prot · GP0959 · 2002-01-29 00:00:00 — Men jag förutsätter att man inomdepartementet resonerar om det här. Det gäller ju detsamlade ansvaret för Postens service. Jag sade attstatsrådet hade glömt att svara mig på mina frågor.Det är klart att en handfull rader kan anses vara ettsvar, men de innehöll inte något besked. Den centralafrågan som jag reste var: Vad är enligt regeringensterminologi ett postkontor?Åter till Postgirot. Det var den enda vinstdrivandeverksamhet som man hade. Den sålde man två gång-er. Först sade nej när man villeslänga Postgirot i halsen på några glupande storban-ker som skulle genomföra en monopolisering. Det varockså ett märkligt sätt att hantera denna förnämligaverksamhet. kan man inte ens öppna postgiro-konto på Posten, än mindre få ett saldobesked.Postservicens kostnader för kunden ökar, och detgäller särskilt kostnaderna för penningförmedlingen.Numera får man betala en rejäl slant för att få utpengar på en postanvisning, utbetalningskort eller föratt få ut sin skatteåterbäring. Har man varit så oför-siktig att man gick på propagandan för ett par decen-nier sedan och skaffade sig checkkonto får man nu-mera betala två gånger, först när man ställer ut check-en och sedan när man använder den som betalnings-medel.När det gäller penningförmedling av affärers ochsmåföretags dagskassor får kunden numera en långlista över vad man får betala extra för. Man får betalaextra om sedlarna inte står på parad, om kassan inne-håller för mycket mynt osv. Avgifterna för postbox-arna höjdes över . skick-ades det ut ett brev där det stod att på grund av för-ändringar delas posten numera ut några timmar sena-re. Tala om bekymmer för småföretagare som kanskebygger sin verksamhet på morgonposten! Brevportothar också höjts.Fru talman! En fungerande kassaservice är enmedborgerlig service som alla bör få del av. Det ärviktigt att betala sina räkningar och skatter i rätt tid,både av samhällsekonomiska skäl och med hänsyn tillden allmänna samhällsmoralen. Men då måste pen-ningförmedlingen fungera. Annars drabbas kunderna,inte minst småföretagare och affärsidkare som råkarut för straffavgifter även när de har betalat i rätt tidoch Posten eller banken har missat i förmedlingen.Det här är inte acceptabelt, fru talman.Sedan var det olyckligt att korsbandet avskaffa-des. När det fanns kunde man skicka en bok till godavänner och stimulera läsandet, vilket statsmaktensäger är viktigt. Jag sade i en debatt här i kammarenatt det var lite makabert när det var billigare att skickaen bok som korsband till i än tillRimbo i . Det är klart att man kan skylla påmarknaden och på att alla förändringar inte alltidleder till det bättre. Men här saknas en tankegång omhur det skulle kunna fungera.En annan fråga till statsrådet gäller enhetsportot iNorden. Är statsrådet beredd att verka för att en-hetsportot införs igen? Det var en möjlighet som varatt ett brett kulturpolitiskt värde och som hjälpte ossnordbor att läsa varandras böcker.Anf. 23 ():Fru talman! Statsrådet viftar undan min fråga omnärserviceavtalen som någonting som handlar omtilläggstjänster. Jag vet inte om det är statsrådet somhar missuppfattat frågan, för detta handlar om någon-ting som tillhör grundservicen. Det gäller om man skafå hem posten i sin brevlåda eller om manska behöva att hämta den hemifrån.Om man nu ska behöva hämta den, hur mycket skaman då betala för det? Är den kostnadsuppgift somjag får från Posten relevant?Det var precis detta som min fråga handlade om.Den dagliga servicen är för många människor iglesbygden en tilläggstjänst som de får betala för.Precis så illa är det, vet inte om statsrådet inte inser att det är gles-bygdsförhållanden, men det finns många som kanvittna om att precis den dagliga servicen fattas democh blir en betald tilläggstjänst.Posten skriver på baksidan av tidningen val:Postens roll i det öppna samhället är viktig. Vi ska setill att alla människor i har möjlighet att nåoch nås av alla andra var du än bor.Det är precis detta som jag efterfrågar ska