prot · GQ0934 · 2002-12-11 00:00:00 — Min förhoppning ärnaturligtvis att andra utskott studerar JO:s ämbetsbe-rättelser och ser om det finns anledning att på ett ellerannat sätt agera i de frågor som JO har tagit upp.Helena säger att jag hellre diskuterardemokrati än pengarna till . Jag kandiskutera båda sakerna, men jag tycker att man ocksåska se båda sakerna . Det handlar ju faktisktom politiken och politikens innehåll. Det är då utom-ordentligt viktigt att också ett regeringskansli hartillräckliga resurser för att svara mot de anspråk ochbehov som finns.Jag vill också säga ytterligare ett par ord ompresstödet. Rättvist kan presstödet aldrig bli som detär utformat . Det är rättvist bara i den meningen skapar en chans för en andratidning att överleva.Man skapar en chans för tidningar att tekniskt förnyasig och förbättra sig. I övrigt blir det orättvist därföratt det i allt väsentligt riktar in sig på andratidningar-na.Anf. 31 ()replik:Herr talman! Jag ska inte säga att jag har fått ettlöfte från , men jag vill fråga ho-nom: Detta med att man skulle se över vallagen, ärdet något vi kan räkna med att regeringen kommer attta initiativ till för att se om man kan göra ändringar såatt inte valfusk uppstår? Det kan till exempel vara attalla ska behöva legitimera sig, oavsett om de harröstkort med sig eller inte när de kommer till vallo-kalen. Jag känner att det är väldigt angeläget att göraallt vad vi kan för att se till att vi har lagar som intemöjliggör valfusk.När det gäller JO:s ämbetsberättelse vill jag barasäga att vi i KU ändå har ett övergripande ansvar föratt se till att ämbetsberättelsen blir känd också i deandra utskott vars verksamhet JO berör i sin ämbets-berättelse. Därför vore det väl bra att ha en stor, of-fentlig hearing om det också.Slutligen vill jag återkomma till presstödet, somvi har debatterat men som är väldigtväsentligt. Det finns ju andra länder som vad jagförstår klarar att ha en bra, fri press utan att ha densvenska modellen för presstöd. Vad det handlar om äratt ge rimligare villkor för tidningarna som företag,till exempel att sänka skatter. Jag är övertygad om attett riktat presstöd inte är särskilt bra för en fri press.Anf. 32 () replik:Herr talman! Presstödet är väl inte något problemur pressfrihetssynpunkt? Det är ju inte förknippatmed några regler om vad man får tycka och inte tyckai den enskilda tidningen. Så presstödet är väl ingetpressfrihetsproblem? Problemet är väl utifrån HelenaBargholtz utgångspunkter att det i praktiken är enmarknadsintervention? Avsikten är också att det skavara det, nämligen att försöka tillgodose en bättremångfald än vad marknaden på egna villkor skullekunna åstadkomma om man ser på andratidningssitu-ationen.Distributionsstödet, där och jaguppenbarligen samma uppfattning, är väsentligt föratt tidningarna ska kunna nå ut till prenumeranterna.Särskilt lördagsutdelningen har varit ifrågasatt medhänsyn till annan marknadsutveckling på distribu-tionsområdet, nämligen Postens egen utveckling idetta sammanhang. Det är viktigt att man faktiskt fårmöjligheter inte bara att trycka en tidning utan ocksåatt distribuera den så att den kan nå ut till läsarna,prenumeranterna.När det gäller valfusk tror jag inte att det i förstahand är fråga om att se över vallagen. Jag sade noginte ens att det handlade om det. Vad partierna ochandra som är engagerade i valproceduren i så fall kanse över och bör se över är efterlevnaden av vallagen -bättre information till valarbetare i den mån som detär till partierna mer direkt knutna valarbetare som haragerat på ett klandervärt sätt. Det kan ju tänkas att detsker på annat sätt också. Det är möjligt att man skagöra något åt vallagen, men det är inte en översyn avden som det handlar om, utan det är framför allt ef-terlevnaden av vallagen som det handlar om.Anf. 33 ():Herr talman! Som redan har noterats är de förslagsom föreligger i betänkande 1,Utgiftsområde 1 , ett resultat av ensamverkan mellan Socialdemokraterna, . Det innebär inte att