prot · GP0993 · 2002-04-10 00:00:00 — kan något så enkelt som en gest eller ettord påverka ett barns självuppfattning.För barn som kommer från socialt utsatta miljöermed små resurser och för barn som har föräldrar sominte riktigt förmår eller orkar ge barnen det stöd somde behöver är det särskilt viktigt att knyta positivakontakter med någon vuxen utanför den trängre fa-miljekretsen. Detta har man tagit fasta på i mentors-projektet som startade i samarbetemellan och ett antal mångkulturellagrundskolor i . Antalet deltagare i projektethar varierat . är det110 barn i åldern och lika många mentorersom är verksamma i projektet. Varje projekt omfattaren tidsperiod av ett läsår, och barn och träffasregelbundet en gång under ca 3 timmar.Syftet med projektet är att barnen ska få nya kun-skaper. De kan få hjälp med läxläsning, språkträningetc., men de ska också få upplevelser och erfarenhetergenom att få vara med om roliga saker, komma tillnya platser, möta nya människor och göra saker somde aldrig har gjort förut.En liten flicka har berättat att honsedan hon träffat sin fick göra sitt livs förstabussresa till stan. Hon har under julskyltningen fått seguldängeln i stans största varuhus, och hon har varitvid havet. Hon har känt vinden vid havet, och hon harbadat i havet.I mentorn får barnet en vuxen alldeles för sig själv- någon som lyssnar, någon som barnet får en per-sonlig och nära relation till och någon som är en po-sitiv förebild och som ger barnet uppmärksamhet ochstöd.Målet är att barnet ska klara sig bättre både i ochutanför skolan. Mentorn i sin tur får viktiga kunska-per om barn och om barns olika villkor för lärandeoch utveckling.Vid den utvärdering som har gjorts av projektetframgår att mentorerna också tycker att de harmognat och att de har ökat sin kommunikativa kom-petens. De har lärt sig att ta ansvar, att lyssna och attvara tydliga, flexibla och påhittiga. Vidare har de lärtsig att hålla löften, visa respekt, skapa förtroendesamt hantera och förebygga konflikter.Jag tror alltså att det här är väldigt viktigt även förmentorerna och att det är en bra föräldraskola. Mensärskilt viktigt är det nog för unga lärarstuderandesom genom ett barn kan få erfarenheter av de mycketolika livsvillkor som barn i faktisktlever under. Mentorerna får möta miljöer som mångaav dem tidigare inte varit i kontakt med.Jag tror också att en spin-off-effekt av ett sådanthär projekt är att dessa barn kan se studier, även hög-re studier, som en möjlighet . Man plante-rar den drömmen i barnet. Från tiden då jag själv varliten kommer jag ihåg att det var oerhört viktigt närjag första gången fick följa med min kamrats föräld-rar till och blev förd in i Lunds universitet.Någon sade till mig: Detta är möjligt, !Det var det. Det möjliga kändes också möjligt attgöra.Deltagandet i projektet - och detta är det viktigtatt säga - är helt frivilligt. Genom skolan får föräld-rarna information om projektet. De kan för sina barnsräkning anmäla intresse för deltagande. Alla studentervid har möjlighet att ansöka om attbli mentorer. Både barnen och studenterna intervjuas,och studenternas referenser kollas givetvis.De studenter som blir anställda som mentorer fårutbildning, och de får också personlig handledningunder projektets gång. De får i lön för dethär läsåret. De får också ett arbetsintyg. När man förihop barn och mentorer görs det väldigt noggrannabedömningar utifrån intressen, barnens behov ochstudenternas erfarenheter.Det här projektet är egentligen ett projekt som harinitierats och drivits i under namnet Perach.Där har man en mycket lång erfarenhet av sådant här.Med tanke på de olika kulturer som möts i det landetkan vi lätt förstå att detta har varit viktigt. avsamtliga studenter deltar i projektet - 25 000 personervarje år.Jag tycker att det är väldigt roligt att få berätta omdetta för därför att det här är en av de posi-tiva saker som sker i landet men som vi lättglömmer bort när vi, naturligtvis, också lyfter