prot · GP09118 · 2002-06-03 00:00:00 — Depengarna fördelas till högskolorna via fakultetsanslag.Vår tanke, och tanke, är att de pengarnaska komma forskarna till del, som ska kunna beslutaom dem till fri forskning. Professorerna, docenternaoch lektorerna ska tillsammans bestämma vilkaforskningsprojekt pengarna ska användas till, hurman ska arbeta och hur man ska göra.Forskarlandskapet har förändrats rejält . Fakultetsanslagen finns där,och det har funnits möjligheter till ökningar ochuppstramningar . De är fortfarande en mycketviktig del. Men det har kommit alltfler externa finan-siärer. De flesta av dem är statliga, så det är statensom betalar nästan all forskning i högskolorna i Sve-rige. Det finns också en del privata. Det blir fler så-dana, och högskolorna blir alltmer beroende av attockså få pengar från externa finansiärer. Detta är igrunden ganska positivt, för det driver fram kvalitets-utveckling och förnyelse. Det är konkurrensen viat.ex. Vetenskapsrådet.Om alla dessa externa finansiärer bara betalar endel av kostnaderna för sina forskningsprojekt blir juhögskolan tvungen att ta av de pengar som riksdagenhar beslutat ska gå till fri forskning för att betalakringkostnader för de externa finansiärerna. Det kaninte acceptera. Det förstår jag fuller väl.När nu ställer så goda medel till forskarnasförfogande ska de ju gå till det som var tänkt och intetill något annat.Då hamnar nästan alla partier i på slut-principen att det självfallet måste vara full kostnads-täckning. Hur gör man då detta? Ja, regeringen gavRiksrevisionsverket i uppdrag att titta på modeller föratt beräkna vad det kostar, så att det blir rättvist ochså att man inte blir tvungen att fylla hål med friaforskningsmedel och därmed tränger undan fri forsk-ning. De modeller som kom framtill visade sig vara väldigt komplicerade beräknings-modeller. I stället valde att säga att manskulle ge en schablon. var den , och allamenade att det var på tok för lågt. Schablonen blev18 %. Enskilda beräkningar pekar på att det egentli-gen kan handla om . Vi ligger antagligen väldigtlångt ifrån full kostnadstäckning. Men schablonen göratt alla ändå tar ut den kostnad som är rimlig.Det tycker jag är ett rimligt arbetssätt. Annars blirdet ju så att tror att man fattar beslut ommedel till fri forskning, men i verkligheten användsdessa medel till att fylla igen hålen efter externa fi-nansiärer. Därmed undergräver vi det som är så vik-tigt för forskarnas självbestämmande, nämligen fa-kultetsmedlen. Då blir det naturligtvis en och annanobekväm diskussion. Men om man tror att detta ärviktigt, och det gör partier, måste manockså vara beredd att ta de diskussionerna.Jag menar att detta är ett riktigt sätt att arbeta. Jagär säker på att även fortsättningsvis stöderatt principen om full kostnadstäckning ska gälla.Anf. 97 ():Fru talman! Även vårt parti stöder principen omfull kostnadstäckning. Men det finns en grundläggan-de del som ministern började med, och det är att viska sära på detta och ta grundutbildningen för sig ochforskningen för sig. Det är den uppdelningen som inteär möjlig på våra lärosäten i dag.De basresurser som fakultetsmedlen ska stå förska ju också komma grundutbildningen till del. Vikan inte ha en grundutbildning som är forskningsan-knuten om det inte finns någon forskningsmiljö ellerforskning, och om det inte finns några forskare. Omgrundutbildningen ska vara forskningsanknuten måstedetta finnas. Där har vi en bas, och vi vill att statenska se till att den basen finns överallt.Sedan kommer nästa del, och då handlar det omfull kostnadstäckning av forskningspengarna. Dettagår inte att hantera var för sig. Då skapar vi orättvisa.Det är problemet med alla portmonnäer för olikaverksamhetsområden som vi ofta har.Om utbildningsministern hade garanterat tillräck-ligt med pengar kunde vi ha lagt en del åt sidan. Dåhade vi förmodligen varit helt överens om full kost-nadtäckning i dess egentliga betydelse. Men blirdet väldigt knepigt. Eftersom det finns dåligt medpengar där, tas det över den vägen. Det är detta somhänder. Man håller på med lösningar och diskuteraregna projektanställningar. Man lägger ut det på andraställen än på de vanliga institutionerna. Också destora forskningsfinansiärerna måste titta över om detfinns en forskningsmiljö innan de lägger något pro-jekt där.Det är detta vi behöver se över nu för att känna attvi får en bas så att vi med rätta kan tala om innebör-den i full kostnadstäckning. Det gör vi om vi hanterarde här två delarna tillsammans.Jag har själv jobbat med de här frågorna, och jagkänner att det är viktigt. Jag har själv varit med omdetta i mitt tidigare liv innan jag kom in i riksdagen.Jag ville ta upp den här diskussionen innan mandatpe-riodens slut. Jag tror faktiskt inte att det behöver varanågra ideologiska skillnader. Det handlar om att tareda på hur behoven ser ut för att vi ska få det som vibehöver i grundutbildningen. Sedan får vi se vad vihar att spela med när vi talar om full kostnadstäck-ning.Sedan måste vi tänka på sådana fonder där männi-skor har lagt beskattade pengar, t.ex. Cancerfonden.De blir väldigt upprörda när de inser