prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — Jag vill säga till Kerstin-MariaStalin att även om det finns fog för att diskutera kva-litet i barnomsorgen så tillförs förskola och skola iregeringens budgetförslag och i den planering somfinns framöver kvalitetsresurser för att förstärka förbarn i förskolan. Jag tycker därför inte att man skasätta maxtaxan emot kvalitetsfrågan i förskolan.Även om vi vet åtskilligt, fru talman, om hur vårabarns uppväxtvillkor ser ut vet vi faktiskt alldeles förlite om hur barnen själva upplever sin situation ochhur de reagerar på att leva i familjer där resursknapp-het eller fattigdom kan anses vara det största proble-met. Välfärdsbokslutet hade en del i sin analys ochsina rapporter, men det finns fortfarande alldeles förlite kunskaper för att man ska kunna tala om detta iett mer fördjupat sammanhang. Vad säger barnensjälva om att aldrig kunna köpa det andra betraktarsom naturligt och vardagligt eller att sällan kunnavara med om de aktiviteter de övriga i gruppen ellerklassen deltar i? Vi hör en hel del kommentarer omhur föräldrar tycker att det är men väldigt lite om hurbarnen själva reagerar.Den barnskrivelse regeringen har lämnat till riks-dagen syftar till att beskriva det arbete som pågår ochsom planeras. Arbetet med att förbättra situationenför våra barn, oavsett orsak, måste gå vida-re. Regeringen har i sina budgetförslag prioriteratbarnen. Vi vet också att staten måste se till att kun-skaper och metoder utvecklas även i den lokala verk-samheten. Vårt arbete måste präglas av etttydligt barnperspektiv.En viktig del av arbetet med äratt rapportera hur vi genomför och arbetar med kon-ventionen och hur denna rapport till FN ska se ut. Nuska skicka sin tredje rapport. Rapportenär viktig därför att faktiskt pekas ut som ettföregångsland när det gäller arbetet med barnkonven-tionen.Vid förra rapporteringstillfället fick kritikfrån för att vi inte tillräckligtbelyste hur konventionen används i det direkta arbetetmed barn och ungdomar. Vi har tagit åt oss av denkritiken. I den rapport som vi ska skicka in i höstkommer vi därför att ge en tydligare beskrivning avvad som händer ute i kommuner och landsting. Visamarbetar naturligtvis med , ochvi kommer också att ha dialoger med olika företräda-re för kommunerna och landstingen. Även de frivilli-gorganisationer som arbetar med ären viktig grupp.Men de som vet bäst hur det är, fru talman, ärbarnen själva. Vi inrättade en referensgruppsom består av ett femtiotal barn och ungdomar frånhela landet. Vi har haft regelbundna möten med dengruppen, det senaste för knappt ett par veckor sedan.Det är väldigt viktigt att den här gruppens synpunkterkommer att vara bärande i den rapport vi kommer attlämna till FN. Vi genomför dessutom en serie träffar ilandet för att fånga upp just synpunkterna ute om hurdet fungerar.Fru talman! Barnskrivelsen är en del av redovis-ningen av barnpolitiken. Som flera av er har tagit uppär det naturligtvis också viktigt att man i budgeten harett barnperspektiv. Vi skriver i vår skrivelse att deområden vi har barnperspektivet på kommer vi attfördjupa. Det är också vår avsikt att vidga politikom-råden för att just beskriva barnperspektivet ur ettbudgetperspektiv.Nästa år kommer vi att komma till meden uppföljning av strategin. Dess nuvarande utform-ning har vi arbetat starkt med, och vi är på god väg attfå den genomförd. Men en strategi får naturligtvisinte vara statisk. Eftersom samhället förändras och viställs inför nya utmaningar är det viktigt att strateginutvecklas. Vi kommer alltså att starta arbetet med dennya strategin. Den kommer säkert att här och varomformuleras för att bättre kunna möta de behov ochde utmaningar som samhället står inför och för att vipå det sättet ska kunna göra till ett barnvän-ligt land för alla barn och därmed också, fru talman,ett barnvänligt land som passar alla generationer.Anf. 156 () re-plik:Fru talman! I mitt anförande tog jag upp att ingenska behöva bli diskriminerad till följd av utanförskapsom