prot · GP09119 · 2002-06-04 00:00:00 — Detär ett svårt område, och det är inte tu tal om att hu-vuddelen av all brottsbekämpning även i fortsättning-en kommer att ske nationellt och lokalt. Men vi måstefå en större kapacitet att göra detta också på europe-isk nivå eftersom våra medlemsländer när det gällerdelar av den här brottsbekämpningen är för svaga föratt klara den själva. Vi måste bygga upp mekanismersom kan klara detta inom den europeiska unionen.Erfarenheterna har kanske inte alltid varitde bästa. Vi menar från moderat håll att det mellan-statliga samarbetet, den tredje pelaren, kanske har letttill att vi lite grann har slarvat i den här byggenska-pen. Vi tycker inte att rättstryggheten har fått exaktden plats som den borde har fått. Det har varit moti-vet för vår tveksamhet i delar av det här.Framför allt efter gick detplötsligt mycket fort. Det var som med ketchupflas-kan: Först hände ingenting, och efter den 11 septem-ber skulle det gå jättefort med att komma någon vartpå det här området. Vi tror att man måste ändra me-kaniken i samarbetet och få in det mer i de traditio-nella fårorna, där spelar en roll.Europaparlamentet gjorde faktiskt viktiga insatser förrättssäkerheten i det här arbetet.Vi menar att det är naturligt att den tredje pelarenupphör som specialkonstruktion och att man bör fåmer av normalt samarbete som vi har i övrigt inomEU på det rättsliga området. Det kommer likväl attvara svårt, för subisidiariteten är här viktig, och dess-utom är området omgärdat med långa traditioner avlagstiftning, från tiden från MagnaCharta och våra landskapslagar och framåt, vilket göratt det här blir trassligt att genomföra. Likväl är detnödvändigt.Jag tror att en av orsakerna till att det ibland före-kommer en irritation över EU är att vi inte har kom-mit längre, inte att EU har tagit på sig för mycket utanatt EU faktiskt har gjort för lite.Det femte området i min uppräkning som jag troratt det är viktigt att konventet tar hand om är dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Enstark plusfaktor i det sammanhanget är att det finnsen i betydande mån gemensam syn mellan medlems-länderna och även kandidatländerna. Jämfört med vadjag trodde i folkomröstningskampanjen 1994 är jagöverraskad över den betydande samsyn som finnsmellan EU:s medlemsländer. Vi har en sådan även ibesvärliga frågor, som i Mellanösternpolitiken menäven på andra områden.Däremot har vi ett problem med att vi har trasslattill det organisatoriskt. Vi har tre poler för utrikespo-litiken. Det är först kommissionen, som vi kan kallaPatton, om vi ska sätta ett namn på den. Vi har vidarerådssekretariatet, , och för ögonblicket detspanska ordförandeskapets utrikesdepartement i Mad-rid. Den spanske utrikesministern får väl symboliseraden polen.Jag tror inte att vi kan ha det så här, om vi ska haen gemensam och effektiv utrikes- och säkerhetspoli-tik. Vi måste faktiskt samla den på ett ställe för att fåen gemensam beredning och en kontinuitet, på sam-ma sätt som ett lands utrikespolitik faktiskt kräver enkontinuitet och en institutionell kompetens. Jag troratt vi i unionen måste komma fram till att samla ihopdetta, och jag tror att det möjligen ändå måste varakommissionen som på något sätt blir den naturligasamlingspunkten.Jag kan vara öppen för olika lösningar här, menjag tror att vi måste få en mer väl fungerande utrikes-och säkerhetspolitik. Vi behöver dessutom ha bättreresurser till förfogande för fredsbevarande och freds-skapande områden, men det är mera nationella an-svarsområden, och då är det mera som bäransvaret och inte så mycket EU.Det tredje området, som jag tror möjligtvis är ettembryo till en höger-vänster-diskussion inom kon-ventet är frågan om den ekonomiska samordningenoch samordningspolitiken. En del vill ta euron tillintäkt för att gå mycket långt på det här området. Mansäger att om vi har en monetär union så måste viockså därmed ha en ekonomisk politik som är mycketenhetlig. Det talas ibland om den