prot · GP0999 · 2002-04-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:99Fredagen den 19 aprilKl. 09.00 - 17.48Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesMotion2001/02:Sk36 till skatteutskottet2 § Lagstiftningsprocessen m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2001/02:KU29Lagstiftningsprocessen m.m. (skr. 2001/02:103).Anf. 1 ():Herr talman! När det gäller förslagsrätt till och ut-värdering av EU-beslut vill vi från degröna att ett återkopplingssystem införs som fungerarså att inte bara yttrar sig inför beslut utanockså får möjlighet att utvärdera effekterna av ettbeslut mer regelbundet.Vi menar att alla av EU beslutade regler och lagarsom berör ska tas upp i riksdagenför att få de praktiska konsekvenserna belysta. Riks-dagen bör också ha möjlighet att göra efter- och om-prövningar av redan fattade beslut och lämna föränd-ringsförslag till EU.Jag tycker inte att utskottet tar direkt ställning tillvårt förslag. Utskottet säger i sitt ställningstagande "-- - att bl.a. inom ramen för sitt uppfölj-nings- och utvärderingsarbete har möjlighet att belysakonsekvenserna av EU-regler". Vi föreslår, som sagt,att bör ha möjlighet att lämna förändrings-förslag till EU. Därför yrkar jag bifall till reservatio-nen.Anf. 2 ():Herr talman! Vi debatterar ett betänkandesom bl.a. behandlar en skrivelse från regeringen. Iskrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verk-samheten inom de kommittéer som har tillsatts efterbeslut av regeringen. Skrivelsen innehåller bl.a. upp-gifter om kommittéernas sammansättning, kostnader,fördelning mellan kvinnor och män samt ålderssam-mansättning. Det är viktigt att vi får ta del av sådanasammanställningar.Betänkandet innehåller också ett antal motionerfrån både årets och föregående års allmänna motions-tid. Motionerna berör på olika sätt lagstiftningspro-cessen.Vi har i enats om ett till-kännagivande som berör ramlagstiftningen. Tillkän-nagivandet innebär att regeringen i lämpligt samman-hang mer samlat ska analysera konsekvenserna avramlagstiftningen. Och det är väl bra att en sådananalys görs. Sedan är det upp till regeringen att be-döma när detta kan ske.I betänkandet finns en reservation som jag tänktekommentera. I reservationen föreslår attriksdagen ska få möjlighet att utvärdera effekterna avbeslutade EU-regler. ska också, enligtMiljöpartiet, ha möjlighet att göra efter- och ompröv-ningar av redan fattade beslut och lämna ändringsför-slag till EU.Inom EU bedrivs ett arbete med regelkvalitet ochregelförenkling. I detta arbete ingår att analyserakonsekvenserna av förslag till nya regler. Jag villunderstryka att EU bör eftersträva ett så okompliceratregelsystem som möjligt.Riksdagen har inom ramen för sitt uppföljnings-och utvärderingsarbete möjlighet att belysa konsek-venserna av EU-reglerna. är det viktigt attberörda myndigheter gör konsekvensanalyser innankommande EG-direktiv och -förordningar antas.Detta uttalade redan under det förrariksmötet. Riksdagsstyrelsen har tidigare också kon-staterat att uppföljning och utvärdering utgör en in-tegrerad del av beredningsarbete. Medanledning av detta finns det ingen anledning att vidtanågra av de åtgärder som önskar.Med detta yrkar jag bifall till förslaget till riks-dagsbeslut i betänkandet.Anf. 3 ():Herr talman! Som sagt behandlar detta betänkan-de från dels regeringens skri-velse Kommittéberättelse 2002 och sju motioner frånallmänna motionstiden.Kommittéväsendet eller utredningsväsendet, somvi brukar säga, är regeringens verktyg i beredningenav nya lagförslag, men har naturligtvisockså en roll i att noga följa hur kommittéväsendetutvecklas och hur det används. Vi gör det bl.a. genomatt skriva betänkanden med anledning av regeringensskrivelser. I dessa betänkanden gör vi också till ochfrån påpekanden, riktar kritik när det är angeläget ochställer krav när det är befogat.En sådan aspekt som vi har tagit upp under ettantal år är belysandet av jämställdhetsaspekterna iutredningsarbetet. Det