prot · GP0963 · 2002-02-05 00:00:00 — Ändå presente-ras detta alltså nu på flera av landets skolor, får visignaler om, som en uppfattning från landets ungdo-mar. Landets alla gymnasieungdomar kan man inte gåförbi - så är det också formulerat i det här materialet.Politikerna måste nu lyfta fram de här frågorna, heterdet.Många av de frågor, åsikter och områden somlyfts fram är ju väsentliga. Det är viktiga områdensom vi i den här kammaren och på många andra hållhar stor anledning att diskutera. Det handlar t.ex. omskolan, en del av den debatt som vi i många samman-hang framöver kommer att få föra. Men det är fortfa-rande väldigt tveksamt om det ska lyftas fram pådetta sätt.Därför undrar jag om vi inte nu skulle kunna få enän tydligare riktlinje från ministern - vi är ju fortfa-rande i förberedelserna inför en valrörelse på landetsskolor - där han säger: Jo, ungdomsförbunden börbjudas in till skolorna. Ungt val är inte en ersättningför att bjuda in ungdomsförbunden.Anf. 27 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har i mitt svar varit mycket tydlig.Vi har också anledning att vänta på Skolverketsrapport för att sedan se om det behöver vidtas ytterli-gare åtgärder. Men både i mitt svar och i min replikhar jag varit noga med att framhålla just de politiskaungdomsförbundens och folkrörelsernas roll.Jag tror att det behövs en fördjupad diskussionmed ungdomar på gymnasieskolan om de politiskavägval som vi har framför oss. Det behövs av demo-kratiska skäl. För att vårt samhälle ska vara en vitaldemokrati måste också politik vara något levande utepå våra gymnasieskolor. Då välkomnar jag mångaolika initiativ, inte minst att ungdomsförbunden en-gagerar sig i detta.Anf. 28 ():Fru talman! Så mycket klarare blev det ju inte.Men det kanske det inte måste bli heller. Fortfarandeär skadan, som jag menar riskerar att komma, intesärskilt stor. Det är fortfarande ett fåtal skolor somsignalerar att man inte tänker släppa in ungdomsför-bunden utan ersätta dem med en turné genomfördmed legitimitet från både och Ungdoms-styrelsen.Så långt är allt väl, i och för sig. Jag kommer för-stås att återkomma, i flera omgångar om så skullebehövas, om de här signalerna nu blir starkare frånlandets skolor. Om vi märker att ungdomsförbundeninte längre får tillträde kommer i alla fall jag att tolkaden här debatten som att utbildningsministerns upp-fattning inte alls är att man ska stänga ute val kommer utan precis tvärt-om: För allsidighetens skull bör också ungdomsför-bunden få tillträde till skolan, trots att man har haft ensådan här turné på platsen.Jag vill avsluta med att tacka för diskussionen ochockså fråga om utbildningsministern har någon upp-fattning om när kommer, somhan vill avvakta. Om så inte är fallet ger det anled-ning till viss fundersamhet. Valrörelsen drar ju i gångnu. Att vänta på en skolverksrapport kan möjli-gen vara bra inför nästa valrörelse eller för informa-tionen mellan valen, som är nog så viktig. Men det ärinte ett särskilt bra svar om frågan är vilka åtgärderman nu är beredd att vidta.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2001/02:195 om sko-lans långsiktiga finansieringAnf. 29 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat statsmi-nistern om han avser att ta några initiativ när detgäller översyn av skolans långsiktiga finansiering ochnär ett sådant förslag kan föreläggas riksdagen.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen.Alltsedan mitten av 1980-talet har det varit enförvaltningspolitisk strävan att ge kommunerna ökatansvar och vidgat självbestämmande. PropositionenSkolans utveckling och styrning (prop. 1988/89:4) togupp de principiella riktlinjerna för ansvarsfördelning-en och styrningen inom skolans område. Dessa syfta-de till att ge ett ökat lokalt ansvar för verksamheten,en utveckling från regelstyrning mot målstyrning, enbättre utvärdering, en stärkt lokal skolledning, enbättre information om skolans mål och en effektivaretillsyn.