budgetförsla-get är det optimala i och för sig. Men jag skulle viljasäga att det är det optimala givet den parlamentariskasituation som vi har. Därför kan jag med glädje yrkabifall till detta förslag i dess helhet.Här tas politikområdet demokrati och en del avpolitikområdet mediepolitik upp. Dessutom finnsförslag gällande vad man skulle kunna kalla för de-mokratins fysiska förutsättningar, alltså de institutio-ner i vilka demokratin, åtminstone i bästa fall, realise-ras och de förvaltningar som bär upp dessa institutio-ner. I första hand handlar det givetvis om riksdagensom folkets främsta företrädare, därutöver regeringen,, Justitiekanslern, stödet till depolitiska partierna och ytterligare något.Detta är alltså demokratins materiella grund, omjag får uttrycka det så. Demokratin är icke dess insti-tutioner, men demokratin måste ha institutioner för attkunna förverkligas. Det innebär att vi här inte har attgöra med vilken politisk verksamhet som helst. Denär inte riktigt jämförbar med sjukvårdspolitik, utbild-ningspolitik eller något annat. Här har vi att göra medsjälva fundamenten för folkstyrelsen i vårt land. Dettafaktum bör man kanske ägna en och annan tankeinnan man går in och letar efter utgifter som kanfinansiera, genom nedskärningar, en eller annankäpphäst på något annat område.Inom parentes sagt har vi här också en institutionsom inte tillhör demokratins materiella struktur utansnarare en rest av en gammal odemokratisk struktur,nämliga Kungliga hov- och slottsstaten. Men nog sagtom det i detta sammanhang. Det kan vi nog åter-komma till.Kan demokrati vara ett eget politikområde? Manskulle kunna hävda att demokrati är det som ska ka-rakterisera det som vi gör på alla de andra områdena.Jag tror att det finns en poäng i att peka ut demokratisom ett politikområde, dels därför att det poängteraratt demokrati inte är någonting givet utan något sommåste vårdas, utvecklas och återskapas genom med-vetna politiska beslut, dels därför att det tvingar ossatt försöka formulera vad vi egentligen menar meddemokrati och därmed klargöra både ideologiskaskillnader i synen på demokratin och vad som ocksåförenar oss i synen på demokratin, vilket jag tror ärviktigt att göra ur demokratisk synpunkt.Jag ska försöka begränsa mig till två kommentarertill det som har sagts. Det gäller två bespa-ringar som har förts fram från några av de borgerligapartierna. Den ena gäller partistödet, och den andragäller presstödet.Låt oss tänka oss situationen att vi faktiskt avskaf-far partistödet. Partierna har då, om de ska kunnafullgöra sina uppgifter i demokratin, att söka sigandra källor för finansiering. Vilka andra källor förfinansiering finns? I huvudsak handlar det om detprivata näringslivet och i något mindre utsträckningom fackföreningsrörelsen och kanske i någon litenutsträckning ett litet skikt av mycket förmögna män-niskor. Där måste pengarna hittas. Det innebär att departier som har möjlighet att få bidrag, sponsring,från dessa källor kommer att gynnas på andra partiersbekostnad. Det innebär också att dessa finansiärersjälvfallet väljer vilka partier de ger sitt stöd till ut-ifrån vad de tror att de har den största nyttan. Dettaskapar beroende, och detta skapar orättvisor i detpolitiska systemet. Därför ska vi slå vakt om partistö-det.Man säger från och attpresstödet snedvrider konkurrensen på medieområdet.Det kan nog diskuteras. Men låt gå att det i någonmån skulle göra det. Vad händer om vi avskaffarpresstödet? Då uppstår inte någon rak och icke sned-vriden konkurrens, utan då avskaffas konkurrensen.Vad som händer på ett par är att vi får enserie lokala och regionala mediemonopol, och kon-kurrensen upphävs. låter det i den borgerligaretoriken som att om man avstår från regleringar såuppstår konkurrens. Men det är ju precis tvärtom.Utan regleringar avskaffar marknaden konkurrensenoch upprättar monopol. Statliga regleringar av olikaslag är nödvändiga just för att upprätthålla konkur-rensen. I detta fall är det inte den näringspolitiskakonkurrensen