bli enverklighet. Då hävdar jag att kostnaden är för hög förmånga glesbygdsbor när de sluter sina närservi-ceavtal och att de inte har någon rättstrygghet i detta,därför att de har inte en chans att kontrollera sitt egetavtal gentemot någon annans. Detta undrar jag omstatsrådet skulle vilja titta på. Post- och telestyrelsenhar nämligen sagt nej till att göra det, därför att ocksåPostens vd negligerar det här. Det är alltså ingetförstahandsmoment för mig att begära något minis-terintrång. Men jag ser att frågan är låst . Detfinns väldigt många människor som inte får precis detsom vi diskuterar här, den dagliga servicen på etttillfredsställande sätt.Jag hoppas att statsrådet är beredd att göra någon-ting mer än att följa frågan.Anf. 24 ():Fru talman! Jag kan haka på där , att vi är många här som begär mer av rege-ringen än att bara följa frågorna när människor i såstor omfattning som är oroliga och upprörda ochtycker att servicen inte blir bättre. ju pensionärerna i kongresstal och Posten självsäger i sin ambitionsförklaring att det ska bli bättreservice, men människor upplever att den blir sämre.Då är det något som inte stämmer.Som jag sade tidigare är det för oss i Centerpartieten hjärtefråga att vi har en väl fungerande grundläg-gande samhällsservice över hela vårt land. Menarman allvar med sloganer som att hela ska hachans att leva och utvecklas är just den postala in-frastrukturen, som det heter, en av de allra viktigastedelarna, precis som teleförbindelser med möjlighet attkoppla upp sig på IT-förbindelser med snabbhet ochkapacitet, liksom vägar, järnvägar och kollektivakommunikationer.Därför är det för oss av central betydelse att, sam-tidigt som vi bejakar och ställer oss positiva tillmångfald, konkurrens och marknad, betona hela lan-dets rätt till en god och grundläggande samhällsser-vice. Det måste vara ett samhälleligt ansvar att se tillatt den fungerar.Jag skulle gärna vilja upprepa några av de frågorsom jag tog upp och som jag inte fick något svar påav statsrådet , nämligen detta med kassaservi-cen längs lantbrevbärarlinjerna, som alltså betjänar700 000 hushåll . Det har tidigare i utrednings-sammanhang talats om att den servicen skulle drasned. Kan vi få ett tydligt besked av statsrådet attden här servicen ska finnas kvar ,alltså de som posten bärs ut?Och hur blir det med frimärkena? Ska vi verkligenfå situationen att är det enda land i världendär man inte kan gå in på ett postkontor och köpafrimärken? Så illa kan det väl ändå inte vara.Anf. 25 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill börja med att understryka detsom alla, men framför allt , var innepå, att det är viktigt att regeringen gör mer än att barafölja frågan. Och jag har försökt, uppenbarligen medbristande förmåga, att visa att vi inte bara sitter ochföljer frågan utan också har gått längre för att myckettydligt försöka att klarlägga vilken typ av service somalla invånare ska ha rätt till och vad Posten, nu ocksåi en lag, har sig ålagt att göra. Vi är ännu väldigttidigt inne i denna process. Det går inte att svaraexakt på hur det blir ute, för det är ingen tvekan omatt likvärdig service inte kommer att vara samma saksom exakt likadan service som den som var tidigare.Jag är fortfarande övertygad om att en del av denoro som finns handlar om att det blir någonting nyttoch att man ännu har svårt att se på vilket sätt detkommer att motsvara den service man har, för denkommer inte att bli likadan. Men jag betonar verkli-gen de krav som jag läste upp i svaret om att föränd-ringarna ska ske varsamt. Servicen ska bli bättre, manska ge besked om vilken service man ska tillhanda-hålla och Postens lantbrevbärarlinje med nuvarandekassaservice - jag ber om ursäkt för att jag inte be-svarade frågan, som jag hade tänkt - ska bibehållas.En del av den oro som har gett ut-tryck för handlar om lantbrevbärarlinjen, som hon villska bibehållas med nuvarande service. Just de exem-pel som hon bl.a. här redogjorde för är bakgrundentill de samtal som Posten nu för