prot · GQ0938 · 2002-12-17 00:00:00 — ärangeläget om att när vi genomför reformer på den härnivån, när vi i riksdag fattar beslut om för-ändringar för kommunerna ska vi också se till att viskickar med de resurser som behövs för att kommu-nerna inte ska drabbas av ökade kostnader genombeslut som vi fattar här. Men vet vi att mångakommuner har drabbats genom maxtaxereformen.Det har inneburit minskade inkomster för kommuner-na. Det har gjort att man har kompenserat sig genomandra lite speciella taxekonstruktioner som gör attmånga pensionärer får söka socialbidrag för att klaraav sitt uppehälle efter genomförandet av maxtaxere-formen. Var det så man hade tänkt det, att man skulleförsämra för pensionärerna i stället för att förbättraför dem? Vi är inte motståndare till låga taxor. Detska vara en självklarhet, men vi tycker inte att vi skabestämma allting i detalj här uppifrån. Kommunernahar förmågan att klara av att bestämma själva.Anf. 103 ()replik:Fru talman! Det är intressant det som BirgittaCarlsson säger, att vi just råkar glömma pensionärer-na. Det är ju dem vi pratar om. Att hon säger att viglömmer bort den gruppen tycker jag är lite tråkigt.Vi får väl återkomma, , till det. Men jag harläst er motion.Sedan sade 10 000 här i talar-stolen. Jag har läst finansutskottets betänkande. Bådei reservationen och i betänkandetexten stod det 9 000,men det kan vara skrivfel. Vi kan kolla upp senarevad är det som är riktigt, så får vi se.När det gäller maxtaxan tycker jag att det var enbra reform. Den gynnar alla pensionärer - alla. De fåringen försämring. Men de som har fått det - det låterju konstigt - har inte fått det på grund av maxtaxan,utan det är på grund av att kommunen har tagit utökade avgifter för maten, för eller vad detkan vara för något, vilket kan få till följd att en pen-sionär får en något lägre ersättning. Men det är intepå grund av maxtaxan, utan det är på grund av kom-munens egna beslut. Jag har faktiskt diskuterat dethär med någon kommun. Där skyllde de också påmaxtaxan när det berodde på deras egna beslut, ochdet insåg de efter ett tag.Så maxtaxan är jag nöjd med. Sedan hoppas jagatt den ska slå väl ut för alla.Anf. 104 ()replik:Fru talman! Det är konstigt att inte hela pensions-genomförandegruppen förstod att behovsprövningenav änskepensioner skulle försvinna i och med attbegreppet folkpension försvann. Den plötsliga över-raskningen som sedan resulterade i att behovspröv-ningen togs bort var egentligen ganska häpnadsväck-ande, och jag är glad att sade nej.Men till det aktiva valet av premiesparande.Sakligt sett är det inget hinder, säger . Och jag blev jätteglad men väntade på ett "men",och det kom också. Men vi har en pensionsöverens-kommelse, sade nu pensionsöverenskommelsegruppen, ellervad vi ska kalla den, kommit underfund med att manbeslutat någonting som inte blev så bra, är det då intefånigt att i pensionsöverenskommelsens namn stå fastvid det tokiga? 105 ()replik:Fru talman! Jag sade att sakligt sett skulle mankunna ändra förutsättningarna för att göra återval tillpremipensionsfonden. Det vore ju inte svårt. Men,, vi är fem partier som står bak-om överenskommelsen. Vi har kommit överens omatt om vi gör några förändringar i pensionssystemet,ska vi göra det i enighet. Vi ska vara överens om deförändringar som vi gör. Jag har inte tänkt vara densom först bryter en överenskommelse. Jag hoppasockså att de politiker som finns här och på andraställen också står fast vid de överenskommelser somman träffar, för det tycker jag är en hederssak.Jag kommer att fortsätta att argumentera för attpensionssystemet kanske bör ändras, men det kan intebli någon ändring innan vi har fått en gemensamståndpunkt, när alla fem partier vill göra det.Anf. 106 ()replik:Fru talman! Jag menade inte att rusa åstad och bums bryta överenskommelsen,utan jag menade att det faktiskt går att prata om det.Men det lät som att när överenskommelsen nu finnskan man inte göra någonting åt det. Jag menar att dethär får ni