framproblemen. Det är roligt att kunna säga att man medså enkla medel kan åstadkomma så mycket.Det är dock sorgligt att ibland i debatten här höraatt det finns en mängd olika förslag när det egentligenär väldigt få som angriper grundproblemet, nämligenden enorma segregation som faktiskt finns i vårt landi dag. Den arbetslöshet och den sociala tristess somfinns i många områden föder nämnda typ av problem.Skolan är givetvis en spegel av samhället i stort.Det skulle vara väldigt roligt - utbildningsminis-tern är inte här just , men jag har i varje fall riksda-gens öra - om flera projekt med en inriktning somliknar den för Näktergalen i kunde komma tillstånd på andra högskolor och universitet, speciellt ivåra storstadsområden. Jag skulle vilja uppmanautbildningsministern att också sprida kunskap om dehär goda exemplen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § betänkande 2001/02:BoU8Planfrågor.Anf. 195 ():Fru talman! Vi ska nu diskutera bostadsutskottetsbetänkande nr 8 om planfrågor. Låt mig först litegrann beröra avsnittet om kommunala servicezoner.Vi moderater har en reservation i det sammanhanget.Skälet är att vi vill underlätta för människor att bo därde själva vill bo. Det är ju inte så att man kan göra deti dag. På många ställen får man kanske inte bygga tillhuset. Kommunen vill inte ge bygglov därför att manser risken att kommer det fler människor där så efter-frågas viss service, och den är man inte beredd att ge.Då är det enklare att använda bygglovsinstrumentet,dvs. att vägra bygglov. Därmed har man löst proble-met.Jag menar att det är lite fel. Vad man bör göra äratt försöka se till att människor får bo där de verkli-gen vill bo. I stället kan man gå den vägen att man isamband med planläggning klargör att kommuneninom ett visst område inte är beredd att tillhandahållaall service. Naturligtvis betyder det inte att man inteska få vägar, vatten, avlopp och sådana saker - sådantgår att lösa på olika sätt. Självfallet ska man ocksåkunna gå i skola. Det är inte den servicen vi diskute-rar, utan det gäller all annan service. Från kommu-nens sida ska man kunna säga: Dessvärre blir detingen biblioteksservice och ingen bokbuss här, menni får bo där ni själva vill bo. Vi ger er möjlighet attbo där därför att ni värderar det och vill det. Därmedfår ni också ta ansvaret.Det är detta som ligger bakom det moderata ställ-ningstagandet i vår reservation om kommunala servi-cezoner. Vi vill alltså öka friheten och stimulera ettökat glesbygdsboende.I en annan reservation som jag lite grann vill berö-ra tas frågan upp om det kommunala handelsända-målet i vårt land. Där har utvecklingen förändratsväldeliga. Vi kan titta på handelns lokalisering under1900-talet och ser då att det har skett stora föränd-ringar. fanns det mjölkaffärer, små spece-riaffärer osv. Det fanns butiker i varenda liten by ute ilandsorten. Efter kriget lades de här butikerna i byar-na ned. De försvann.Där bor finns alla dessasmå butiker. Lönsamheten krävde en centralisering.Därför förlades butikerna till lite större orter somVimmerby och liknande orter. Där kom det butiker,och man tillgodosåg människornas behov av handelgenom att affärerna blev större och genom att männi-skorna i större utsträckning kunde färdas till butiker-na. Därigenom fick man lönsamhet. Den lilla butikenklarade inte det och försvann. Sedan kom snabbköpenosv. I varenda stadsdel hade man en Konsumbutikoch en . Som bekant försvann alla de härbutikerna därför att ochICA konstaterade att det inte gick att få det att gårunt. Man började i stället intressera sig för ännustörre anläggningar, och vi fick stormarknaderna. Denstörsta operatören på den marknaden är för övrigtKonsum.Man kan konstatera att de små livsmedelsbutiker-na ute i olika stadsdelar försvann. Men de har inteförsvunnit , de har börjat återuppstå. Vilka ärdet som driver dem ? Det är inte ICA, det är inteVivo, det är inte . Däremot är det små själv-ständiga entreprenörer, invandrare, i destörre städerna