prot · GP0981 · 2002-03-13 00:00:00 — Om den minskningstakt som varitunder håller i sig kommer målet attkunna nås kanhända t.o.m. tidigare än inom utsatt tid.Det här målet har en tydlig koppling till tidigare sattamål om minskad öppen arbetslöshet och ökad syssel-sättning.Äldreförsörjningsstödet, som innebär att personeröver 65 som saknar pension eller har en mycket lågpension kommer att garanteras försörjning utan att debehöver socialbidrag, gör att några så att säga för-svinner från statistiken för socialbidrag. Detta kom-mer att införas den 1 januari 2003.Även om målen om ökad sysselsättning nås ochtrots att de äldre garanteras ersättning på annat sätt,kommer det inte att räcka för att halvera socialbi-dragsberoendet. Det behövs andra åtgärder för attkomma åt det riktigt långvariga bidragsberoendet. Fördet krävs t.ex. bättre möjlighet att komma ut på ar-betsmarknaden för dem som inte är födda här utankommit till i vuxen ålder som flyktingar elleranhöriga.Ensamstående kvinnor med barn är klart överre-presenterade vad gäller långvarigt beroende som intehar att göra med att de inte arbetar utan att de oftafinns i låglöneyrken och därför får utfyllnadsbidrag.Det är också för den här gruppen som marginaleffek-terna blir störst. Eftersom de är i låglönejobb och harbehovsprövade bidrag förbättras deras ekonomi en-dast marginellt genom att de får gå upp i arbete. Intesällan är just den här gruppen också lågutbildad,vilket ytterligare försvårar situationen.Nu är inte receptet att sänka bidragen och på olikasätt minska marginaleffekterna, utan det är att se tillatt generella stöd utan behovsprövning mer prickarrätt än behovsprövade bidrag. Det handlar om upp-värdering av kvinnoyrken och stimulans till utbild-ning. Maxtaxan inom barnomsorgen kommer sanno-likt att ha stor betydelse också för den här gruppen.En tredje grupp som är överrepresenterad sommottagare av socialbidrag är ungdomar som ännuinte arbetat så länge att de har rätt till ersättning frånde generella systemen. I arbetslöshetsperioden får desitt uppehälle via socialbidrag. Ungdomar är ocksåden grupp som snabbast försvinner från socialkonto-ret när konjunkturen vänder och möjligheten till jobbökar. Det är precis vad vi ser just nu.Socialtjänsten spelar en viktig roll i välfärdspoli-tiken genom att vara det yttersta skyddsnätet närmänniskor av någon anledning inte kan klara sinförsörjning fullt ut på egen hand. harockså ett ansvar för att utsatta grupper får den hjälpoch det stöd som de behöver.De bärande principerna för samhällets sociala ar-bete är helhetssyn, frivillighet, det förebyggandeperspektivet och inte minst principen om att den en-skildes egna resurser ska tas till vara och förstärkas.De här principerna ger inte vägledning bara för soci-altjänstens praktiska verksamhet utan också för denmänniskosyn som ska prägla myndigheternas socialaarbete.Förra året antog några förändringar isocialtjänstlagen. Den enskilde gavs förbättrade möj-ligheter att överklaga biståndsbeslut, bestämmelsernaom bistånd förbättrades och tillsynen taggades upp såatt länsstyrelserna nu har bättre möjligheter att följasocialtjänstens arbete och kritisera när den finneranledning för det. Kommunerna har fått ett uttalatansvar för att stödja brottsoffer och deras anhöriga.Redan tidigare har kvinnor som misshandlats av ennärstående omnämnts i lagen som en grupp avbrottsoffer som måste kunna räkna med stöd från sinkommun när de försöker komma ifrån våldet.På det område som har kommit att kallas kvinno-frid sker just nu mycket av metodutveckling, kompe-tenshöjning och utveckling av samarbetsformer mel-lan olika myndigheter och frivilligorganisationer. Deuppdrag som regering och riksdag lagt ut på de olikahuvudmännen håller på att genomföras landet runt.Fru talman! I socialt arbete är det, till skillnad frånhälso- och sjukvård, mycket svårt att med bestämdhetpeka ut någon behandlingsmetod eller på vilket sätten klients behov eller behovet hos en grupp klienterpå bästa sätt kan