med PTS. De är ock-så bakgrunden till att man har skjutit upp de föränd-ringar som har skapat en sådan oro hos många. Rege-ringen följer mycket noga innebörden i dessa samtaldärför att vi har uttryckt en sak, att nuvarande serviceska bibehållas.Till vill jag en gång till säga att detinte är något försök att skyla över något att säga att vihar olika ansvar i regeringen. Det har vi av ett, somjag tycker, väldigt självklart skäl. På många områdennär det gäller Postens verksamhet har vi nämligenkonkurrens. Vi har inte bara . Därför kandet inte vara samma minister som ansvarar för lag-stiftningen, som ska gälla alla, och som sedan utövarägarskapet som minister gentemot just Posten AB.Det är bakgrunden till att vi självklart ska sära pådessa roller i regeringen. Det är viktigt också när detgäller telefrågorna, där vi också har gått från en mo-nopolsituation till ett helt annat konkurrensläge.Däremot ska regeringen som helhet ha en mycketsamlad tydlighet i att postservicen ska vara på en vissnivå, och det är detta vi diskuterar . Jag har såtydligt jag kan redogjort för de krav som regeringenhar ställt på och för vilka förutsättningarsom finns för att ingripa om Posten inte svarar uppmot dessa.Jag vill avsluta med att säga att när det gäller dehär stora förändringarna får man i alla fall i börjanräkna med att det uppstår problem, att det kan görasmisstag och missbedömningar, men dessa måsterättas till efter hand. Det ansvaret ligger tungt påregeringen, och det försöker jag också ta.Det är också av avgörande betydelse att Postengör betydande ansträngningar för att hålla både kun-derna och de anställda informerade om de föränd-ringar som sker. Där finns det också mycket att göraför Posten AB.Anf. 26 ():Fru talman! Svaren om färdriktningen har jag ingainvändningar mot. Statsrådet säger att servicen skavara på en viss nivå och att ansvaret ligger tungt påregeringens axlar, och det är också riktigt. Problemetär lite grann att det inte finns en genomtänkt linje förhur man vill hantera det. Näringsministern har ju gettbeskedet att allt ska bli bättre, men ingen har uppfat-tat att det blir det.Och återigen, för tredje gången, fru statsråd: ett postkontor med den terminologi som regeringenhåller sig med? Facket säger att det är oklart. Mansäger: Vad är ett postkontor numera? Merparten avlandets befolkning vet vad det är, att det är där pos-tens tjänster hanteras i en och samma lokal etc. Mennu finns begreppet postkontor. Som lag-stiftningsansvarig skulle väl ändå kunnatala om hur hon tänker sig lagstiftningen. Varförmönstras postkontorsnamnet ut och får inte längreanvändas?Mitt omdöme blir, fru talman, även om jag tyckeratt det har getts en del öppningar av statsrådet här, inte hanterar postservicen med det engagemangsom man borde har gjort med tanke på att vi nu hardiskuterat de här frågorna . Näringsmi-nistern har ju sagt att kan lugna sig fördet här löser sig, att jag är alldeles för orolig osv.Eftersom personalfrågorna nämndes vill jag sägaatt jag tycker att udden har varit riktad också motpersonalen genom att det har rått oklarheter. Nä-ringsministern sade att postledningenskulle bli tydligare när det gäller att informera deolika personalkategorierna, men det har tydligen inteskett eftersom oron finns kvar.Det finns också en udd mot dem som bäst behöverservicen: pensionärerna, småföretagarna och de gles-bygdsboende. Jag tycker att det nu finns anledning attsätta hög fart. Vi måste också i den här frågan se tillatt vi har ett medborgarperspektiv. Postens verksam-het, helt statsägd, kan aldrig bli något eget. Det helamåste syfta till att vara i medborgarnas tjänst.Anf. 27 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill mycket kort ändå uttryckanågra saker som jag verkligen vill betona. En sak äratt postservicen ska ha en viss nivå som staten skaavgöra, som ska utföra och som bl.a. Post-och ska bevaka. Det är väldigt tidigt iden stora förändringsprocess som Posten nu går ige-nom. Vare sig jag eller kan säga exakthur detta blivit. Mitt