02:329Till riksdagenInterpellation 2001/02:329 av () om asylrätten efter den 11 decemberInterpellationen kommer att besvaras måndagenden 13 maj 2002.Skälet till dröjsmålet är resor och arbetsmöten.Stockholm den 9 april 2002UtrikesdepartementetJan O Karlsson4 § Svar på interpellationerna 2001/02:291,292, 293, 294, 295, 296 och 297 omsäkerhetsrådetsresolution 1325Anf. 1 Utrikesminister ():Fru talman! , , , , , och har i likaly-dande interpellationer frågat mig hur jag avser arbetaför att framtida FN-dokument ska bli mer könsneu-trala, hur jag kommer att arbeta för att säkerhetsrådetsresolution implementeras i freds- och konflikt-förebyggande arbete, om jag är beredd att verka föratt en uppföljningsmekanism inrättas för att följatillämpningen av resolutionen, hur jag avser ökakvinnors representation vid svenska delegationer förfreds- och konfliktförebyggande arbete och slutligenhur jag avser arbeta för att mer kraftfullt än genommainstreaming öka kvinnors representation vid freds-och konfliktförebyggande samtal och arbete.Det är bra att den viktiga säkerhetsrådsresolutio-nen 1325 uppmärksammas. Resolutionen höjer deninternationella standarden vad gäller kvinnors med-verkan i arbetet för fred och säkerhet - frågor somangår alla oavsett kön.I dag är fredsbevarande och fredsfrämjande FN-insatser mer mångfasetterade än . De rymmer ettbrett spektrum av insatser som rör militära insatser,men också polisiär verksamhet och insatser för attstärka respekten för mänskliga rättigheter. Operatio-nerna kräver därmed mer än militära kunskaper ochger nya möjligheter att involvera kvinnor i konflikt-hantering, bl.a. som civilpoliser och experter påmänskliga rättigheter. Detta krävs för att öka kvalite-ten på insatserna, eftersom kvinnor i kontingenternaofta bättre än män kan tala med kvinnor i konflikt-drabbade områden om t.ex. våldtäkter, annat våld ochkränkningar mot kvinnor och diskriminering när detgäller att få igen egendom som förlorats under kriget,t.ex. mark och bostäder. Fler kvinnor i kontingenternabidrar också till att minska risken för sexuella över-grepp av FN-personal på lokalbefolkningen, främstunga kvinnor. Vi vet efter FN-insatserna på bl.a.Balkan och i att detta är ett stort problemsom vi måste tala öppet om för att kunna åtgärda.Vad gäller interpellanternas första fråga rörandeinternationella förhandlingar så finns nu genomgåen-de en insikt om att texter bör vara könsneutrala, ochatt de ibland också behöver ange att särskilt kvinnorska stå i fokus för uppmärksamheten. bevakardenna fråga aktivt.Vad gäller implementeringen av resolutionen villjag först peka på vikten av att grundbudskapet förs ut:att arbete för fred och säkerhet är något som allamåste ges möjlighet att delta i, oavsett kön. Vi börfrån svensk sida agera i enlighet med resolutionensanda och även påverka andra länder att göra det. Vibör särskilt överväga åtgärder för att få med flerkvinnor i FN:s och fältmissioner. Vi börockså själva utbilda all utsänd personal - och gärnalokala myndigheter i krigsdrabbade områden - ikvinnors och mäns olika villkor, utforma riktlinjer idetta syfte, avsätta resurser och involvera lokalakvinnogrupper i samtal med utsända missioner på allanivåer. På så sätt skapar vi effektivare insatser ochmer hållbara lösningar för konflikthantering.Jag vet att det redan nu finns en mycket god sam-verkan mellan den svenska försvarsmakten och orga-nisationer som Kvinna till kvinna både i utbildning avpersonal och i fält. Det är angeläget att denna vidgasoch formaliseras bl.a. vad gäller våld mot kvinnor ochmekanismer för samverkan med lokala kvinnor.SWEDINT har en viktig roll som kan vidareutveck-las, bl.a. eftersom utbildar både militäroch civil