prot · GP0960 · 2002-01-30 00:00:00 — Viljan finns från degode männens sida att höja kompetensen för det an-svarstagande som man har i den här rollen. Jag finnerdärför att utskottets krav verkligen är befogat. ärdet synnerligen angeläget att det sker en utvärdering.Jag instämmer också i lagutskottets förslag.Anf. 114 ():Fru talman! Jag ska hålla mig mycket kort. Dettablir inte ett anförande utan bara ett kort påpekande.Människor som behöver förmyndare eller godamän tillhör grupper som inte kan ta ansvar för sigsjälva och inte kan föra sin talan. Det är verkligen detglömda . Vi agerar på ett grymt och hänsyns-löst sätt om vi bidrar till att glömskan tätnar kringdessa människor som själva inte kan föra sin talan.Därför vill jag mycket snabbt instämma i de allrasista meningarna i betänkandet. Det är synnerligenangeläget att de här frågorna behandlas och att rege-ringen tar initiativ till en, hoppas vi, snabbbehandling av dem.Anf. 115 ():Fru talman! De nuvarande reglerna beträffandeförmyndare, gode män och förvaltare är, som tidigarenämnts, till viss del resultatet av en reform som ge-nomfördes 1995. har lagutskottetbehandlat motioner liknande dem som vi nu kan läsaom i betänkandet LU7. Vid tidigare behandlingar harmotionerna avstyrkts med hänvisning till att de skulleuppmärksammas inom ramen för arbetet i Justitiede-partementet med uppföljning och utvärdering av 1995års förmyndarskapsreform.Vid lagutskottets behandling har det fram-kommit att den utlovade utvärderingen inte har till-satts och att det inte heller, som riktigt poängterade tidigare, finns några di-rektiv till en sådan.Utskottet har därför vid behandlingen med skärpapekat på att det är angeläget att regeringen tarinitiativ till en utvärdering av reglerna om förmyndar-skap m.m.I betänkandet ges exempel på förändringar sommåste göras, och jag vill peka på ytterligare fall somjag hoppas att regeringen ska ta till sig, fall som bor-de uppmärksammas och som måste föranleda föränd-ringar.När en person är god man för en mindre bemedladperson betalar kommunen arvodet. Den betalar ocksåsociala avgifter och drar skatt. Men om personen ifråga har pengar, så att hon eller han själv kan betalasin gode man, ska gode mannen anmäla till skatte-myndigheten att den enskilde är arbetsgivare. Godemannen ska sedan betala ut arvode till sig själv, läggapå arbetsgivaravgifter och betala skatt.Att den enskilda personen, som kanske knappastvet vad hon eller han heter, ska vara arbetsgivare ärhelt absurt och oetiskt. Jag anser att kommunen, somhar alla rutiner klara, borde betala arvodet osv., precissom för mindre bemedlade personer, och sedanskicka en faktura som gode mannen ska betala förden enskildes räkning.Ett annat exempel såg jag i en tidning häromda-gen under rubriken . En god man avled, och plötsligt stodtvå arvingar helt oförberedda och mot sin vilja somgode män för elva för dem helt okända personer.Först nu är de fria från uppdraget.Att dödsboet ärver godmansskapet och är skyldigtatt kvarstå tills ny god man utses är det säkert intemånga som vet. Att plötsligt ställas inför uppgiften attskaka fram god man är ofta problematiskt, men detkan verkligen inte vara rimligt att godmansförord-nandet går i arv.Fru talman! Jag är emot att man med automatikärver titlar och uppdrag - bortsett från den kungligasuccessionen. Den blivande kungen eller drottningenhar dock i motsats till den som ärver ett godman-suppdrag möjlighet att avsäga sig sitt uppdrag omgå-ende.Fru talman! Jag yrkar bifall till förslagen i betän-kandet.Anf. 116 ():Fru talman! Med anledning av lagutskottets be-tänkande nr 7, som gäller förmyndare, gode män ochförvaltare, vill jag anföra följande.Jag är ledamot av sedansnart , och jag har vid fyra tillfällen närvarit när justitieom-budsmännen har överlämnat sin årsberättelse, sin s.k.