prot · GP0999 · 2002-04-19 00:00:00 — Det har varitspännande att arbeta med det. Det täcker ett stortområde, och det innebär ett försök att på ett annat sättangripa de mycket stora frågorna.Globaliseringen är ett faktum, och den medförstora möjligheter. Den har lett till en snabb utveck-ling, och den är naturligtvis, som allt dynamiskt, inteutan problem.Den kanske viktigaste grunden till globaliseringenär kunskapen. Kunskapen dubblas , och90 % av världens forskare lever . Det här skaparnaturligtvis en oerhört stor kreativ massa, och urdenna kreativa massa växer många nya idéer ochmånga nya tankar.Kommunikationerna har förändrats drastiskt. Kre-ativitet uppstår i människors möten, och flyget skaparmöjligheterna för människors möten. Informations-teknologin ger oss tillgång till enorma mängder in-formation, den information som forskningen nu i såsnabb takt tar fram. Tvåspråkigheten, att hela världenär på väg att få engelskan som andraspråk, gör detockså möjligt för alla att förstå varandra i framtiden.Det växer också fram en gemensam värdegrund, demänskliga rättigheterna, i en internationell etik, heltoberoende av kulturkrets, religion eller andra förut-sättningar. Demokratin vinner insteg världen över.Utvecklingen går i Kondratievvågor, de här långa,ungefär fyrtioåriga vågorna. Varje produkt har enproduktcykel med uppgång, balans och nedgång, ochvi är just nu på väg in i elektronikens nedgång och påväg in i nästa våg, som rimligen kommer att bli bio-teknikens, och möjligen också nanoteknikens. Detinnebär också att vi är på väg in i en ny produktcykel,en ny expansion och en ny tillväxt, och det gäller attta till vara den på ett så bra sätt som möjligt. Där ärnaturligtvis frihandeln och marknadsekonomin detsom optimerar tillväxt och utveckling.Vi är också på väg från någonting annat. Förraseklet var nationalstaternas, gränsernas, sekel. ärvi på väg in mot regionernas sekel, där även gräns-överskridande regioner håller på att växa fram värl-den över. Jag behöver inte peka på sådant som denberömda s.k. bananen från till . Deväxer fram överallt i världen, alldeles oberoende avnationsgränserna. Detta är också en dynamisk faktorsom kommer att få stor betydelse framöver.Det stora problem som vi har framför oss nu ärfattigdomen, och den ska utrotas. Vi har alla en hu-manitär skyldighet att bidra till att utrota fattigdomen.Vi vet alla att det är tidigare eller nuvarande vanstyresom är orsaken till fattigdomen. Vi vet också att detgår att utrota fattigdomen med hjälp av good gover-nance . 1950 hade och Sydkoreaexakt samma levnadsnivå, och är skillnadernamarkanta.Därför är det också så värdefullt att vi har fåttfram millenniemålen, de gemensamma målen för FN-systemet, Bretton Woods-institutionerna och OECD.De innehåller åtta mål, 18 operativa mål och 40 indi-katorer, avsedda att leda till att vi har halverat fattig-domen i världen till . Detta ger alltså utsikter tillatt vi omkring 2030 i stort sett ska ha kunnat utrotafattigdomen. Det vore en verklig insats. Men detkräver att vi arbetar konsekvent, effektivt och mål-medvetet och utnyttjar den kunskap som finns.Det här är mycket aktuellt . Vi harhaft , och vi har framför oss Johannesburg.Vi har här hemma . Vi har denhär debatten också som ett uttryck för det intressesom föreligger.Det är framför allt sex faktorer som är väsentliganär det gäller att utrota fattigdomen.Det första är att ta vara på de egna resurserna i defattiga länderna på ett effektivt, bra, genomtänkt ochuthålligt sätt.Det andra är att bereda marknadstillträde för derasprodukter. För de allra fattigaste är det jordbrukspro-dukter, och för medelinkomstländerna är det framförallt textilprodukter. Det innebär att den rika världenmåste se över både tullar och subventioner på dessaområden, och det snabbt.Det tredje är investeringarna. De pengar som kaninvesteras är den rika världens pensionsbesparingar.Det gäller att skapa förutsättningar för att dessa peng-ar ska nå ut till de fattiga länderna för att göra ut-vecklingen möjlig.Det