personal och såväl svenska som utländskadeltagare i internationella insatser. Även andra aktö-rer kan bidra till att roll stärks i detta arbete.Jag håller med interpellanterna om att det är an-geläget att öka andelen kvinnor som arbetar medfreds- och konfliktförebyggande arbete och att nomi-nera fler kvinnor till höga tjänster för att få in erfa-renheter och synpunkter från de kvinnor som hardrabbats av väpnade konflikter.Sverige kan och bör göra mer på detta område.Regeringen förbereder ett uppdrag till Försvarsmak-ten där regeringen begär just en redovisning av vilkaåtgärder som ska vidtas för att tillgodose FN-resolution i Försvarsmaktens fredsfrämjandeverksamhet. Som ett första led i detta arbete anordna-de Försvarsmakten ett seminarium i syfteatt inventera och utveckla myndighetens kompetensavseende genderperspektiv på krishantering.Vad gäller förslaget om en uppföljningsmekanismså är tanken intressant. Jag vill dock gärna avvaktaden rapport som lägger fram i höstsom uppföljning till resolution 1325.Både kvinnor och män måste systematiskt ta hän-syn till kvinnors erfarenheter och villkor. Sådan ma-instreaming - dvs. att uppmärksamhet på kvinnor ochmän ska finnas i all verksamhet - är om den tillämpasfullt ut ytterst verkningsfull. Men mainstreamingkommer att kräva skärpt fokuspå kvinnors villkor. Det är viktigt för att bygga enfreds- och säkerhetspolitik som i lika hög grad om-fattar kvinnor och män.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikesminister för ett väldigt bra svar. Det var bra och det varinnehållsrikt, och jag noterade särskilt att hon poäng-terade att förslaget om uppföljningsmekanismer varintressant och att det finns förhoppning om att manska kunna följa upp det efter det att man har fått rap-porten.Vi har haft möjlighet att följa ochfölja upp den speciella styrka som har funnits frånSveriges sida och som även finns i Afghanistan.Det är en grupp mycket välutbildade och mycketkompetenta män som befinner sig där nere för attutföra ett oerhört svårt och komplicerat arbete. Iframtiden tror jag att man trots all kompetens somfinns i den typen av styrka skulle kunna få en ytterli-gare dimension i sitt kunnande om man också hadekvinnlig kompetens med. I den typen av tudelat sam-hälle är det oerhört viktigt att lättare kunna nå denandra halvan av befolkningen, dvs. den kvinnligahalvan av befolkningen, som inte på ett naturligt sättkan ha kontakt med en sådan styrka. Det är viktigt atttänka sig in i vad det konkret kan innebära att utföraett arbete men också vad det innebär att finnas i entvåkönad konstellation i ett land och visa på möjlig-heter att jobba på ett jämställt sätt, dvs. att kvinnoroch män har kompetens som kompletterar varandra.Det här är ett bra och konkret exempel.Vi förde fram i den politiska dimensionen närkonflikten i var som allra hetast hurviktigt det var att ta med de afghanska kvinnornaskompetens i arbetet och inte bara ta hänsyn till män-nens synpunkter i exilen. Kvinnorna var ju inte orga-niserade på samma sätt som vi är vana vid eller sommännen var. Det gäller också att vara lyhörd för andrasätt att organisera sig och ge uttryck för uppfattning-ar. Det måste vi lära oss. Vi är själva så vana vid attorganisation och kommunikation fortgår på ett endasätt därför att män av tradition har haft monopol påatt bygga upp strukturerna.Det här var något jag tänkte på när jag ingick i re-geringsdelegationen i , den breda konferen-sen med en bred agenda. Trots att jämställdhet ochgender nämns i slutdokumentet är det inte tillräckligt.När man blickade ut över den nästan totalt manligaförsamlingen som fick ansvaret för att följa upp deviktiga beslut som fattades kunde man känna en