ta och resonera om.Anf. 107 ()replik:Fru talman! Det var just det jag sade, att det härfår vi fortsätta att resonera om.Utgiftsområde 12Anf. 108 ():Fru talman! Den ekonomiska familjepolitikenhandlar om pengar och om jämställdhet men framförallt om barn. Därför inleder jag mitt anförande medjust barnen.Vi politiker och andra debattörer lyfter ofta frambarnkonventionen, barns bästa och barnperspektivet idebatten. Barnen är ju vår framtid. Vi rör oss medvackra ord och formuleringar som tyvärr inte alltidhar någon förankring i barns verklighet . Vadmenar vi konkret när vi talar om barns bästa ochbarnperspektiv?För mig betyder ett reellt barnperspektiv att bar-nen är de första som ska gynnas i goda tider och desista som ska missgynnas i dåliga tider. Det innebäratt vi som vuxna ska se barnet, se tillvaron med bar-nets ögon och tillgodose barnets behov.Vi liberaler anser att barn ska vara en prioriteradgrupp i samhället. En sundare ekonomi i landet skullekunna innebära stora förbättringar för barnfamiljerna.Men för att en rejäl satsning på barnen ska vara möj-lig måste vi först ta itu med de kostnadskrävandesjukskrivningarna, integrationsfrågorna och bidrags-beroendet i allmänhet. Vi måste helt enkelt bedriva entillväxtfrämjande politik. Vi måste skapa resurser föratt kunna fördela resurser.Många politikområden är mycket viktiga för barnsframtid - skola, kultur, fritid, hälsovård och social-tjänst. Men ska vi sätta fokus på familjepoliti-ken.Folkpartiet vill genomföra en familjepolitisk re-form som ger barnfamiljerna större marginaler ochmakt över deras vardag. Vår familjepolitik handlarom att möjliggöra för fler föräldrar att kombineraarbetsliv med ansvaret för barn och för hem. ärinte bara pengar en bristvara för många småbarnsför-äldrar och ensamförsörjare. Tid har också blivit enakut bristvara.Småbarnsföräldrar och ensamförsörjare har mycket lång total arbetstid om man ser till sum-man av arbetstid, arbetsresor och hemarbete. Möjlig-heten att förbättra ekonomin genom att öka arbetsti-den ytterligare är därför ofta mycket begränsad.Många föräldrar plågas också av ett dåligt samveteeftersom de har för lite tid med barnen. Barnfamiljer-na har det kort sagt kämpigare och har mindre maktöver sin vardag än de flesta andra. Frågan som vi skaställa oss är hur barnfamiljerna ska få sitt livspusselatt gå ihop.I maj 1994 antog jämställdhetsproposi-tionen Delad makt - delat ansvar, som Folkpartietlade fram under jämställdhetsminister . En av de viktigaste delarna i propositionen varden så kallade pappamånaden. Syftet med pappamå-naden var att uppmuntra fler män att ta ut föräldrale-dighet och på så sätt skapa ett mer jämställt förhål-lande.Pappamånaden var en viktig signal till landets ar-betsgivare; både män och kvinnor har rätt att stannahemma hos sina barn. Det har visat sig att då papporstannar hemma ökar jämställdheten på hemmaplan.Att män och kvinnor tar gemensamt ansvar för hemoch barn innebär också, på , att jämställd-heten ökar även inom arbetslivet.Pappamånaden, som har blivit tvåmånader, har delvis gett ett önskat resultat. Alltflerpappor tar ut sin pappamånad, och nyblivna föräldrarväljer ibland till och med att dela på föräldraledighe-ten. Men tyvärr går utvecklingen för långsamt. Vimenar att det nu är dags att ta nya tag och ge nyastimulanser för att uppmuntra fler föräldrar att dela påföräldraledigheten. Pappamånaden, eller närmarebestämt sådan tid som hör till den ena föräldern, ärnågot som kan fungera bra när det handlar om enmånad men som blir svårare att förena med olikafamiljers skiftande vardagssituationer och önskemålom det handlar om flera månader.Stimulansen att dela på föräldraledigheten skullekunna fungera , och då är upp-muntran en framgångsrik väg. En i detalj styrandelagstiftning är däremot varken möjlig eller önskvärd.Föräldrar som delar mer jämlikt på föräldraledighetenska tjäna på det. För varje uttagen månad i föräldra-försäkringen som motsvaras av en månad som denandra föräldern