som är själva syftet med presstödetutan den mediepolitiska mångfalden, alltså som grundför yttrandefriheten och yttrandemöjligheten i sam-hället.Presstödet är icke perfekt utformat . Det be-höver ses över. Jag ska mycket kortfattat nämna ettområde som jag tror är särskilt viktigt att se på, näm-ligen det som kallas för medieskugga. I våra stor-stadsområden finns kommuner med betydande be-folkningar som nästan helt saknar egna dagliga medi-er. Detta klarar det nuvarande presstödet inte av atträtta till. Det är en av de punkter där vi behöver senärmare på presstödet, men vi ska inte avvecklapresstödet, vi ska utveckla det.Anf. 34 ()replik:Herr talman! Jag ska inte förlänga debatten alltförmycket. Mycket av det som sade harberörts tidigare. Att ser staten somden stora garanten för mångfald är naturligtvis intehelt överraskande, att han ser de statliga bidragensom ett sådant nödvändigt stöd.Men jag blir ändå lite förvånad när säger att partier som inte är beroende av statligtstöd blir beroende av ett av tre andra stöd - företag,fack eller möjligen mycket rika medborgare. HarMats aldrig tänkt tanken att fria partier skabäras upp av medlemmarna via vanliga någorlundarimliga medlemsavgifter och annan typ av verksam-het som man kan ägna sig åt i det sammanhanget medhjälp av frivilliga krafter, de som vill vara med i par-tierna? Är inte det en rimlig inställning i ett demo-kratiskt samhället?Anf. 35 () replik:Herr talman! Jo, i den bästa av alla världar är detnaturligtvis så att väldigt många medborgare engage-rar sig i politiska partier och bidrar med medlemsav-gifter till finansieringen av den demokratiska struktursom vi behöver.Låt oss titta på hur det faktiskt ser ut och på vadsom skulle bli konsekvensen av ett avskaffande avpartistödet . Det innebär inte att helt plötsligtuppstår alla dessa hundratusentals medborgare sombetalar sina medlemsavgifter på ett sådant sätt attpartierna får en rimlig möjlighet att utföra sina upp-gifter i det demokratiska systemet. Vad som uppstårär en situation där ett litet fåtal av partierna har möj-ligheter att snabbt skaffa sig stora inkomster frånvissa källor, medan andra partier inte kommer attkunna klara sig. Det är effekten av ett avskaffande avpartistödet.Partistödet är en av de klokaste demokratiska upp-finningar som gjorts över huvud taget sett till proble-men med bindningar och beroende mellan politiskapartier, det vill säga folkliga företrädare, och ekono-miska intressen av olika slag i samhället. I mångaländer är det stora demokratiska problem. I ärdessa ovanligt små på grund av partistödet.Anf. 36 ()replik:Herr talman! Det var lite överraskande med denstarka kopplingen mellan den svenska demokratinsfrånvaro av problem, som uttryckerdet, och partistödet. Naturligtvis är det inte bra ompolitiska partier är beroende av till exempel fackföre-ningar eller av företag. Det är något som partierna ien fungerande demokrati måste kunna avstå från, ochbesluta sig för att avstå från. Så har skett med åtmin-stone några partier.Att tänka sig att utomstående, enskilda individer,direkt ska kunna styra ett parti genom att ge mycketpengar tycker jag är att underkänna vitaliteten i endemokrati av svensk typ. Vad man vill ha är natur-ligtvis engagerade medborgare som känner att de villbidra till debatten och bidra när det gäller det partisom de sympatiserar med. Ett slags konstgjord and-ning med hjälp av statliga medel för att på det sättetbevara demokratin och mångfalden kan jag inte tyckaär en riktigt bra utveckling.Anf. 37 () replik:Herr talman! För tydlighetens skull: Jag har aldrighar sagt att den svenska demokratin saknar problem;så är det inte. Men problemen vad gäller kopplingarmellan politiska partier och ekonomiska intressen är,vill jag påstå, ovanligt små i jämfört med hurdet är i många andra länder. Skälet till detta är justsystemet med statligt partistöd.Jag vill också understryka att jag, till skillnad frånen del andra i denna kammare, inte är anhängare avlagstiftning mot att