tillgodoses. Det finns få vetenskap-liga rön att luta sig mot som gör att man kan kännasig säker på den insats som valts verkligen har debästa oddsen att åstadkomma ett positivt resultat.Socialstyrelsen arbetar för fullt med ett uppdragsom kallas en strategi för nationellt stöd till kun-skapsutveckling inom . Det här är oer-hört viktigt, inte minst därför att klienter har rätt attbemötas med kunskap och ska kunna lita på att före-slagen vård och behandling - om det är fråga om det- verkligen ökar möjligheterna till bättre livsvillkor.Det är också viktigt för skattebetalarna som viakommunalskatten är med och betalar att känna förtro-ende för att håller en hög kvalitet, somverkligen leder till bra resultat.Att det finns skäl att förbättra kunskaperna ommetodval visar inte minst treårsupp-följning, där det konstateras att det på flera viktigaområden vad gäller missbrukarvård saknas kunskap.Det gäller både innehåll, kvalitet och resultat och ivad mån öppna vårdinsatser är väl avvägda i förhål-lande till institutionsvården för dem som på något sättvårdas för sitt missbruk inom . Därförpågår nu ett långsiktigt utvärderingsarbete både inomSocialstyrelsen och inom SIS, Statens institutionssty-relse, som länsstyrelserna getts medel attfördela med anledning av den alkoholpolitiska hand-lingsplanen.En tillsatt utredning som ser över LVM,lagen om vård av missbrukare i vissa fall, kommer attvisa hur kommunernas tillämpning av lagen ser ut,hur utvecklingen har påverkat de mest utsatta miss-brukarna och bedöma orsakerna till att färre LVM-beslut fattas . Utredningen har ett drygtår på sig att arbeta. har be-skrivit att det i gruppen hemlösa finns både missbru-kare och personer med dubbeldiagnos, dvs. bådepsykiska problem och ett aktivt missbruk.Det finns, fru talman, två saker att nämna särskiltom utskottets behandling av motioner på just det härområdet.Det första är att utskottet anser att när förändring-ar nästa gång görs i LVM ska lagen skrivas köns-neutralt, på det sätt som har förordat, tillskillnad från . Här görs inget tillkännagivandemen väl tydliga påpekanden i skrivningarna.Det andra som förtjänar att nämnas är att det syn-sätt som deklarerar vad gäller hårdaretag, mer tvång och inlåsning av personer med miss-bruksproblem avstyrks av övriga partier.Moderaterna är isolerade i sitt synsätt, tack ochlov. Vad gäller de kriminella handlingar som Mode-raterna målar upp som skäl för mer tvång inom miss-brukarvården, t.ex. våld inom familjen mot närståen-de, ska de tas om hand på annat sätt. I det samman-hanget förtjänas att nämnas att just den situationen dåen man - vilket det oftast är fråga om - misshandlaroch trakasserar familjemedlemmar just nu behandlas iett regeringsförslag som är ute på remiss. Förslagetgår ut på att vad man kan kalla ett utökat besöksför-bud ska kunna utfärdas och att man ska förbjuda denmisstänkte våldsverkaren att vistas i det egna, detgemensamma, hemmet. Där ska kvinnan och eventu-ella barn kunna vara kvar och slippa vara dem somfår fly från hemmet. Ett sådant beslut av polis ochåklagare kommer enligt det här förslaget alltid attföljas av en anmälan till socialtjänsten.Fortfarande finns det brister i ar-bete med att bemöta barn. Inte sällan avgörs beslutsom rör barn utan att barnets situation tagits upp försärskild granskning. Barnen följer så att säga med påköpet i beslut som rör hela familjen, där det egentli-gen är de vuxnas situation som har avhandlats. Inteheller har barnen alltid själva fått komma till tals, ochäven i de fall där man har talat med barnen framgårdet sällan om barnets inställning på något sätt harpåverkat beslutet. och Socialstyrelsenarbetar i ett särskilt uppdrag med att definiera be-grepp som "barnets bästa" och vad som är att betraktasom ett "barnperspektiv".Den nya regeln om att barnavårdsutredningar skavara avslutade har medfört attutredningstiderna har förkortats. Just nu har antaletbarn som har insatser från ökat, mendet är oklart om det beror på att det är fler barn somfar