som driver dem. De har sett en möj-lighet att driva en affär och få ett kundunderlag somgör att verksamheten går runt. Detta har varit tillglädje för konsumenterna. Det är till glädje för denhandelsman som kanske har kunnat satsa på en nyyrkeskarriär i en stadsdel. Det här har varit alldelesutmärkt.På samma sätt är det med de stormarknader somhar kommit till. De har kommit till därför att marken ide centralare delarna helt enkelt har blivit för dyr. Dethar varit svårt att ta sig fram i dessa delar av städerna.Det har varit svårt att parkera. Då har man etablerathandelsanläggningar där marken är väsentligt billiga-re, där parkeringsytorna är många och stora och mankan tillhandahålla bra parkeringsytor för konsumen-terna.Det har alltså varit en rationell hantering. Man harockså kunnat hålla nere livsmedelspriserna genomden här typen av rationalisering. Det här är ju enverksamhet som är förändringsbenägen. Man ska varamedveten om att handeln är förändringsbenägen. Enlönsam butik är en butik där konsumenterna handlar.Vi får inga lönsamma butiker där inte någon handlar,och handlar gör man där man finner att priserna ärbra, men också för att butiken ligger så till och harsådana varor som passar mig. Det är det som gör attbutikerna finns kvar.Det här vet ju handelsmännen väldigt väl. Oavsettvem det är som är handelsman vet handelsmännenbäst var livsmedelshandeln ska lokaliseras. Vad somär den rätta placeringen av en anläggning vet inte jagoch det vet inte någon annan politiker heller. Det vetinte heller kommunaltjänstemannen. Men handels-mannen, eller handelskvinnan för den delen, vet na-turligtvis det här mycket väl. Det är därför som manska lita på deras omdöme. Det är de som ska styradetta via en där man harsedvanlig hantering och fastställer att här ska det varahandel.Men det är inte en politisk fråga, inte en tjänste-mannafråga att styra och säga: Här ska det säljas intemat men diskmaskiner, här ska det säljas inte matmen bilar. Man ska acceptera att handel är handel,och den kan inte styras på det sättet. Det leder baratill ineffektivitet. Det har vi ju sett i många delar avvärlden. När politiker och kommunaltjänstemän styrlokaliseringen av handeln får man minskad effektivi-tet och högre priser.Därför, fru talman, ber jag att få yrka bifall till re-servation 10.Anf. 196 ():Fru talman! Till det här betänkandet har Vänster-partiet fogat tre reservationer, men för att spara tid ikammaren yrkar jag bara bifall till reservation 5 un-der punkt 3. Men naturligtvis står jag även bakomvåra andra två reservationer.I vår första reservation tar vi upp frågan om barnsoch ungdomars delaktighet eller snarare brist på del-aktighet i samhällsplaneringen. När ratifice-rade fastslog vi också att bar-nens bästa alltid ska komma i första hand och attbarnen alltid har rätt att framföra sina åsikter i allafrågor som rör dem. Konventionen uttrycker klart attsamhällsplanering ska ske i samråd med barnen ochinte för barnen.Konventionen har en hel del år på nacken, menfortfarande har vi inte vad avser samhällsplaneringenflyttat fram positionerna ett enda steg. Tvärtom finnsdet numera undersökningar som visar på en störreotrygghet bland barnen, en otrygghet som finns både iden direkta närmiljön och när barn förflyttar sig mel-lan olika aktiviteter.Fru talman! Vid nybyggnation och ombyggnationär det viktigt att lekens betydelse lyfts fram. Kunska-pen om barns behov av leken och kunskapen om lekoch stadsplanering är väldokumenterade och det härhög tid att vi börjar ta de här kunskaperna på allvar.Barns rätt till en stimulerande och trygg ochfri utemiljö måste sättas i centrum vid all samhälls-planering. Trafikplaneringen måste tillförsäkra barnoch unga rätt att säkert kunna förflytta sig mellanolika aktiviteter.I målen för den svenska bostadspolitiken betonasockså vikten av att främja god uppväxt för barn ochungdomar. De vackra orden har tyvärr ingen störreförankring i svensk lagstiftning. Studiebesök i andraländer skulle