prot · GQ0933 · 2002-12-10 00:00:00 — Jag tror därför att det är viktigt att också Vänster-partiet funderar på att massförstörelsevapenär massförstörelsevapen, och att man måste ta i gans-ka rejält om man har att göra med regimer som ärberedda att använda dem. vet också attSaddam har varit beredd att använda dem tillexempel mot sin egen kurdiska befolkning. FN harsagt: Han ska avväpnas.Anf. 94 () replik:Fru talman! Det är alldeles riktigt att det är enframgång att hanterar frågan, ochjag står helt bakom FN-resolutionen och vapenin-spektörernas arbete. Det är viktigt att klargöra attSaddam är en av de värsta diktatorerna idenna värld och har satt sig över alla interna-tionella beslut om avväpning och att bete sig på ettciviliserat sätt både mot sina grannar och sin egenminoritetsbefolkning.Men frågan är: När är det rätt att säga att ett krigska utbryta? Också jag anser att FN som sista åtgärdska ha rätten att tillgripa våld. FN ska vara den endainstans som har den rätten, till skillnad från bomb-ningarna av då FN ställdes åt sidan ochUSA och Nato tog sig rätten att bomba och förstörainfrastruktur och döda människor.Om FN ska ta sig rätten att använda sitt våldsmo-nopol måste man vara väldigt övertygad om att detfinns bevis om att detta är den sista utvägen för attförhindra någonting värre. Jag kan till exempel tyckaatt FN:s agerande i var så svagt att vi sett ibackspegeln säkert kan vara överens om att FN där påett tidigare stadium borde ha gått in med hot ochdirekt våldsanvändning för att få slut på de massakreroch de massmord som pågick.De bevis som har presenterats har varitUSA:s anklagelser helt utan bevisföring och utan har lagt fram det man säger sig veta, nämligenbåde att det finns massförstörelsevapen och att Sad-dam har varit beredd att använda dem. Desenaste tio åren har knappast varit känt för attvara den mest aggressiva makten i regionen. Det är enmycket trängd regim vi ser som knappast har medelatt utgöra ett hot mot sina grannar.Anf. 95 () replik:Fru talman! När det gäller Kosovo är det riktigtsom säger. Det fanns inget entydigt stöd ifolkrätten för den insatsen. Jag håller med att det finns andra tillfällen där man tycker att FNskulle ha agerat mycket snabbare och hårdare.Det är just detta som är problemet med humanitä-ra interventioner. finns en del stormakter somhar ett veto i som kan göra att helavärldssamfundet blir fastlåst och inte kan göra nå-gonting. Det är naturligtvis olyckligt om det sker.När det gäller ska avväpnas.Det är det beskedet han ska ha. Jag håller med LarsOhly om att det nu är viktigt att påtala för amerika-nerna att det är är dags för dem att överlämna sinabevis till vapeninspektörerna. De får lite tid att läsasina 12 000 sidor. Är det sedan så att de kan visa atthan ljuger i dokumenten ska de gå till ochsäga: Här behöver ni göra en inspektion. Här har hangömmor av kemiska vapen, biologiska vapen ellerprogram för att utveckla kärnvapen.Det är rätt. Den pressen ska vi sätta på amerika-nerna: Gå nu till inspektörerna med de bevis ni har såatt de kan göra en snabb insats någonstans för att tareda på om han återigen ljuger för samfundet.Anf. 96 () replik:Fru talman! I första ledet är vi överens. skapressen först sättas på att bevisa atthan inte har de massförstörelsevapen som han påstårsig inte ha. För det andra ska pressen sättas på USAatt fortsätta på den inslagna och låta FNhantera frågan och fatta beslut i frågan och inte gå vidsidan av världssamfundet för att utlösa ett krig.Men i det sista ledet är det möjligt att vi fortfaran-de skiljer oss åt. Om det nu skulle vara så att FN:ssäkerhetsråd kunde komma överens, är det då rätt avFN att hota med eller utlösa ett krig som otvetydigtskulle drabba de människor som redan har drabbatshårt av ett stenhårt förtryck av en diktator och brist påmediciner och mat? Enligt vissa uppgifter har det letttill minst en halv miljon barns död de senaste tio åren.