skep-sis. Kommer de ökade biståndsinsatserna och deinitiativ som har tagits att komma män och kvinnortill lika del? Jag tror inte att de kommer att räcka. Omfattigdomen i världen ska halveras - vilket också ären säkerhetspolitisk fråga - måste också mer än hälf-ten av resurserna från bistånd osv. till utvecklingslän-derna fokuseras på kvinnorna. Om inte kvinnornalyfts upp ur fattigdomen lyfts inte heller hela familjeneller landet ur fattigdomen.Det finns mycket att göra för att hitta metoder ochstrukturer och för att fokusera på att människor ska tasitt ansvar. Jag vet att man i arbetar med ettprojekt, Global Goods, gemensamma nyttigheter. Detär ett projekt med fokusering på vatten. Där talas omhur vi ska jobba för att få in genderperspektivet. Vat-ten är en handels-, hälso- och säkerhetsfråga. Det ärviktigt att kvinnoperspektivet kommer in på ett or-dentligt sätt.Jag skulle vilja veta lite mer hur utrikesministernser att uppföljningsmekanismerna kan utvecklasframöver.Anf. 3 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret på våra interpellationer. Jag antar att det ärganska unikt att en kvinna från varje parti ställerungefär samma fråga till en minister. Tonen varmycket positiv, men jag är inte helt nöjd. Jag skullevilja ha ett ytterligare förtydligande.Resolution innehåller en mängd krav, bl.a.att alla aktörer uppmanas att involvera genusperspek-tivet i planering och att skydda kvinnor och flickorfrån genusbaserat våld.För att kunna göra detta är det viktigt att aktörernavet vad genusperspektiv innebär, dvs. har kunskapom könsmaktsstrukturer. Den kunskapen och med-vetenheten skapar möjlighet till analys om varförnågot sker och ger möjlighet att vidta åtgärder.Utrikesministern sade i sitt svar att fler kvinnorminskar risken för sexuella övergrepp av FN-personalpå lokalbefolkningen. Det är mycket upprörande menockså mycket vanligt att män i internationella insatserbegår övergrepp. Jag har sett detta t.ex. i Moçambi-que. När t.o.m. FN-personal utför övergrepp motunga kvinnor i länder de är stadda att skydda ochhjälpa förstår alla att resolutionens krav och meningär absolut nödvändig att förverkliga. Är det utrikes-ministerns uppfattning att ett av motiven för kvinnor ien insats är att se till att deras manliga kolleger integenomför övergrepp, att vara katalysatorer?Ministern svarar också att kvinnorna bättre änmän kan tala med kvinnor i konfliktdrabbade områ-den om t.ex. våldtäkter och annat våld. Det kan varavåld som kanske deras manliga kolleger har utfört.Det är mycket som behöver ut. Det är braatt tala om detta. Det är mycket bra att lyfta upp dessafrågor, men det är också mycket viktigt att sätta tillalla medel för att stävja detta, ge alla, både kvinnoroch män, kunskap om genusperspektivet. Ingen kvin-na ska behöva riskera att utsättas för sexuella över-grepp av personal i internationell fredsstyrka.Genuskunskap ger också vetskap om vad somsker och att det är en del av könsmaktsordningen närFN-personal ger sig på lokalbefolkningen. Det härmåste genomsyra hela personalen. Jag hoppas attutrikesministern menade genuskunskap när hon tala-de om utbildad utsänd personal i sitt svar.I min interpellationsdebatt med försvarsministernom genusfrågor inom försvarsmakten och krishan-tering sade han att utbildning i hela försvarsmakten ikönsrollsfrågorna och genderperspektivet är centralt.Han tog också upp det beslut som fattats av regering-en om det seminarium om genusperspektiv och mili-tär krishantering som utrikesministern också tog upp isitt svar till oss. Försvarsministern ansåg att all mili-tär personal behöver kunskapen. Är det utrikesminis-terns uppfattning att genusperspektivet också måstegenomsyra personalen i den