kunna ge kunskap. Det skulle inte varahelt fel om regeringen tog sig tid att framför allt tittanärmare på det norska exemplet vad avser hur mantar till vara barns och ungdomars kunskaper och be-hov i samhällsplaneringen.LO:s rapport om familjers och barns boende visartydligt på den segregation som finns både socialt ochekonomiskt i . En god samhällsplanering hadeinneburit att de här klyftorna och segregationen hadekunnat minska , kanske rent av försvinna. Ge-nom att se till att planera så att olika upplåtelseformerfinns representerade i varje område skulle möjlighe-terna öka för barn med olika social och för den delenockså etnisk bakgrund att mötas och därmed varamed och forma det som vi alla strävar efter, nämligenett integrerat Sverige.Fru talman! De andra två reservationerna hängersamman, eftersom båda berör behovet av en regionalsamverkan och ett regionalt planeringsinstrument. Vihar ett antal gånger i den här kammaren diskuteratoch voterat om s.k. externa köpcentra. Det är ingetundantag . inledde den debatten.Jag bara konstaterar att vi nog står på var sin sida avvägen när det gäller den delen.Vänsterpartiet har vid ett flertal tillfällen visat påatt den regionala planeringen avseende objekt som rörflera kommuner eller hela regioner kan och bör för-stärkas. Vi kan konstatera att i majoritetens svar påmotionen om externa köpcentra har en viss förskjut-ning skett . Och i dagens betänkandefinns vissa öppningar som pekar åt det håll somVänsterpartiet föreslagit.I klimatpropositionen avser regeringen att göra enöversyn av vad avser externaköpcentra, framför allt den s.k. dagligvaruhandeln.Tills den översynen är gjord vore det bra om vi fickrådrum och en möjlighet att stoppa framväxten av flerexterna köpcentra. ställer sig därförbakom kravet på ett tillfälligt moratorium under dentid det tar att utreda frågan och få fram ny lagstift-ning.Fru talman! Man kan naturligtvis fråga sig varfördet är så viktigt att bryta utvecklingen mot alltflerexterna köpcentra som pågått . Den nega-tiva miljöpåverkan som dessa stormarknader skaparkan väl ingen ifrågasätta, inte ens . Helaidén med dem är ju att locka bilburna kunder. Utifrånen placering oftast ganska långt från bostadsområdenoch tättbebyggt område, med billig mark för storaanläggningar och stora parkeringar, skapar man förut-sättningar för en köpstark kundkrets.Jag delar uppfattning, det här är uraffärssynpunkt en ganska smart idé. Tyvärr skaparden här smarta idén en rad stora problem. Förutom derent miljömässiga problemen med ökade utsläpp ochökad energiförbrukning är det den försämrade servicesom uppstår i bostadsområdena också ett av de storaproblemen. Stadskärnorna utarmas oftast vad avsernormalutbudet och ersätts i stället av dyra specialbu-tiker som har en inriktning mot mycket köpstarkakundkretsar.Vad som är än värre är att servicen i städernas yt-terområden också utarmas. Här finns de konsumentersom saknar tillgång till egen bil och därför inte kantillgodogöra sig fördelarna med de externa köpcent-ren. Fördelen för de konsumenter som kan dra nyttaav de externa centren skapar nackdelar för andrakonsumenter i form av försämrad service och högrepriser. Detta borde väga mycket tungt när man inlederbygglovsprocesser för etablering av externa köpcent-ra. En kommun har och måste ha ansvar för alla med-borgare och ska därför också väga in behovet avservice i sin planering. Vi kan konstatera att det fram-för allt är tre grupper som drabbas hårt av etablering-en av de externa köpcentren.För det första handlar det om grupper med svagekonomi som saknar tillgång till egen bil. För detandra är det kvinnor som generellt sett har betydligtmindre tillgång till bilen än männen. För det tredje ärdet många äldre som ofta saknar bil. Dessutom hardet visat sig, precis som påpekade, attservicen i glesbygden utarmas kraftigt.Boverket har i sin rapport i planeringentydligt visat att har haft rätt isin argumentering. visar på beho-vet av en förstärkning av roll