ekonomiska bidrag ges till partierfrån till exempel fackliga organisationen, eller för dendelen från företag. Jag är en bestämd motståndare tillden typen av lagstiftning.Vad är det då som gör att detta förekommer i re-lativt liten utsträckning i ? Jo, just att vihar ett statligt partistöd.Vad var det som gjorde att kundeavstå från de tidigare väldigt generösa bidragen frånnäringslivet? Jo, att ett statligt partistöd infördes.Varför kände man ett behov av att göra det? Jo,därför att detta stöd från näringslivet satte Moderater-nas, , trovärdighet i fråga.Det problemet går det inte att kommer ifrån i ettsystem där man inte har en offentlig finansiering avpartierna utan låter de partier som så kan skaffa sigbidrag där pengarna finns.Självfallet är grunden för demokratin, för partivä-sendet, inte finansieringen i sig, utan grunden är -och måste vara - engagerade medborgare.Anf. 38 ():Herr talman! Bland de många anslagsposter somryms inom utgiftsområde 1, rikets styrelse, finns deten post som nästan aldrig förorsakar någon debatt.Det gäller då anslaget till Expertgruppen för EU-frågor. När myndigheten inrättades skedde det undernästan kompakt tystnad, och så har det förblivit trotsatt skapandet av den nya myndigheten är en åtgärd avprincipiell betydelse.I kronor räknat utgör anslaget till den institutionsom tagit sig namnet för Europa-politiska studier, Sieps, en försvinnande liten del avutgifterna både för utgiftsområdet och för statsbud-geten i dess helhet - drygt 9 miljoner kronor.Inrättandet av den nya myndigheten har dock envikt som är större än vad storleken på anslaget anger.Genom Sieps har fått en myndighet som skastyra och initiera viktig Europapolitisk forskning. Detär, precis som nästan alla andra myndigheter, en in-stitution som lyder under regeringen och som därförär politiskt styrd. Det är regeringens önskemål ochverklighetsuppfattning om vad som är viktig forsk-ning och viktig kunskap som ska avgöra forskningensinriktning.Sieps innebär enligt min och meningett tydligt avsteg från principen om fri forskning, entydlig betydelseförskjutning bort från den oberoendeforskningen mot en mer styrd och politiskt uppifråninitierad forskning. Det skadar kvaliteten i forskning-en och ökar likriktningen i den Europapolitiska de-batten. För att ska få en mer aktiv och livak-tig Europadebatt behöver vi mer pluralism - flerröster som får höras, inte färre.Det är naturligtvis både riktigt och viktigt att merpengar tillskjuts forskningen kring den europeiskaunionen. Det hade kunnat ske genom att större resur-ser i stället hade tillskjutits den reguljära forskningenvid landets universitet och högskolor - antingen tillforskningsråden eller, som jag föredrar, direkt till dehögre lärosätena.Folkpartiet föreslår vad gäller årets budget en för-stärkning av forskningsanslagen med nästan 2 miljar-der kronor sett . Om riksdag och regeringhade gjort på det sättet skulle tanken på forskarstyreinom akademin ha kunnat värnas. Det är nämligenforskarna, inte politikerna, som är bäst på att avgöravad som är bra forskning och på vilka punkter som debästa utsikterna till forskningsframgångar finns.Att den socialdemokratiska regeringen dessutomhar valt att lägga Sieps direkt under Statsrådsbered-ningen är extra stötande. Tydligare än så kan den nyamyndighetens funktion av att legitimera regeringensEuropapolitik inte illustreras. Tydligare än så kan densocialdemokratiska regeringens vilja att styra ochställa och att kontrollera svensk forskning inte ex-emplifieras. Det är trist att ett så viktigt avsteg fråndet som är kungstanken i svensk forskningspolitikröner så lite diskussion och så lite principiell debatt.Jag är särskilt förvånad över att inte minst Väns-terpartiet och , som ju annars ofta har högsvansföring i de Europapolitiska frågorna, är så svagaoch har uppmärksammat frågan så pass lite. Det härär ett viktigt avsteg från centrala principer för svenskforskningspolitik och har också bäring på den Euro-papolitiska debatten. Jag beklagar