civila krishanteringen?Fru talman! Vi ställde också frågor om hur kvin-norepresentationen ska ökas. Svaret som ministerngav var lite svårt att förstå. Därför skulle jag vilja haett klargörande. Är det så att man bara tänker nomine-ra fler kvinnor till sådana tjänster? Jag tror att detbehöver utvecklas en strategi för att komma till rättamed detta. Jag upprepar frågan: På vilket sätt ämnarutrikesministern verka för att öka kvinnorepresenta-tionen?Anf. 4 ():Fru talman! Först vill jag också tacka för svaret påinterpellationerna. Svaret visar, liksom de likalydandeinterpellationerna, att det finns en stor enighet omvikten av att kvinnor involveras i fredsarbetet på etthelt annat sätt än hitintills. Men jag tycker nog ändå,till skillnad från , att utrikesministernssvar var lite lamt. Jag hade nog väntat mig lite mer goi det. Svaret talar om vad som görs och vad som be-höver göras men inte hur.Avsikten med den gemensamma aktiviteten är attväcka regeringens mesta möjliga uppmärksamhet påatt kvinnors kunskaper och erfarenheter behövs ochär nödvändiga i förebyggande och direkt fredsarbete.Avsikten är också att mer eller mindre avkräva vissaaktiviteter av regeringen för att i konkret handling iolika organ och institutioner för mänskliga rättigheterföra upp kvinnans rättigheter att delta i fredsfrämjan-de arbete.Jag vet att regeringen är aktiv när detgäller att påvisa behovet av att kvinnors kunskaperoch erfarenheter måste tas till vara i fredsarbetet. Detkan aldrig nog understrykas hur angeläget det är. Detär också en rättighets- och jämställdhetsfråga att hamöjlighet att få vara med. Jag är dessutom övertygadom att kvinnor kan ha en särskilt viktig roll i freds-uppbyggande arbete. Jag anser att det är en förutsätt-ning för att fredsarbete över huvud taget ska lyckasatt ha med kvinnor och män i de förebyggande freds-samtalen och i det direkta fredsarbetet. Det är en stororätt mot demokrati och mänskliga rättigheter omfredsarbetet, på vilken nivå det än gäller, är könsbun-det. Vi behöver bara titta ut över världen för attse att krigets och terrorismens våld drabbar såvälkvinnor och barn som män.Det som väckte min insikt om att kvinnor behöv-des och saknades i fredsprocesser var mitt engage-mang för situationen i bl.a. Bosnienoch och andra länder på . Mendet var kanske framför allt de systematiska våldtäk-terna som kvinnor och flickor utsattes för, alla debilder och artiklar, de många samtal som fördes ochalla konferenser som hölls för att få stopp på kriget.Jag minns aldrig att jag såg en bild på att det fanns enkvinna med i sammanhanget, dvs. en kvinna somkunde föra de utsatta kvinnornas och barnens talanoch föra fram ett annat perspektiv på krigets hemsk-heter men också peka på olika vägar för att få slut påvåldet och komma ur en svår situation.Fru talman! Jag är så naiv att jag tror att om det iden innersta cirkeln vid fredsdiskussioner osv. när detgäller hade funnits med några erfarna ochkloka kvinnor hade förmodligen t.ex. Daytonavtaletfått ett annat innehåll. Och vi hade sluppit en delproblem som finns i t.ex. Bosnien-Hercegovina.Då hade förmodligen Kosovo också funnits med iavtalet, och vi hade kanske sluppit åtminstone ettkrigs ohyggliga konsekvenser. Jag tror inte heller attkvinnorna hade tillåtit att man som förhandlingspart-ner hade haft despoten, diktatorn och den maktfull-komlige med i fredssamtalen.Hans ambition var ju inte fred utan dess motsats,underkastelse till vilket pris som helst.Utrikesministern berör i sitt svar bl.a. mainstrea-ming-instrumentet. Det är i och för sig ganska bra,men enligt min uppfattning är det ett ganska uddlöstinstrument. Då undrar jag vad utrikesministern tänkergöra för att spetsa till