när detgäller regional påverkan av den kommunala över-sikts- och detaljplaneringen. Det borde dessutom föross vara en självklarhet för alla som ställer upp påutvecklingen av ett ekologiskt hållbart samhälle attdet är hög tid att ändra inriktning på handelns fram-växt långt från bostäderna.Fru talman! Mycket av de problem som de exter-na köpcentrumen skapar skulle kunna lösas med hjälpav en regional samhällsplanering. Det finns i daginget och exploatering somomfattar flera kommuner eller hela regioner. Bostäderplaneras oftast lokalt i den enskilda kommunen. Vä-gar planeras oftast av , och järnvägarnaplaneras av - även om kommuner ochregioner börjar få ett större inflytande.Fördelningen av högskoleplatserna bestäms avstaten, och placeringen av sjukhusen av landstingen.De sektorsövergripande aspekterna saknar oftastbelysning vid planering av infrastruktur och bostads-byggande. Från sida tycker vi därföratt det är viktigt att nu försöka utveckla ett plane-ringsinstrument för infrastruktur och bebyggelseut-veckling på regional nivå. Detta ska möjliggöra förflera samhällsorgan att analysera, samordna och ut-veckla övergripande strategier för utbyggnad av inf-rastruktur och bostäder där parterna faktiskt har ge-mensamma intressen.Grunden för en regional samhällsplanering liggerframför allt i kunskaper och förståelse av att männi-skor ofta arbetar och bor i olika delar av enregion. Mycket annat som har utvecklats under desenaste decennierna, t.ex. informationsteknologin ochen del av kollektivtrafiken, har förbättrat förutsätt-ningarna för folk att bo, arbeta och ha sin fritid inombetydligt större områden än tidigare.En förutsättning för att utveckla dessa möjligheterär en övergripande samordning mellan flera kommu-ner och olika samhällsorgan i planeringsskedet. Om-råden som skulle kunna bli aktuella är hälso- ochsjukvård, transporter, näringsliv, bostadsbyggande,utbildning, miljö, kulturmiljö, kultur och arbetsmark-nad. Det är svårt att säga i vilken omfattning ettnytt regionalt planinstrument skulle påverka densvenska samhällsbyggnadstraditionen. Det är troligtatt det skulle rucka en del såväl på det kommunalaplanmonopolet som och do-minans. Vi tror dock att fördelarna överväger. Det ärdärför en önskvärd utveckling att förstärka den regio-nala samordningen av utbyggnad av bebyggelse ochkommunikationer. Genom att inrätta ett regionaltinstrument för samhällsplaneringen kan förutsättning-ar skapas för en väl fungerande arbets- och bostads-marknad och en effektiv infrastruktur och regionalutveckling.Fru talman! Avslutningsvis ska jag säga ett parord om den fråga som har knutits till betänkandet omrätten att använda offentlig plats. Det finns en reser-vation i frågan från sida. Jag konstate-rar att ett i stort sett enigt utskott säger att detdemokratiska samtalet och rätten att få framföra sinåsikt är större än äganderätten. Det är med glädje viser den uppfattningen. Vi kan konstatera att påprivatägda s.k. offentliga torg har ägaren rätten attvälja vem som ska få framföra sina åsikter och närman ska få framföra sina åsikter. Jag tror att det ärhög tid att regeringen tar utskottets betänkande påallvar och ser till att lösa de problem som finns närdet gäller svårigheten att få det offentliga samtalet attfungera överallt där offentligheten befinner sig.Anf. 197 () replik:Fru talman! Jag har bara en sak jag vill ta uppmed anledning av långa anförandemed många, många ord. Det var inte så förfärligtmycket innehåll i det hela.Sten påstod att han själv och jag stårpå varsin sida av vägen. Jag konstaterar att StenLundström har alldeles rätt. Vi står på varsin sida avvägen. Jag står på den sida där konsumenterna ochhandelsmännen står. Det är vi som blickar framåt moten utveckling av handeln och lägre priser. står på den sidan av vägen där reglerarna finns.De blickar bakåt och mot högre priser. Jag är heltövertygad om vem som kommer att vinna den fightenså småningom. Vi kommer inte att klara en debattmed människorna