prot · GQ0925 · 2002-11-28 00:00:00 — Hon nämner särskilt flyktingbarn, barnsom lever i ekonomiskt utsatta familjer och hemlösabarn.Som ansvarig minister för barnpolitiken är detmitt uppdrag att se till att beaktasoch att det finns ett barnperspektiv i de frågor somregeringen beslutar om och som rör barn. Det liggerockså inom mitt ansvarsområde att driva på genomfö-randet av konventionen inom olika områden och attdärvid se till alla barns intressen. Även om de flestabarn i mår bra och lever under godamateriella förhållanden, finns det barn som inte hardet så bra. De exempel nämnerär några, man jag kan ta fram fler. Till exempel kanjag nämna den rapport om barns och ungas skadorsom presenterades av Barnsäkerhetsdelegationenförra veckan. Där framkom att det finns stora regio-nala skillnader när det gäller risken att råka ut förolycksfall och att det finns flickor i tonåren som ska-dar sig själva eller i värsta fall begår självmord. Detär också angelägna frågor som jag som barnministerkommer att ta mig an.I den rapport som regeringen lämnade till har reger-ingen gett en beskrivning inte bara i form av fakta-upplysningar, utan även lyft fram områden där vi seratt det finns brister. Det gäller bland annat barn somlever i familjer med svag ekonomi, barn med funk-tionshinder, ensamkommande flyktingbarn, mobb-ning och kränkande behandling i skolorna. De storanedskärningar som gjordes i kom-munernas verksamheter såsom skola och förskola tasockså upp, och här har ju som bekant be-slutat om ett betydande tillskott till kommunerna.Jag kan försäkra om att jagtar mitt uppdrag som barnminister på fullt allvar ochatt jag kommer att aktivt arbeta för att ytterligarestärka barns rättigheter i . I det arbetet är detockså viktigt för mig att ha goda kontakter med barnoch ungdomar. Den referensgrupp med barn och ungafrån olika delar av , som tillsattes av minföreträdare , kommer jag att fortsätta attha kontakter med, och jag kommer också att se till attträffa barn och unga när jag besöker olika delar avSverige.Avslutningsvis vill jag säga att arbetet med attförverkliga är ett långsiktigt arbete- det är en ständigt pågående process. Även om vi iSverige har kommit väldigt långt när det gäller attförverkliga våra åtaganden för barn och unga, så finnsdet mycket kvar att göra. Principen att inget barn fårdiskrimineras, utan att alla ska ges möjlighet att fåsina rättigheter tillgodosedda, är en utmaning även förett samhälle som det svenska.Anf. 94 ():Fru talman! Tack för svaret! Jag tvivlar inte ensekund på att inte tar sitt uppdrag sombarnminister på allvar! Jag vet att ministern är enplikttrogen, noggrann och engagerad person. Men detär ett svårt jobb ministern har.Jag ställde den här interpellationsfrågan efter frå-gestunden , då jag frågade om flyk-tingbarns rätt och om . Jag tycktedå att vår nya barnminister skönmålade lika mycketsom ministern tyckte att jag överdrev åt det negativahållet i min verklighetsbeskrivning. Men en del barndiskrimineras faktiskt. I artikel 2 i barnkonventionenframgår att alla barn har samma rättigheter och likavärde. Ingen får diskrimineras.Nu tycker jag att ministern inte ett dugg skönmå-lar utan till och med pekar på fler misshälligheter änjag. Nästan varenda dag efter den frågestund jag varmed i har jag läst i tidningarna om olika saker somberör barn. Det är till exempel inte bara de ensammaflyktingbarnen som far illa i det svenska asylsyste-met. , flyktingkonsulent på Röda kor-set i , har träffat pååtta familjer där något av barnen har försökt att begåsjälvmord.Jurister som ska företräda barn i domstol, intebara invandrarbarn utan andra barn, väljer ofta att inteens ta reda på vad barnet vill. Barns möjligheter attkomma till tals i svenska domstolar behöver stärkasvisar en ny avhandling vid Lunds universitet.Det är bra med referensgruppen som statsrådet be-rättar om. Det är jättebra och konkret. Men sedan ärdet svårt och ogripbart att driva på genomförandet avbarnkonventionen inom olika områden så att alla barnbehandlas lika. Där