fjärde är skuldfrågan. Vi har där uppfattning-en att ska gå i spetsen för en total skuldav-veckling för de högst skuldsatta fattiga länderna år2004. Vi ska då från vår sida bidra med en skuldav-veckling som svarar mot de som ärvår andel av de 200 miljarderna som skulderna belö-per sig på.Det femte är systemfrågorna. Det handlar omgood governance, korruptionsbekämpning, MR, de-mokrati och rättssamhället. Detta är otroligt väsentligtom vi ska få en avveckling av fattigdomen.Det sjätte och sista är naturligtvis biståndet. Bi-ståndet är och ska vara oljan i motorn och inte bensi-nen i tanken.Man kan konstatera att arbetet inte har varit utanframgång. Det finns rader av länder i Stillahavsasiensom har gått från absolut fattigdom till relativt väl-stånd. Läskunnigheten har fördubblats i världen.Barnadödligheten har halverats. Det finns mångaindikatorer som visar att detta inte alls är omöjligt.Det finns andra områden som är viktiga. En delhar nämnts här: Global public goods, sådant somväxthusgaserna och ozonhålen och mediciner förtropiska sjukdomar, hiv och malaria. Det är oerhörtväsentligt att också utveckla ett arbete med det och attutveckla det snabbt.Att ställa biotekniken till de fattiga ländernas för-fogande är oerhört viktigt. Det sades redan över 16sidor i Riodokumentet. Det måste vi fortsätta att ar-beta vidare med.Förhandlingskapaciteten för de fattiga länderna ide internationella organen är också något som vimåste lägga kraft på att utveckla. De måste kunnaföra sin egen talan på ett effektivt och bra sätt i för-hållande till den rika världens förhandlare.Forskning om frihandel behöver också utvecklas.Även det har vi med i våra förslag.Den 11 september innebar en radikal förändringav den psykologiska situationen i världen. Jag tror attdet är väldigt viktigt att den skräck och oro som mandå upplevde leder till en terrorismbekämpning, menvi får inte sluta oss. Vi måste fortsätta att öppna våragränser och ha en fri rörlighet för människor, varor,kapital och tjänster i hela världen.Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till reserva-tion nr 4.Anf. 42 () replik:Fru talman! Även jag kan säga att vi är väldigt en-se om det mesta. Det kanske är en styrka för oss närvi ska driva utvecklingspolitiken att det skiljer ganskalite mellan partierna.Just när det gäller är biståndets stor-lek där vi skiljer oss åt. Vi skiljer oss också lite åt hurvi på marknadskrafternas reglering och deras styrka.Vi skiljer oss också åt om skuldavskrivningar, somjag tänkte ta upp.Nu har från tidigare utspel justeratsina krav för den totala skuldavskrivningen. Man harsamma årtal, , men man har dämpat nivån påde pengar som ska sättas in. Det var betydligt mermedel i förra årets reservation, om jag minns rätt. Nukräver man att bördan ska fördelas lika efter åtagan-det mellan länderna. Det skulle betyda 2 miljarder.Det är en sund utveckling om man anpassar sig till enrättvis fördelning mellan länderna i det avseendet.Men fortfarande kvarstår frågan om det kloka i atttotalt skriva av skulder för länder. Det ligger för detförsta i sakens natur att om man gör det kommernågra andra länder att få ställas åt sidan för att manska klara de höga belopp som krävs för dessa länder.Det andra är att länder lär sig att om man gör totalaskuldavskrivningar är det möjligt för dem att kommaigen senare med nya utgifter och kanske räkna medatt de blir totalt avskrivna.Det är en form av oansvarig ekonomisk politiksom är något nytt som har startat medför . Det är lite svårt att se logiken i deti förhållande till annan politik. Jag förstår inte reso-nemanget. Jag kan inte hitta någon annan bakgrundtill det än att det är ett politiskt-taktiskt utspel för attfå ha någon annan fråga att debattera än enprocents-målet. Jag tycker att det är tveksamt att satsa på ensådan linje. Jag vill höra kommentartill det.Anf. 43 () replik:Fru talman! Det är riktigt att summorna skiljer sig.Den närmaste treårsperioden har före-slagit mer pengar än vad övriga partier har föreslagitdärför