familjens bristande ekonomiska resurser kanskapa. Därför bör barnfattigdom tas på största allvar.Det är vi nog helt överens om.Jag skulle vilja fråga : Varför läggerinte regeringen mycket större kraft på att förbättra förbarnfamiljer med de allra smalaste ekonomiska mar-ginalerna? Det vill vi från . Då kan vi jufå bort eller åtminstone kraftigt begränsa barnfattig-domen.Anf. 157 Statsrådet ()replik:Fru talman! Enligt min uppfattning skyddar vimed de insatser regeringen gör också i så stor ut-sträckning vi någonsin kan barn i hushåll med knapparesurser. Vi kan säkert göra mer. Och inför det kom-mande budgetarbetet pågår naturligtvis också den härgången en avvägning så att vi kan prioritera de härbarnen.Jag vill peka på grundnivån i föräldraförsäkringensom ett exempel, men också det faktum att vi nu gårigenom underhållsstödet. Vi tittar också på den delenav stödet till barnfamiljerna som handlar om bostads-stödet för att på så vis se på vilket sätt vi kan riktainsatserna till familjer med barn.Ändå är den viktigaste insatsen att kunna göra detmöjligt för de här familjerna att få en varaktig förank-ring på arbetsmarknaden så att de långsiktigt kanförsörja sig själva på sin inkomst.Anf. 158 () re-plik:Fru talman! Alldeles uppenbart är att regeringeninte lyckas särskilt bra med sin politik eftersom situa-tionen är som den är. Många barnfamiljer har detmycket kärvt ekonomiskt. De satsningar som hargjorts tycker jag har profilen att rikta sig till dem medhöga inkomster. Vi behöver kanske inte en bakvändfördelningspolitik utan snarare en rättvis fördelnings-politik som just prioriterar barnfamiljerna med delägsta inkomsterna.I budget har vi lagt mer resurser änregeringen har gjort på familjepolitiken, och vi haransträngt oss för att ha en profil för att underlätta fördem som har det ekonomiskt mest kärvt. Alltifrånskattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare högre höjning av garantinivån i föräldrapenningenoch en rejäl höjning av barnbidraget är vad vi aviserarför vår del, för att nämna några förslag. Jag skullenog vilja upprepa frågan: Kan inte merkonkret redovisa förslag på vad som kan göras utifrånregeringens sätt att se för att ännu tydligare ge barn-familjerna med de allra sämsta ekonomierna ett stödoch på det viset ge alla barn i det här landet en drägligtillvaro?Anf. 159 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag känner väldigt stark sympati förflera av de förslag som har presenterat,och regeringen kommer ju tillbaka med förslagtill budgeten . Men jag hävdar nog ändå attdet är viktigt också för barnfamiljer med knapparesurser att helheten hänger ihop. Det är inte någonsärskilt bra framgångspolitik att göra enskilda insatserför stunden som sedan stjälper de här familjerna inästa ögonblick.Det är väldigt viktigt att de förslag som läggsfram, oavsett om det är kraftigt höjda barnbidrag ellerännu högre grundnivåer i föräldraförsäkringen, somKenneth nämner, fogas in i en ekonomiskhelhet som gör att budgeten , 2005, 2006 och2007 också hänger ihop. Det är viktigt av just detskälet att man ser till hur skattesystemet är konstrue-rat och hur arbetsmarknadspolitiken och arbetslivetsvillkor är utformade tillsammans med både direktastöd till barnfamiljer och de generella stöden för för-skola och skola.Anf. 160 () replik:Fru talman! Jag ska fortsätta prata om barnfattig-dom. Låt mig först konstatera att andelen barn i Sve-rige som lever med låg inkomststandard har sjunkitfrån till , från till9 % när det gäller socialbidrag från 1997 till 2000.Det tycker jag är bra. Det visar att de politiska initia-tiv som har tagits under den här mandatperioden harburit frukt, men inte i den omfattning som jag önskaroch inte i den omfattning som jag tror att statsrådetönskar heller.Det tycker är viktigt vid sidan avrätten och möjligheten till arbete, som långsiktigt ärdet enda riktiga, är att vi måste vidta åtgärder för attinte barn ska fortsätta att framleva hela sin barndom ifattigdom. Då handlar det om de riktade bidragen.Man kan