europeiska socialamodellen, och man vill använda detta som ett motivtill varför man ska gå långt i det här avseendet.Här tror jag att det finns en stor risk, om man intehåller tungan rätt i mun. Vi får nu ett EU som kom-mer att vara mycket heterogent med mycket storaskillnader i produktivitet i de nya medlemsstater somkommer in från . Det handlarom våldsamt stora skillnader. Då måste det varaflexibilitet som är förutsättningen. Om vi har en ge-mensam makroekonomisk politik så måste mikropo-litiken vara mycket flexibel. De nya medlemsländer-na måste kunna växa under en generation föratt komma ikapp, och det kräver att vi inte i unionenfår en sådan ekonomisk politik och arbetsmarknads-politik att vi låser fast deras utveckling och att destagnerar eller växer för långsamt. Då riskerar vi attbryta sönder unionen , när de upptäcker attde fortfarande ligger långt efter . Här trorjag möjligtvis att en av de mer intressanta diskussio-nerna kommer att vara under konventet. Och härgäller just återhållsamhetens princip: att veta vad detär som är viktigt att vi faktiskt gör gemensamt på deteuropeiska området, och vad vi inte ska göra, för attbibehålla flexibiliteten. Det är ju faktiskt Europasstyrka: Vi är en kontinent som håller samman menockså bygger mycket på flexibilitet mellan de olikamedlemsländerna.Anf. 73 ():Herr talman! Det är lite av favorit i repris överden här debatten. Vi har fört den förut. Det är välkända ståndpunkter, men det gör den inte mindreangelägen.Utvecklingen av den europeiska unionen går i enriktning som leder till bildandet av en europeisk su-perstat om den får fortgå. Den monetära unionen ären viktig del av det, likaså den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken likaväl som säkerhets- ochförsvarspolitikens samordning, upprättandet av enmilitär styrka - snabbinsatsstyrkan inom EU - ökadanvändning av kvalificerad majoritet i beslutsfattan-det i så gott som alla fördragsändringar ochförslag om långtgående institutionella förändringarsom inrättandet av en president, mer makt till och att alltmer makt flyttas från med-lemsstaternas nationella parlament till EU:s institu-tioner.EMU-medlemskapet, som vi hoppas kunna för-hindra för svensk del, innebär en ekonomisk politikinskriven i fördrag. Dessa fördrag är överställdasvensk lagstiftning, t.o.m. svensk grundlag. Med ettEMU-medlemskap kommer rösträtten att ytterligaredevalveras och urholkas, därför att då blir det grund-lagsvidrigt, fördragsvidrigt, att företräda en ekono-misk politik som står i strid med den ekonomiskapolitik som EMU-medlemskapet kräver.Militariseringen av EU har inneburit att EU nusamlar sig för att skaffa muskler för att på den inter-nationella arenan kunna tvinga världssamfundet attagera i enlighet med unionens intressen. Det är enstormakt som formerar sig. Det är en stormakt somska samarbeta mycket intimt med , men samti-digt ska kunna ta sig egna rättigheter och egna befo-genheter och kunna använda en militär styrka för attuppnå dessa.Den svenska alliansfriheten blir alltmer av en po-temkinkuliss. Det visar sig inte minst av att Modera-terna numera alltmer öppet talar om nödvändighetenav ett framtida svenskt Natomedlemskap, trots att detär ett av de partier som står bakom den nya säker-hetspolitiska doktrinen som av regeringen tolkas somatt fortsatt kommer att vara militärt allians-fritt.Sedan medlemskap i har alltsåmånga steg tagits där makt har överförts från de na-tionella parlamenten till överstatligt beslutsfattandeinom EU. Därmed ökar avståndet mellan väljare ochbeslutsfattare ytterligare, och den demokratiska legi-timiteten urholkas.Däremot går det inte att finna ett enda exempel påatt makt har flyttats andra vägen. Trots alla diskus-sioner om demokratiskt underskott och bristandedemokratisk legitimitet inom EU finns det inte ettenda exempel på att man har återfört makt till denationella parlamenten och därigenom ökat väljarnasmöjlighet att faktiskt utkräva ansvar av beslutsfattar-na.Den här utvecklingen