att varken Vänster-partiet eller vågar ta den här debatten.Vad som naturligtvis måste ske när det handlarom Expertgruppen för EU-frågor är att myndighetenbör läggas ned. De pengar som satsas där bör i ställetsatsas på den reguljära forskningen.Mitt och förslag kommer såledesockså fortsättningsvis att vara att verka för att den härmyndigheten läggs ned, inte främst av ekonomiskaskäl utan framför allt av principiella skäl.Anf. 39 ():Herr talman! Det här blir ett kort inlägg med enreflexion kring hur lätt det är att ta skattepengar ianspråk. Vi i har haft synpunkterpå den snabba utvecklingen av kostnaderna för Re-geringskansliet, så också . Och inte blir det bättreunder den kommande mandatperioden. har ju, för att få med och Vänsternsom släptåg till regeringen, lovat bort 16 tjänsterinom departementen. Jag tror inte att jag gissar fel omjag säger att dessa 16 tjänster inte medför att 16 andratjänster dras in.Som före detta personalchef tänker jag ofta i kost-nader när jag hör om personalökningar. Jag har gjorten liten överslagsberäkning, och jag tror inte att dehär miljöpartisterna och vänsterpartisterna arbetar idepartementen för undersköterskelön. En beräkning, isig helt utan reell kunskap, pekar på att de kanske haren årslön på 400 000 kr.Därtill kommer lönebikostnader, och då är vi uppei . Sedan tillkommer kostnader för eventu-ella sekreterare, rum, telefon, datorutrustning, trakta-menten, resekostnader med mera, vilka säkert drarytterligare en kvarts miljon per person. Detta multi-plicerat med 16 ger nästa ,alltså under mandatperio-den.Dessutom, mina vänner, tar ochVänstern ut partistöd i som om de är oppo-sitionspartier, och om jag skulle ha fel i det rätta miggärna. Om och Vänstern skulle ha ingåtti regeringen hade partistödet på två punkter minskat,och det hade tillsammans för mandatperioden innebu-rit ca . Jag bara undrar lite stillsamtom det etiska i att dels få 16 tjänstemän i departe-menten, dels få ut partistöd som om man är opposi-tionsparti och också hur lätt det är att singla i vägöver 50 miljoner i skattepengar under mandatperio-den.Herr talman! Jag vet åtminstone ett område somskulle behöva dessa pengar, och det är det jag ska taupp i nästa ärende, nämligen kulturen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §. )6 § Kultur, medier, trossamfund och fritidFöredrogskulturutskottets betänkande 2002/03:KrU1Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund ochfritid (skr. 2001/02:176 och prop. 2002/03:1 del-vis).Anf. 40 ():Herr talman! Årets förslag till kulturbudget inne-håller en del nyheter men känns ändå ganska traditio-nell. Det är inget större fel i det på många punkter.Till nyheterna hör bland annat Forum för levandehistoria, ökat anslag till filmen, ökat anslag till Sta-tens museer för världskultur, avisering om fri entré påstatliga museer - de flesta angelägna projektoch bra förslag. Debatten om fri entré på statligamuseer gäller egentligen budgetmässigt , såjag återkommer med den frågan inför det budgetåret.Vad jag också konstaterar i budgetförslaget är attefter att på drygt nio sidor ha beskrivit ökningsförslagägnar man några få rader åt besparingarna. Man fårverkligen leta efter dem för att hitta dem, men det ärkanske mänskligt. En fundering är dock: När reger-ingen bedömer att det inte finns särskilt mycket merpengar till kultur undrar jag om det inte ibland ärbättre att prioritera det som redan finns, i stället föratt försöka rationalisera dem och komma med en ochannan nyhet.Regeringen lägger rationaliseringskrav på institu-tionerna, och det kanske man kan göra något ellernågra år, men inte ständigt. Det är inte lätt för fempersoner att spela som en sextett, och det är inte lättatt minska en teaterensemble och låta en rollfigurförsvinna. Det är det som blir resultatet eftersom enså stor del av kostnaderna är löner. Detta gäller obe-roende av om det handlar om statliga institutioner,bidrag till regionala institutioner eller till fria grupper.Utskottet har också uppmärksammat vad