att vi just satsar på en total skuldavskrivning år2004. Där har rätt.Den totala skuldsättningen för de högst skuldsattafattiga länderna är 200 miljarder. har avden rika världens ekonomi, och då blir det 2 miljarderför att betala. Vaddet är i svenska kronor är relativt ointressant. Vi stårvid miljarddollarsiffran, och det är samma siffra vihar haft hela tiden.Det är den som vi ska gå i spetsen med. Vi ska setill att få skulder för det beloppet avskrivna år 2004och försöka få världen med oss. Det är väsentligt. Detär viktigt inte minst av det skälet vi fick lära oss närvi var på med Globkom. av detbistånd som den rika världen betalar ut går tillbakatill den rika världen i skuldtjänster. Det är ett alldeleshorribelt system. Det ska vi inte fortsätta att driva.Anf. 44 () replik:Fru talman! Om jag minns rätt skiljer det sig förModeraternas del i förhållande till . Manhar sänkt ambitionsnivån för svensk del till att Sveri-ge nu ska delta med sin procentuella andel, och såhamnar man på 2 miljarder. Om jag minns rätt varbeloppet skyhögt mycket större tidigare. Det är i såfall en tillnyktring.Fortfarande kvarstår frågan om det kloka i politi-ken att visa för ett land att om det har skulder kan deti ett andetag få dem totalt avskrivna. Jag känner inteigen moderat politik på annat sätt än att den i rege-ringsställning i har varit lika oansvarig.Jag tror att man måste lära länder att hantera skul-der på ett sunt sätt. Då ska man göra kraftiga ned-skrivningar. Det finns en del som i reservationstexterhar pekat på att de vill se kraftigare nedskrivningar.Det har jag större förståelse för än en total avskriv-ning.Moderaterna har också i sin text om skuldfrågorskrivit att man är beredd att avskriva skulder även omde länder som är i fråga vanligen betingas av vansty-re. Det är också en ny inställning från Moderaternassida. Man har tidigare haft villkor för avskrivningar.Nu är man beredd att avskriva ländernas skulder ävenom det förekommer vanstyre. Det är också någotuppseendeväckande.Anf. 45 () replik:Fru talman! Först och främst till det som sades omModeraterna i regeringsställning. Låt oss alla kommaihåg att det var en ekonomiminister som hette GöstaBohman som avskrev de fattiga ländernas samtligaskulder till . Låt oss komma ihåg att enpro-centsmålet, dvs. att betala ut , bara uppnåtts av enfolkpartistisk och en moderat statsminister, aldrig avnågon socialdemokratisk, för att ge den historiskabilden.2 miljarder dollar är ganska mycket pengar. Det ärden summa vi alltid har sagt. har vi sagt 21eller . Men det är 2 mil-jarder dollar det handlar om, och det har handlat omdet hela tiden.När ett företag får ekonomiska bekymmer och ärskuldsatt upp över öronen gör vi i den civiliseradevärlden konkurs. Vi låter en ny framtidsinriktad sty-relse ta över och leda landet. Man befriar det i kon-kursen från skulderna.Det är precis så enkelt som vi ser på det här pro-blemet. Det ska inte vara utan krav, men en ny ut-vecklingsinriktad regim ska slippa bära på bördornaav ett gammalt vanstyre. Så enkelt är det. Jag trordessutom att erfarenheterna av konkursförfarandetmedför att vi vet att det här kan fungera.Anf. 46 ():Fru talman! I betänkandet finns ett bärande temasom bygger på att ett öppnare världspolitiskt klimatger utrymme för såväl individer som företag ochnationer att med sina idéer påverka för en friare värld.Informationen kan fritt röra sig över gränserna. Dethar varit en politisk och kulturell revolution, inteminst för de nära grannarna i tidigarekommuniststater. Det slås vidare fast att det friareflödet av varor, tjänster och kapital bidrar till att ska-pa förutsättningar för tillväxt och välstånd. Vi noterarockså vikten av att respektera och vårda miljöns sär-skilda förutsättningar, demokratins utveckling och attmänskliga rättigheter värnas.Globalisering är ett modernt uttryck som beskri-ver att vi människor i världen kommit varandra när-mare och att vi i högre grad påverkas av vad andragör på olika håll ute i vår värld. Jag vill ändå påståatt