har ju inget entusiastisktstöd hos majoriteten av medborgarna i EU:s med-lemsländer. Snarare förstärks intrycket av maktlöshet,vilket leder till passivitet och uppgivenhet. Deltagan-det i EU-parlamentsvalen, eller snarare det bristandedeltagandet i dessa val, visar på avståndet och görockså till en institution med svår-överträffat låg legitimitet ur demokratisk synvinkelför att vara en folkvald institution.Vid ett studium av vilka som är mest kritiska motunionens utveckling kan man konstatera att kvinnor iSverige är mer kritiska än män, och det är inte såunderligt. EU:s ekonomiska politik och ett eventuelltEMU-medlemskap kommer att leda till förstärktakrav på lägre skatter och minskad offentlig verksam-het, och därmed hotas kvinnors kamp för jämställd-het. Lågavlönade och arbetslösa är väsentligt merEU-kritiska än direktörer och högavlönade. Den ge-nomsnittlige EU-entusiasten är en högavlönad manmed borgerliga sympatier.Medan den här utvecklingen pågår är den svenskaregeringen relativt tyst. Allt är i stort sett bra som detär, och om det förändras så är nog det bra, det också.Pragmatism tycks vara att gilla läget i alla situationer,vilket leder till att den traskarpatrull efter de krafter som ser superstatsbygget somönskvärt och som drömmer federalistiska drömmarom ett förenta stater.Man använder också maktspråk mot folk ochmedborgare som vågar sätta sig upp mot den ödesbe-stämda utvecklingen. När det irländska folket för ettår sedan sade nej till i en demokratisktgenomförd folkomröstning, ja, då var det plötsligtinte fördragen som gällde. Då var det plötsligt inte såatt föll, vilket det skulle ha gjort omman hade följt EU:s egna bestämmelser. Nej, i ställetsade EU:s ledare, däribland , att dettavar ett problem för den irländska regeringen som numinsann får övertyga det irländska folket om att manska rösta en gång till, och ska man rösta rätt. Dethär är ju en demokratisyn som är fasaväckande.Det finns alltså mycket som går i fel riktning, mendet finns också delar i det betänkande jag framför alltpratar om, nämligen utrikesutskottets betänkandenr 10, som är bra. Det gäller t.ex. skrivningarna omden blockad som pågår mot , och som Tur-kiet och står för. Det är ett exempel påatt fortsätter på en historisk väg, som ocksåvisar sig i förtrycket av olika nationella minoriteter ilandet, men som den här gången har sitt ursprung ikonflikten om . Den här blockadenhar inneburit svåra lidanden för det armeniska folket,och den är dessutom folkrättsvidrig. Blockad av ettland får endast förekomma om en sådan har sanktio-nerats av . Men och Azer-bajdzjans blockad är inte sanktionerad av FN, utanhelt och hållet en turkisk-azerisk uppfinning. Därförär det utmärkt att utrikesutskottet så klart har tagitställning mot denna rättsstridiga och omänskligablockad. Det är också bra att utrikesutskottet så starktbetonar att konflikten mellan och Azer-bajdzjan måste lösas på ett fredligt sätt.Turkiet har också ockuperat en del av den själv-ständiga staten . Genom sina krigshandlingarhar man drivit människor på flykt från en del av Cy-pern och därefter genomfört folkomflyttningar, ensorts bosättningspolitik med mönster från Israelsbosättningar på palestinskt territorium.Turkiska medborgare har skeppats från det turkis-ka fastlandet till de ockuperade delarna av Cypernvilket också är ett mycket tydligt folkrättsbrott. Vikan inte tolerera sådana vare sig i eller i Pa-lestina.I betänkandet behandlas också en motion somhandlar om övervakningssystemet Echelon. Förmånga är det fortfarande okänt vad Echelon står för.Det är ett signalspaningssystem som används för attövervaka såväl privatpersoner som organisationer ochföretag. Det finns alltfler och allt tydligare bevis fördet. Det är naturligtvis riskfyllt när man vet att denkommunikation som man har som privatperson t.ex.med e-post kan övervakas. Det kan ställa till än störreproblem för företag som kan avlyssnas och därige-nom förlora viktiga order. Det är en form av