inte låta barnen betala priset för att det taren stund för föräldrarna att etablera sig på arbets-marknaden.Då är det två bidrag som vi vet är oerhört träffsäk-ra. De träffar just de grupper som finns i de här sys-temen. Det är bostadsbidraget. Mycket träffsäkert förstora barnfamiljer, och vi vet att det handlar om storabarnfamiljer, ofta med invandrarbakgrund.Det andra är underhållsstödet. Vi talar om de storagrupper av ensamföräldrar som finns. Det här skullege utslag direkt. Jag vill höra statsrådets syn på detta.Anf. 161 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag tror att och jag äröverens om det grundläggande. Det är ändå viktigt attsäga det varje gång så att man inte tappar bort det. Attkunna gå från deltid till heltid, att kunna få en fastförankring på arbetsmarknaden, att veta att man lång-siktigt kan ha en löneutveckling som är bra därför attarbetslivet och arbetsmarknaden fungerar och attfamiljepolitiken med förskola, skola och allt det fun-gerar tillsammans.Till den direkta frågan. Jag är inte , IngridBurman, beredd att ta ställning till hur en justering avbostadsbidraget skulle kunna se ut.När det gäller underhållsstödet har vi gett en utre-dare i uppdrag att titta alldeles speciellt på hur ut-formningen skulle kunna utvecklas. Jag är väl med-veten om att utvecklingen av underhållsstödet harlegat stilla och att det är väldigt träffsäkert. Men jagär inte beredd att så här inför diskussionen av priori-teringarna i budgeten säga någonting om hur detskulle kunna utformas . Men jag är, precissom säger, väl medveten om dessträffsäkerhet.Nu finns det säkert en del annat man också skullekunna göra för att ge ett stöd åt just de här familjerna,utöver bostadsbidrag och underhållsstöd.Anf. 162 () replik:Fru talman! Jag tror också att det är mycket annatsom behöver göras. Jag delar som sagt statsrådets synpå vad vi långsiktigt ska göra. Det handlar om rättenoch möjligheten till löneinkomster.Mitt problem är, om man enbart skulle fokuserapå det långsiktiga, vilket jag vet att statsrådet inte gör, men fokus i debatten hamnar så lättpå den delen, att barn lever i fattigdom som för dem är mycket långsiktiga. När mandessutom tar del av Rädda Barnens rapporter ochandra rapporter får man veta att många av de härbarnen är barn till grupper med invandrarbakgrund.Vi vet att integrationsarbetet för dessa grupper taroändligt än vi har settbland de grupperna. Därför tror jag att det också ärnödvändigt att vi förmår fokusera ganska mycket påkortsiktiga saker som är viktiga för barn.Men jag vill lyfta fram ännu en fråga. Den handlarom kommunernas ansvar och den skillnad som finnsmellan olika kommuner.Det går att se i olika rapporter att det är väldigtstor skillnad på hur barn framlever sina liv. Vi vet atten av de bästa sakerna vi har gjort under mandatperi-oden har varit att förstärka socialtjänstlagen. Det harblivit mer jämlikt över landet för barn med små mar-ginaler i levnadsvillkoren. Den kommunala mu-sikskolan har nämnts. Vi vet att kostnaderna för friti-den ser olika ut över landet.Har statsrådet några funderingar över hur vi skasäkra barns uppväxtvillkor på ett mer rättvist sätt överlandet?Anf. 163 Statsrådet ()replik:Fru talman! På några områden är det naturligt från ett riksperspektiv lägger fram mer generellariktlinjer. På andra områden är det absolut nödvändigtatt man använder den parlamentariska demokratin föratt påverka utvecklingen i kommunerna, dvs. vårarespektive partier arbetar för det som är partiernasuppfattning i kommunerna. Det går att göra jämförel-ser på olika sätt. Med hjälp av de jämförelserna gårdet att föra en diskussion om just dessa medborgaresintressen och engagemang.Det är naturligtvis viktigt att det finns en mer ge-nerell tolkning av socialtjänstlagen och den grundläg-gande tryggheten. Vi har gjort en del insatser. Nutalar vi om barns fattigdom, men vi har maxtaxansom ett exempel på att från ett riksperspektiv göramer generella ingrepp. Det gäller även en annan de-batt, nämligen de äldres villkor. Det