Är det rimligt att vi hotar om nya insatser somkommer att leda till att bombningar drabbar den be-folkning som redan har lidit så mycket? Är det rimligtatt FN:s beslut om krig - om ett sådant kommer -också blir svensk utrikespolitik? Jag menar att detinte är rimligt och inte i enlighet med svensk utrikes-politisk tradition.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas )14 § Internationellt biståndFöredrogsutrikesutskottets betänkande 2002/03:UU2Internationellt bistånd (prop.2002/03:1 delvis)Anf. 97 ():Fru talman! Får jag först yrka bifall till reserva-tion 1 så att jag inte glömmer bort det.Vi har en debatt om internationellt bistånd. Detförsta jag vill erinra om är att vi under det gångnadecenniet har sett den snabbaste fattigdomsavveck-lingen i mänsklighetens historia. Mänsklighe-ten började utvecklas snabbt . Det ärglädjande att vi nu äntligen börjar se en ordentligutveckling i stora delar av u-världen.Det är särskilt tydligt om man ser på den socialasidan. Det gäller medellivslängd, barnadödlighet ochfödelsetal. De har genomgått en fullständigt drama-tisk, nästan revolutionerande, utveckling i huvudde-len av u-världen. Det är viktigt att komma ihåg detta.Bilden som visas av massmedierna är inte riktigtdenna. Det som i västvärldens massme-dier fångar ögat är misslyckandet, katastroferna, ochdet man kan visa i dramatiska bilder på TV.Ett särskilt intressant land som exemplifierar dettaär . var det ett landfyllt av hungrande människor. Det var ett vanstyrtland som förde en fattigdomsskapande politik. Dethar svängt om. Det har gjort en nästanmirakulös omsvängning. Det är ett livsmedel-sexporterande land där människor äter sig mätta.Det är fortfarande problem i . Det är endiktatur. Det finns korruption. Det är ett av jordensmer korrumperade länder. Men det visar ändå - ochdet är den centrala lärdomen - att det faktiskt går attgå från gravt vanstyre till att vara på väg att lösafattigdomens och underutvecklingens problem på korttid. Det finns inte hopplösa situationer. Man behöverinte säga att det är omöjligt eller måste ske i genera-tioner långt bortom den generation som vi nu är i.Det som gjorde var en privatisering avjordbruket och ett införande av marknadsekonomi.Det befinner sig nu i en mycket snabb omvandling.Det är en utveckling som också omvärlden har hjälpttill med. Det gäller inte bara utan också deandra framgångsrika . Mycket handlar omexportinkomster. av exter-na inkomster är exportinkomster.Det är viktigt att bland annat har tillgångtill i-ländernas marknader. Själv föreslår jag i EU:sframtidskonvent att EU bör avveckla sina tullar. EUbör inte ha skydd mot import från omvärlden. Detgäller naturligtvis i första hand fattiga . Detgäller att avveckla dessa.Vi avvecklade de interna tullarna i våra länder på1800-talet. Vi avvecklade de interna tullarna i Europapå . Då kan vi se till att vi i början på detta21 århundrade också avvecklar de internationellatullarna så att vi fortsätter den trenden.Viktigt är också investeringar. De är viktiga intebara ekonomiskt utan är kanske också den störstabäraren av kunskapsöverföring. Man brukar säga attjordens största kunskapsöverföring mellan i- och u-land sker mellan och fastlandet.Hundratusen små taiwanesiska småföretag hardotterbolag på det kinesiska fastlandet. Det bor kan-ske 300-400 miljoner människor i kustregionen. Detär den största ekonomiska och sociala transfereringenvi har sett i världshistorien . Det är småföretag-samhet som bär upp detta.Privat bistånd är någonting som vi tidigare under-skattade och såg mest som en fråga om insamlings-bössor. Det visar sig nu inte minst efter den 11 sep-tember att det finns ett oerhört stort privatbistånd som framför allt bärs upp av invandrare fråntredje världen.Det är häpnadsväckande stora belopp det handlarom. Jag såg att får ungefär 1 miljard i biståndfrån . Det får inte en cent från den amerikanskastaten, men däremot från kubaner verksamma ochbosatta i . räknar med minst 10 miljarderi den typen av transfereringar.