ämbetsberättelse. Det är en mycket tung och mycketviktig inlaga, som enligt min bestämda mening, inomparentes sagt, förtjänar ett mycket större offentliggö-rande än det som utskottet självt klarar av. Den bordeläggas fram här i kammaren under samma värdigaformer som förekommer vid andra årliga procedurervi genomgår i kammaren. Jag skickar med en häls-ning till riksdagsstyrelsen att se över detta.Justitieombudsmannaämbetet, som instiftades1809 tillsammans med , skautöva kontroll och granskning av de offentliga myn-digheter och verk som är satta att sköta landets lagar,förordningar och regler. Det ska se till att myndighe-ter och ämbetsmän inte ägnar sig åt maktmissbrukoch framför allt att de behandlar sina medborgare likainför lagen.En sak som har varit återkommande i de fyra JO-berättelserna och som har gjort mig djupt bekymradär justitieombudsmännens årliga kritik av överför-myndarverksamheten i flera av landets kommuner.Jag har tagit med mig dessa årsberättelser upp i talar-stolen, inte bara för att symboliskt visa upp dem. Jagska läsa upp några rader ur den senaste årsberättelsen,som gäller fjolårets förvaltning.På ett ställe skriver ombudsmännen:"Vid inspektionerna har vidare noterats att be-stämmelserna om gode mäns och förvaltares m.fl.redovisningsskyldighet inte alltid efterlevs och att detföreligger vissa brister i överförmyndarnas hand-läggning och kontroll av dessa frågor. Det är inteovanligt att årsräkningar godkänts trots att de inteavgetts på 'heder och samvete'. "Det är en mycket allvarlig erinran från ett avmånga inspektionsbesök ute i landets kommuner. Jagskulle kunna citera ur samtliga årsberättelser. Dethandlar där om bristande diarieföring och om bristan-de respekt för dem som har haft möjlighet att föratalan för dem som är föremål för godmanstillsyn. Ialla de fall där man har företagit inspektioner har manhaft någon erinran.Det är kommunernas skyldighet att klara detta.Det är kommunerna som har ansvaret, och de måsteenligt min uppfattning se till att denna förtroende-mannagärning får en annan status och en annan juri-disk inramning.Ni i lagutskottet har, som jag ser det, fattat ettmycket klokt beslut då ni enigt har begärt att rege-ringen ska göra en översyn, men jag skulle vilja genågra tips till. Jag skulle önska att ni i lagutskottetägnade en offentlig utfrågning åt de granskningarsom rör gode män, förvaltare och överförmyndareeller på något annat sätt skapade publicitet kringdessa.Det handlar ytterst om totalt värnlösa människor,som inte kan föra sin talan - som kanske över huvudinte existerar å huvudets vägnar utan bara som fysiskakroppar. Någon ska sköta dem. Den skötseln måstevara omgärdad med hög rättssäkerhet, men det är deninte i dag.Det är bra att ni är ense i lagutskottet, men nimåste ropa högre för att man på andra sidan bron skagenomföra den utvärdering som ni så länge har efter-sökt. Då kan ni använda justitieombudsmännensämbetsberättelser om inte som vapen så snarare somverktyg för att påvisa den brist som här finns i detoffentliga systemet.Jag anför inte några fler citat. Jag säger bara attdetta är allvarligt att man har haft gravaerinringar t.o.m. mot stora kommuner. Jag ska intenämna någon vid namn, men några av Sverigesstörsta kommuner har fått erinringar i dessa berättel-ser. Detta kan absolut inte vara acceptabelt. Det är enskyldighet för de förtroendevalda i denna kammareatt påtala de brister som finns och att se till att det inteblir en upprepning av dessa framöver.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §. )8 § Faderskap, vårdnad och umgänge, m.m.Föredrogslagutskottets betänkande 2001/02:LU9Faderskap, vårdnad och umgänge, m.m.Anf. 117 ():Fru talman! Jag vill säga att jag uppskattar KenthHögströms engagemang och hans anförande i detförra ärendet väldigt mycket. Jag tackar också för detgoda rådet, som vi naturligtvis tar till oss.Fru talman! För att spara kammarens tid ska jagbara beröra några frågor i detta viktiga betänkande.Det rör talerätt i mål om hävande av faderskap, auto-matisk gemensam vårdnad och reser-vation till förmån för en motion om