vi hop-pas var ett tryckfel, nämligen att när man väl återförnågra kronor under rubriken , dans och musikså försvann musiken. Jag vet inte om det var denmänskliga faktorns fel, men vi blev uppmärksamma-de på förhållandet, och ett enigt utskott har valt attgöra ett tillkännagivande för att musiken inte skullebli lidande. Från sida har vi settatt musiken inte får tillräckligt och har därför, hittillsutan större framgång, föreslagit mer pengar till fram-för allt länsmusiken.Förrförra veckan var jag i län och fickhöra hur deras situation var. Den bild de visade varinte uppmuntrande, och jag tror att det är tämligenlikadant på andra håll. Vi har Göteborgsmusiken medderas speciella problem som en kombination av enregional orkester och en orkester också involverad iförsvaret. Risken finns att de hamnar mellan stolarna,och det är viktigt att detta uppmärksammas. En upp-maning är därvid att kulturministern tillsammans medden nya försvarsministern tar en överläggning om hurdessa försvars- och regionalanknutna orkestrar skaöverleva.Apropå ekonomi tycker vi att det är viktigt att detfinns många finansiärer att tillgå, och det är därför bramed Stiftelsen . Sedan kan manstarkt ifrågasätta personunionerna som finns, för detinnebär att det ändå riskerar att bli en för stor sam-körning med Statens kulturråd.Sedan har vi också sponsringen, inte som ett hu-vudnummer i finansieringssträvandena utan som ettkomplement. Problemet är nu att kultursponsringenminskar drastiskt, och jag tror att det finns minst tvåorsaker till det: dels den allmänna nedgången förföretag och antalet företag, dels och framför allt ettresultat av den dom som kom för Pharma-cia, den dom som innebar att av kostnadenblev avdragsgill eftersom inteansåg så kallad goodwill vara värd mer. Det här harinneburit en minskning av sponsringen med mångamiljoner, och jag tror att det är till skada för kulturen.Folkpartiet har motionerat om en översyn av lagtex-ten.Totalt sett innebär budgetförslag attvi lägger ytterligare 50 miljoner utöver regeringensförslag, som vi också gör ett antal omdis-poneringar, men tiden räcker inte för att i detalj gå inpå våra förslag. De finns i vårt särskilda yttrande ibetänkandet. En del av folkpartiförslagen kommerCecilia och att återkommatill senare i debatten.När jag ändå är inne på det ekonomiska områdetkan jag inte underlåta att kommentera Moderaternasförslag, som innebär en minskning av kulturbudgetenmed 801 miljoner. Det är ju faktiskt , ochdet är självklart att om ett sådant förslag skulle vinnagehör, skulle den offentligfinansierade kulturen faratämligen illa. Det finns inslag i kultur-politik som jag kan ha sympati för i sig, till exempelatt statens kulturpolitik ska renodlas.Jag har en vision om ett betydligt stör-re regionalt ansvar för den regionala kulturen. Pro-blemet är bara - det säger jag med den erfarenhet jaghar av regionalt kulturarbete, och den är längre än avriksdagsarbetet - att vill minska ännumera på kulturanslagen till förmån för andra ändamål.Så det hänger inte riktigt ihop eller också gör detverkligen det, och då är det faktiskt väldigt storabekymmer för kulturen enligt mitt sätt att se.Jag vill så fortsätta med att ta upp regionfrågorna,ett ofta återkommande område i kulturdebatterna, inteminst mot bakgrund av den aversion, eller vad jag skakalla det, som Socialdemokraterna visar mot regio-nerna. Jag vet inte om jag ska säga att de har sommotto: Gärna en del pengar till regionerna bara destyrs centralt. Det är kanske ett förslag. Tyvärr kanjag inte se något ökat förtroende för regionerna i åretsbudgetproposition heller.Jag har fortfarande inte förstått varför man på såmånga områden inte har tillit till regionala och kom-munala företrädare. Det förs av och till en debatt omdet kommunala självstyret, och det förstår jag verkli-gen, och det märks också på kulturområdet. Försöketmed kulturpåsen har avbrutits i län, det ver-kade ett till om med som försöken med ochVästra i sin helhet också höll på att få ettsnöpligt slut.