uppdrag är dock att följa attPosten inte försämrar servicen - inte att de inte för-ändrar servicen.För många, kanske också bland de äldre, är alltiden förändring en källa till oro oavsett om det också ären försämring. Därför är jag inte så intresserad av attgå in på att definiera exakt vad som är ett postkontor.Däremot vill jag kunna definiera vad som är postser-vice. Om jag kan hämta ut mitt paket i en affär somhar öppet i stället för påpostkontoret, som alltid stänger , så är deten förbättring. Om det däremot blir färre ställen därjag kan få denna service, om det blir allt längre ifråndär jag bor, då kommer jag som minister att följadetta mycket noga. Då tycker jag inte att man harfullföljt de åtaganden som vi nu har ställt upp.Det är alltså väl tidigt att göra den här totala ana-lysen. Jag vill bara betona att förändringarna blirstora. Om det uppstår misstag eller missförstånd skade rättas till efter hand. Det ligger ett stort ansvarbåde på oss i regeringen och på Posten att göra merför att både kunder och anställda ska ha större kun-skap om och medinflytande i de förändringar somsker.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2001/02:103 och 150om forskningsfrågor inom EUAnf. 28 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig hur jag av-ser att framgent agera för att i EU-kretsen värna prin-cipen om fri forskning inom den nya europeiskaforskningspolitiken och i det kommande sjätte ram-programmet för forskning. harfrågat mig vad jag avser att göra för att bättre tillva-rata svenska företags- och högskoleföreträdares åsik-ter om EU:s ramprogramsarbete om forskning. Frå-gorna har nära samband med varandra och jag besva-rar dem därför samtidigt.Forskning är en verksamhet som har en lång tra-dition av internationellt utbyte, och kunskapsutbytemellan olika länder bidrar till ökat välstånd. Det ärdärför naturligt att forskning har kommit att spela enviktig roll inom Europeiska unionens arbete med attfrämja tillväxt och välfärd i . Ramprogrammetför forskning och utveckling är, näst efter stödet tillden gemensamma jordbrukspolitiken och till regionalutveckling, den största utgiftsposten i EU:s budget.Genom slutsatserna från Europeiska rådets möte iLissabon , där EU:s stats- och regerings-chefer satte upp målet att göra till världensmest konkurrenskraftiga och dynamiska ekonomi, harforskningen fått en ännu mer fram-skjuten plats i EU-samarbetet.Arbetet med det sjätte ramprogrammet för forsk-ning och utveckling befinner sig nu i sin slutfas. Dis-kussionen fram till nu kan sägas ha gått genom treolika faser, var och en med utgångspunkt från skildaförslag från kommissionen. ladekommissionen fram sina grundläggande idéer om ett"europeiskt forskningsområde" och om det blivandesjätte ramprogrammet. presente-rade kommissionen för diskussion ett förslag till merutarbetade riktlinjer för programarbetet. I månads-skiftet februari/kom det formella, fulltutarbetade förslaget från kommissionen.Parallellt med detta arbete med ett nytt rampro-gram pågår en bredare diskussion inom EU om hurforskningssamarbetet kan fördjupas mellan de 15medlemsländerna. En given förutsättning för att Sve-rige ska delta i ett sådant samarbete är att det sker påen för varje land helt frivillig grund och i den ut-sträckning som varje medlemsland självt önskar. Detär en uppfattning som även övriga medlemsländerdelar. Den nationella suveräniteten över den egnaforskningspolitiken får inte naggas i kanten. Dettagjordes klart redan vid toppmötet i våren2000, där stats- och regeringscheferna uttalade sig fören samverkan "på frivillig grund kring fritt valdasyften". Detta har även varit en grundläggande ochklart uttalad linje från svensk sida i hela diskussionenom det kommande sjätte ramprogrammet för forsk-ning och utveckling, en linje som jag också vid olikatillfällen har redovisat inför EU-nämnd.Så länge detta är helt klart - och jag tror alltså inteatt något medlemsland skulle kunna gå med på någotannat - ser jag enbart positivt på att det frivilligasamarbetet