företags-spionage som det måste vara oerhört väsentligt föross att komma till rätta med.Det är en organiserad avlyssning som naturligtvisär illegal på flera plan. Att avlyssna och kontrolleraprivatpersoners korrespondens är ett brott mot såvälden europeiska konventionen om medborgerliga ochpolitiska rättigheter som FN:s konvention om mänsk-liga rättigheter. Trots detta fortsätter intrången.Det borde vara rimligt att en majoritet i lyfte fram förekomsten av Echelon och viktenav att den tar initiativ i för att utarbeta ett internationellt regelverkför att beivra företagsspionage genom denna typ avsignalspaningssystem. Därför, fru talman, yrkar jagbifall till reservation 25 i utrikesutskottets betänkande10. Jag står naturligtvis bakom våra ståndpunkter iövriga reservationer. För tids vinnande yrkar jag intebifall till dem.Slutligen: Det har varit en parad av ledamöter frånframför allt utrikesutskottet som har hållit sina sistaanföranden här . Jag vill gärna tacka alla de somvalt att frivilligt avgå ur . Jag villtacka för ett gott samarbete och en del minnesvärdastunder. Framför allt vill jag rikta mig till den personi utrikesutskottet som jag sannolikt har minst gemen-samt med, åtminstone i EU-frågor, nämligen K-GBjörsmark. Vi ses i !Tack också till utrikesutskottets kansli.Anf. 74 ()replik:Fru talman! Det stämmer att ochFolkpartiet, och jag är de som har minstgemensamt när det gäller mycket inom utrikespoliti-ken. Jag har också fått det bekräftat nu när jag harlyssnat till . Jag lyssnade också mycketintresserat på vad sade tidigare.Jag gjorde den reflexionen att det var ett visionärt talsom pekar framåt, på möjligheter. När jag lyssnar påLars är det precis tvärtom: Det är bara elände,elände och elände med Europeiska unionen.Hur kommer det sig att denna eländiga organisa-tion ändå har resulterat i en fredlig utveckling i Euro-pa som är historiskt unik? Vi har inte haft krig mellanländer i på ett halvt sekel, vilket är unikt. Detkan inte bara vara elände med den europeiska unio-nen, . Jag är den förste att skriva under påatt det finns tillkortakommanden. Dem ska vi rättatill. Men själva tanken är ändå rätt tänkt, att samar-betet ska leda till en fredligare värld. Varför inte bidratill att göra det bättre i stället för att försöka lämnadetta fredsprojekt?Det finns ett område där vi däremot har haft endel gemensamt, och det är biståndspolitiken. Jag haralltid uppfattat som en draghjälp närdet gäller de frågorna. Det är det fina med demokra-tin, att man kan skilja på sak och person. Vi kan ha enhård debatt här men också glädjas åt den tjusiga fot-bollskampen i Norrköping.Anf. 75 () replik:Fru talman! Visioner går inte bara i en riktning.Visionär är man inte enbart om man företräder mermakt till den europeiska unionen, att unionen skasyssla med fler frågor eller att EU ska bli en starkareaktör på världsscenen. Visionär kan man också vara iden meningen att man företräder en syn som innebärmer av demokrati och folkligt inflytande. Visionärkan man vara genom att företräda en syn som innebäratt man ifrågasätter EU:s institutioner och deras folk-liga legitimitet och i stället förespråkar att den demo-krati som bygger på ansvarsutkrävande från väljarnafaktiskt förstärks i stället för att försvagas.Visst har vi haft en utveckling av fred under långtid, åtminstone i delar av . Men K-G Bi-örsmark menar säkert inte på allvar att krigsriskenskulle ha ökat om skulle ha stått utanför deneuropeiska unionen genom ett beslut i folkomröst-ningen 1994. Eller menar det påallvar? Menar K-G Biörsmark kanske t.o.m. att omSverige står utanför EMU, vilket sannolikt blir före-mål för en ny folkomröstning , såkommer krigsrisken i att öka? Nej, jag trorinte det. Därför är inte heller det ett bra argument föratt övertyga dem som ser den europeiska unionensbrister och som riskerar att bli offer förpassivitet och uppgivenhet i stället för demokratisktengagemang för förändringar.Anf. 76 ()replik:Fru talman! Nej, , naturligtvis hade intekrigsrisken