tar ut utgår i ersättningsnivå istället för . Det är en så kallad jämställdhetsbo-nus. Vi vill uppmuntra, men inte tvinga föräldrar attdela lika på föräldraledigheten.Folkpartiet vill också stegvis - och det av budget-skäl - införa ett barnkonto på för förskole-barnen . Vi vill också ge barnfamiljer enriktad skattesänkning som skulle ge perbarn och månad. Barnkontot, liksom en riktad skatte-sänkning, ger samma resultat som ett höjt barnbidragoch har samma fördelar.Den förälder som arbetar drabbas alltså inte av attstaten tar ifrån honom eller henne pengarna. Det härger föräldrar valfrihet i vardagen. Föräldrar kan medinkomstförstärkningen använda sina pengar fritt. Dekan förkorta sin arbetstid, ta ut en längre semestereller vara ledig när eller behöver ha mertid med sin mamma eller pappa. Vi ska komma ihågatt det är föräldrarna som är experter på vad barnbehöver. Det är familjerna själva som ska kunnapåverka just sin vardag.Folkpartiet vill också att taket i föräldraförsäk-ringen höjs till tio prisbasbelopp och attföräldrar vid behov ska kunna överlåta föräldrapen-ning till annan.Folkpartiet föreslår däremot en besparing på170 miljoner vad gäller underhållsstödet. Beräkning-en har gjorts i SOU 1995:26 Underhållsbidrag ochbidragsförskott. Vi menar att det är viktigt att marke-ra det gemensamma föräldraansvaret. De föräldrarsom av egen kraft kan ta ansvar för sina barns för-sörjning ska givetvis göra det. Regeringen har tillsatten särskild utredare med uppdrag att göra en översynav underhållet, vilket välkomnar.Regeringen anför i propositionen att barns bästa ärutgångspunkten för familjepolitikens utformning. Engrundläggande strävan är att skapa förutsättningar förjämlika uppväxtvillkor för alla barn. Vi har en ganskalång väg dit.Rädda barnen presenterade . I den står att läsaatt levde 296 000 barn - av dem många medutländsk bakgrund - i fattiga familjer. Frälsningsar-mén har redovisat en markant ökning vadgäller behovet av hjälp, inte minst för ensamståendemammor. Man räknar med att ökningen har varit500 % . fick vi genom nyheterna vetaatt 800 barn enbart i saknar fast adress. 70barn är bostadslösa på grund av föräld-rars ekonomiska och sociala situation.Menar vi allvar med barns bästa och med barnper-spektivet är de här uppgifterna en utmaning för allariksdagens partier.Nu ser jag att tiden rinner iväg, fru talman, så jagska korta ned mitt anförande lite grann. Jag ska integlömma att jag yrkar bifall till reserva-tioner 52 och 61. Jag står förstås bakom alla vårareservationer. Sammanfattningsvis får jag konstateraatt många barnfamiljer lever i ett ekorrhjul.Bristen på pengar innebär stress. Bristen på makt övervardagen innebär stress. Bristen på tid innebär stress.Mitt i det här ekorrhjulet finns våra barn.Man brukar säga att tid är pengar. Men vi får ock-så komma ihåg att tid är liv.Anf. 109 ():Fru talman! Det finns många viktiga frågor inomutgiftsområde 12. Det är 15 beslutspunkter i betän-kandet. Låt mig få använda min talartid till en fokuse-ring på barnfamiljernas rätt att själva bestämma översina liv. Det är trots allt där den viktigaste skiljelinjengår mellan politiska synsätt på det här utgiftsområdet.Författaren skriver i en av sinaböcker att varje tid har sin blinda fläck. Det finnsmycket som tyder på att vår tids blinda fläck är bar-nen och barns längtan efter oss vuxna. Trots att synenpå barns behov och utvecklingsstadier har förändratsmycket är vårt samhälle i hög gradformat efter vuxnas behov. Det har lagts ned mycketmöda på att skapa stor systemlösningar när det gälleromsorgen om våra barn medan barnen själva mångagånger på olika sätt visar och uttrycker sin besvikelse.Ofta kommer barn i kläm i den vuxnes värld. Detmest centrala för oss kristdemokrater är att vända pådet här perspektivet och sätta barnen först. Det inne-bär att lyssna på barnet med respekt, att våga användadess idéer när samhället utformas. Om vi vuxna antarden utmaningen kommer vi att få lämna en del invan-da