är fråga om att fåmer jämförbara levnadsförhållanden över landet.I de övriga frågor nämnde är detviktigt att den kommunala och landstingskommunalademokratin fungerar.Anf. 164 () re-plik:Fru talman! Något som oroar mig mycket är barnsoch ungdomars psykiska hälsa och de långaväntetiderna för att få hjälp och behandling.Det fanns en barnpsykiatrisk kommitté som ladefram sitt betänkande 1998. Jag vet att det har kommitfram vissa bitar ur betänkandet.Finns det planer på ett mer samlat grepp kringproblemet, som tyvärr växer år ?Anf. 165 Statsrådet ()replik:Fru talman! Som framgår i regeringens skrivelse iavsnitt 4.2.3, där bl.a. utvecklingen på det barnpsyki-atriska området beskrivs, redovisar regeringen att motden bakgrund beskriver - jagbehöver inte läsa upp den igen - har regeringen,och Svenska kommunförbundeti ett avtal om utvecklingsinsatser enats om att lands-tingen ska utveckla vårdinnehåll för barn och ungdo-mar med psykiska problem och missbruk. Idet avtal som har tecknats pekar man på att man ock-så tillgodoser vårdbehov hos de ungdomar som är igränslandet mellan att vara ungdom och vuxna. Detska inte finnas något avbrott i den vård och behand-ling de får bara för att de går över till att bli "vuxna".Insatserna mellan barn- och ungdomspsykiatrin ochvuxenpsykiatrin ska samordnas på ett för barnen brasätt.Jag vill än en gång understryka att i den resursför-delning som är gjord från stat till landstingen i an-slutning till hälso- och sjukvårdsplanen lyfter manalldeles särskilt fram stödet till barn- och ung-domspsykiatrin. Det jag sade tidigare knyter an justtill resursöverföringen till landstingen. Jag utgår frånatt det avtal som har tecknats fullföljs på ett sådantsätt att det sker en bra metodutveckling och att ut-vecklingsinsatserna fullföljs på ett vettigt sätt.Anf. 166 () re-plik:Fru talman! Jag känner naturligtvis till avtalet.Det är bra att man har kommit en bit på väg. Men närdet gäller dessa barn med psykiska problem handlardet också om att förebygga. Det berör skolhälsovår-den och kanske också andra områden. Det här är inteen fråga bara för sjukvården utan det är en fråga förhela samhället. Hur kan vi se till att våra barn mår braäven psykiskt, så att de inte slutar i enpsykisk sjukdom som ger problem för hela livet?Därför behöver det tas ett samlat grepp som rör fleraolika områden. På så sätt kan vi så gott det går före-bygga och när det händer något snabbt ingripa så attsjukdomen inte blir värre.Anf. 167 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag delar upp-fattning. Här är det naturligtvis viktigt med det arbetesom pågår med utvecklad elevhälsa. Resursförstärk-ningen i form av 5 miljarder till utveckling av skoloroch förskolor ska leda till sådana förstärkningar somgör det möjligt att också utveckla den elevsocialahälsan för att kunna uppmärksamma t.ex. barn somlever i riskzonen när det gäller psykisk eller annanohälsa som kan utvecklas till sjukdom. Det handlarockså om sådana saker som har nämnts i debattentidigare; stress, magont och mycket annat som barnkan känna av därför att situationen är såpressad för dem. Men detta ska leda till att barn intedrabbas av långvarig ohälsa. Jag har ingen annanuppfattning än på den punkten.Huruvida detta ska göras genom att ta ett stortuppföljningsgrepp eller inte är jag inte beredd att taställning till just nu.Anf. 168 ()replik:Fru talman! Jag var tagen av det stora mötet jaghade med och förskollärarna. De hadekrav på normer för gruppstorlek i förskola, personal-täthet och lokalytor. De ville även att arbetsmiljöla-gen ska omfatta barn . De menade på attsom det är nu kunde de i stort sett bara passa barnenså att de inte springer ut, slår varandra, ramlar ochslår sig. De kände att de inte kunde utöva någon pe-dagogik. De kunde inte följa skollagen, läroplanen,ingenting. Det kändes hemskt otillfredsställande.Jag vet att en del pengar har satts av, men det ärjättebrådis.Anf. 169 Statsrådet ()replik:Fru talman! Precis som andra nationella politiker,riksdagsledamöter och