i ökat om hade stått utan-för. För det är andra som har krattat manegen, det ärandra som har gått i förväg. Det är andra som hargjort jobbet när vi har suttit på läktarplats och tittatpå. Jag hade önskat att vi skulle varit med långt tidi-gare och satt axeln till för att driva detta arbete, medvår kunskap och vår erfarenhet. Men det gjorde viinte, utan vi satt på åskådarläktaren och följde ut-vecklingen. När det passade oss vände vi på klackenoch sade: vill vi vara med. Credit till dem somgjorde jobbet!Jag har tagit upp den demokratiska förankringenhär . Det är ett problem, jag håller med om det.Men det finns kanske andra vägar att gå än den somLars företräder här, nämligen att ge större makt så att man kan utkräva ansvarför dem som är valda. Det är en väg att gå. Vi harockså skrivit det i ett förslag till den författning somvi skulle kunna tänka oss att den europeiska unionenkunde arbeta efter. Jag kommer att överlämna försla-get, så att kan studera det. Sedan kan vifortsätta diskussionen vid ett annat tillfälle.Jag tackar så hjärtligt för alla goda debatter underårens lopp.Anf. 77 () replik:Fru talman! Vad ökar då risken för krig, om nuinte det att eventuellt står utanför EMU gördet? Det finns ett antal faktorer som är oroväckande.Ökad vapenexport leder garanterat till att risken förkrig ökar. Nya militära stormakter som försöker posi-tionera sig på världsscenen och skapa sig ett utrymmeför att dominera över territorier och områden som intehör till deras egna är definitivt en sådan risk. Ökadeklyftor i världen är den kanske största risken för kon-flikter framöver.Vi har en europeisk union som subventioneraregen produktion och har ganska höga tullar gentemottredje världens produktion av framför allt livsmedeloch jordbruksprodukter. Vi kan se att den europeiskaunionen bygger murar mot omvärlden. förslag om att man ska skicka krigsfartyg föratt borda flyktingbåtar. Vi ser en europeisk union sombygger upp en egen militär styrka som inte alltid skaanvändas efter beslut i utan kanskeäven av EU efter eget gottfinnande.Vi ser en union som förstärker samarbetet för va-penproduktion och vapenexport. Tyvärr är självaunionen ett exempel på ökad krigsrisk. Unio-nens politik leder till att riskerna för konflikter i värl-den ökar. Det kan naturligtvis endast åtgärdas genomatt unionen byter inriktning, blir en demokratisktförankrad union som sysslar med det som den skasyssla med och tar avstånd från alla federala visionerom ett stormaktsbygge i Europa.Anf. 78 ():Fru talman! Vi debatterar två betänkanden,KUU2 och UU10. Man kan säga att vi tittar tillbakapå 2001 som vi har synpunkter på och tan-kar kring det som ligger framför oss i EU-arbetet.Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3 iUU10 från . Den avser 2001 årsarbete inom EU.Jag måste säga att det är oerhört intressant attlyssna till när har ger en beskrivning avEU. Jag tror att ingen svensk medborgare känner igensig när han beskriver en superstat med alla de be-kymmer som han tycker sig kunna måla in i dettabygge. Men det kanske inte är så svårt att förstå närnu EU har lyckats trycka tillbaka den politik somOhly starkt sympatiserade med. Det var en politik därminsann inte demokratin och öppenheten var särskiltstor och där gränserna var slutna för omvärlden.EU har lyckats pressa tillbaka detta och besvikel-sen är naturligtvis stor. Därför målar man upp EU pådet sätt som sker. Jag kan inte så någon annan anled-ning till det eftersom det ju saknar all kontakt medden verklighet som vi svenskar upplever.Runtom i pågår en intensiv debatt om hurunionen ska utvecklas framöver. Den debatten bör videlta i. Konventet om EU:s framtid har fått en när-mast flygande start. Den förefal-ler nästan unik i sin uppfattning att det mesta är brasom det är, att status quo ska bevaras. Det har sagtsmånga gånger och behöver kanske sägas igen.Det pågår en enorm dynamik i . Det är enutveckling som medför att EU måste reformeras föratt klara sina uppgifter även