har tidigare riktats kritik motde generella direktiven till kommittéerna när detgäller detta. Vi har velat se ett effektivare sätt atttillgodose jämställdhetsaspekterna i utredningsarbe-tet. Med anledning av detta aviserade regeringen i sinberättelse 2000 en ny PM om hur man skriver kom-mittédirektiv, vilket vi noterar med tillfredsställelsefrån konstitutionsutskottet.I kommittéberättelsen året efter, 2001, tvingadesvi dock konstatera att denna nya PM ännu inte varklar, och vi uttalade med visst eftertryck att vi för-väntade oss en sådan PM efterföljande år. I åretskommittéberättelse kan vi dock konstateraatt någon sådan PM fortfarande inte är klar.Jag ska citera: "Utskottet vill mot denna bakgrundånyo understryka vikten av att revideringsarbetet medpromemorian avlutas, bl.a. med anledning av utskot-tets tidigare uttalanden om betydelsen av att jäm-ställdhetsaspekterna beaktas när kommittédirektivutformas." Jag ska inte översätta detta till klarspråk.Det kanske inte lämpar sig för kammaren. Men jagtror att beskedet till regeringen är helt klart.När detta är sagt ska jag säga att kommittéväsen-det i är en ovärderlig del av den demokratiskaprocessen. Min egen erfarenhet är i och för sig be-gränsad, men jag tror att jag vågar säga att vårt utred-ningsväsende har hög standard och integritet och attdet kännetecknas av effektivitet. Men det finns natur-ligtvis alltid en risk för att krav på snabba resultat tilllåga kostnader går ut över kvaliteten i utredningsar-betet. Därför är det viktigt att är uppmärk-sam på utvecklingen och noga följer den, bl.a. genomkommittéberättelsen och KU:s behandling av den-samma.Det finns en reservation till betänkandet, som re-dan har noterats. vill att på ettbättre sätt följer upp effekterna av EG-lagstiftningen.Vi har självfallet ingen annan uppfattning i frågan.Man vill också ge initiativrätt i EU-systemet. Där har vi från sida liknan-de uppfattningar. Vi har också föreslagit detta i olikasammanhang. Men det kommer så att säga i något felsammanhang i det här betänkandet. Detta ligger juinom ramen för det som kallas för EU:s framtidsfrå-gor, som kammaren kommer att behandla i ett särskiltbetänkande senare i vår.Riksdagen har självfallet alltid ett ansvar att följaupp vår egen lagstiftning som följer av EU-normgivningen men även att följa upp de samhälleli-ga, politiska, sociala och ekonomiska konsekvensernaav EG-normgivningen i dess helhet och att vidta deåtgärder som vi finner befogade och som vi har möj-lighet att genomföra. Detta ligger i vårt ansvar somriksdagsledamöter. Mot den bakgrunden ser vi intenågon anledning att yrka bifall till mo-tion.Slutligen har vi frågan om ramlagstiftning. Vet viriksdagsledamöter vad vi gör? Det finns väl en ochannan medborgare som ganska bestämt skulle svaranej på den frågan medan vi själva tenderar att ge ettnågot mer positivt svar. Men när det gäller ramlag-stiftning skulle man kunna säga att vi faktiskt med-vetet avstår från att veta vad vi gör i den meningen attramlagar ju är till för att man på ett allmänt sätt skakunna ange mål och syften med en viss lagstiftning.Men man överlåter, man delegerar, till regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer attutforma de konkreta bestämmelserna. Detta innebärproblem på flera olika sätt. Bl.a. innebär det att vi iriksdagen, det är ju inte regeringens fel, avhänder ossinflytande över den faktiska utformningen av norm-givningen. Vi flyttar normgivningsmakt från den härkammare till regeringen. Medborgarnas möjlighet attbedöma vårt arbete blir mindre. Det är kanske ocksåså att den enighet eller majoritet som kan nås kring engenerellt och allmänt utformad ramlag inte hade fö-relegat om vi hade gått in och konkretiserat lagen. Dåär det ett problem också ur demokratisk synpunkt.Det finns självfallet argument för ramlagstiftning.Vi säger inte nej till ramlagstiftning. I varje enskiltfall finns det mycket goda skäl för ramlagstiftning.Men vi måste se till helheten; vart är vi på väg ochvilka konsekvenser kan det få? Därför har utskottetenhälligt ställt sig bakom motion ochförväntar sig av regeringen att detta ska ges en or-dentlig översyn.