globalisering i grunden är något positivt. Trots attmycket återstår, bidrar globaliseringen successivt tillatt öka och stärka utbredningen av demokrati somstyrelseform samt till att öka respekten för mänskligafri- och rättigheter.Utifrån liberala utgångspunkter är det en självklarinsikt att demokrati och respekt för fri- och rättigheterär en absolut grundval för att människor ska få möj-lighet att forma sin tillvaro. Den sfären måste dock blistörre.Rapporten för global utvecklinghar presenterats. Från sida är detmycket i den som vi välkomnar, eftersom vi har drivitmånga krav som har fått en stark uppslutning. Detär dock hög tid att omsätta dem i praktisk svenskbiståndspolitik.Globaliseringen syftar till en allt friare världshan-del där människor, företag och nationer ges lika möj-ligheter att konkurrera och lägga grunden för ett alltstabilare välstånd. Kampen för demokrati och förfrihandel gick självklart hand i hand. Där var liberalerpådrivare men också andra framstegsvänliga krafteroch också den fackliga rörelsen. Det som skeddeunder senare delen av och in på 1900-taletinnebar det stora demokratiska genombrottet för oss iSverige.Världshandelsorganisationen, , bygger på attalltfler stater ansluter sig till ett gemensamt regelverk.Även om det sker fördömbara återfall i protektionism,som även de rikaste staterna i och Nordame-rika av och till gör sig skyldiga till, är WTO en starkbas som kan främja en global handel. I förlängningenkommer det självfallet också de fattiga och fortfaran-de en del utestängda nationer till del. Den tillträdandeWTO-chefen från , som vi fick samtala mednär han besökte , be-höver både stöd och uppmuntran i ett mycket viktigtarbete.Det är i och för sig inget nytt att vi människor haren global samhörighet och att vi påverkas av hurandra människor lever. För länge sedan fick vi detklassiska , främst olika missions-sällskap, som gick i täten för eninternationell solidaritet. Det fick många ideella efter-följare. Framför allt har Röda korset gjort världsom-fattande humanitära insatser, men också senare tidersfenomen som Amnesty och ärexempel på det engagemang som finns i det svenskasamhället. De spelar en praktisk roll och ger framförallt värdefulla opinionsbildande signaler - signalersom också kom att ha en roll när den svenska bi-ståndspolitiken växte fram . In-tressant är att konstatera att det är de ideella frivilli-gorganisationerna som har bildat skola, då svenskbiståndspolitik har förändrats och förbättrats från denlite stöddiga, ofta storskaliga verksamheten från bi-ståndstidens start till en nu mer balanserad hållning.Jag tror för egen del att en fortsatt utveckling tillett småskaligt arbetssätt men också till en större när-het och det som i genuin mening kan uppfattas somett medmänskligt syster- och broderskap är viktigadelar också i den offentliga biståndspolitiken.Den frivilliga biståndsverksamheten betydermycket. Först och främst är den viktig för att den oftakan bedrivas närmare folket i mottagarländerna änvad en statlig biståndsverksamhet kan göra. I vissafall är frivilliga hjälparbetare den enda vägen att för-medla utländskt bistånd. Dessa människor drivs av ettstarkt ideellt engagemang och åstadkommer ofta storaresultat med förhållandevis små resurser. Den frivilli-ga hjälpen är också viktig för att förankra den inter-nationella solidariteten hos det svenska folket.Folkpartiet anser att det är dags att stimulera ettännu kraftigare frivilligt resursflöde från tillbehövande människor på andra kontinenter. Därföranser vi att en avdragsrätt för gåvor till internationelltbiståndsarbete bör införas. En avdragsrätt av dennatyp finns i ett flertal andra länder, som ,, , , , ochAmerika. En avdragsrätt för gåvor till internationellabiståndssatsningar är en verklig solidaritetssatsning,t.o.m. viktigare än avdragsrätt för fackföreningsav-gifter.När jag började mitt riksdagsarbete, somvår enkammarriksdag startade, var vi många yngre -inte sällan liberaler - som kände stor otålighet överatt det löfte som