statsråd, har jag förmånen attresa runt på arbetsplatsbesök. Min mesta tid handlarom arbetsplatsbesök på förskolor och inom andraomvårdnads- och omsorgsformer. Där finns personalsom arbetar med barn, gamla och med människormed olika funktionshinder.Jag möter den oro tar uppom att barngruppernas storlek kommer att påverkabarnens uppväxt på ett negativt sätt. Men den oro jagmöter är inte lika deprimerande utan mer aktiv medförslag på vad som ska göras. Man pekar på att manser förändringar - tack och lov - tack vare den resurs-förstärkning som sker både genom nya statsbidragmen också av att det i många kommuner har varit enpositiv effekt av skattekraftsutvecklingen. På så sättkan kvaliteten i förskolan och skolan utvecklas.Jag vill understryka att det är viktigt att det intealltid är mer personal i förskolegrupperna som avgörkvaliteten utan att det är ofta färre barn i varje gruppsom ger en ökad kvalitet. Varje barn blir synligt. Jagvet att det är en strävan hos alla socialdemokratiskaförtroendevalda runtom i detta land - precis som detär en strävan hos mig själv - att skapa det långsiktigaekonomiska utrymmet genom att vara noga med hurden ekonomiska politiken och skattepolitiken sköts ivårt land.Anf. 170 ()replik:Fru talman! Jag har också varit mycket på dagisunder mitt civila liv. Det var redan tidigare stressigtoch för stora barngrupper. Därför blev jag orolig, omproblemen nu är så mycket större. Jag började ocksåfundera varför hela jag uppfylldes av en känsla: Käranån! Det är bråttom!Det har lite att göra med det som berörde. Ett till kan vara en väldigt långtid för barn. Om det händer en ettåring något negativtär det fantastiskt stämplande eller förödande. Någotsom händer ett barn mellan ett och som inte ärbra kan vara mycket mer förödande än vad det är fören vuxen mellan t.ex. 40 och . Det är därför jaghar denna enorma känsla av att det är så väldigt bråt-tom.Jag har ett önskemål här på slutet. Det är att denhär debatten inte ska bli ett tomtebloss eller ett fyr-verkeri som är glömt , utan att vi ska fort-sätta precis lika mycket nästa dag.Allra sist vill jag tacka , som är häroch har förhöjt statusen på debatten. Om statsrådet ärmed blir det lite bättre. Jag är jätteglad för att hon ärhär, trots den sena timmen. blev det en debatt. Jagvar rädd för att det skulle bli avslaget och att allaskulle korta ned sina anföranden till nästan ingenting.Det känns som att det inte har varit så. Jag tackarväldigt mycket för närvaron.Anf. 171 Statsrådet ()replik:Fru talman! Det känns naturligtvis väldigt till-fredsställande att statusen på debatten höjdes.Får jag återgälda vänligheten med att säga att jagalltid har haft förmånen att få delta i väldigt spännan-de och stimulerande debatter, både med socialutskot-tet och med socialförsäkringsutskottet, i olika sam-manhang. Vi har sällan varit överens över partigrän-serna, men hade vi varit det hade vi ju inte haft någondebatt. Jag tycker att det har varit väldigt bra.Fru talman! sade i sin inled-ning att hon av hade fått en väldigt fintröja. Jag kan konstatera att , som är enmycket klok organisation, har givit alla partier var sintröja. Man är medveten om att det är viktigt att allapartier lyssnar och tar till sig de krav som organisa-tionen ställer på alla politiker för att barn ska kunnaväxa upp i ett barnvänligt samhälle.Anf. 172 ():Fru talman! Jag uppfattadeatt statsrådet hade lite problem med att defini-era fattigdomen. I den rapport från Rädda Barnensom många har nämnt finns det en väldigt bra be-nämning:"Att vara fattig i innebär inte att barnsvälter eller fryser. Modern fattigdom i ett samhällesom det svenska syns inte heller på ytan, på klädereller yttre attribut. Ekonomisk knapphet betyder atttvingas leva utan marginaler och därmed utan trygg-het. "Trygghet är viktigt i alla avseenden, och specielltför barn.Det finns många grader av utsatthet för Sverigesbarn och därmed en mångfald av insatser som måstegöras. Den sittande regeringen har haft på sigatt förbättra situationen för barn. Faktum