Även om det offentliga biståndet är marginellt ihuvuddelen av u-världen spelar det en viktig roll. Detgäller framför allt kunskapsöverföring på de områ-den, rättsstat och sådant, där det offentliga spelar enavgörande roll och som måste fungera för en snabbutveckling.Fru talman! Detta är den stora bilden, om manförsöker se den i sin helhet. Men så ser det inte utöver hela u-världen. Det finns områden där det intealls ser ut på det sättet där utvecklingen stagnerareller än värre går bakåt. Där är det lägre medel-livslängd än det var för . Där ärmänniskor fattigare än de var förr i tiden.Vi har till och med länder som har en me-dellivslängd under . Man får gå tillbaka till1800-talet i historia för att hitta den typen avsiffror. Huvuddelen av dessa länder, men inte alla,finns i . Det är väldigt viktigt att komma ihågdetta. Det är inte så att alla har denutveckling jag tecknade med det negativa perspekti-vet.Det finns också där det går väl.Man kan inte skära alla över en kam. Men likväl ärdet sant att säga att huvuddelen av det bekymmer-samma finns i . Det är en kontinent där ungefär40 % av befolkningen befinner sig i länder som äreller har varit i krig.Ni kan tänka på det när man diskuterar frågan omsvält på . Vi hade ett slags första världs-krig mellan och som avslutades baraför . Svälten är en följd avdetta.Krig lamslår stora delar av . Det är svårt attfå utveckling i en situation där alla ansträngningarinriktas på krigföring eller försvar.I finns en lång erfarenhet av stora resur-stillflöden. Många länder i har betydandeinkomster av olja, diamanter och andra mineraler. Detfinns också 30, ibland 40, års erfarenhet av storabiståndsflöden. Vi bär med oss en lång tids erfaren-heter.Utgångspunkten för de moderata resonemangensom vi för i vår motion och vår reservation är att viinte kan fortsätta på samma sätt till. Tänk omdet skulle gå så i de kommande 30 åren somdet gått de gångna 30. Det är ett förfärligt perspektiv.Vi behöver ta ett ganska betydande nytt tag i frågaom hur omvärlden kan vara behjälplig för attfå till stånd en utveckling.Vad är det då som behövs och som har fattats?Enligt vår mening måste vi föra in några nya aspekteri synen på samarbetet med och framför alltmed inriktning på låginkomstländer. Det enaär att man måste sträva efter en säkerhetsordning iAfrika. Det var gåva till efterandra världskriget att vi fick en lugn och stabil ut-veckling som möjliggjorde den civila samverkan somhar byggt sådant enormt välstånd på vår kontinent, ettvälstånd som är på väg att utvecklas över helakontinenten.Det borde väl vara ansvar att försöka gö-ra samma sak för som gjorde för Europaen gång för mycket länge sedan, att se till att man fårstabila förhållanden och inte känner hotet av krig.Aggression får aldrig löna sig. Det är det centrala i ensäkerhetsordning. Vi menar att man måste ta betydligtkraftigare tag. EU borde rimligtvis kunna kommamed ett erbjudande. kan inte hantera det påegen hand. Det måste föras upp på en högre nivå.Det andra som hänger nära samman med detta ärintegrationen. Det är unika erfarenhet att vihar lärt oss att samarbeta med varandra och att av-skaffa hinder mellan våra länder, både för att få enfredlig utveckling och för att få en stark ekonomiskutveckling. Vi ska inte glömma att många afrikanskaländer har ekonomier som är av samma omfattningsom en medelstor europeisk stads. De sitter ofta in-nanför egna höga tullmurar. Tyvärr skyddar de siginte bara mot västvärlden, vilket man ofta ser i de-batten, utan framför allt mot varandra, mot grannen.Dessa fattiga länder som inte klarar av sitt egetlands befolkning ägnar en stor del av sin energi till attskydda sig från handel med närmaste grannen. Viborde verkligen ha en ordning där kundedelge sin egen erfarenhet på ett mycket kraftfullaresätt för att få till stånd en ekonomisk utveckling.För det tredje menar vi att det är dags att göra entotal avskrivning av de fattigaste