också kan stödjas och stimuleras genomramprogrammet. Detta bör enligt min mening ocksågälla grundforskningen. En av de prioriteringar somSverige drivit i diskussionerna om nästa ramprogramhar just varit att öka utrymmet för grundforskninginom programmet. Vi har också givit vårt stöd tillkommissionens förslag om att skapa ett särskilt bud-getutrymme för att snabbare kunna svara mot nya ochoförutsedda utvecklingslinjer på grund av forskning-ens egen utveckling.Regeringen har lagt stor vikt vid att in-hämta ett fullödigt underlag inför sina successivaställningstaganden och för beredningen av fråganinför rådsarbetet inom EU. I samtliga tre faser somjag nämnt skickades därför kommissionens förslag utpå en bred remiss inom landet, till mellan 150 och200 olika remissinstanser varje gång. Vidare anord-nade EU/ett antal regionala konferenserom kommissionens första idédokument under våren2000, samt sammanlagt trestörre nationella konferenser om det pågående ram-programsarbetet.De forskningsstrategier som ett stort antal myn-digheter och organisationer lämnade in inför arbetetmed forskningspolitiska proposition gavockså en värdefull komplettering för den allmännabedömningen av aktuella forskningsbehov och prio-riteringar. Vid sidan av allt detta har givetvis ocksåett stort antal enskilda och direkta kontakter före-kommit mellan och andraberörda departement å ena sidan och olika företrädareför såväl universitet och högskolor som företag ochnäringslivsorganisationer å den andra.De synpunkter som framförts har varit viktigasom underlag när regeringen utformat sina stånd-punkter beträffande det sjätte ramprogrammet. En avSveriges främsta prioriteringar i diskussionerna omnästa ramprogram har alltså varit att öka utrymmetför grundforskning inom ramprogrammet. Likaså harvi varit starkt pådrivande för ett ökat inslag av forsk-ning inom bioteknik, humanistisk och samhällsveten-skaplig forskning samt skogs-, jordbruks- och energi-forskning. I övrigt stämmer de sju prioriterade områ-dena i sjätte ramprogrammet mycket väl överens medde nationellt prioriterade områdena i regeringensforskningspolitiska proposition Forskning och förny-else (2000/01:3).Andra viktiga frågor som lyft fram i dis-kussionerna är behovet av att öka forskarrörligheten,bibehålla det internationella forskningssamarbetetmed länder utanför EU:s gränser samt förbättra jäm-ställdheten och forskningens genusaspekter i kom-mande ramprogram. Givetvis måste sedan kompro-misser ingås med de andra medlemsländerna. Det ärdock mitt intryck att enigheten har varitovanligt stor, både nationellt och inom gemenskapen,både om det grundläggande valet av tematiska områ-den för ramprogrammet och om budgeten för detta.Betydande osäkerhet har däremot rått hos många,inte minst hos våra egna universitet och högskolor,om de nya arbetsformer som kommissionen föresla-git, de s.k. nya instrumenten. Den klara majoritets-ståndpunkt, som vi lotsade fram i rådet under detsvenska ordförandeskapet, innebar att dessa instru-ment inte blir den enda och uteslutande arbetsformenså som kommissionen föreslagit utan att möjligheten istället behålls att också använda de gamla. Dennaståndpunkt svarade mot starka önskemål som förtsfram i den svenska remissbehandlingen. Detta har nuockså blivit rådets beslut.EU:s ramprogram för forskning och utvecklinghar länge haft en förhållandevis näringslivsanknutenkaraktär. Jag skulle dock gärna se att grundforskning-en fick en ännu starkare ställning inom det europeiskaforskningssamarbetet. Detta kräver dock ett långsik-tigt och målmedvetet arbete. Några viktiga steg hartagits i arbetet med det sjätte ramprogrammet och detär nu tid att fundera över hur vi ytterligare kan flyttafram grundforskningens positioner i det därpå följan-de, sjunde ramprogrammet. Jag menar att regeringenredan visat att vi söker ta väl vara på de uppfattningaroch synpunkter som förts fram inom landet om EU:sramprogramsarbete och regeringens ambition är gi-vetvis att göra så även i fortsättningen. Men