efterlyser jag lite mer konkretaåtgärder.Anf. 95 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först understryka vad Kers-tin-Maria sade i inledningen. I debatter blir detmånga gånger svart och vitt. Det kanske blir lite hår-draget. Därför välkomnar jag att vi har fått tillfälle attdiskutera frågan på det här sättet igen, så att vi får litemer tid än den minut som vi hade tillfälle att användaoss av i samband med frågestunden. Det gör natur-ligtvis att det blir korthugget, och det gör kanske attnyanserna i svaret inte blir vad de skulle vara.Jag tycker att de exempel jag har pekat på ochsom pekar på i sitt svar till migvisar hur viktigt det är att vi systematiskt och lång-siktigt arbetar med att se till att barnkonventionenfinns med i beslutsfattandet på alla olika nivåer i vårtsamhälle som berör barn och barns rättigheter. Detvisar verkligen behovet av att systematiskt i till ex-empel kommunerna, i landstingen, men också i våramyndigheter, ha ett barnperspektiv när man fattarbeslut. Då kan man naturligtvis utveckla beslutsfat-tandet utifrån en rad olika metoder. Så sker också.Det är bara att beklaga att detta arbete kanske inteförekommer precis överallt. Där har vi ett gemensamtansvar för att se till att vi driver på arbetet. Där harBarnombudsmannen ett särskilt uppdrag för att ut-veckla metoder, ligga på och se till att kommuner,landsting och myndigheter blir bättre på att ta till varabarns rättigheter. Det kan inte nog understrykas.Jag har för avsikt att återkomma till riksdagenmed en uppföljning av den strategi, den plan, somantogs enhälligt i 1999 när det gäller hur viska införliva i beslutsfattandet. Detfår vi följa upp, titta över och se på om vi kan förbätt-ra vårt arbete inom området. Jag är helt övertygad omatt vi allesammans vill finna vägar så att vi verkligenkan garantera - det var kanske ett ord som gick förlångt, men göra så mycket vi bara kan - att barnsrättigheter stärks och se till att våra barn och ungalever tryggt under goda uppväxtvillkor.Jag hoppas att vi kan återkomma till detta och föraen diskussion kring hur vi kan konkretisera dettaarbete. Jag ser verkligen fram emot ett nära och ut-vecklat samarbete inom det här området.Anf. 96 ():Fru talman! Det gör jag med. Jag har för mig attjag har väckt en motion om uppföljning av strateginför att införliva . Det var för att jagtyckte att den var så okonkret. Jag ser fram emotdetta, och jag kommer kanske att kunna vara med påett hörn så att det blir konkret.Jag hörde med ett halvt öra på frågestunden. Jagvar lite okoncentrerad eftersom jag satt och skrevinför den här debatten. Jag hörde frågan om döds-misshandeln av pojken. Jag hörde att ministern sadeatt frågan sorterar under justitieministerns område.Frågestunderna är korta, och det är det som är detstora kruxet. Jag hade tänkt min nästa fråga som föl-jer: Hur ämnar ministern samordna handhavandet avbarnfrågor med justitieministern och ,migrationsministern, så att det blir gemensamt bar-nens röst? Jag kom precis från den tvärpolitiska barn-gruppens första möte . Jag hoppas att det ska blisådant från alla håll, så att det inte blir någon an-svarsutspädning. Det är ett sådant bra ord. Det varPeter som hittade på det ordet närhan var radiodoktor. Han pratade om mobbning, ochhan sade att om alla ska göra mycket olika på olikasätt blir det ansvarsutspädning.Anf. 97 Statsrådet ():Fru talman! Som ansvarig minister just för barn-politiken har jag ett ansvar för att se till att vi har ettbarnperspektiv i alla de beslut som regeringen fattar.Det innebär att inom olika områden, t.ex. trafikpoli-tiska området, inom justitieministerns område, inomflyktingministerns område, hanteras frågor som berörbarn. Min uppgift är att samordna arbetet och se tillatt vi beaktar barnets perspektiv i beslutsfattandet.Det gäller inte bara i . Ansvaret gårju vidare än så. Det gäller att vara pådrivande och setill att vi får ett barnperspektiv i beslutsfattandet påandra nivåer i samhället och i våra myndigheter. Detinnebär att jag på inget