gett i FN om att avståen hundradel av vår BNP i bistånd till utvecklings-länderna då inte hade uppfyllts. Vi har några kortaperioder lyckats att komma upp i den hundradel somvi så tydligt var inställda på ochvid 70-talets början.När folkpartiledaren var biståndsmi-nister, 1978, nådde vi upp till det svenska målet om1 % av BNI i bistånd. Vi kan , ,konstatera att vi ligger långt under den nivån. Det-samma gäller för den övriga delen av den rika världensom gav samma generösa löften.I de här frågorna har inte Socialdemokraterna va-rit de mest progressiva. Inte sällan har de tillsammansmed bakåtsträvande krafter bromsat utvecklingen attkomma upp till löftesnivån. Det känns annars, frutalman, hoppfullt att de i de socialdemokratiska ledennumera driver på i frågan. Och det var ett välkommetuttalande av vår handelsminister att han känner sigbesvärad av att vi inte har nått de biståndspolitiskamålen - mål som alltid varit med i de politiska hög-tidstalen men som inte alltid har blivit en realitet.Bertil påminde också om att de få gång-er då vi har nått enprocentsmålet har det varit underborgerliga regeringar. vill jag, fru talman, intepåstå att det är det enda skälet att skifta regering, menvi borde gå betydligt snabbare fram för att kommaupp i vårt snart löfte. Det betyder intebara en större insats från svensk sida. Det är framförallt en viktig signal till andra länder med kapacitet attta ett större ansvar för sin andel av biståndsinsatsen.I början av samlades iReykjavik. Det är det nordiska samarbetetinleddes i den formen. Temat för mötet på var"Nordisk demokrati 2020". Men vår debatt ägde i höggrad rum mot bakgrund av den historiska framgångsom återskapandet av de tre självständiga baltiskademokratierna vid sydöstra harinneburit. Försiktiga steg mot demokrati har ocksåtagits i . Intressant är att konstatera denutveckling som har ägt rum med företrädare för olikaryska delområden som från att varitförtegna, hemlighetsfulla och i dubbel mening svår-tolkade blivit öppna. Vi talar i princip samma språk.Varje land har sina historiska och kulturella förut-sättningar för vilken modell de väljer på vägen motdemokrati och internationell solidaritet. Vad vi i Nor-den kan bidra med är en öppenhet och ett samförståndsom präglat vår samhällsutveckling under snart ettsekel. Våra erfarenheter av hur vi i löstgränskonflikter borde kunna stå modell för andradelar ute i världen. Men det som återigen är noterbartär det breda folkliga engagemanget som burits upp avdet som vi kan kalla för . Därförär det också en samhällelig uppgift att stimulera ide-ella krafter till att vara med som ett starkt komple-ment till offentliga insatser. De praktiska formernakommer säkerligen att skifta. Ett alltmer globaliseratoch starkt civilt samhälle med engagerade medborga-re är en oerhört viktig, för att inte säga avgörande,resurs för en fungerande demokrati.Globalisering innebär att successivt riva de grän-ser som alltjämt står i vägen för människors skapar-kraft och vilja att forma sin framtid. Också här kan vii och bidra med våra erfarenheter. Vibehöver en mer öppen värld - en öppenhet som göratt förtroende och vänskap kan växa och att handeloch välstånd kan utvecklas. Det är viktiga delar i attnå en varaktig fred över hela vår värld. Men vi börockså av och till besinna att vi har frågor som behö-ver lösas även i vårt eget land och i vår egen närmiljö.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag ibetänkandet med särskild tillstyrkan av den reserva-tionen nr 8. Det är en reservation som särskilt lyfterfram en praktisk modell för hur vi ska lätta på ochlyfta av skulderna för fattiga länder och för hur vi skabli framgångsrika när det gäller att bekämpa fattig-domen i världen.Anf. 47 () replik:Fru talman! Jag ska fatta mig ganska kort. angriper Socialdemokraterna för bistånds-målet och säger att vi inte har varit särskilt progressi-va.Låt mig då förmedla fakta. I samband med denekonomiska krisen, när biståndet drogs ned till 0,7 %under resans gång - det har väl