det och andra gångbara instru-ment, så att kvinnan i realiteten får en mer framskju-ten plats och en betydande roll i fredsarbetet och i detpolitiska arbetet över huvud taget på internationellnivå.Anf. 5 ():Fru talman! Jag vill också tacka utrikesministernför svaret.Vi har skrivit de här interpellationerna för att få enbred debatt och för att lyfta fram de här frågorna, somvi som sitter här är så överens om. vet vi attden här frågan är kontroversiell i alla de manligastrukturer som det handlar om. Därför är det oerhörtviktigt att man jobbar mycket med den här frågan.Vi ser naturligtvis resolution som en storframgång. Den är mycket omfattande, och den inne-håller många punkter om hänsyn till och skydd förkvinnor och barn i krissituationer. Det kanske vikti-gaste handlar om att ta vara på kvinnors förmåga ochresurser såväl i konfliktförebyggande som fredsska-pande aktioner. Vi vet alla att kvinnor och barn drab-bas hårdast i alla konflikter. De har setts som offer -och de är också offer - men de har inte fått agera.Ändå är det kvinnorna som upprätthåller det civilasamhället, som gör att någonting kan fungera trots demest vidriga omständigheter.Om vi ska åstadkomma en verklig implemente-ring av det som står i den här resolutionen krävs deten rad åtgärder och förändringar, både här hemmaoch internationellt och i vårt internationella arbete.Det krävs mycket träget arbete, information och ut-bildningsinsatser, som också påpekar såklart.Ett sätt skulle kunna vara att man tillsätter en na-tionell arbetsgrupp för att följa de här frågorna ochför att också komma med förslag. Det är ju mångasmå detaljer som behöver följas upp på många områ-den. Det är svårt att ha en överblick annars. Jag villhöra hur utrikesministern ser på en sådan fråga.Utrikesministern nämnde också organisationenKvinna till Kvinna och dess pionjärarbete, särskilt påBalkan. Den finns nu också i och i Ge-orgien. var en grupp kvinnorfrån hela här. Jag träffade dem här i riksdagenihop med bl.a. De vittnade samstäm-migt om vilken betydelse Kvinna till Kvinna har haftför dem. En kvinna från sade: Vi hadealdrig klarat oss utan deras stöd. De känner sig oer-hört utsatta och ensamma.När det gäller kvinnorepresentation på olika sättvill jag bara ta upp ett exempel. ambassadörvid Natodelegationen i , , vari utrikesutskottet . Jag frågade honom hur detser ut med kvinnorepresentationen där. Han sade:Visst är det dåligt både i staber och i delegationer.Det finns en del kvinnor i det svenska Natoarbetet.Jag fick t.ex. ett protokoll från SCEPC, , förcivila frågor. representerades av fyra kvinnorvid ett möte. Det var ganska fantastiskt, men det varnog ett undantag, och det var ju inte riktigt på toppni-vå.Anna betonar i svaret att kvinnor kan spelaen större roll när det gäller andra områden än rentmilitära. Det är givetvis riktigt. Det håller vi absolutmed om, och det är mycket viktigt. Men även när detgäller militära fredsbevarande insatser kan kvinnorspela en större roll. Ett sätt att främja en sådan ut-veckling är att man har allmän värnplikt, omfattandebåde kvinnor och män. Vi i anser att detär självklart utifrån ett jämställdhetsperspektiv inomsåväl det internationella som det nationella fredsar-betet. Försvaret ska se till kompetens och inte till kön.Det är viktigt också när det gäller en kvalitetshöjningav värnpliktsförsvaret. Vi menar alltså att kvinnor ochmän ska ha samma rätt och samma skyldighet attdelta och att värnplikten och civilplikten bör innefattakvinnor på samma villkor som männen. Jag undrarhur ser på den frågan utifrån den aspektsom vi diskuterar här i dag.Så till uppföljningsmekanismen. Jag kan ha för-ståelse för att vill avvakta rapporteninnan man bestämmer