vis vill frånta mig det ansva-ret. Vi har en samordningsfunktion uppbyggd inomdepartementet som arbetar med att plocka in syn-punkter från alla departementen. Det var inte det somvar avsikten med mitt svar.Jag vill inte kommentera enskilda fall eller ären-den som är uppe till diskussion. Däremot vill jagpoängtera att frågan om straffskalor sorterar underjustitieministerns område. I de samtal som jag harhaft med justitieministern har jag fått klart för mig attjustitieministern förbereder ett initiativ inom dettaområde. Min uppgift är att se till att justitieministernständigt och jämt, liksom alla andra ministrar, beaktarbarns rättigheter.Anf. 98 ():Fru talman! Det är bra. Apropå straffskalor: Jagsatt med i kommittén mot barnmisshandel. Vi pratadeockså om straffskalor och - som jag tror statsrådetsade på frågestunden - om att det är viktigt att utbildaalla. Domstolar, åklagare och poliser ska bli kunniga.Det är jättebra.Hjälp mig att följa upp detta så att inte betänkan-det om barnmisshandel hamnar under mattan utan attdet blir en proposition. Det finns många bra förslag.Vad tycker statsrådet om att ha en barnbilaga tillbudgetar som tvingar oss att se konsekvenserna avhur beslut påverkar barn?Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig säga att det just nu förberedsen proposition i fråga om bl.a. barnmisshandel. Denbygger på arbetet i den kommitté som Kerstin-MariaStalin har varit ledamot av.Ansvaret för den propositionen ligger inte på migutan på , beroende på att många avde förslag som diskuteras har bäring på socialtjänst-lagen och lagen om vård av unga. Det är förklaringentill den ansvarsfördelning vi har.När det gäller barnbilaga vill jag understryka attjag delar uppfattningen om att det är viktigt att vi haren sådan bilaga. Jag vill säga att vi i bud-geten har en fördelningspolitisk bilaga, därmånga av de frågor som rör framför allt barn somlever i familjer med dålig ekonomi finns belysta. Menjag tycker att vi kan göra det bättre, och jag har föravsikt att fortsätta med det arbetet och försöka se tillatt vi får en barnbilaga till budgeten.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2002/03:43 omhandläggningen av arbetsskadeärendenAnf. 100 Statsrådet ():Fru talman! har frågat socialmi-nistern dels om han avser att verka för att planerna påatt koncentrera handläggningen av arbetsskadeären-den till några få orter fullföljs, dels vilka åtgärdersocialministern avser att vidta för att bibehålla endecentraliserad organisation av kassorna i länen.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom ska svara på interpellationen.Bakgrunden till att frågan om koncentration avhandläggningen av arbetsskadeförsäkringen kommitupp till diskussion, och att en utredare tillsatts, är denkritik som riktats mot försäkringskassorna. Kritik harunder en rad år förts fram av såväl som . Brister i hand-läggningen har bland annat framkommit i fråga omkvaliteten på beslutsunderlagen men även i fråga omde medicinska bedömningar som måste göras i ar-betsskadeärenden. Enligt är detäven så att det finns stora regionala skillnader vidbedömningen av arbetsskador. Vidare framgår av till-synsrapporter att förvaltningslagens bestämmelserinte alltid följs. Det är alltså fråga om brister somleder till rättsosäkerhet för den enskilde försäkrade.Förutom kritiken från granskande myndigheterframförs fortlöpande kritik från de försäkrade. Brevoch telefonsamtal från skadade personer vittnar omatt många försäkrade upplever att de inte får en riktigbedömning. I en sådan situation måste regeringenställa sig frågan vad man kan göra för att förbättrahandläggningen, så att de försäkrade kan känna rätts-säkerhet.Det kan noteras att från de försäkrades sida försingen diskussion om värdet av att ha geografisk när-het till handläggaren i arbetsskadeärenden. De enskil-da försäkrade för i stället fram frågor såsom kunska-per om förmånssystemet och arbetsmiljöfrågor, kor-rekt hantering av ärendet och medicinsk sakkunskap.Det som tycks ligga de försäkrade närmast är