ländernas skulder.Det kan inte vara en sådan ordning att vi ägnar oss åtatt skriva av för medelinkomstländer som har bety-delse för världsekonomin, , ochandra, medan de fattigaste länderna som förvisso intebetyder så mycket för världsekonomin men som be-finner sig i en ohyggligt mycket fattigare situationinte får sina skulder avskrivna. Varför tar vi inte tag iatt skriva av dem? Det var ju fel att gelån. Det är ofta grundproblemet. Det skulle aldrig hagivits lån. Det var egentligen fråga om ett förtäcktbistånd. Då skulle också den moraliska plikten varaatt skriva av detta i ett sammanhang, med vissa reser-vationer. Jag ska inte gå in på dem, men de är ganskasjälvklara.Från moderat håll menar vi att detta vore tremycket viktiga steg att ta för den afrikanska utveck-lingen. Vi kan lägga till ett fjärde. Det handlar merom sättet att arbeta. Vi menar att man borde ha ettcentrum i . Tänkandet ska inte ske vid Sveavä-gen. Med all respekt för alla goda krafter som finnspå Sida och andra ställen måste man ändå utvecklabiståndsverksamhet i dess miljö. Det gör man mednästan all annan mänsklig verksamhet. Man bordeskaffa en enhet i för att sköta utvecklingen avtänkandet när det gäller insatser från svensk och eu-ropeisk sida och samarbetet med . Framför alltbör man ta till sig erfarenheter från länder som harlyckats väl. Det är sällan som vi i själva bärpå dessa erfarenheter. Det handlar om länder somrelativt har gått från absolut fattigdom till vissutveckling.Fru talman! Med detta begär jag att få yrka bifalltill reservation nr 1.Anf. 98 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 2 om HBT och Sidas regleringsbrev. Jagber att få återkomma till detta i mitt anförande somdessutom är mitt första i riksdag.30 000 barn dör av svält, undernäring och torkavarje dag. Nära en miljard av jordens sex miljardermänniskor lever fortfarande i djupaste fattigdom.Medan vi svenskar förbereder oss för en jul i lyx ochöverflöd förbereder sig ett trettiotal miljoner männi-skor i för en svält som kan vara århundradetsvärsta.Världen är djupt orättvis. Utplånandet av detmänskliga lidandet och fattigdomen är kanske vårabsolut viktigaste politiska uppgift.Men det var inte bättre . De senaste 30 årenhar antalet halverats. Mellan 1990 och 1998minskade andelen fattiga i med mer än50 %. Andelen fattiga i världen sjönk totalt medmellan 23 och . Under desenaste tre decennierna har barnadödligheten minskatmed och en 80-procentig ökning har skett avandelen barn som börjat i . Medelin-komsten bland människorna i har för-dubblats mellan 1975 och 1998.Som liberal vill jag gärna understryka att dessaframgångar och den optimism man har kunnat se intehade kunnat ske utan demokratiska framgångar, enökad frihandel och ett mer effektivt kvalitetsinriktatbistånd. Men det är skrämmande att nära en miljardmänniskor fortfarande lever i extrem fattigdom påmindre än per dag.Även om demokratiseringen nått framgångar ärfortfarande diktatur och ofrihet en realitet för alltförmånga människor. Knappt hälften av världens be-folkning lever i fullt fria demokratier. Kränkningar avmänskliga rättigheter är vardag, utbredningen avhiv/aids är alarmerande och den globala miljöförstö-ringen måste tas på största allvar.Men hoten mot utvecklingen i världen ligger inte iglobaliseringen. Tvärtom behövs det mer globalise-ring. Framför allt måste solidariteten globaliseras påallvar. Om vi ska lyckas med det övergripande mil-lenniemålet att halvera andelen extremt fattiga till år2015 måste vi göra flera kraftfulla insatser.Vi i liberalerna vill framför allt lyftafram betydelsen av en ökad frihandel. Det handlar omatt avskaffa västvärldens nationalstatsegoism gente-mot fattiga länder, att avveckla EU:s jordbrukspolitikoch att ta bort handelshindren för jordbruks- ochtekoprodukter. Det handlar också om ett ökat demo-kratifrämjande bistånd. Vi kräver att enprocentsmåletska vara återställt . Vi föreslår att dettotala biståndet höjs med mer