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag påsamtliga punkter.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )3 § betänkande 2001/02:UU4Globalisering.Anf. 4 ():Herr talman! Vi ska nu diskutera globalisering uti-från ett betänkande från utrikesutskottet. Det är ettmycket bra betänkande. Jag tror att det är ett av demer intressanta och gedigna som har givitifrån sig i en så central och viktig fråga som globali-seringen, dvs. systemet för hur världen tillsammansska utvecklas, hur relationerna mellan länder skautvecklas.Globaliseringen är en mäktig kraft. Den växer sigstarkare dag för dag. Den främsta orsaken till det ärerfarenheterna från det , , som i stor utsträckning var anti-globaliseringensårhundrade, taggtrådens århundrade. I huvuddelen avvärlden var en gräns något absolut. Det var taggtråd.Det var minfält. Man kunde bli skjuten om man gicköver en gräns. Det var hinder,det var stopp. Det var det normala. Efter förstavärldskriget, brukar man säga, kom det stora genom-brottet för isolationism och anti-globalisering. Man stängde ute. Man höll borta.De totalitära ideologier som växte fram i börjanav , kommunismen, nationalsocialismen,fascismen, byggde också på att stänga ute,hindra, stoppa. För kommunismen gällde det ju attspärra av och förhindra den förhatliga kapitalismen.Inom nationalsocialismen sågs marknadsekonominsom något påhittat av judar och sedan dirigerat frånWall Street. För fascismen var det staten som sattes icentrum. Statsmakten var det centrala.Det var inte bara den första halvan av 1900-taletsom det här gällde utan även den andra. Det är någotsom vi i , och västvärlden kanskeinte såg. Vi var undantaget. Men det var så understörre delen av andra halvan av att det härfortsatte. Inom det väldiga kommunistblocket, 40 %av mänskligheten, var allting reglerat. Det var oerhörtsvårt att röra sig över en gräns. All handel var cent-ralstyrd och centralplanerad. För att en enskild män-niska skulle kunna röra sig över en gräns krävdestillstånd på tillstånd. I hade man t.o.m.inrikespass. Man måste ha tillstånd för att röra sigmellan orter i samma land.40 % av mänskligheten levde under detta decen-nium ut och decennium in med förödande effekter.Det var förnedring, fattigdom och social misär. Detvar rovdrift på människor och miljö. Och det var intebara det. Vi kan också se på andra delar världen, t.ex.Indien, den indiska subkontinenten, den indiska soci-alismen i kombination med feodalismen på landsbyg-den. Man brukar ju säga att har en konstigkombination, med socialism i städerna, i den urbanasektorn, och feodalism ute på landsbygden.Indien var i och för sig en demokrati. Det är vik-tigt. I den meningen var viktigt i den del avglobaliseringen som handlar om idéerna. Men likvälhar den varit isolerad och inåtvänd.Den har fortfarande stora problem att öppna upp sigäven om den har kommit en bit på väg.I var det samma sak. Där hade vi t.ex.den arabiska socialismen, som de flesta stora arablän-der bekände sig till och som de fortfarande delvisbekänner sig till. Så har vi feodalismen på den arabis-ka halvön och kom också fundamen-talismen. Allt det här handlar också om att stänga ute,hålla borta idéer, hålla borta det oönskade.Latinamerika var , i mitten av1900-talet, framtidens kontinent. Till skillnad frånEuropa, som då var krigshärjat, i ruiner och fattigt,sågs som en fredlig kontinent medstora, potentiella möjligheter. Tyvärr blev det i myck-et en de potentiella möjligheternas kontinent. Fortfa-rande är alla länder . Även härvar det fråga om en instängdhet. Man kallade detmerkantilism. Det gällde att spärra av sig från om-världen. Det gällde att ha höga tullmurar. Statsföretagvar det dominerande. Man skulle inte handla utanman skulle skydda sig, dels från den mäktiga granneni norr, , dels också mot varandra.Så har vi . Vilka förhoppningar det fanns på1960-talet i samband med avkoloniseringen! Nuskulle det ges en chans för att utvecklas ochkomma bort från det imperialistiska systemet, som juockså var ett regleringssystem. Främmande stats-makter var herrar över länder.