uppen-barligen sådana faktorer som bidrar till korrekta be-slut i det enskilda ärendet - beslut som kan upplevassom rättvisa.Utredaren har lämnat ett förslagsom nu ska beredas innan beslut fattas. Betänkandetär på remiss. Eftersom remissvareninte kan förväntas förrän är det svårtatt redan nu uttala sig om vilka faktorer som kommeratt styra ett beslut om koncentration. I avvaktan påremissynpunkterna och den efterföljande beredningenav ärendet kommer jag inte att vidta några åtgärder.Anf. 101 ():Fru talman! Jag vill tacka barn- och familjemi-nistern för svaret på min första interpellation i kam-maren.Svaret stillar emellertid inte riktigt min oro för attregeringen förbereder en centralisering på det härområdet.I svaret hänvisas till utredarens förslag om att ar-betsskadeärenden ska koncentreras till tre platser,jämfört med de 21 olika försäkringskassor som finns . Det förslaget presenterades . Men kon-centrationsförslaget är ju inget påfund av utredaren,utan det är en beställning från regeringen redan idirektiven, där man sade att man skulle koncentrerahandläggningen av arbetsskadeärenden till maximaltfem orter i landet. Detta gjorde man trots att såvälLandstingsförbundet och Svenska kommunförbundetsom och avstyrkte en koncentration.Jag håller med om att det har funnits och finns enkritik, som ibland är allvarlig, mot brister i handlägg-ningen. Men vad jag tvivlar på är att det verkligen ären lösning att koncentrera eller centralisera verksam-heten. Jag frågar mig varför regeringen har en sådanövertro på koncentration och centralisering. Det ärinte alltid någon lösning på de problem som finns.Dessutom pågår det ett väldigt omfattande arbeteinom försäkringskassorna för att komma till rätta medde problem som finns. Jag har fått information om attkritiken är mindre mot den handläggning somsker och att man klarar målen bättre och bättre. Jagtycker att försäkringskassorna måste få en chans attfortsätta arbetet med att förbättra sin handläggningoch klara av de problem som finns. Kassorna själva äri varje fall övertygade om att de har goda möjligheteratt klara problemen.De stora problemen gäller ohälsan. Samhälletmåste satsa offensivt för att få ned ohälsotalen ochförbättra rehabiliteringen. Då är den fråga som jagvill ha upp till diskussion: Är verkligen en centralis-tisk omorganisation det bästa sättet att möta de härproblemen? Även om man koncentrerar verksamhe-ten kommer man aldrig att uppnå någon millimeter-rättvisa eftersom varje fall är unikt. Jag tror, liksomFörsäkringskasseförbundets ordförande , att det är viktigt att arbetsskadeförsäkringenfinns nära människorna. Det förvånar mig lite grannatt regeringen inte verkar inse att detta är någontingsom är positivt.Att kunskaperna försvinner från handläggarna ilänen kan inte vara någon fördel. Att det blir svårareatt få personlig kontakt geografiskt nära är inte hellernågon fördel. Dessutom skulle ett genomförande avdenna omorganisation naturligtvis inte vara gratis,utan skulle det bli ganskastora merkostnader. Dessutom är det ett regionalpoli-tiskt och decentralistiskt tveksamt förslag.I och mitt gemensamma län Jämt-land handlar det bara där om ett tiotal tjänster somskulle försvinna från . Vi behöverju utflyttning av fler samhälleliga arbetstillfällen ilandet, inte att man drar bort dem som redan finns omdetta kan undvikas.Jag tror att det är betydelsefullt att handläggning-en sker nära dem som berörs. Jag hoppas att det ocksåblir resultatet och regeringens slutsats efter den re-missomgång som kommer och att centraliseringspla-nerna läggs på hyllan.Anf. 102 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först hälsa . Det känns trevligt att få möta honom ihans första interpellationsdebatt. Det blir säkert flertillfällen framöver, men jag vill verkligen hälsa ho-nom välkommen till och den här debatten.Jag tycker att vi måste ta utgångspunkt i varförfrågan kommer upp över huvud taget. Det har singrund i att inte bara regeringen utan framför allt till-synsmyndigheterna, nämligen ,och de