hur utformningen ska bli, menjag tror att vi kan vara överens om att en uppfölj-ningsmekanism behövs på ett eller annat sätt. När detgäller hur den ska se ut kanske vi ska avvakta rapp-orten, men vi ska ändå ha klart för oss att frågan be-höver följas upp.Anf. 6 Utrikesminister ():Fru talman! När jag var i FN:s generalförsamlingsenast hade jag min 11-åriga son med mig. När hanklev in och såg FN-miljön var han väldigt imponerad.Sedan tittade han sig runt, och hans första fråga var:Mamma, var är alla tjejerna någonstans?Självkritiskt får jag väl erkänna att jag tror att han,även om han är van vid en helt annan miljö i ,skulle reagera ungefär likadant om han såg freds-främjande insatser, inklusive dem där ingår.Vi är ju överens om att det är alldeles för låg kvinno-representation, både när det gäller andra FN-insatseroch de fredsfrämjande insatserna.Skälet till att jag inte ger mer konkreta besked om hur vi ska komma till rätta med detta när detgäller strategier och åtgärder är att vi precis nu harblivit klara med hur vi ska få ny personal till försva-rets internationella verksamhet. har be-handlat detta, och utifrån riksdagsbehandlingen avpropositionen får Försvarsmakten nu ett uppdrag somgäller hur man konkret ska öka kvinnors andel ochkvinnors representation. Jag räknar med att regering-en kan komma tillbaka efter det här uppdraget med enbetydligt mer utvecklad strategi.Det handlar självklart om utbildning. Det handlarom hur man arbetar med attityder. Det handlar omhur man nominerar och hur man arbetar med nomine-ringar. Det handlar inte minst om att samarbeta medolika FN-organ och med enskilda organisationer, somSverige redan har gjort . har jude gett en rad väldigt viktiga bidrag tillFN-organ, till forskning och till enskilda organisatio-ner för att man ska diskutera de här frågorna ochförsöka öka kvinnors andel och kvinnors inflytande.Skälet är självklart att vi ska få bättre insatser föralla. Det exempel som ni har tagit upp om att det hadebetytt mycket för om det hade varit fler kvin-nor involverade i arbetet på är väldigt tydligt.Självklart är det inte - och det tror jag ocksåframgår av mitt svar - i första hand kvinnorna somska ta itu med övergreppen mot den lokala befolk-ningen. Det är inte heller ett huvudskäl för att vi skaha fler kvinnor i det här arbetet. Detta är självklart enledningsfråga. Det är ledningarna för insatserna sommåste ta det här på allvar och arbeta väldigt hårt meddet. Men jag tror att en sidoeffekt av fler kvinnor iinsatserna blir att man minskar de här riskerna och attledningen för operationerna känner en ännu störrepress på att faktiskt ta de frågorna på allvar. Precissom säger är det fullständigt oac-ceptabelt att man får se övergrepp från dem somfaktiskt är där för att hjälpa.Självklart ska genuskunskapen inte bara vara tillför den militära verksamheten eller vissa verksamhe-ter utan för all verksamhet, inklusive den civila. Detär inte minst viktigt när man kommer in på de delarav den civila verksamheten som t.ex. handlar ompoliser, rättsväsende och liknande. Där är det viktigtatt man också har kvinnor representerade.Vi är också överens om att det är viktigt med enuppföljning och att det är viktigt att man har en upp-följningsmekanism. Jag tycker att vi ska återkommaoch diskutera hur den ska se ut när vi har sett FN:segna förslag. Men vi kan ju tänka oss att detta inklu-derar återkommande rapporter till FN, där man verk-ligen följer upp hur det går, där man visar med stati-stik, rapporter och djupstudier, t.ex. , hurarbetet och implementeringen har utvecklats. Ennationell arbetsgrupp tror jag också kan vara utmärktnär det gäller att följa upp detta och se hur det går pånationell nivå.