föreställningar, är jag övertygad om.Kunskapen om barnets behov måste vara vägle-dande för all barnomsorg och alla andra stödåtgärder.Vi har bättre förutsättningar än någonsin attbygga ett samhälle som verkligen tar hänsyn till män-niskans grundbehov av kärlek, trygghet, stabilitet,identifikation, lärande och utveckling. Låt oss göradet.Fru talman! Kristdemokratisk familjepolitik byg-ger på att den naturliga viljan och kraften hos famil-jen själv tas till vara, att den får komma till uttryckoch ge stöd.En väl utbyggd barnomsorg ska finnas i vårt sam-hälle. Låt mig få säga det med all tydlighet. Kristde-mokraterna vill inte montera ned barnomsorgen ikommunerna. Men en väl utbyggd barnomsorg är intetillräckligt för barn som längtar tillsam-mans med sina föräldrar eller för föräldrar som vill hamer tid för sina barn.Det finns många undersökningar som visar attbåde mammor och pappor skulle vilja ägna mer tid åtbarnen, särskilt när de är små. Det är en inställningsom måste stödjas på olika sätt. En jämnare fördel-ning mellan förvärvsarbete och omsorg om barnenskulle förmodligen få många positiva effekter när detgäller familjestabiliteten och inte minst när det gällerförbättrad kontakt mellan pappor och barn. Familje-politiken måste utformas så att den skapar förutsätt-ningar för föräldrarna att tillbringa med sinabarn. Att barn och föräldrar har ett ömsesidigt behovav mer tid tillsammans börjar nu gå upp för alltfler.För Socialdemokraterna har arbetsmarknadspoli-tiken alltid varit utgångspunkten, att så många sommöjligt av den vuxna befolkningen ska vara i arbete.Det är naturligtvis en bra målsättning. Det har vidiskuterat förutsättningarna för i den här kammarenför . För att uppnå det måletmåste en rad hinder röjas undan. Ett "hinder" förmånga är barnen vid i livet. I mitt manushar jag satt citattecken kring ordet "hinder". Men ettfaktum är att barn länge har benämnts just som"förvärvshinder", till och med i vissa officiella sam-manhang. Det är skrämmande.Synen har varit att jämställdhet bara kan uppnåsden dag då män och kvinnor arbetar exakt lika myck-et vid varje tid i livet. Vidare har det ansetts att det ärsamhället, det vill säga vi här i och vårakommunpolitiker, som vet bäst hur föräldrarna villforma sina och barnens liv.Föräldraförsäkringen har byggts ut, och den behö-ver förbättras ytterligare. Men grundinställningenfinns kvar hos många, nämligen att det är här i riks-dagen som vi bäst förstår barnens behov. Hela syste-met är uppbyggt så att en kvinna som inte ser till attha en god inkomst innan hon föder barn bestraffasmed så låg ersättning att det i praktiken inte går attklara sig på den. Där ligger naturligtvis en förklaringtill att så många väntar med att bli föräldrar.Många undersökningar visar som jag sade tidigareatt föräldrar vill ha mer tid för sina barn, specielltunder . vill, till skill-nad från regeringen, ge föräldrar och kommuner re-surser och laglig möjlighet att kunna skapa ekono-miska och praktiskt förutsättningar för val mellanolika och flexibla omsorgsformer.Vid sidan av maxtaxan, som förstärker ekonominför dem som väljer dagens offentligt finansieradebarnomsorg vill vi införa det vi kallar för barnom-sorgskonto. Konkret innebär barnomsorgskontot ettskattefritt belopp på för barn mellan ett . Pengarna går direkt till föräldrarna. Högst40 000 per barn och år får tas ut.Om barnet helt eller delvis har plats i kommunaltfinansierad barnomsorg reduceras beloppet. Halvtid ikommunal barnomsorg innebär ett halvt kontobeloppoch så vidare. Om barnet vistas heltid - mer än 32timmar - inom den kommunala barnom-sorgen utgår inget barnomsorgskonto. villvi ålägga kommunerna att utforma och införa endeltidstaxa i minst tre nivåer under maxtaxan. Densom utnyttjar den offentligt finansierade barnomsor-gen mindre ska inte behöva betala lika mycket somden som utnyttjar den i större utsträckning. Barnom-sorgskontot omfattar alla barn och ger föräldrar möj-lighet att välja barnomsorg, minska sin arbetstid