enskilda försäkrings-kassorna, har gjort bedömningen att den kvalitet somfinns i beslutsfattandet när det gäller arbetsskadeför-säkringsärenden inte är tillräckligt hög och jämn överlandet.Vi har en ny försäkring somsyftar till att skapa en trygghet och en rätt för denenskilde i de fall man blir skadad på jobbet. Då är detrimligt att de människor som skadas på jobbet ocksåblir behandlade enhetligt, att det sker med rättssäker-het och effektivitet och att enskilda personer somdrabbas och är i en svår situation känner att de blirhanterade på ett rättvist sätt.Här finns stora brister. Då måste regeringen ta sittansvar och fundera på vad man kan göra åt detta. Detär det som är utgångspunkten.För att man då ska kunna göra den korrekta be-dömningen i dessa ärenden måste man inse att detmånga gånger är komplicerade ärenden, där det krävskunskap inom en rad olika områden och hög kompe-tens inom vissa områden. Det handlar om juridik. Dethandlar om arbetsmarknadskunskap. Det handlar omkunskap om lönekollektivavtal, arbetsmarknadsför-säkringar och så vidare. Det är det som är bakgrundentill denna utredning.Utan att föregripa remissomgången och den be-redning som kommer att ske i detta ärende måste jagändå betona att det handlar om den enskildes rätt.Frågan är inte i första hand om det ska vara koncent-ration eller inte. Hur ska vi säkerställa den enskildesrätt? Där har vi ett ansvar. Och vi kan konstatera attvi med den organisation vi har , och så som vihanterar arbetsskadeärendena , inte lever upp tilldet här. Vi måste säkerställa en rättssäker, enhetlighantering i dessa frågor. Det är oerhört viktigt förtilltron till det allmänna systemet och till arbetsskade-försäkringen.Försäkringskassorna har ju också, som HåkanLarsson mycket riktigt säger, själva insett detta påsina håll och startat en koncentrationsprocess. Anled-ningen är just att man inser att man inte kan säker-ställa kompetensen på annat sätt. Problemet är attdetta inte sker överallt. Men hur detta ska se ut i slut-ändan måste jag få lov att återkomma till.Anf. 103 ():Fru talman! Tack för välkomstorden, ! Jagförstår naturligtvis orsaken till att den här diskussio-nen har kommit upp, att det är problem som måsteåtgärdas. Vad jag däremot inte riktigt förstår är attlösningen är koncentration.Att en del försäkringskassor inom länen har sam-ordnat och koncentrerat verksamheten är en sak, mendet är ett mycket större steg att koncentrera detta tillendast tre platser i hela - och regeringen sadeju i direktiven att det skulle vara maximalt fem plat-ser.Jag tror inte alltid att koncentration och centralise-ring är en lösning på problem. Dessutom vet vi att detinom försäkringskassorna pågår ett seriöst och allvar-ligt arbete med att komma till rätta med de problemsom finns. som man är hårt ansträngd avsjukförsäkringen och de ökade ohälsotalen försökerman klara ut det här.Vad jag förstår, i och med att jag har haft kontaktmed försäkringskassorna, har kritiken också mildratsbåde från och Justitieombuds-mannen. Jag tycker att man ska låta försäkringskas-sorna fortsätta med de här ansträngningarna, för att seom de kan komma fram till en bra lösning och se tillatt detta finns kvar ute i länen.Sedan ställde jag en andra fråga i interpellationenom vad som kan göras för att upprätthålla en decent-raliserad organisation i försäkringskassorna i länen.Den fick jag inte något riktigt svar på. Det är uppen-bart att det finns en oro för att det här bara är ett steg ien fortsatt koncentration och ett förstatligande av helaförsäkringssystemet. Det vore bra om ge en liten antydan om ambitionen. Det ska juockså tillsättas en kommitté för att se över hela orga-nisationen. Är ambitionen att gå vidare och koncent-rera och centralisera, eller vill man se över det pånågot annat sätt?Anf. 104 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig återigen upprepa det jag sadeinledningsvis. Detta är för mig egentligen inte enfråga om decentralisering eller centralisering ellerkoncentration eller icke koncentration. I