om priserna på våra livsmedelrakar i höjden på det sätt som det kommer att bli omvi inte ser till att ha en modern och ändamålsenlighandel i vårt land.Anf. 198 () replik:Fru talman! Jag beklagar om mitt anförande interiktigt föll på läppen och att minverbala förmåga inte var tillräckligt god för att herrKnut skulle njuta av mitt anförande. Det varinte tänkt att skulle njuta av det.Jag kan konstatera att vi i allra högsta grad skiljeross på höger-vänster-skalan. Vi värnar de konsu-menter som inte har möjlighet att utnyttja det sam-hälle som vill bygga upp. Dethandlar om dem i samhället som inte har tillgång tillbil. Det handlar om de kvinnor som oftast inte fårlåna bilen av maken. Det handlar om de äldre somsaknar tillgång till bil. De har sett hur servicen harförsämrats och hur priserna har ökat på grund av attde externa köpcentrumen utarmar servicen i framförallt ytterområdena i städerna.Jag kan också konstatera att vi inte heller är be-redda att offra miljön för handelsmännens eventuellaökade vinster. Bilkörning innebär, , enökad nedsmutsning av luften. En ökad bilkörning stårockså i klar kontrast mot ett byggande av ett ekolo-giskt hållbart samhälle.Anf. 199 () replik:Fru talman! Det må möjligtvis vara så att det ärkorrekt att bilen leder till miljöstörningar. Men, StenLundström, bilen är förutsättningen för att vi ska levaett modernt liv, den är förutsättningen för att vi skakunna transportera hem våra varor och produkter.Den dag vill ställa sig i och förbjuda bilen ska han göra det högt ochtydligt. Sedan ska vi gå ut och möta väljarna.Anf. 200 () replik:Fru talman! Det handlar inte om att förbjuda bilar.Det är jag inte intresserad av. Det handlar om att setill att bilen inte är en nödvändighet när den inte be-höver vara en nödvändighet. Jag ska inte behöva körafyra mil med bil för att köpa mjölk och bröd. Detfinns ingen som helst anledning till det. Där har vi enmöjlighet att i samhällsplaneringen se till att det inteblir så.Det är också samhällsplaneringens uppgift att setill att alla kan handla mjölk och bröd till rimligapriser, inte bara de som har råd att hålla sig med bil.Det här är allas människor rättigheter. Det innebärinte att vi vill förbjuda bilen.Anf. 201 ():Fru talman! I betänkandet från bostadsutskottetbehandlas ett antal motioner från allmänna motionsti-den som rör den fysiska planeringen. Den fysiskaplaneringen har stor betydelse för vår levnadsmiljöoch närmiljö och påverkar inte bara vårt boende utanockså vårt sociala liv. lyfter framdetta i ett antal reservationer, och ett exempel på dettaär vår reservation om brottsförebyggande planering.En grundläggande förutsättning för att människorska känna livskvalitet är att de har en trygg boende-miljö. har traditionellt uppfattats som etttryggt land, men tyvärr har utvecklingen de senasteåren visat att denna uppfattning inte har fog för sig idelar av vårt land. Många människor, särskilt kvinnoroch unga, känner en oro i sin boendemiljö. Detär nu dags att vidta åtgärder för att åstadkomma etteffektivt och långsiktigt brottsförebyggande arbete.Att se till att parkeringsplatser är ordentligt upplystaoch se till att entrédörrar går att överblicka är sådanapositiva brottsförebyggande åtgärder.Vi vill göra det möjligt för kommunerna att kunnaupprätta en brottsförebyggande policy som bör ingå iöversiktsplanen. En sådan policy kan innehålla prin-cipiella ställningstaganden om hur stadens strukturbör utvecklas för att motverka brott och hur bostäder,arbetsplatser och handel kan planeras på ett brottsfö-rebyggande sätt. Vidare bör ges i uppdragatt utveckla de tankar som förts fram i rapportenBrott, bebyggelse och planering och utarbeta tydligariktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott.En annan viktig fysisk miljöfråga är att planeraför "tysta zoner". Alla människor behöver tystnad ochstillhet, inte minst när tillvaron blir alltmer stressadoch fragmenterad. Tysta områden håller på att bli enbristvara i vårt samhälle!