ellervara hemma under en längre del av barnens uppväxt.Med en mångfald av barnomsorgsformer kan olikaverksamheter stimulera varandra och bidra till enutveckling av hela barnomsorgsverksamheten. Därförmåste olika omsorgsformer ha möjlighet att verka pårättvisa och lika villkor.Vi kristdemokrater vill verka för att föräldrarnaska ges möjlighet att tillbringa med sina barn.Vi vill uppvärdera föräldrarollen. Det innebär inte attvi inte inser värdet av en förskoleverksamhet medhög kvalitet. För att alla föräldrar ska gesalternativ som passar just dem och deras barn måstedet finnas en väl utbyggd barnomsorg med olikaalternativ. Som komplement till föräldrarnas omsorgvill vi erbjuda en mångfald av olika omsorgsformer:familjedaghem, förskolor, öppna förskolor och fri-tidshem med olika inriktning och olika huvudmän.Poängen i hela vårt förslag är att valet ska liggahos föräldrarna och familjerna själva. Det är självagrundbulten i den kristdemokratiska familjepolitiken.Regeringen talar mycket om valfrihet och rättvisa.I betänkandet står det att man vill ge ett familjepoli-tiskt stöd, utformat så att barnfamiljernas handlings-utrymme och möjlighet att själva påverka sin ekono-miska situation ökar. Barnens bästa är enligt proposi-tionen utgångspunkt för familjepolitikens utformningoch så vidare. Detta har dock inte lett till att det upp-levs som valfrihet av familjerna i verkligheten. I dagfördelas stödet ensidigt till den som väljer en om-sorgsform, medan den som vill fatta egna beslut ochgöra egna val tilldelas noll kronor i det system vi har idag.Fru talman! Vi kristdemokrater vill skapa valfri-het och rättvisa. Vi vill vidare förbättra föräldraför-säkringen genom att höja golvet och taket. Vi villhöja barnbidraget för tonårsbarnen och höja bostads-bidraget för barnfamiljerna. Vi har en sammanhållenfamiljepolitik som bygger på valfrihet och rättvisa åtalla, oavsett vilka egna val man gör hemma vid köks-bordet.Fru talman! Det finns en rad reservationer. Jagstår bakom samtliga reservationeroch de gemensamma reservationer vi har, men jagyrkar här bifall bara till reservation 53.Anf. 110 ():Fru talman! Vad är egentligen en familj? Svaretpå den frågan är inte alldeles givet, men normernabestår fortfarande. Mamma, pappa, barn är ibland enutmärkt familjekombination, men långt ifrån alltid,och det är definitivt inte den enda. Bakom fasadenrymmer kärnfamiljsnormen såväl lycka som djupolycka, såväl människor som försöker leva jämställtsom patriarkal maktutövning och våld mot kvinnor.Fru talman! Politiken under detta område brukargå under benämningen ekonomisk familjepolitik,vilket alltså är ett både problematiskt och missvisandebegrepp. Familjer som består av två sammanlevandevuxna utan barn är sällan berättigade till stöd inomdetta utgiftsområde, som familjebegreppetockså innefattar familjer utan barn. Det visar att fa-miljebegreppet utgår från kärnfamiljen som norm. Vivill i stället - som så många andra, inte minst i denhär debatten, påstår sig vilja - sätta barnen i centrum.Utifrån barnens behov av social och ekonomisktrygghet formulerar vi vår politik, och det är därför vii ett särskilt yttrande har angett att vi anser att områ-det bör döpas om till Ekonomisk barnpolitik.Som samhället är strukturerat tar kvinnor detyttersta ansvaret för hem och barn. Det innebär i sintur att män ses som mindre lämpade att ta hand omsina barn, och det motverkar barnens rätt till närarelationer till sina fäder. I och med underordningen avkvinnor i samhället leder denna arbetsfördelning orättvis fördelning mellan betalt och obetalt arbetei samhället och till lönediskriminering. Kvinnor harmindre makt än män. Över- och underordningenkommer inte att förändras av sig själv, och vi är där-för beredda att använda politiska medel för att upp-muntra en nödvändig utveckling.Vår utgångspunkt är att det är barnets vårdnads-havare som utgör barnets trygghet. Ofta sammanfallervårdnaden med biologiskt föräldraskap, men inte allsalltid. Vårdnadshavaren