en barnbalk.I betänkandet behandlar lagutskottet tre motionersom samtliga tar upp frågan om talerätt i mål omhävande av faderskap. Utskottsmajoriteten, dvs. Soci-aldemokraterna och , avvisar motions-kraven. Motionärerna vill att änkor ska kunna få prö-vat i domstol om den avlidne mannens särkullbarnfrån tidigare förhållande verkligen är hans biologiskabarn.I ett par motioner hävdas att många änkor ställs ien psykologiskt och ekonomiskt svår situation om detuppdagas att det finns en tidigare okänd arvinge.Själv känner jag bara till ett fall. Därför skulle detvara intressant att få veta hur många fall motio-närerna känner till.Det fall som jag och flera andra av le-damöter har varit i kontakt med gäller en kvinna somi samband med bouppteckningen efter sin avlidneman fick oväntad kännedom om att han hade barnfrån ett tidigare förhållande. Maken hade erkänt fa-derskapet och betalat underhåll men däremot inteberättat det för någon. Kvinnan fick förutom en chockekonomiska problem, eftersom hon var tvungen attsälja sin lägenhet för att särkullbarnet skulle kunna fåut sin arvslott.Den första tanke som dyker upp när man ställs in-för ett sådant faktum är att det inte kan vara sant.Tvivel börjar uppstå huruvida maken verkligen ärbiologisk far. Jag kan förstå det. Men i det här fallethar mannen uppenbarligen levt med en livslögn. Vivet inte orsaken till det. Vi kan heller inte få veta det,därför att mannen är död. Ur moralisk synpunkt är detnaturligtvis oacceptabelt, enligt mitt sätt att se det.Men det är inte uppgift att sätta sig tilldoms över det. Faktum kvarstår att mannen hadeerkänt faderskapet.Sverige har ratificerat . Enenig riksdag har uttalat att barnens bästa alltid skakomma i främsta rummet.Fru talman! Motionärernas och reservanternas yr-kande har inte barnens bästa för ögonen. Det måstevara djupt kränkande för såväl barnet som barnetsbiologiska mor, om hon är i livet, att utsättas fördomstolsprocess och obehaget med provtagningarsom måste göras för att fastställa faderskapet. Mankränker faktiskt också den avlidne mannen, som valtatt leva med sin livslögn. Jag yrkar avslag på reserva-tion nr 1.Så vill jag gå över till reservationen om automa-tisk gemensam vårdnad. Frågan om att införa en be-stämmelse som innebär att föräldrar automatiskt fårgemensam vårdnad från barnets födelse eller fader-skapsbekräftelse har diskuterats . Enligttillgänglig statistik anmäler så många som avsammanboende föräldrar att de ska ha gemensamvårdnad. När det gäller icke sammanboende föräldrarär motsvarande siffra . Det visar att de allraflesta par väljer att ta ett gemensamt ansvar för sinabarn. Det är bra.Vårdnadstvistutredningen som kom med sitt be-tänkande 1995 pekar på omständigheter som talarmot en regel om automatisk gemensam vårdnad förogifta föräldrar som inte bor tillsammans. I betänkan-det sägs bl.a. att det kan finnas en risk att modern intemedverkar till att faderskapet blir fastställt, att ge-mensam vårdnad skulle uppkomma även om barnetkommit till vid våldtäkt eller annat sexualbrott och attäven barn som avlats vid en tillfällig förbindelseskulle komma att omfattas. Utredningen pekar ocksåpå att det finns andra situationer när gemensam vård-nad inte är förenlig med barnets bästa, t.ex. om för-äldrarnas konflikt är så svår och djup att de över hu-vud taget inte kan prata med varandra, än mindresamarbeta i frågor som rör barnet.En annan försvårande omständighet som talar motatt man skulle införa en regel om automatisk gemen-sam vårdnad är att det saknas en klar och tydlig mar-kering av att samboförhållande faktiskt föreligger. Ifolkbokföringen går det inte att utläsa om ett sambo-förhållande föreligger därför att det finns föräldrarsom, trots att de lever i ett samboförhållande, av olikaskäl har valt att inte vara folkbokförda i samma fas-tighet. Det förekommer också att föräldrar kan varafolkbokförda i samma fastighet fast de inte bor till-sammans. De kan t.ex. bo i olika