är,tyvärr, att flera av de insatser som regeringen hargjort har förvärrat förhållandena och ökat riskerna föratt barn ska fara illa.Flera tidigare talare har tagit upp problemen, svå-righeterna och utsattheten i att leva i ett socialbi-dragsberoende. Att få ned socialbidragsberoendet ärett mycket viktigt arbete för att just öka trygghetenför barnen.I den rapport som har nämnts så många gångerfinns resultat av hur sådant här arbete kan gå till ochnär det lyckas. Där kan man läsa på vilka ställen dethar lyckats någorlunda, där man har kommit längre,och där man inte har lyckats.Där man inte har lyckats är i socialdemokratisktstyrda kommuner, där den socialdemokratiska politi-ken har visat sig helt verkningslös, eller där man harlyckats väldigt mycket sämre att få ned socialbi-dragsberoendet.Här i , som är ett annat exempel, harman lyckats halvera socialbidragsberoendet sedan1998. Man har kommit en bra bit på väg, men detåterstår väldigt mycket arbete. Man måste få hjälpfrån statsmakterna i det fortsatta arbetet.Man måste vilja se problemen för att kunna hittalösningar.Precis som flera av kollegerna här i kammarendeltog jag i . Tyvärr av-stod majoriteten i denna kommitté, aktivt styrd frånregeringen, från att närmare studera de bakomliggan-de faktorerna till barnmisshandel. Kommittén hadetillgång till forskningsresultat, som säger att en trångekonomisk situation med liten möjlighet att styra sinvardag ger frustrerade föräldrar. Och frustration är riskfaktor när det gäller barnmisshandel.För att ha möjlighet att komma till rätta med del av barnmisshandeln måste man börja medden främsta orsaken: den familjesituation som barnenlever i. Frustration urholkar tryggheten. Känslan avtrygghet är viktig för alla, men framför allt för barn.Tryggheten skapas inom familjen men påverkasmycket starkt av hur samhället och staten prioriterarfamiljen och föräldransvaret. Den egna förmågan attförsörja sin familj är en väldigt stor trygghetsfaktor ien familj. Denna faktor påverkas mycket starkt avpolitiska beslut.Det är faktiskt så att statsrådet under åttaår medvetet har beskattat barnfamiljerna allt hårdare.Regeringen har fördubblat skatte-bördan för ensamstående med barn. Visserligen harman höjt vissa bidrag till barnfamiljerna, men bi-dragshöjningarna har långt ifrån kompenserat skatte-höjningen och har urgröpt den egna försörjningsför-mågan för föräldrarna.Fru talman! Dessutom har de bidrag som riktar sigtill barnfamiljerna varit direkt styrande, alltså utanmöjlighet för familjerna att själva styra och göra sinaval i vardagen. Maxtaxan inom barnomsorgen, som vihar pratat om här, tvingar familjer att välja kommunalförskola - annars får man inte del av bidraget. Rege-ringen har direkt påverkat frustrationsgraden hosföräldrar i negativ riktning.För att komma ur den onda cirkeln måste famil-jens egen försörjningsförmåga stärkas. Det görs enk-last genom skattelättnader. Att ta hänsyn till försörj-ningsförmågan vid beskattning av föräldrar är förstoch främst en trygghetsbefrämjande åtgärd, inte enskattefråga. Dessutom måste övriga stöd till barnfa-miljer ge ett stort utrymme för deras egna val.Om jag något håller mig kvar vid barnmisshan-deln, är det för mig en gåta hur vår självutnämndabarnminister stillatigande kan acceptera att polisenoch övriga rättsväsendet i sitt arbete inte på ett effek-tivare sätt hanterar barnmisshandelsärenden. För skulle jag för länge sedan ha sett till att regeringeni regleringsbrev ålade polismyndigheterna att organi-sera arbetet på ett mycket mer effektivt sätt än i dag,t.ex. Men ett sådant initiativ fårväl anstå, som så mycket annat.Många barn lever i familjesituationer där föräld-rarna är separerade. Här är det viktigt att politiskabeslut inte förvärrar en redan rätt svår situation.De regeländringar som gjordes i föräldrabalkenför har definitivt gett en negativ effekt.Grundtanken att så många föräldrar som möjligt skaha gemensam vårdnad är den rätta, och de allra flestaföräldrar kommer själva överens om en sådan inrikt-ning.