Även här blev det ju en oerhört negativ utveck-ling. Den afrikanska socialismen byggde på idén skulle ha importsubstitution. Man skulle intehandla med omvärlden. Man skulle bygga upp landetoch industrialisera sig för att inte vara beroende avimport. Man gjorde det som gjordes överallt; manstängde ute sig från sina grannar och från världen iövrigt.Vi hade också apartheid i södra . Där hademan liksom i inrikespass. Man fickinte röra sig i landet. Det var förbjudet med parabo-lantenner. Främmande idéer fick inte komma in. Manfick inte rubba det egna tankesättet. Diktaturen vill juinte ha in idéer.Det var faktiskt så att västvärlden var undantag.Det som vi kanske uppfattar som normalt, detta atthandla med varandra och ha kontakter, var ett un-dantag i världen. Det var , ,västra och enstaka länder i andradelar av jorden som egentligen var vad vi kallarvärldsekonomin, världshandeln. hade störrehandel med en kinesisk ö, en liten ö utanför vidnamn , än vi hade med hela sovjetblocket, vårnära granne, på den tiden.Vi hade praktiskt taget ingen handel med Afrika.Jag kommer ihåg att det i debatten inför den svenskaEU-anslutningen talades mycket om huruvidadet skulle bli mer protektionism eller ej. Jag tittade påSveriges handel med . Det fanns ju ingen. Denvar i praktiken noll bortsett från lite olja och möjligenandra råvaror.Det är dessa bittra erfarenheter, dessa ohyggligtbittra erfarenheter, som ligger bakom globaliseringen,detta att man nu inser att man måste öppna upp sinländer, att man inser att man inte kan stänga sig inne.Inte ens väldigt stora länder som och ,med en femtedel eller en sjättedel av jordens befolk-ning, kan stänga sig inne. Man måste öppna upp sigför idéer, för handel och investeringar och för kon-takter mellan människor. Det gäller både det ekono-miska och detta med idéer, demokrati och mänskligarättigheter. Det som vi tidigare kallade västliga värde-ringar är ju egentligen globala värderingar. De varvästliga för att det var så få som omfattade dem. Detvar västvärlden som sågs som bärare av dem. är vigudskelov på väg att få de här värderingarna till attbli globala, vilket de faktiskt är. Men det här är intefärdigt än.Jag vill ta ett exempel som fascinerar mig mycket.Det gäller , ett land som har omfat-tande förbindelser med. Det är ett land som har ge-nomgått och genomgår en enorm förändring. Man harprivatiserat sitt jordbruk. Man har en sjudande småfö-retagsamhet. Man har avskaffat centralplaneringen,vilket gjorde att det svenskbyggda pappersbruket BaiBang kunde nå upp till sin planerade pro-duktion. Den hade hämmats av centralplaneringen,men när man släppte planeringen kunde man uppnådet man skulle. ska man, som det heter, socialise-ra sina 5 500 statsföretag. På vietnamesiska är"socialisera" ett kodord för att privatisera. Man vågarinte riktigt säga det, men det är det man ska göra. Nuska man bygga en modern banksektor och en modernfinansiell sektor.Detta är bra och stora framsteg. Man har gått frånhunger till ett relativt välstånd. är ettland som är en stor exportör. Man är världens näststörsta risexportör, och man exporterar många jord-bruksprodukter. Men detta är bara den ena sidan avsaken. Landet är fortfarande en diktatur.Vietnam är världens tredje största diktatur, efterKina och . Frågan är om man i ska haden modell som kallas för Pinochetmodellen, dvs.diktatur och marknadsekonomi. Jag menar att det äroerhört viktigt att globaliseringen omfattar inte baraden ekonomiska delen utan också den idémässigadelen: respekt för mänskliga rättigheter och demo-krati. Detta måste nu komma in. Detta är viktigt, såatt man inte fastnar i bara den ena halvan av globali-seringen.Det finns ett problem när man talar om globalise-ring. Ordet leder