än 1,7 miljarder kronorutöver regeringens förslag för 2003-2004. Vårt för-slag innebär att den totala biståndsramen kommer attuppgå till av BNI och av BNIår 2004. Detta är långt mycket mer än något annatparti i riksdag föreslår. Vi tycker att Sverigemåste vara ett föredöme både i EU och i resten avvärlden och gå i spetsen för en generös biståndspoli-tik.Förenta nationerna har en vision om att avde rika ländernas BNP ska gå till bistånd. leveren handfull västerländska länder upp till det. Inte ensalla partier i denna riksdag tycks sträva efter dettaideal. grova förslag om sänkning avbiståndet gör att uttrycket skammens gräns åter äraktuellt. Regeringen och dess samarbetspartier nårinte heller under den kommande mandatperiodenvisionen om , trots att statsminister gav detta som ett vallöfte för ett par månadersedan. Det räcker inte heller för Socialdemokraternaoch deras samarbetspartier att tala om att vi kan höjabiståndet när det statsfinansiella läget medger det.Man kan också krasst konstatera att vi med dettaårs betänkande måste dra slutsatsen att både Vänster-partiet och trots ett tufft och bra förhand-lingsläge inte prioriterade biståndet till världens fatti-ga tillräckligt högt.Självklart går det att förena både kvalitet ochkvantitet i solidaritetsarbetet. Men det är viktigt attbetona att enprocentsmålet borde stå i centrum och attfler partier borde ta det på större allvar.Kampen för demokrati och mänskliga rättighetermåste också intensifieras i biståndsarbetet. Folkpartietkommer att verka för att för-slag tillåts slå igenom i den förda politiken. Dethandlar framför allt om att införande av demokratiska vara det övergripande biståndsmålet. Det handlarockså om att se till att biståndet blir långsiktigt myck-et mer effektivt, både för givare och för mottagare.Dessutom handlar det om att fokusera mycket mer påenskilda organisationer när det gäller givarländerna.Det kan handla om frivilligorganisationer som ärverksamma i mottagarlandet. Även om tanken påpartnerskap mellan nationer är oerhört viktig och börlyftas fram får detta inte leda till att behand-lar diktaturer som jämbördiga partner och skänkerlegitimitet åt förtryckare som kränker befolkningen isina hemländer.Det handlar också om att lyfta fram jämställdhet-sperspektivet och skapa en kraftfull feministisk agen-da för kvinnors rättigheter, något som i högre måstegenomsyra och EU:s arbete för global ut-veckling. Kvinnor är andra klassens medborgarei hela världen. Att förtrycket av världens kvinnorupphör är en grundförutsättning för att kunna hävdaatt en bättre värld ska vara möjlig. Kvinnors möjlig-het till ekonomiskt oberoende, frihet och utveckladejämställdhetsvärderingar bestämmer hur framtidagenerationer kan utvecklas och samtida samhällenskrida framåt.I där konservativa politiker som Ge-orge W Bush sätter världsagendan och moralistisktdrar in finansiellt stöd till abortkliniker i u-ländermåste också här agera feministiskt. Vi iFolkpartiet kräver kraftigt höjda anslag till för att stödja dess arbete för kvinnorshälsa och självklara rätt till fri abort.Det handlar om att lyfta fram kampen mothiv/aids, vår tids digerdöd, och att stärka arbetet försexuell och reproduktiv hälsa. I en del afrikanskaländer som finns det byar där över hälftenav befolkningen är döende i aids. Hivepidemin är ettavgörande hot mot möjligheterna till mänskligt fram-åtskridande och ekonomisk utveckling.Det handlar om att också göra större satsningar påskuldavskrivningar som gynnar de fattiga människor-na i de fattigaste länderna. All skuldavskrivning ärinte alltid gynnsam. Exempelvis kan en korrupt regimfå nya möjligheter att berika sig själv genom förnyadupplåning utomlands. Vi vill prioritera HIPC-avtaletoch driva det vidare för de allra fattigaste ländernaoch människorna i världen, men det är också viktigtatt betona att skuldavskrivningar måste förses medvillkor när det gäller både ekonomiska och demokra-tiska reformer.Genom de här