ska bidra till försörjningen avbarnet samtidig som han eller hon tar del i den dagli-ga omsorgen. Vi anser att båda könen är lika lämpadeför detta. Vi är också övertygade om att en personssexuella läggning är helt irrelevant när det gällerpersonens förmåga att vara en god vårdnadshavare.Vi menar att dessa utgångspunkter kan förändra ord-ningen i samhället till något som är bättre för vårabarn.Fru talman! Vem ska vara hemma med barnen?Den frågan kan på ytan synas både banal och enkel,men den döljer maktdimensioner av stora mått. I dagär fördelningen av föräldrapenningen en förhand-lingsfråga mellan föräldrarna, som sinsemellan görupp om hur den ska fördelas. Individens valfrihet,som nämndes av företräda-re, är ofta en chimär, eftersom fördelningen styrs avden maktordning som vi har att förhålla oss till. Detleder till att kvinnorna tar ut den största delen avföräldraförsäkrningen. Någon annan rimlig förklaringär svår att finna.Vi menar att föräldraförsäkringen måste reforme-ras, så att vi stärker ett jämställt vårdnadsansvar. Vianser att en utredning bör se över hur detta bäst kangöras, och vi vill att man ska ta hänsyn till vilka kon-sekvenser det får för låg- respektive höginkomsttaga-re. Men vårt mål - låt det vara sagt och tydligt - är attföräldrapenningen ska delas lika mellan könen. I denriktningen har också andra motionerat till detta riks-möte, både från folkpartistiskt och socialdemokratiskthåll, vilket är mycket välkommet.Fru talman! Det finns också åtgärder som kanvidtas inom det nuvarande föräldraförsäkringssyste-met och som skulle verka för ökad jämställdhet. Vitror till exempel att det vore bra om båda vårdnads-havarna kunde vara mer närvarande direkt efter bar-nets födelse. Det skulle framför allt innebära att mänstid med sina nyfödda barn skulle öka. Möjligheten djup och tidig relation till barnet blir större, ochman får tillfälle att fundera över hur livet nu behöverförändras. anser, i väntan på en mergenomgripande förändring av föräldraförsäkringen,att möjligheten ska utökas för vårdnadshavare att varahemma under barnets första tid. Vi menarockså att eventuella framtida förlängningar av dennuvarande föräldraförsäkringen ska utgöras av ytter-ligare pappamånader. Jag yrkar därför bifall till reser-vation 59.Vi tycker vidare att regeln om 240 dagars kvalifi-kationstid för att få sjukpenninggrundad föräldrapen-ning ska tas bort, efter-som vi anser den diskriminerande mot kvinnor, somunder oftast är de som är hemma med bar-nen. Jag yrkar därför bifall också till reservation 57,och jag vill meddela att jag står bakomockså övriga reservationer från Vänsterpartiet.Fru talman! Ur såväl barn- som jämställdhetsper-spektiv finns det anledning att ifrågasätta också hurbarnbidraget betalas ut. utbetalas barnbidragetautomatiskt till mamman när föräldrar har gemensamvårdnad, om inte föräldrarna gemensamt anmäler tillförsäkringskassan att fadern ska erhålla barnbidraget istället.Riksförsäkringsverket argumenterar i skriftenRFV analyserar för att ett delat barnbidrag som hu-vudregel är att föredra ur ett genusperspektiv. RFVhävdar att det skulle ge en tydlig signal från samhälletom att mammor och pappor har lika stort ansvar förbarnen, både vad gäller omsorg och försörjning. Vi-dare argumenterar man för att dagens system sänderut signaler om att barnen är mammans angelägenhet.Det är en viktig insikt, och i den bästa av alla världarär barnbidraget också delat rakt av. Men den världenär ännu inte skapad.Dagens ojämlikhet mellan män och kvinnor ledertill att kvinnor som kollektiv tar huvudansvaret förhem och barn. Att i detta läget som dagskrav föreslådelat barnbidrag som huvudregel skulle innebära attvi utgår från en önskad situation, medan verklighetenblir att kvinnor som grupp ytterligare förlorar ekono-miskt. Att kvinnors underordning ytterligare stärkskan knappast vara till gagn för barn.Men, fru talman, det finns ett undantag, där barn-bidraget bör delas, och det är vid växelvisboende.