lägenheter i sammahus, i samma trappuppgång. Vi har ju inte något lä-genhetsregister.Fru talman! uppfattning är att enväl fungerande gemensam vårdnad är det bästa förbarnet. Statistiken visar att de allra flesta föräldrar tardet ansvaret. Men det finns fall när det är klartolämpligt, och det är när det förekommer våld inomfamiljen. Då ska gemensam vårdnad vara utesluten.Det är inte så lätt. Det finns komplikationer med ensådan lagstiftning. Jag yrkar avslag på reservationnr 2.Fru talman! Jag vill kort beröra frågan om infö-randet av en barnbalk. Jag yrkar bifall till reservationnr 4.Vi har valt att stödja en motion av , , som vill ha till stånd en ut-redning om behovet av att införa en barnbalk i svensklagstiftning. har haft ett liknande krav;jag tror att det var 1995.Det är angeläget att det finns ett samlat regelsys-tem där barnens rätt sätts i fokus. Men vi är inte sånaiva att vi tror att barnens ställning stärks bara ge-nom att man inför en särskild balk, lika lite som vitror att det blir bättre miljö bara för att vi har en mil-jöbalk. Själva vitsen med en barnbalk är att det somrör barn får ett eget avsnitt i lagboken. Det ger signa-ler om att barn är viktiga och att de har rättigheter.I utgår man från föräldraperspekti-vet. Man sätter föräldrarätten i främsta rummet. Detvisas tydligt, som vi pekar på i vår reservation, av attbarn har en underordnad roll. Föräldrar kan t.ex. väg-ra att umgås med sitt barn utan några som helst kon-sekvenser. Ett barn däremot kan, som en ytterstaåtgärd, bli hämtat av polis för att föras till en av sinaföräldrar.Fru talman! Det var kort. I övrigt yrkar jag bifalltill förslaget i lagutskottets betänkande. Jag hade trottatt skulle gå upp och uttrycka Väns-terpartiets glädje över utskottets tillkännagivande omöverflyttning av vårdnaden när det förekommer våld ifamiljen. kommer han inte att göra det. kommer att utveckla det närmare.Anf. 118 ():Fru talman! betänkande LU9 inne-håller 30 motionsyrkanden. Ett av dessa har vunnitutskottets gillande i form av ett tillkännagivande. Detgäller motion L201 av och handlar om vårdnad och våld i familjen. Densaken behandlades redan före min tid i detta hus i ettbetänkande, LU12 . I betänkandet stårdet, apropå våld i familjen att: "Därtill vill utskottetsom sin mening framhålla att i de fall där den enaföräldern utsätter en familjemedlem för våld, trakas-serier eller annan kränkande behandling, gemensamvårdnad mot en förälders vilja bör vara utesluten. "Detta uttalande har uppenbarligen inte uppmärk-sammats av landets domstolar eftersom flera domarhar fått utslaget att våldsamma män - ibland mördare- som det ofta är fråga om, inte ansetts ha förverkatsin rätt till vårdnad av barn. Jag återkommer senare imitt anförande till denna motion.Barnets behov och rättigheter kommer ofta iskymundan då föräldrarna ska bestämma hur barnetsfortsatta liv ska gestalta sig. Det gäller t.ex. barnetsboende.Barnen utgör av befolkningen i vårtland. föddes drygt 90 000 barn i Sverige.53 % av dem hade föräldrar som inte levde tillsam-mans. Till de nyfödda barn som kanske får vårdnads-havare på två geografiskt olika belägna platser kanläggas de som senare får uppleva att föräldrarna flyt-tar isär.Många barn mår inte bra i . I inter-nationella enkäter har man frågat om barns trygghet.Det visar sig att barn som lever i känner sigmindre trygga än barn i utvecklingsländer. Kan detbero på att barn i andra länder i högre grad bor till-sammans med sina föräldrar - en stilla undran?Många barn kommer under och efter en vård-nadstvist att få det mycket tufft. Detta har uppmärk-sammats av ledamöter i flera motionersom handlar om växelvisboende.I motion L313 framhåller motionärerna att barnetsrätt till båda föräldrarna inte får blandas ihop medföräldrarnas behov och önskningar om att få "rättvis"tillgång till sina barn. De efterlyser en kartläggningav hur domstolarna dömer i vårdnadsfrågor.Socialstyrelsen har, på uppdrag av regeringen,sammanställt