lätt tanken till att man handlar medhela världen, gärna över stora avstånd. Men globali-seringen innebär i praktiken oftast att man handlarmed sina grannar, att man har utbyte med sina gran-nar.Om vi går tillbaka i tiden var det en Berlinmur iÖstersjön. Vi var totalt avstängda från , våranära grannar på andra sidan . Hur ser det ut ? Om man ser på människorna som går på gatanutanför är det förutom vi svenskarmånga finländare, det är många från somkommer med färjorna, och vad som sker ser vi påturistbussarna utanför . Det är åtta,tio eller femton turistbussar från Sankt Petersburg.Globaliseringen öppnar upp för grannar att sam-arbeta och komma i kontakt med varandra. Det är denviktigaste delen. Därför är tullsänkningar så viktigaockså för . Låt mig använda ett exempel:Afrika. Där har man små ekonomier. Ekonomiernahar en omfattning som i en medelstor svensk stad. Desitter innanför sina tullmurar, sitt skydd, och harmycket lite handel med varandra. De har mycket fåkontakter med varandra. Det är detta som globalise-ringen gäller. Man måste öppna upp - inte så mycketför att dessa länder ska handla med ellerUSA, utan för att de ska handla med varandra. De skasamarbeta med varandra och göra det vi i Europalärde oss efter : att bygga frihet ochfred genom samarbete.Detta är en stor utmaning i , i ,i . På samma sätt ser vi nu det gamla socialist-blocket öppnas och integreras in i och väst-världen.Herr talman! Låt mig avsluta med att säga någraord om ett specifikt förslag som finns, nämligen To-binskatten. Det är ett förslag som är i grunden fel-tänkt. Det är ingen skatt, utan det är en tull. Skatt somman tar ut vid en gräns kallar vi för "tull". "Skatt"kallar vi sådant man tar ut inom ett land. Och Tobins-katten är en tull, en tull på kapitalrörelser. Den är igrunden feltänkt. Den innebär att man drar en nytaggtråd.Vad är det som gör att en transaktion över engräns eller en valutagräns ska straffas och inte dentransaktion jag gör när jag betalar mina räkningar härhemma i ? Dessa kapitaltransaktioner är välbåda lika bra eller lika dåliga? Den naturliga ordning-en i världen är dessutom att västvärldens sparande-överskott - det är egentligen i allt väsentligt pen-sionspengar - ska investeras i u-världen. Det är detstora partnerskapet. Vi som har åldrande befolkningarhar behov av stora kapitaluppbyggnader, och dessaska naturligtvis investeras i u-världen. Det ger storakapitalströmmar, precis som det ska. skaju importera kapital för att få till stånd den kraftigatillväxt som fattigdomsutrotningen kräver.Herr talman! Med detta ber jag att få yrka bifalltill reservation 4.Anf. 5 ():Herr talman! Det finns fler fattiga och fler mycketrika i världen än . finnsdet resurser som gör att ingen skulle behöva levafattig. Ingen skulle behöva svälta. Problemet är hurresurserna fördelas.1,4 miljarder människor lever på mindre än endollar . Det är inte nödvändigt att det skavara så. Det är en del av ett ekonomiskt system. Detär ett sätt som man har organiserat världsekonomin påoch som innebär utsugning av miljoner, ja, miljardermänniskor. är dessa människors underord-ning en förutsättning för fåtalets rikedom.Just det perspektivet saknas hos många som dis-kuterar globaliseringen och fattigdomen . Detverkar som om en del debattörer tror att fattigdomenkan utrotas utan att de rika över huvud taget tvingasta ställning till hur deras rikedom påverkar före-komsten av fattigdom. Det är som om de mäktigaöver huvud taget inte ska behöva lämna ifrån signågon makt för att de maktlösa ska få sin rättmätigadel av inflytandet. Det är som om den rika världenskulle kunna sitta i orubbat bo. Därmed låtsats mansom om man förespråkar utjämning, som om manförespråkar utveckling, men så länge man inte ärberedd att angripa makten, förmögenheten och rike-domen hos de rika och mäktiga kommer man föralltid att låsa fast sig i en politik som innebär att defattiga underordnas.Det innebär naturligtvis inte att det finns möjlig-heter för tillväxt