grundenhandlar det om att det är så viktigt att den arbetsska-deförsäkring vi har, vars syfte är att trygga situatio-nen för människor som blir skadade i jobbet, fungerarbra och att den enskilde får den rätt som denne skaha. Det är det som är utgångspunkten.De brister som har blivit påtalade under en rad årfinns fortfarande. Jag vill betona, , attdet fortfarande finns en betydande kritik kring hand-läggningen i dessa frågor. Som jag ser det är det inteacceptabelt. Vi kan inte ha det så, att människor somskadas i jobbet behandlas olika beroende på var debor någonstans. Anledningen till att de behandlasolika är ju att vi inte, på det sätt som vi organiserardessa frågor, klarar av att ha den kvalitet, den kom-petens, när det gäller hanteringen av dessa ärendensom krävs för att vi ska få en enhetlighet och en rätts-säkerhet. Det är det som är bakgrunden till hela dis-kussionen.Min uppgift - och jag hoppas även uppgift - är att se till att människor som skadas ijobbet hålls skadeslösa, att de får sin rätt hanterad påett likvärdigt sätt. Det ska inte bero på var man bornågonstans. Och den koncentration som man arbetarmed inom försäkringskassorna har ju sin grund iatt man måste säkerställa den breda kompetensen sombehövs.Jag vill betona att detta är bakgrunden till att vimåste se till att vi har några personer som är riktigtduktiga och kan hantera de här ärendena på ett brasätt. Men jag vill också säga att närheten är oerhörtviktig för människor som kanske i nästa steg eller iolika steg är beroende av rehabilitering i sitt arbete.Det är i det avseendet som det är viktigt med närhet,men när det gäller att bedöma de arbetsskadeärendensom det här är fråga om handlar det om kompetens.Det är likabehandling, enhetlighet och rättssäkerhetsom är det viktiga. Det är icke godtagbart att männi-skor hanteras på olika sätt beroende på var de bornågonstans i landet. Det kan aldrig vara acceptabelt.Då underminerar vi ju hela tanken bakom arbetsska-deförsäkringen och den trygghet som man som en-skild person ska känna.När det gäller översynen av socialförsäkringsad-ministrationen håller jag just nu på och arbetar medde här direktiven, och det är min ambition att det skaske i nära samverkan med hela socialförsäkringsad-ministrationen och att vi ska ta tag i de frågor och deproblem som vi egentligen är ganska överens om. Jaghar inte för avsikt att föregripa den översynen.Då skulle det ju inte vara någon mening med att till-sätta denna utredning. Jag måste be om att få åter-komma i den frågan.Anf. 105 ():Fru talman! Vi är säkert överens om att det äroerhört viktigt med rättssäkerhet och någorlunda likabehandling i alla delar av landet.Men från regeringens sida tror man att koncentra-tion är en lösning, och det behöver det inte vara - därtror jag att vi skiljer oss åt. Det pågår ett omfattandearbete inom försäkringskassorna för att man ska lösade problem som finns. Det finns säkerligen möjlig-heter att förbättra ytterligare, öka samverkan mellankassorna och så vidare. Den diskussionen tycker jagska få en chans. De ska inte bara mötas av att mansäger att antalet orter ska minskas till maximalt femoch att utredaren kom fram till tre.Över huvud taget när det gäller statlig och sam-hällelig administration tror jag att det är väldigt vik-tigt att det diskuteras hur den ska fördelas över landetoch att modern teknik används och övervägandengörs som innebär att man kan vara nära människor ialla delar av landet. Jag tror att den diskussionenmåste föras också i det här sammanhanget. Målsätt-ningen, att man ska ha rättssäkerhet och behandla allalika i hela landet, är vi överens om.Anf. 106 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig ta vid där . Frågan är hur vi ska säkerställa den likabe-handling som vi då är överens om. Hur ska vi säker-ställa rättssäkerheten? Hur ska vi säkerställa att manblir behandlad likvärdigt oavsett var man bor i lan-det? Det är ju frågeställningen.För min del är det viktigt att kunna säkerställa attvi kan upprätthålla den kompetens som krävs.