illa eller om har blivit bättre på attse de utsatta barnens behov.Till hösten planerar regeringen att komma medförslag som ska stärka skyddet för utsatta barn. Somunderlag finns betänkanden både från den s.k. och från Kommittén mot barnmisshan-del.Både kvinnojourer och andra organisationer harlyft fram att det är ett problem att unga flickors rättatt bestämma över sitt eget liv och hur och med vemde vill leva kraftigt begränsas i familjer med s.k.hederskultur som bakgrund.Fadime Sahindal pratade här i , i första-kammarsalen, så sent som förraåret. berättade då sin historia för att på så sätthjälpa till att sprida kunskap så att andra flickor inteskulle behöva uppleva samma sak. Vi vet alla attFadime senare mördades av sin far.Fadimes situation var inte alldeles unik. 25 kvin-nojourer inom Kvinnojourers Riksförbundsvarade på en enkät att de tillsammans under ett århade träffat 135 unga flickor som sökt hjälp på kvin-nojourerna. Det finns 150 kvinnojourer i landet, vil-ket betyder att det totalt sett troligen är många hund-ratals flickor som på olika sätt söker skydd på enkvinnojour.Socialstyrelsen har just ställt frågan pånytt till kvinnojourerna - både om antalet unga flick-or och om hur flickor själva formulerar sina problem.Utan att föregripa något vågar jag påstå att invandrar-flickor tillsammans med kvinnojourerna kommer attberätta samma sak, nämligen att bristerockså på det här området. Flickorna blir inte tagna påallvar och bemöts därför på ett oprofessionellt sätt närde har sökt hjälp. De kan ha behövt hjälp för att slip-pa bli bortgifta eller för att de inte har vågatvara kvar hemma på grund av hot, våld och trakasse-rier från den egna familjen. Regeringen har uppmärk-sammat frågan. Både lagändringar vad gäller äkten-skapsålder och olika uppdrag som rör skolans arbete,integrations- och introduktionsarbete och, inte minst,invandrarorganisationernas ansvar håller på att for-muleras.När det gäller arbete med unga ut-satta flickor vill jag understryka att harett uppdrag att också se till hur pojkarna i de härfamiljerna har det. Är det fråga om traditioner somhör hemma i hederskultur så är det inte ovanligt attjust pojkarna utses till att övervaka flickan utanförhemmet, i skolan, osv. Också pojkarna kanbehöva hjälp för sin egen skull. Deras roll ska inteförväntas vara att vara övervakare, utan också de harrätt till sin egen frihet. Detta är ett stort arbete försocialtjänsten framöver att utveckla kunskaper om-kring, inte minst när det gäller att bemöta människorfrån andra kulturer som har andra traditioner med sig.Fru talman! Utskottets betänkande innehåller etttillkännagivande. Jag tror att alla som har varit uppe idebatten före mig här har talat om det. Det gäller etttillkännagivande där regeringen bör göra en analys avde ekonomiska konsekvenserna av en mer strikt lag-reglerad skyldighet för kommunerna att ytterligarestödja dem som vårdar anhöriga i hemmet. Utskottetär överens om det tillkännagivandet, fru talman.I övrigt yrkar jag bifall till utskottets förslag.Anf. 130 () replik:Fru talman! I mitt anförande berörde jag de ickeverkställda besluten om kvinnofrid . När vitalar om våld mot kvinnor i betänkandet redovisasockså att det pågår ett visst arbete. Uppdrag är utlag-da, och det hela ska redovisas. Jag har själv en vissförståelse för att detta med kommunala handlingspla-ner kan ta tid. behöver proces-sas.Men det finns en fråga som sticker ut utöver deandra när det gäller kvinnofridsbeslutet. Det gällerden nationella jourtelefonen. Där har Socialstyrelsengjort ett beredningsarbete som man har lämnat ifrånsig. Regeringen har också återkommit till frågan i enbudgetproposition. Men fortfarande har ingentinghänt.Min fråga till Elisebeht blir därför:Var ligger frågan om denna nationella jourtelefon ochnär kommer vi att se verkställigheten av beslutet från1998?Anf. 131 ELISEBEHT () re-plik:Fru talman! Som mycket riktigttalade om i sitt huvudanförande finns en hel del upp-drag utlagda som rör just