År 1991 efter propositionen Ansvaret för skolan(prop. 1990/91:18) ändrades roll- och ansvarsfördel-ningen mellan staten och kommunerna. Ansvaretdecentraliserades och den statliga detaljstyrningenminskade. Kommunerna fick det fulla ansvaret förskolans och vuxenutbildningens drift och verksamhet.Den tidigare detaljerade regel- och resursstyrningenersattes av mål- och resultatstyrning. Staten angermålen för verksamheten, medan friheten ska vara stornär det gäller hur man ska nå dem.Genom decentralisering och målstyrning skulle eneffektivare politisk styrning och kontroll åstadkom-mas. Politikerna skulle styra med mål, utvärdera ochprioritera. Det lokala handlingsutrymmet ökade närdet gäller att bestämma hur målen ska nås, verksam-heten ska organiseras och vilka resurser som skasatsas på skolan. På så sätt skulle man bättre kunna tahänsyn till de lokala förhållandena. skulleeffektiviteten och kostnadsmedvetandet öka. Genomdecentraliseringen skulle också medborgarnas infly-tande över den kommunala verksamheten utvecklas.Genom detta skulle decentraliseringen ge goda möj-ligheter till brett engagemang och lokal samverkankring skolans utveckling.Riksdag och regering anger med hjälp av skollag,läroplaner, kursplaner och förordningar målen förutbildningen och ramarna för skolhuvudmännensansvar. Att forma och driva en verksamhet som nårdessa mål är en fråga för den kommunala politikenoch det professionella arbetet i skolorna.En tanke bakom decentraliseringen och självbe-stämmandet är att kostnaderna för skolan ska kunnavariera, därför att behoven och förutsättningarnavarierar mellan kommuner, skolor och elever. Detgenerella bidraget från staten till kommunerna beräk-nas bl.a. med utgångspunkt från vissa variabler somska kompensera strukturella och demografiska skill-nader.Stora interkommunala skillnader i kostnader påskolans område beror bl.a. på faktorer som mycketstora variationer i geografisk yta och befolkningstät-het. Det påverkar bl.a. skol- och skolskjutskostnader-na. Det handlar också om stora klimat- och tempera-turskillnader mellan norr och söder. Det handlar ävenom sådana strukturella skillnader som andelen in-vandrare och funktionshindrade i olika kommunerliksom om olika socioekonomiska faktorer. Kost-nadsbilden påverkas även av kommunens åldersför-delning bland barn och ungdomar.För gymnasieskolans del varierar kostnaderna förolika nationella program kraftigt. Generellt sett ärkostnaderna för yrkesinriktade program avsevärthögre än kostnaderna för teoretiskt inriktade program.Det innebär att kostnadsbilden varierar beroende påhur eleverna i gymnasieskolan fördelar sig på de olikanationella programmen.Dessa omständigheter svarar för en mycket stordel av kostnadsvariationerna mellan olika kommuner.Därutöver måste man ta hänsyn till de politiskamålen lika tillgång till utbildning och likvärdig ut-bildning, vilka kräver att hänsyn tas till elever medbehov av särskilt stöd. Arbetet i skolan ska baseras påelevernas behov och anpassas till deras skilda förut-sättningar.Skollagens målparagraf anger att hänsyn ska tastill elever med särskilda behov. I skollagens 4 kap.Grundskolan sägs att särskilt stöd ska ges till eleversom har svårigheter i skolarbetet. I läroplanen (Lpo94) sägs: "En likvärdig utbildning innebär inte attundervisningen skall utformas på samma sätt överallteller att skolans resurser skall fördelas lika. Hänsynskall tas till elevernas olika förutsättningar och be-hov." Detta innebär att den överordnade principen förresursfördelning till skolan i är behovsstyr-ning.Skolverket redovisar i rapporten kostarelever olika? (1996) en studie av orsakerna till skill-naderna i kommuners grundskolekostnader. Studienvisar ett regionalt mönster för de faktiska kostnader-na, med högre kostnader i norr än i söder. Enligtstudien förklarar fem variabler hälften av kostnadsva-riationen. Den variabel som förklarar den störstadelen av kostnadsvariationen är invånardistansen,dvs. det genomsnittliga avståndet mellan invånarna ien