och utveckling. Men när det gällerinflytande och makt är de inte av den sorten att mankvantitativt kan öka dem och därigenom ge de makt-lösa större inflytande. Det krävs att vi i den rika värl-den inser vårt ansvar och vår skuld för de orättvisaförhållandena i världen i dag.Klyftorna i resurser mellan rika och fattiga är ock-så klyftor i makt. Ett litet fåtal rika investerare ochkapitalägare bestämmer över miljoners och åter mil-joners framtid. Det gäller i världspolitiken likavälsom i Sverige.Det är inte väljarna eller medborgarna som be-stämmer när fabriker ska läggas ned. Det är inte väl-jarna eller medborgarna som bestämmer att vissamänniskor ska ha svårt att få vardagen att gå ihop iSverige, lika lite som det är människorna, väljarnaeller medborgarna på världsnivå som bestämmer överden skeva fördelningen av rikedomar och inkomster.Klyftorna i världen är alltså inte slumpmässiga.De är resultatet av existerande strukturer som måstebekämpas för att fattigdomen ska kunna utrotas. Någ-ra få tjänar stort, men majoriteten berövas rätten tillutveckling.Det är den bristande insikten om den rika världensansvar som är det stora problemet med det här betän-kandet. Den bristande insikten gör att betänkandetinte förmår lyfta till en nivå där man verkligen kanställa krav på förändringar och utveckling i den rikt-ning som alla säger sig vilja - i en riktning mot merjämlika och rättvisa förhållanden på världsnivå. Detleder t.ex. till att i betänkandet läggs huvudansvaretför fattigdomsproblemen på de fattiga länderna. Manskriver att de största hindren för utveckling ligger hosde fattiga länderna själva.Sjävklart kan ett land motverka eller bidra till ut-veckling, och självklart spelar det roll vilken politiksom förs inom ett land. Men att bortse från omvärl-dens ansvar, och framför allt från den rika världensansvar, för fattigdomen i världen är att krypa ifrån sittansvar, att vara feg och att låtsas som om vi skullekunna fortsätta att leva med en livsstil som innebär attvärlden kommer att förödas om alla människor upp-når samma s.k. levnadsnivå.Självklart är det viktigt att alla länder styrs demo-kratiskt och att en rättvis fördelningspolitik förs inomländerna, inte minst för att hålla ihop ett samhällesocialt. Men man kan aldrig bortse från den närmastutpressningsliknande situation som många fattigaländers regeringar har hamnat i genom storföretagensoch de rika ländernas stora ekonomiska makt somalltför ofta används till att begå rovdrift på såvälmänniskor som natur.Det är mycket dubbelmoral i världspolitiken. USAoch Europeiska unionen brukar hålla högstämda tal.Företrädare för dessa makter brukar tala om vikten avfrihandel, om vikten av att bekämpa tullar och avgif-ter och om vikten av att öka omsättningen mellanländerna. är EU själv genom sin jordbruks-politik och genom sin handelspolitik ett exempel påjust den utsugning som pågår . ärUSA:s alla ekonomisk-politiska åtgärder internatio-nellt inriktade på att skydda amerikansk produktion,skydda amerikanska värden och skydda egnaintressen.Det finns alltså mycket att kritisera i detta betän-kande. finns det ett anslag som har saknatstidigare. Det finns en diskuterande ton som i mycket,tror jag, kan bidra till att just utveckla den diskussionoch den debatt som är nödvändig.När det gäller handelspolitiken är det självklart attvi inte är helt överens. Men vi har vissa gemensammaståndpunkter. Uppenbarligen tror alla partier i riksda-gen att en omfattande fri handel i grunden är positiv.Men förutom det positiva finns det negativa konsek-venser som jag menar att alltför många debattörer ochpartiföreträdare väljer att bortse från. Det gäller t.ex.att handelsreglerna måste utformas för att bekämpaökade skillnader mellan länder, mellan människor,mellan fattiga och rika och mellan kvinnor och män.Handelsreglerna måste utformas på ett sätt som an-passar dem till vad naturen tål. Världshandeln måste iförsta hand se till de fattiga ländernas berättigadekrav på utveckling.