kvinnofrid. De flesta av deuppdragen håller just nu på att verkställas. Det hand-lar om att utveckla myndigheters samverkan, och dethandlar om att utbilda och fortbilda personal somfinns både inom , hälso- och sjukvården,kriminalvården, domstolarna osv.Det pågår ett intensivt arbete. Själv tycker jag,som också är engagerad i de här frågorna, att mycketpositivt sker.Något som däremot ännu inte är färdigt och somdet ännu inte finns några beslut om rör just den natio-nella kristelefonen. har gjort en utred-ning och också kommit med ett förslag till Socialde-partementet. Sedan har frågan vilat, kan man säga,för att nu med hjälp av det nationellarådet för kvinnofrid aktualiseras på nytt.Jag fick besked bara för sedan om attfrågan nu är på gång inom . Jagvågar inte säga när i tiden en telefon finns färdig, menförhandlingar pågår just nu med en instans som skullekunna vara den rätta för att hantera just en sådantelefon. Det lär vara Rikskvinnocentrum i ,vilket jag själv tror skulle vara en mycket bra lösning.Där har man redan bred erfarenhet av att bemötakvinnor som har utsatts för våld och våldtäkt.Anf. 132 () replik:Fru talman! Jag tackar Elisebeht fördet svaret. Den nationella kristelefonen och fråganom dess placering har levt väldigt länge, vilket Elise-beht också vet om och redovisade.Jag vill enbart säga att också underperioden har fört fram just Rikskvinnocentrum somen mycket lämplig organisation för att handha ochutveckla den nationella kristelefonen.Jag ser fram emot det fortsatta arbetet med dennakristelefon, och jag hoppas att man slutgiltigt fastnarjust för Rikskvinnocentrum. Tack för svaret.Anf. 133 () replik:Fru talman! Jag tycker att det var en bred och väl-digt bra redovisning av betänkandet som gick utöverde reservationer och konkreta skrivningar som finnsdär. Det vill jag framföra ett tack för. Jag tycker attdet var en bra redovisning.Men jag skulle vilja gå in ytterligare på några frå-gor. Det är väl inte förvånande att en av dem rör justförsörjningsstödet, där jag mötte ett erkännande avett problem som vi har lyft fram i många samman-hang, nämligen marginaleffekterna i försörjningsstö-det.Jag vill fråga om jag tolkade Elisebeht Markströmrätt när hon sade att marginaleffekterna enbart varrelevanta när det gällde de som hade låga inkomsteroch uppbar socialbidrag som inkomstförstärkning ochatt man löser dessa problem genom andra, icke be-hovsprövade bidrag. Ser Elisebeht ingenannan möjlighet att komma till rätta med den typenav marginaleffekter? Finns det enligt Elisebeht Mark-ström inget samband med skatteskalorna och skatte-satserna för låginkomsttagare?Sedan vill jag gå tillbaka till frågan om heltidsar-bete och relativt höga inkomster. Jag uppfattade attdet var deltidsarbetande som i första hand avsågs. Enensamstående mamma med ett barn måste kommaupp i en inkomst för attkomma över för socialbidrag. Är detta ettproblem ur Elisebeht synpunkt?Anf. 134 ELISEBEHT () re-plik:Fru talman! Jag sade att ensamstående kvinnorhörde till de utsatta grupperna, och då i huvudsakensamstående kvinnor med barn. De har en klar över-representation när det gäller långvarigt beroende avsocialbidrag. Jag tror att vi allihop är överens om attsocialbidrag ska vara en tillfällig åtgärd och inte enlångsiktig försörjningslösning.Att just den här gruppen är utsatt har att göra medatt dessa kvinnor ofta återfinns i låglöneyrken. De harockså ofta en relativt låg utbildning. Det gör att möj-ligheterna för en ensamstående kvinna med barn attöka sin inkomst genom att arbeta mera inte är såstora. Men detta ska inte ses som att jag anser attbidragen ligger på för hög nivå. Tvärtom, det är isanning ganska tufft att försörja sig på den nivå somförsörjningsstödet innebär. Det krävs naturligtvis kommer upp i en lön som ligger ovanför försörj-ningsstödet.Mitt besked är att om man ska kunna hjälpa denhär gruppen handlar det snarare om att generella stödträffar mera rätt än behovsprövade bidrag. Barnbidra-gen är ett sådant exempel. Maxtaxan är