kommun. Därefter är andelen barn med utlands-född förälder den variabel som har störst betydelseför kostnadsvariationen. Ju fler barn med utlandsföddförälder, desto högre är kostnaden per elev. Dettaberor främst på högre kostnader för undervisning imodersmål och svenska som andraspråk. En annanvariabel som ingår i studien är antalet elever per sko-la. Resultaten visar att små skolor är kostnadshöjan-de. Kommunens folkmängd har viss betydelse förkostnaderna, eftersom en kommun med liten folk-mängd och ett litet antal skolelever inte kan uppnåstordriftsfördelar.Tomas pekar på förslagom en nationell skolpeng. Jag är inte beredd att före-slå en sådan nedmontering av vår likvärdiga skola,det kommunala självbestämmandet och det medbor-gerliga inflytandet som detta skulle kunna innebära.Regeringen beslutade att till-kalla en parlamentarisk kommitté för översyn av detkommunala statsbidrags- och utjämningssystemet.Kommittén ska redovisa sitt uppdrag senast den 1oktober 2003.Mot denna bakgrund har jag inte för avsikt att fö-reslå en förändring av den grundläggande ansvarsför-delningen mellan stat och kommun.Anf. 30 ():Fru talman! Till den nya skolministern riktar jagett tack för svaret, även om jag naturligtvis inte ärnöjd med den redovisning som har getts här i kamma-ren.Jag har alltså ställt två frågor: Avser statsrådet attta initiativ till en översyn av skolans långsiktiga fi-nansiering? När kan ett sådant förslag föreläggasriksdagen?Jag måste då konstatera att något initiativ tillöversyn av skolans långsiktiga finansiering inte äraktuellt. Jag måste också konstatera att det saknasbesked om ett eventuellt datum, om statsrådet medsitt svar avser att en sådan översyn pågår inom ramenför det uppdrag som är givet kommittén som har attgöra en översyn av det kommunala utjämningssys-temet och statsbidragssystemet. Jag väntar fortfarandepå besked om det verkligen även omfattar skolanslångsiktiga finansiering, vilket jag ställer mig litetvivlande till.Jag tycker att det är viktigt att vi innan valet gerbesked i de här frågorna. Det är nämligen så att vi i årväljer för en mandatperiod . Då är det vik-tigt att väljarna vet vad vi vill med skolan. Särskilt,menar jag, när det gäller just den här typen av strate-giska frågor som är av väsentlig betydelse för skolansmöjligheter att klara sina uppgifter.Jag tror att vi kan vara överens om att skolans fi-nansiering är av strategisk betydelse. Då tycker jag attdet vore klädsamt om statsrådet också redovisar, ominte ett instämmande i min slutsats i interpellationenså i alla fall ett bekymmer över den situation sområder.Statsrådet skriver t.ex. att fem variabler förklararhälften av kostnadsvariationerna. Jag ska instämma iatt det finns förklaringar till varför kostnaderna förskolan varierar mellan olika kommuner. Men, somSkolverket också redovisar, bara hälften förklaras.Det finns alltså andra orsaker. Då vore det väl intres-sant att ta reda på vilka de är.I min interpellation påstår jag nämligen att det äruppenbart att de ekonomiska förutsättningarna varie-rar mellan kommunerna och att det beror på att kom-munerna i sina budgetar behandlar skolan på olikasätt beroende på ekonomisk situation, politisk priori-tering, intresse och förmåga. Det är ett konstaterandejag gör, och jag vill påstå att jag har starkt stöd för detkonstaterandet.Erfarenhetsmässigt kan vi se att kommuner somlider av mycket kraftiga underskott, trots balanskravoch annat, de facto försöker finansiera stora delar avdetta genom omprioriteringar inom de betydandeområden som finns i en ekonomi, varavskolan är ett av de större. Det är de facto situationen,och när det gäller den väntar jag fortfarande på svar.Anf. 31 Utbildningsminister ():Fru talman! Skolan behöver mer resurser. I en ti-digare debatt med en moderat företrädare, för någontimme sedan, fick jag svaret att mer resurser ger säm-re skola. Är det också uppfattning?vill jag först fråga.Jag är övertygad om att det behövs mer resurser,därför ökar vi nu det