om målen för samarbetetär desamma som . Därför är det oroväckandeatt regeringen är så ovillig att diskutera institutionellareformer.Sören Lekberg talade tidigare om att bevara rå-dande ordning och att vara pragmatisk inför framti-den. Jag är övertygad om att behöver en rege-ring som deltar med entusiasm i Europasamarbetet,en entusiasm som inte begränsas till de tillfällen dåstatsminister själv kan stå i centrum,utan en ärlig entusiasm inför hela EU-samarbetet.Unionen kommer att beståav 27 medlemsländer. Det är inte svårt att förstå vilkasvårigheter det kommer att medföra i själva be-slutsprocessen om enhällighet ska krävas på likamånga områden som . Det är det arbetet vi ska taansvar för. Hur ska man i EU exempelvis få en mo-dern och hållbar politik om varje land har möjlighetatt stoppa förslag som skulle innebära vissa nackdelarför den egna befolkningen? Om vi ska ha det på detsättet kommer utvecklingen att stoppas. Man kommernämligen alltid att kunna finna den typen av nackde-lar.Slutsatsen måste vara att användandet av kvalifi-cerad majoritet måste öka. Exempel på viktiga områ-den där majoritetsbeslut krävs är handel, asylpolitik,miljöstyrande avgifter och regionalpolitiken. Men detfinns även andra områden.Det behövs alltså en reform av EU syftande tillstärkt demokrati, öppenhet och effektivitet. Fördragenbör därför delas upp i två delar, där de viktigastebestämmelserna om beslutsfattande och kompetens-fördelning samlas ihop till en del, alltså till ett kon-stitutionellt fördrag som får en särskild status. Detskulle ge ökad tydlighet för medborgarna om vad EUär och hur unionen fungerar. Jag tror att vi är mångaäven i denna kammare som skulle behöva få stöd i defunderingarna.Fru talman! På många områden var 2001 ettframgångsrikt år för EU. Man fick enighet i målet attde första nya länderna ska tas in 2004.Betydelsen av detta, och den upptrappade förhand-lingstakt som drev fram, är stor.Ett annat område som gick framåt var det utrikes-och säkerhetspolitiska samarbetet. EU är på god vägatt få en gemensam krishanteringsförmåga, bådemilitärt och civilt. Eftersom kriser och katastrofer oftaär gränsöverskridande fenomen anser Kristdemokra-terna att detta EU-samarbete är mycket positivt. Eu-ropas säkerhet är odelbar, och oroligheter i andradelar av kontinenten påverkar oss. Det är viktigt attEuropa inte är helt beroende av när det gäller atthantera kriser av större omfattning.Samtidigt driver de politiska ledarna i unionen påför att så snabbt som möjligt deklarera att krishante-ringsstyrkan är "operativ". En varning är på sin platsså att EU inte låter sina höga ambitioner springa förevår faktiska förmåga. Det kanske inte är så klokt.Man ska nog ha tillgång till sakerna innan man sägeratt man kan använda dem.Det behövs ett europeiskt samarbete för ekono-misk tillväxt. Många av EU-länderna dras med eko-nomiska problem. Det handlar om sviktande statligafinanser, långtidsarbetslöshet, för lite företagande, förlite resurser för investeringar och för lite satsningarpå konkurrenskraftig forskning. Det är inga nyheter,men det talas i ganska tyst om dessa grund-problem.Behovet av ekonomiska reformer är uppenbart.Därför välkomnar vi kristdemokrater tillväxtfrågor. Det sker framför allt genom s.k.öppen samordning, som baseras på jämförelser mel-lan medlemsländerna. Med i hamnoch en alltmer integrerad inre marknad måste ensamordning av ländernas politik ske för att nå denekonomiska tillväxten.Hittills har samarbetet gett ganska små resultat.De offentliga finanserna sviktar under trycket av ettexpanderande välfärdssystem. Stora hinder kvarstårberoende på bl.a. höga skatter och krångliga regler.Bristande konkurrens på den inre marknaden innebärhögre priser och färre jobb i varje medlemsland.Problemet är att många av regeringarna är ytterstangelägna om att ta till sig beröm, men de undvikerkritiken. Det gäller inte minst , som svaratmed ord i stället för med handling på de rekommen-dationer som kommissionen har gett.