åtgärderna - en friare världshandel,mer fungerande demokrati, ökat och mer effektivtbistånd samt en ökad fokusering på betydelsen avgoda institutioner och en välskött ekonomi - kan detbli realistiskt att nå millenniemålför svält- och fattigdomsbekämpning.Fru talman! Jag vill också yrka bifall till reserva-tion 2 om Sidas regleringsbrev, som rör homo-, bi-och transpersoners rättigheter ur ett globalt perspek-tiv. Situationen för världens homo-, bi- och transper-soner varierar kraftigt världen över. Det finns länderdär homosexualitet är lika med döden och där dessaindivider betraktas som samhällsfarliga brottslingarbara för att de råkar älska en person av samma kön.En kvick resa världen över visar effektivt dettamassiva förtryck och brott mot mänskliga rättigheter:· , och 2002: Homosexu-alitet är belagt med dödsstraff. Tortyr och pisk-straff är vardag för människor som lever öppethomosexuellt.· På den afrikanska kontinenten är det totalförbudmot homosexuella handlingar i över 50 länder.· och 2002: Här väntar fängel-sestraff och grov tortyr för öppet visad homosexu-ell kärlek.· 2002: Även i den ofta framsynta västvärldenfinns det mörka fläckar av intolerans mot homo-sexuella handlingar. I 13 amerikanska delstaterråder förbud mot sex mellan två personer avsamma kön.I har kampen för homo-, bi- och transper-soners rättigheter tack och lov kommit ganska långt.Även om jag som liberal tycker att många striderfortfarande finns kvar, om könsneutrala äktenskaps-balkar och annat, tycker jag ändå att det är viktigt attvi tar ett mycket större globalt ansvar i denna fråga.Det är ett ansvar som åligger vårt land i och med attvi har kommit en bra bit själva på vägen mot ett sam-hälle utan förtryck och diskriminering på grund avsexuell läggning eller könsidentitet. Denna kamp skaske på samma villkor som kamp för att lyftafram kvinnors, handikappades och barns rättigheterglobalt.Den reservation, utgående från motion U287, somjag vill lyfta fram handlar om att skapa en internatio-nell konvention avseende sexuell läggning ochkönstillhörighet. Det handlar om att i biståndsverk-samheten lyfta fram det förtryck som sker mot homo-sexuella, både via FN och via Europeiska unionen.Då , och inte minst ledande representanter förregeringen, i diverse internationella sammanhangjobbar väldigt hårt med just detta är det märkligt attdet inte finns en utskottsmajoritet för denna motion,som just rör homo-, bi- och transpersoners rättigheter.De vackra ord som regeringen ofta för ut måste blihandling, och framför allt måste pengar sättas bakom.Därför hoppas jag avslutningsvis att leda-möter tycker att mänskliga rättigheter rör också HBT-gruppen och röstar för denna flerpartimotion.Anf. 99 () re-plik:Fru talman! Jag vill ta upp ett område som jag trorär centralt när man diskuterar biståndspolitik, nämli-gen föreställningen att storleken på en biståndsvolymstår i samband med fattigdomsavvecklingen. Var ochen som har tittat på bistånd vet att så enkelt är det noginte. Vi har exemplet , som inledde sin ut-veckling tack vare en drastisk nedskärning av ettfelaktigt bistånd. Man hade ett stort sovjetiskt biståndsom avskaffades, och det var knuffen man behövdeför systemförändringar i det egna landet. Det felakti-ga biståndet var negativt och fattigdomsframkallande.Man kan få samma bild när man talar med andra ijust : vikten av att ha ett generöst biståndunder de känsliga inledande åren, men också viktenav att avveckla det. I talar man mycket omdetta. Det kändes tufft när biståndet började avveck-las, men det var nödvändigt och viktigt för den snab-ba utvecklingen.Vi ser samma situation också i en del afrikanskaländer. Man kan ha haft ett bistånd påkanske av BNP och likväl ha fått en negativutveckling. Vad beror då det på? Jo, det beror på attdet offentliga biståndet har en stor risk i sig, nämligenatt det skiljer en regim från dess folk. En regim kanbli mer beroende av biståndsgivaren än av sin egenbefolkning.