jag ärockså övertygad om att inte minst forskarsamhälletsjälvt skulle kunna göra en viktig insats genom attrunt om i alla medlemsländer skapa en stark opinionför ökade satsningar på forskarstyrd grundforskning.Anf. 29 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret. Orsaken till min interpellation är ju att jag ärövertygad om att framgångsrik forskning utvecklasbäst i miljöer där det råder pluralism och frihet. Sam-tidigt ser jag och många med mig väldigt starka hotmot forskningens frihet i Sverige.Försök att styra forskningen på grundval av poli-tiska överväganden om vad som kommer att varasamhällsnyttigt brukar misslyckas. Detgår helt enkelt inte att i förväg avgöra vad som kom-mer att vara nyttigt i framtiden.Forskningens historia är full av exempel på hurgrundforskning lett till fantastiska praktiska resultatkanske först . Bara för att ta ett aktu-ellt exempel bygger utvecklingen av datachips påtidigare forskningsresultat i där man inte hadeen aning om vad dessa skulle kunna användas till.Enligt min mening är det uppenbart att forskarnasfrihet minskar i . Andelen anslag som måstesökas externt utanför institutionerna ökar hela tiden.Sveriges statliga anslag till forskningen har minskat.Under de senaste åren har de statliga anslagen tillforskning i minskat mest jämfört med deandra EU-länderna. Och det är ett stort problem fördem som forskar när en så stor del av forskningenbygger på att hoppas på osäkra pengar för de när-maste åren och ibland t.o.m. bara för de närmastemånaderna. Själva sökandet efter pengar blir viktiga-re än sökandet efter forskningsprojekt. Därför har vifrån sida motionerat om att forskarna imycket större utsträckning ska ha inflytande över hurforskningspengarna ska användas. Och det är just denfria forskningen som hotas av EU:s forskningspolitiksom den bedrivs i dag.Som liberal är jag ju mycket positivt inställd tillden europeiska unionen. är mestEuropavänliga parti, skulle jag vilja påstå. Vi vill hafler europeiska gemensamma beslut om miljöfrågor,säkerhetsfrågor, m.m. Och vi vill öka rörligheten ochutbytet mellan länderna. Men när det gäller forsk-ningspolitiken har EU tyvärr enligt min mening väx-lat in på fel spår. Det är nämligen inte centralstyrningoch gigantiska projekt som lägger grunden för fram-gångsrik forskning.När Europeiska unionen nu skaffar sig en alltmeromfattande och långtgående forskningspolitik vill vigöra motstånd mot den. Det nya ramprogram som vidiskuterar omfattar för femårsperioden fram till2006 , nästan 160 miljarder kro-nor. Det är en ökning . Om resurserna för-delas på vart och ett av de fem åren betyder det attden europeiska forskningspolitiken handlar om runt32 miljarder kronor. Om vi dessutom gör tankeexpe-rimentet att forskningsmedlen i stället skulle spridasjämnt över unionens länder innebär det att EU blir enstörre finansiär i än vad ,som ju är regeringens nya motor i forskningsfinansie-ringen, är. På det sättet blir enväldigt viktig forskningspolitisk maktfaktor.Dessutom styr EU:s forskning indirekt ävensvenska pengar som från början var tänkta för friforskning, eftersom det hela bygger på tanken omsamfinansiering - det blir bara pengar från EU omsvenska universitet och högskolor bidrar med egnapengar. Effekten blir att resurser som från början vartänkta för fri forskning dras in i EU-projekt. På detsättet kan man diskutera hur stor frivilligheten är,eftersom det inte blir några pengar för många om maninte går med på detta.Fru talman! Avslutningsvis skulle jag vilja vetavad vill föreslå för konkreta åtgärderför att stärka grundforskningen inom EU:s forsk-ningspolitik.Anf. 30 ():Fru talman! Tack för svaret. Men jag beklagar attmin interpellation besvarades tillsammans med eninterpellation som delvis handlar om något annat ändet som jag tar upp i min interpellation.Ramprogrammet är en välkommen forsknings-satsning för oss kristdemokrater inom EU och innebäratt det som finansiär blir ungefär lika stor som i det här landet. blir enviktig forskningspolitisk maktfaktor.