statliga stödet till kommunernaså att vi också kan anställa 15 000 fler lärare ochandra specialister i vår skola. Det är väldigt viktigt föratt också se till att vi stöttar de elever som har behovav särskilt stöd. grundpolitik är jumycket kraftiga besparingar på den kommunala ni-vån, 15 miljarder kronor.Sedan säger man att man vill införa en statligskolpeng. Jag är väldigt nyfiken på hur tänker sig att den ska fungera.Jag har i mitt svar redovisat de variationer somfinns när det gäller kostnader. De kan bero på väldigtmånga olika saker: avstånd till skolan, hur kommunenser ut, hur stor skolan är, men också väldigt mycketpå den enskilda elevens behov.Jag vill att skolan ska fungera så att behoven ärdet avgörande. Då kommer det också att krävas olikaresurser för elever beroende på vilka behov de har.Hur ska detta gå ihop med en statlig skolpeng? Hurska se till att vi kan garantera attalla elever får sina behov tillgodosedda med en statligskolpeng?Vilken typ av myndighet ska räkna ut detta, ochhur ska det gå till? Hur ska vi känna oss trygga för attdet ska bli bra i skolan? har ännu interedovisat detta. Det blir mycket stora kommunalabesparingar, en statlig skolpeng som kommer att göradet mycket svårt att tillgodose elevers olika behovoch en enorm byråkratisering av skolpolitiken närdenna statliga skolpeng ska låta räknesnurrorna ledatill något slags genomsnittlig nivå.Det andra problemet med hela skolpengssystemetoch skolpengsidén är vad som händer med solidari-teten i vårt samhälle när man så konsekvent somModeraterna går över till olika typer av pengsystem.Det som händer är att skolan blir allt mindre av engemensam angelägenhet och alltmer av en privatangelägenhet. Man har sin skolpeng, man gör sitt valoch man får själv stå för konsekvenserna av detta val.Detta är väsensskilt från den svenska modellen därdet är allas våra barn och allas vår angelägenhet hurbra skolan blir. Det är en gemensam fråga att se tillatt fördela resurser så att de barn som behöver mestfår mest. Det är ett demokratiskt ansvar som vi har.Detta är den andra delen av ett skolpengssystem, sombekymrar mig mycket. Detta kommer att leda till enprivatisering av det gemensamma ansvaret och dengemensamma idén.Jag har konkreta frågor till omhur detta skolpengssystem ska se ut i realiteten. Hurska det förenas med mycket kraftiga kommunalabesparingar och uppsägningar? Hur ska det fungeraså att alla elever får sina behov tillgodosedda - ävende som behöver extra resurser?Anf. 32 ():Fru talman! Statsrådet har ställt flera frågor. Jaghoppas att tiden räcker till för att kunna besvara dem.Jag ska börja med vad den förre interpellanten gavuttryck för, och jag konstaterar att det är ett uttalandesom står för honom. Jag har uppfattningen att resurservisst spelar in. Det är bl.a. därför vi lägger fram för-slag om att införa en nationell finansiering, som vihar konkretiserat inom ramen för grundskolan.Detta gör vi utifrån övertygelsen om att det i daginte gäller likvärdiga villkor för att bedriva undervis-ning. Det säger i sin rapport där man kon-staterar att bara hälften av kostnadsvariationerna kanförklaras med de fem variabler som redovisas. Jagvill påstå att kommunernas ekonomiska situation,politiska prioritering, intresse och förmåga visst spe-lar in när det gäller resursfördelningen och när detgäller vilka villkor som respektive skola ska arbetaunder.Vi kan också konstatera att tilldelningen till tvålikvärdiga skolor i en kommun också varierar - inomsamma kommun. Det är ganska märkligt att så ärfallet!Vi kan gå in och titta på hur man redovisar olikakostnader och hur man de facto inte klarar av attredovisa sina underlag trots att vi begär det. Då ärtalet om likvärdiga villkor någonting som inte har enklangbotten i den verklighet som vi ändå måste utgåifrån.Jag är också förvånad över svaret när ministernsäger så här: En tanke bakom decentraliseringen ochsjälvbestämmandet är att kostnaderna för skolan skakunna variera därför att behoven och