kunskap om hur små barn påverkas avatt ständigt byta hem, miljö, lekkamrater, leksaker,dagis m.m. Man framhåller att det är viktigt att kunnabedöma vad som är bäst för barnet.Trots att det skulle handla om barnen, innehållerrapporten till stor del frågor om hur föräldrarna skaha det efter separationen. Man diskuterar endast ettsätt att lösa detta, nämligen att barnet regelbundetflyttar mellan föräldrarnas bostäder.Slutsatser från kunskapssammanställningen är attdet "kostar på" för barn att bo växelvis, att barneninte ska vistas på två daghem eller skolor och attföräldrarna bör bo så nära varandra att barnen kanbehålla samma kamrater. Man pekar också på att barnkan reagera psykiskt eller somatiskt vid skilsmässo-kriser och separationer och att reaktioner visar sigförst efteråt.Rapporten andas "den obotfärdiges förhinder".Det resoneras utifrån föräldrarna, utifrån hur de skakunna skapa sig nya relationer och att de skador somåsamkas barn ändå kan anses överkomliga för barnen.Dock resonerar man inte vidare för att stödja dentesen.I rapporten Den delade familjen har sär-skilt barnens synpunkter redovisats. Där framgår attbarnen ser det som en nackdel att packa och flyttaofta samt att barnen lätt hamnar i skuld- och lojali-tetskonflikter. Därför anses det i den rapporten attföräldrarna i första hans bör se till barnets behov aven stabil och konfliktfri hemmiljö; detta snarare än tillsina egna önskningar. Föräldrarnas inbördes kamp förrättvisa, om ekonomiska fördelar och om barnenskärlek riskerar att skapa en förvirrad värld med psy-kiska och kroppsliga ohälsotillstånd hos barnen. Dettaslår man fast i rapporten.Uppenbarligen har barnens ställning försämratsmellan dessa båda undersökningar. Egentligen skulleman kunna byta namn på och kalladen för barnbalken så att det klart framgår att det ärbarnen, inte föräldrarna, som står i fokus.Fru talman! har utskottet valt att avstyrka demotioner som rör vårdnad och underhåll, med hän-visning till den pågående utvärderingen av 1998 årsföräldrabalksreform. Jag hänvisar här till mitt förraanförande vad gäller motionsbehandling i störstaallmänhet.Jag vill uppehålla mig ytterligare vidmotion L201, som har fått en välvillig behandling avutskottets majoritet; ett tillkännagivande skickas tillregeringen. Det gläder mig särskilt att det är moderataledamöter som har kommit med ett Columbi ägg ifråga om lösningen av vårdnadstvister där våld före-kommer.Både och avstyrkte utskottet mo-tioner med motsvarande innehåll. har utskottet pånytt behandlat frågan, och man utesluter inte att den imotionen föreslagna lösningen skulle innebära enförstärkning av barnets rätt och främja barnets bästa.Man begär en analys, och den kan förslagsvis kommai den kommande utredningen. Där har utskottet sagtsin mening. Det har man dock inte gjort i fråga omandra motioner, som man nu begraver. Det kan vältydas så att inte heller regeringen kommer att ta hän-syn till dessa yrkanden.År har det knorrats en del över att riks-dagsledamöterna lägger fram motionsförslag somtidigare avslagits. Detta ärende visar att en viss en-vishet vad gäller förslag till förändring av Sverigesrikes lag kan ge utdelning. Det är väl det som menasmed uttrycket att droppen till slut urholkar stenen.Detta öde har tyvärr inte vederfarits en i motions-hänseende riktig långkörare, nämligen den om talerätti faderskapsmål. Den var inte ny när jag kom in iriksdagen, och det har varit en stor minoritet somreserverat sig mot majoritetens behandling av pro-blemet.Det är dags att utreda , som ju ärgammal. Faderskap fastställs numera med nya meto-der, men det vore väl inte helt fel att de som fel-aktigt har blivit, eller fått, en far får möjlighet att rättatill det hela.Det framgår av betänkandet att det inte finns någ-ra särskilda regler om vem som är behörig att sökaresning, men har givit frågan ensådan tolkning att det kan uppfattas som att det baraär parterna som får föra talan.Ett barn kan