ett annatexempel som innebär att man får mycket låga barn-omsorgsavgifter. Om vi får som vi vill kommermaxtaxan inte på något sätt att påverka detta längrefram, utan det bästa vore om förskolan vore totaltavgiftsfri. Det skulle naturligtvis hjälpa den här grup-pen ännu mera. Jag vet inte om det var svar på frågan.Anf. 135 () replik:Fru talman! Med förlov sagt var detta en utveck-ling av det resonemang som Elisebeht Markströmförde i sitt anförande, men det var inte svar på minfråga. Min konkreta fråga var: Anser Elisebeht Mark-ström att skattesituationen för de låg- och medelin-komsttagare - jag talade ju om ensamstående mödrarmed en inkomst - somhamnar under bidragsnormen är ett problem ur för-sörjningssynpunkt? En förändring i skatteskalornaskulle därmed förändra eller minska beroendet avsocialbidrag. Ligger man i närheten av det inkomstlä-get är den skatt som man betalar fem sex gånger detsom man får som kompletterande försörjningsstöd.Jag vill också beröra påhoppet angående miss-bruksvården. Jag kan förstå att det kan vara nödvän-digt att hitta någonting som man kan göra ett påhopppå för, men det är lite förvirrande närElisebeht säger att hon är glad över attModeraterna är isolerade i frågan när det gäller möj-ligheten att vidta åtgärder mot människor med miss-bruksproblem som utgör ett hot mot sina anhörigaoch närstående. hänvisar hon till att detpågår ett arbete med en översyn av andra lagar somkan åtgärda det problemet.Jag vill då svara att vilken lag som man tillämparnär man hindrar människor med missbruksproblemeller andra problem att misshandla, hota eller skadasin omgivning är mindre viktigt. Det viktiga är att detfinns möjligheter att ingripa, vilket det inte alltidfinns i dag.Anf. 136 ELISEBEHT () re-plik:Fru talman! När det gäller den första frågan omskatten är jag inte av den uppfattningen att vi ska hasärskilda skatteskalor för låg- och medelinkomsttaga-re. Jag anser att vi ska ha en skatteskala. När dengenerella välfärden inte är tillräcklig och man behö-ver stöd och hjälp ska man också ha rätt att få det. Dåär det också viktigt att alla får vara med och betala,även den som är lågavlönad. Det är svaret på denfrågan.Det som skriver både i sin motionoch i sin reservation om missbrukarvården är ändåganska utmanande. Man talar om att människor skakunna omhändertas med tvång under så långa tider attvården ger resultat. Jag undrar då var rättssäkerhetenfinns. Vem avgör när vården har gett resultat?Sedan målar upp ett antal scenarier.En missbrukare, t.ex., som misshandlar och kränkerfamiljemedlemmar ska kunna skiljas från hemmetoch tas in för vård. Sedan får han eller hon vara om-händertagen tills någon annan anser att vården hargjort nytta. Med den lagstiftning som vi har , ochmed den som komma skall om besöksförbud, är denmetod som ska användas för att ge möjlighet att hjäl-pa och stödja misshandlade kvinnor möjlighet attflytta på vårldsverkaren - dvs. förövaren - oavsett omförövaren har ett missbruksproblem eller inte. Be-handlingen bör alltså vara lika i de fallen.I det sammanhanget ska få en signalom att ett sådant besöksförbud har utfärdats, och mankommer naturligtvis då att ta de kontakter som be-hövs med den som har fått beslutet utfärdat över sig,och detta besöksförbud är tänkt att som längst gällaunder två gånger fyra veckor.Anf. 137 () re-plik:Fru talman! Jag måste också ge Elisebeht Mark-ström en eloge för ett bra och brett anförande. Jag ärockså glad över att fallet med har kommitupp i den här debatten. Jag har funderat väldigtmycket över vad samhället kunde ha gjort för attförhindra det som hände. Det har vi anledning attgöra i olika lägen.För ungefär sedan fick vi rapporterom att missbrukare som ville ha behandling blevvägrade det och dog. Också här är det väldigt svårt attgöra rätt saker.Det är bra att det görs utredningar, och jag hållermed om att det inte har gjorts någon riktig utvärde-ring av hur kvaliteten är i behandlingen av missbruka-re. Men vad gör man akut? Vad gör man nu för