aldrig varit riktigtnere i , men det blev som en målskrivning - hardet ändå varit fråga om att vi har gett mer pengar ikronor räknat . Vi har haft en kraftig ök-ning nu med flera miljarder framtill , , då vi ska ligga på 0,86 %ungefär. Det är alltså fråga om mycket pengar, ochjämfört med andra länder får man väl ändå säga attdet hela är ganska progressivt.Sedan vore det ju ännu bättre om vi kunde gå till1 %, som är det mål som vi aldrig har övergivit. Vihar hållit det kvar, och vi har ett kongressbeslut omatt vi ska dit i en relativt nära tid.På den borgerliga kanten har varit detparti som har varit modigt och slagits för denna höganivå. Men ni ska ju också samarbeta med Moderater-na, som inte har dragit sig för att markera att man villdra ned biståndet under den av FN rekommenderadenivån. är trots allt det största partiet iden borgerliga gruppen, så ni kanske ska tala med litemindre styrka i era ord och nyansera debatten bättreän vad ni gör.Anf. 48 () replik:Fru talman! kallade mina någotdiskreta synpunkter på socialdemokratisk biståndspo-litik för ett angrepp. Han må gärna uppfatta dem så,men eftersom han själv sade att det är angeläget medfakta så tyckte jag att detta borde finnas med. Social-demokraterna har ju säkerligen haft den högsta svans-föringen i retoriken, men se, när det kommer tillpraktiken så har det inte varit lika enkelt! Då har niinte sällan hållit med dem som ni annars säger är ettbekymmer när vi ska lyfta upp biståndsnivån.Berndt säger att det nu sker en väldigtkraftig ökning av biståndsbeloppen. Ja, det är klart -när man har tryckt ned dem så kraftigt som ni hargjort så vill det till ordentliga lyft för att komma upptill det som vi principiellt har varit överens om i över30 år.Jag tackar i och för sig för det generösa omdömetom , men detta är ingenting som vi harvunnit några politiska gallupframgångar på. Det ärtungt att slåss för biståndspolitiken. Det var ocksådärför jag sade att det var välgörande att vår han-delsministern när han besökte utrikesutskottet självsade att han sörjde över och var ledsen för att löftes-brottet inte är ett avslutat kapitel vare sig för den rikadelen av världen, för eller för . Möjli-gen kan man travestera vad en ledamot av dennakammare har sagt: Sanningen ska fram, också när denär behaglig.Anf. 49 () replik:Fru talman! Jag håller gärna med om att Folkpar-tiet har varit modigt i den här frågan, och drivit den.Men hur ska detta fyraprocentsparti som representerar kunna trycka tillbaka det 25-procentsparti som har några representanter här i lo-kalen i en ny regeringskonstellation? Ni talar omsocialdemokratisk retorik. Men hur ska ni lyckasskapa en politik som ska kunna bli bättre än social-demokratisk politik? Det förstår inte jag.Anf. 50 () replik:Fru talman! Jag tänker försöka att få till insikt. Först säger han att harvarit modigt. Men jag förstår inte varför han sedanbestämmer valmanskårens fördelning . Vihar ju en valrörelse, och vi hoppas och tror att vi skafå en större andel som ökar möjligheterna för en brasvensk biståndspolitik.Det är naturligtvis mycket kluvet när har sådana väldiga bekymmer för hur andrapartier ska göra. Det gäller just partier som Socialde-mokraterna har använt som hävstång när man harprutat på biståndet.Berndt frågar hur en ny regeringskoali-tion ska kunna få upp biståndet. Ja, fru talman, jagtror vi får göra som förut, och säga: Detta är så viktigtså det gör vi inte avkall på. Det har visat sig att dethar varit möjligt. Som jag sade tidigare så har vi deenda gånger vi har nått upp till enprocentsmålet,under , haft en annan regering än en soci-aldemokratisk.Anf. 51 ():Fru talman! Vi är väl alla medvetna om att vi förglobaliseringsdebatten i skuggan av en storkonflikt iMellersta östern. Blodet flyter på . Vi harnu också nåtts av rapporter om att det även flyter iGaza.Jag vill inte säga att jag har varit direkt deprime-rad, för det är en diagnos, men jag har varit ganskanedstämd inför det som scenario som vi debatterar isamband med det här betänkandet.