föra talan om fastställande av fader-skap mot en avliden mans arvingar, men inte tvärtom. Vad frågan gäller är att också arvingar, maka ochandra barn, ska kunna begära resning när nya upp-gifter framkommer. En sådan uppgift kan vara att enblodanalys kan visa att en man felaktigt blivit be-traktad som far till ett barn. Med nuvarande lagstift-ning kan inte en sådan framtvingas.En man som misstänks vara far till ett barn kanavkrävas blodprov, men ett barn som med gammalteknik har fått sig en far tilldömd kan inte på sammasätt tvingas lämna blodprov. Med ett sådant blodprovoch därmed följande analys kan grund för resningföreligga. Jag vill hävda att det då gäller vuxna, intebarn.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till reserva-tion nr 1, men givetvis står jag bakom övriga mode-rata reservationer.Anf. 119 () re-plik:Fru talman! Jag återkommer till detta med tale-rätten, som jag kan hålla med om är en ständigt åter-kommande fråga här i kammaren.Vad jag tolkar in utifrån de här motionerna är attni egentligen vill angripa ett arvsproblem genom attinföra en regel som kommer att skapa väldigt storaproblem, åtminstone som jag ser saken, och ocksåskapa allmän rättsotrygghet.Handen på hjärtat, , emanerar intedetta möjligtvis från att ni egentligen tycker att "oäktaungar", som ju var benämningen förr, inte ska haarvsrätt?Anf. 120 () replik:Fru talman! Nej - med handen på hjärtat - dettycker jag inte! Men jag kan hålla med om att detärende som förekommit emanerar frånett problem som vi har hört. Det problemet kan ändåinte med denna lösning, utan det är fråga omatt man i fortsättningen inte ska behöva överraskas avdetta problem. Dessutom ska det finnas en möjlighetatt få faderskapet bekräftat.Anf. 121 () re-plik:Fru talman! I mitt inledningsanförande nämndejag just att jag känner till ett fall, och jag hör att BeritAdolfsson känner till samma fall, att hon också är välbekant med detta, naturligtvis tragiska, öde.Jag vet att har motionerat i frå-gan. Ni skriver att det är många änkor. Jag frågadedärför i mitt inledningsanförande hur många det kanröra sig om utöver det fall som jag känner till. Detkunde vara intressant för kammaren att få veta det.Anf. 122 () replik:Fru talman! Det har kommit till min kännedom attdet är många som har, eller som har haft, den härproblematiken. Man har dock sett att det inte går attkomma vidare, så man har funnit sig i sitt bittra öde.Anf. 123 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation nr 1. Jag står självklart bakom också denandra reservationen där finns med,men för tids vinnande nöjer jag mig med detta yrkan-de.Det första jag vill ta upp rör frågan om talerätt förhävande av faderskap. Denna fråga har genom motio-ner behandlats i lagutskottets betänkanden år ,men yrkandena om översyn av regelverket för fast-ställande och hävande av faderskap har varjegång - så också - avvisats av lagutskottets majo-ritet.Jag har lite svårt att förstå varför det tycks vara såkontroversiellt att försöka att nå största möjliga sä-kerhet i faderskapsärenden och varför det skulle varafel att öka möjligheten att det som är sant kommerfram. finns utvecklade metoder som ger betyd-ligt större säkerhet vid fastställande av faderskap.Kristdemokraterna står alltså bakom denna reserva-tion, nr 1.Fru talman! har motioner väckts till riks-dagen som handlar om att mor- och farföräldrar skaha rätt att föra talan i domstol om rätt till umgängemed barnbarn även i de fall barnens vårdnadshavaremotsätter sig det begärda umgänget.Motionerna har avstyrkts av lagutskottet och av-slagits av . Det har framhållits att det ute-slutande är barnets behov av att få träffa mor- ochfarföräldrarna som ska tillgodoses. Rätten att föratalan i domstol i den här frågan har anförtrotts social-nämnden som anses kunna bedöma i vilka fall det ärmotiverat att utifrån barnets bästa inleda en umgänge-sprocess.Det är naturligtvis en svår sak att alltid avgöra vadsom är barnets bästa.