att setill att inte fler liv skördas på grund av att vi väntar påett utredningsresultat? Finns det anledning att göranågonting eller rikta en uppmaning till kommunerna?Jag tycker att det här är viktiga frågor.Alla människor har ju faktiskt precis samma likaoch unika värde och också rätt att få den behandlingoch hjälp som finns att få.Anf. 138 ELISEBEHT () re-plik:Fru talman! Vi vet allihop att det är på det sättsom jag beskrev tidigare när det gäller socialt arbete,att det inte går att peka med hela handen eller tala omatt detta är metoden som löser problemen för miss-brukare, för problemet är i sanning mångfasetterat.Det handlar om alltifrån människor med missbruks-problem som fortfarande har möjlighet att ha kvar sittarbete hela vägen över till mycket psykiskt sjukamänniskor som också har missbruksproblem ochkanske t.o.m. är hemlösa. Det går alltså inte att sägaatt detta eller detta ska vi göra.Alldenstund nu har uppdraget, vitalar om frågorna liksom man gör ute i landstingenoch kommunerna, är den här frågan uppmärksammadpå ett sådant sätt att jag är säker på att man gör precisallt vad man kan för att ta hand om och hjälpa demissbrukare som finns i kommunerna.Det som brister, som vi känner till, är samverkanmellan huvudmännen. Psykiatrin tar ibland inte sittansvar utan pytsar över det till kommunen. kandet vara precis tvärtom, att när kommunen borde taansvar skickar man över det till någon annan. Det härär naturligtvis en ordning som ingen av oss är nöjdmed och absolut inte kan acceptera.I övrigt återkommer vi just till missbrukarvårdenmed anledning av den narkotikapolitiska handlings-planen. Av det arbetet och med den samordnare somfinns är jag säker på att det kommer fram en hel delmissförhållanden som måste åtgärdas. Vi får integlömma bort att det sitter en utredning som tittar påvarför i jösse namn kommunerna inte fattar någrabeslut enligt LVM utan bara låter tiden bero.Anf. 139 () re-plik:Fru talman! Det är klart att det ska bli spännandeoch intressant att följa den här frågan. Själv är jag avuppfattningen att ju tidigare man kan gå in med resur-ser, desto bättre blir förutsättningarna. Vi vet att detfinns så många andra behjärtansvärda arbetsområdenatt det verkligen krävs prioriteringar av den här sor-ten. Det är därför som jag menar att det är ett akutproblem både när det gäller samarbetet, som viockså har skrivit om i vår reservation 18, och när detgäller tidig upptäckt av missbruk bland våra unga ochi hela samhället. Eftersom vi också vet att droger oftaär en utlösande faktor för brott är det ett stort sam-hällsproblem.Jag hoppas bara att det kommer ett förslag snabbtoch raskt, för vi har inte råd att vänta.Anf. 140 ELISEBEHT () re-plik:Fru talman! Nej, vi har inte råd att vänta. Men detär viktigt att ser den här frågan idess helhet.Vi har hanterat den alkoholpolitiska pla-nen. Det har skett en förändring på det sättet att vi nuär anslutna till Europeiska unionen. Vi har helt andrainförselregler , och de kommer att bli än mergenerösa. Det finns en svart marknad som är stor. Detfinns ett angrepp på monopolet, Systembolaget, somav och till är ganska kraftigt, inte minst från de partiersom och kantänka sig att samarbeta med fr.o.m. , om det villsig riktigt illa, höll jag på att säga.Tillgängligheten är naturligtvis en viktig fråga.Med ökad tillgänglighet både för ungdomar och vux-na ökar naturligtvis också alkoholskadorna. Här kanman tala om gammal beprövad kunskap.Chatrine får väl göra gemensam sak medmig och övriga socialdemokrater och hålla emot denliberalisering som vi kan skönja på det här området.Anf. 141 () re-plik:Fru talman! Jag tog i mitt anförande upp proble-met med ungdomars sommarjobb. Det är ett problemsom fyra partier har tagit upp i reservation nr 6. Till-lämpningen av regelverket kan leda till och leder tillatt ungdomar faktiskt avstår från att sommarjobba.Det tillstår också utskottsmajoriteten i sin skrivning.Men konsekvensen är att regeringen säger att det intebehövs några åtgärder.