förutsättningar-na varierar mellan kommunerna.Om nu förutsättningarna varierar mellan kommu-nerna i ekonomiskt hänseende och statsrådet konsta-terar att detta är en önskvärd effekt så har man ju defacto också från ansvarigt statsråd sagt att det härmed likvärdiga villkor inte uppfylls!Vi lägger fram det moderata förslaget till nationellskolpeng utifrån uppfattningar att likvärdiga villkorinte gäller - det har jag redovisat.Vi säger också att skolan naturligtvis har strate-gisk betydelse för nationen . Den har strate-gisk betydelse för de individer som skolan har tilluppgift att bilda, utbilda och ge möjlighet att växa.Det är som formulerar mål och - vill jagpåstå - mycket av regelverken som styr det hela.Vi har lagt fram förslag om att staten övertargrundskolans kostnader och att motsvarande indrag-ning av kostnader görs från kommuner-na. Vi har också reserverat medel för de s.k. Wärners-sonpengarna, som är ytterligare ett exempel på rege-ringens medvetenhet om att de ekonomiska villkoreninte är likvärdiga. Varför skulle man annars styrasatsningarna till fler vuxna i skolan och rikta de härpekpinnarna?I vårt förslag redovisar vi också att det finns barnmed särskilda behov, som ska garanteras stöd ochhjälp inom ramen för en nationell finansiering. säger att detta blir byråkratiskt. Men har viju 289 fördelningssystem - ett i varje kommun - somhanteras av en stab uppbyggd inom 289 kommuner.Då kan man prata om byråkrati!I och med detta överlämnar vi möjligheter tillskolan, för pengarna ska gå till skolan för att bedrivaundervisning. Det är resultaten som ska redovisasinom ramen för ett nationellt kvalitetsinstitut.Sedan är det naturligtvis eleven som ska kunnavälja - välja en bra skola eller välja bort en dålig.Anf. 33 Utbildningsminister ():Fru talman! vill inte bara priva-tisera skolor. Han vill privatisera tanken om skolanockså, och den samhörighet som vi traditionellt harhaft kring att det är ett gemensamt ansvar för oss allaatt se till att alla våra barn får en bra skola. Det är enav de effekter som jag oroar mig för när det gällersjälva pengsystemet som idé.I dag handlar debatten dessutom om hur detta skagå till i praktiken. Det är alldeles uppenbart att TomasHögström inte har tänkt igenom de komplikationersom följer av en statlig skolpeng.Tomas säger: Det ska staten ta hänsyntill. Ska staten då utforma ett skolpengssystem somplockar in och tar hänsyn till alla dessa variationer?Delvis handlar det om de mer hårda variationerna iform av i vilken kommun man bor, hur långt det ärtill skolan, om man behöver skolskjuts, om det är enliten byskola eller en stor stadsskola och den typen avmer hårda variabler. Men hur ser det ut när det gällerde mjukare variablerna, som är så oerhört viktiga förmöjligheterna att nå målen i skolan - de socioekono-miska bakgrundsfaktorerna? Det handlar om andeleninvandrarbarn och handikapp, och det finns en radolika frågeställningar som är viktiga för barns möj-ligheter att få en likvärdig skola.Menar att han har en lösning pådetta, där en statlig myndighet gesvint och enkelt skaräkna ut hur det hela ska gå till? Eller menar hankanske att kommunen ska ta ett parallellt ansvar -den kommun som ska spara ochsäga upp folk, och därmed kommer att avlövas närdet gäller möjligheterna att stötta inte minst elevermed särskilda behov?Jag menar att har målat in sig i etthörn när det gäller den här frågan. Man visar väldigttydligt att man inte har ett engagemang för elevermed särskilda behov. Man visar också tydligt attfördelningspolitik inte har något att skaffa i skolan.Idén om att likvärdiga förutsättningar kräver olikaresurser stämmer inte överens med bildav skolpolitiken. Det blir en viktig diskussion underde kommande månaderna, för jag är alldeles överty-gad om att ska vi ge alla barn förutsättningar så måstevi också se till varje barns särskilda behov.Anf. 34 ():Fru talman! Jag kan instämma i den sista delen avstatsrådets inlägg. Vi ska se varje barns särskildabehov. Det kan variera , och det kan ha annorlun-da innehåll. Utifrån respektive individ måste vi skapaett system som tar vara på och ger de bästa möjlighe-terna för var och en i skolan.Sedan kommer den vanliga retoriken från minis-tern om att vi inte ska ta ansvar för det ena och detandra. Jag stod ju alldeles här och sade att detsystem för en nationell finansiering av grundskolansom vi har tagit fram också beaktar barn med särskil-da behov. Det är ett system, men skolpengen skakunna variera beroende på respektive barn. Den möj-ligheten finns.Jag tycker att det är märkligt att statsrådet redovi-sar att detta blir så svårt. Ni sitter ju själva och klub-bar riksprislistor och annat när det gäller t.ex. gymna-sieskolor med riksintag med olika variationer beroen-de på utbildningarnas innehåll. Det är bara ett exem-pel.Sedan vill jag också klargöra att vi har en gemen-sam finansiering. Finansieringen är gemensam inomramen för den statsbudget som finns. Det är inte så attvi glömmer bort dessa delar. Vi visar ett ansvar i denhär situationen. I den situation som vi befinner oss iär det väl dags att börja diskutera de grundläggandeförutsättningarna för skolan, och då kommer vi ocksåin på den kommunala skolan. Med det här förslagethar vi kvar en skola, men den är finansie-rad med en skolpeng som följer respektive elev tillden skola som eleven väljer. Då tar vi vara på detenskilda initiativet och den utvecklingskraft sommåste finnas i skolan.Anf. 35 Utbildningsminister ():Fru talman! En statlig skolpeng är Moderaternasidé. Jag menar att det kommer att leda till att det blirväsentligt svårare att hjälpa de barn som har ett sär-skilt behov av stöd. Jag skulle vilja se den myndighetsom är beredda att bygga upp för attförsöka lösa detta.Samtidigt misstänker jag att i grund och bottenhoppas man att kommunerna inom detta statliga skol-pengssystem ska hjälpa och stötta de elever som intefår den hjälp de behöver. För hur ska det annars gå tillnär man har fått sin statligt tilldelade skolpeng ochvalt sin skola - när man kommer med sin check - omdet inte räcker, om barnet har större behov än så? Närman privatiserar idén om den gemensamma skolanoch vi står där alla ensamma med var sin check, vemfår man stöd av då när barnet faktiskt behöver merhjälp till utveckling? Ska man vända sig till dennastatliga myndighet och säga: Jag har blivit utsatt förett fel. Mitt barn skulle behöva mer.Jag vill bestämt varna för en utveckling på densvenska skolans område där man privatiserar självaidén om skolan. Den är ett gemensamt ansvar. Mode-raternas förslag är ogenomförbart i praktiken. Men än värre är att det bryter söndersolidariteten kring den gemensamma tanken om allasvår skola.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellationerna 2001/02:196 omfler betygssteg och 198 om viktningar av betygAnf. 36 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågatstatsministern om han är beredd att verka för att infö-ra fler steg i betygssystemet. har även frågat statsministern om han avser attmedverka till att alla elever som vill ges möjlighet atttentera upp sina betyg de går i gymnasi-et samt om statsministern är beredd att föreslå infö-randet av viktade betyg samt att högskolor och uni-versitet i större utsträckning själva ges rätten att avgö-ra på vilka kriterier en student ska antas.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationerna. Då frågornaär närbesläktade besvarar jag båda interpellationerna iett gemensamt svar.Jag vill inledningsvis säga att jag delar CatharinaElmsäter-Svärds syn på att alla elever har förutsätt-ningar för en positiv kunskapsutveckling över grund-skolenivå. Jag delar också åsikten att betyg är ettviktigt sätt, men inte det enda, att uppnå en kopplingmellan gjorda insatser och uppnådda resultat.Antalet steg i betygsskalan bygger på att kunskap-skvaliteter för olika steg kan identifieras och beskri-vas i betygskriterier. En förändring av antalet stegskulle innebära en genomgripande förändring avbetygssystemet.