att de kanskemåste vara med och betala en del av biblioteken meddessa pengar. Det finns något som inte är rätt.Däremot har jag en helt annan inställning när ettföretag lämnar ut uppdragsforskning till en institu-tion. Där behöver man visst vara med och hjälpa tillatt betala och stå upp för ansvaret.Jag skulle önska att vi kunde ändra på inställning-en till den gemensamma forskningen. Vi vill varamed och betala, för vi känner att det är relevant ochrimligt. Det gäller att förvalta pengarna på bästa möj-liga sätt. Men vi får aldrig hamna i en situation därmänniskor försöker att komma undan. Det skapar entrist attityd. Det gynnar inte kreativiteten och forsk-ningen heller för den delen.Anf. 98 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är en väldigt viktig fråga somhandlar om forskningens frihet. Det sämsta som kun-de hända vore ju om de fria resurser för forskningensom fattar beslut om i praktiken inte är friadärför att de går till att betala andra finansiärers olikakostnader. Varför är det ett hot? Jo, för att den endariktiga vännen av fri forskning på lång sikt är riksda-gen. Det är som ställer medel till för-fogande på lång sikt för fritt sökande efter ny kun-skap och som kan göra det med stor kraft. Jag sergärna att vi fortsätter att öka de insatserna. Det skullevara en mycket viktig åtgärd. Vi gör ju stora insatserunder , men det är viktigt också iframtiden.Men om inte de medel som sätter av tillfri forskning går till forskarnas eget bestämmande harnågot gått snett. Därför blir frågan om full kostnads-täckning, som kan låta teknisk, en viktig ideologiskfråga. Det är en ideologi som omfamnar hela riksda-gen och alla partier och som måste utövasi praktiken. Då måste högskolan vara beredd att ta utfull kostnadstäckning i de enskilda forskningsprojek-ten, annars undergrävs forskningens frihet. Jag tyckeratt det är bra att det finns ett så starkt stöd från riks-dagens alla partier för detta.Anf. 99 ():Fru talman! är i allra högstagrad vän med den fria forskningen. Vi tycker att denär viktig. Jag vill ändå ta chansen att korrigera mi-nistern. ger mer tillforskning inom humaniora och det samhällsveten-skapliga forskningsområdet än vad riksdagger av statliga medel . Det finns andra som ocksåmånar om den fria forskningen. Men det är inte detden här diskussionen handlar om.De pengar som ska gå till basresurserna, forsk-ningsmiljön och möjligheterna att bedriva fri forsk-ning, ska staten ha ansvaret för. De ska ligga där ochdra till sig den fria forskningen. Då ska man kunnakänna att det är här som man kan bedriva den. Menom Cancerfonden lägger ett projekt på ett ställe ochsamtidigt ska betala för en biblioteksverksamhet somde inte alls använder blir det stötande. Meningen imitt resonemang är att staten alltid ska stå för basaladelar. Det är det som garanterar forskningsanknyt-ningen för grundutbildningen och att det finns enforskningsmiljö. Sedan kommer naturligtvis varjeprojekt att ha full kostnadstäckning för sina kostnaderoch det som behövs utöver detta. Det är vad vi stårför. Det handlar alltså om tillräckligt med fakultets-medel på våra institutioner så att man uppehålla kva-liteten.Anf. 100 UtbildningsministerTHOMAS ():Fru talman! Jag har haft lite svårt att få ihopYvonne resonemang om att det är viktigtmed fria forskningsmedel via fakultetsanslagen sam-tidigt som det inte ska märkas att man tar ut full kost-nadstäckning. Men jag tror att den sista repliken fickmig att förstå detta. Det handlar om att man betalarför saker som man inte använder, t.ex. bibliotek. Detär klart att man inte ska betala för saker som intebetyder någonting för forskningen. Man betalar fördet som man använder som kostar resurser. Univer-sitetsbiblioteken är ett av de viktigaste verktygen förmodern forskning. Det är klart att också en externfinansiär måste vara beredd att ta sin andel av kostna-den för att forskaren i de forskningsprojekt man fi-nansierar faktiskt använder universitetsbiblioteket,annars återstår bara att använda avsattamedel för fri forskning till att finansiera den verk-samhet som måste serva andra finansiärer. Då återstårtill slut ingen fri forskning. Det är detta som är självahuvudpoängen med full kostnadstäckning.Det är riktigt att fi-nansierar forskning, men det är också statliga medelliksom . Det finns nästan barastatliga offentliga medel hos de externa finansiärerna.Det finns många externa finansiärer, men det är näs-tan bara statliga. Det finns en liten rännil av privatamedel. Det är ofta en bild som målas upp att de exter-na skulle vara privata, men så är det inte. Det är riks-dagen som kan stå för den långsiktiga finansieringenav fri forskningen, och det får inte hotas av att det skagå åt till att serva andra finansiärer. Det är min enklapoäng.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 2001/02:462om invandrarflickors deltagandei skolundervisning:Anf. 101 UtbildningsministerTHOMAS ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser att vidta för att säkerställa att invand-rarkvinnor tillförsäkras den utbildning de har rätt tillsamt vilka åtgärder jag avser vidta för att säkerställainvandrarflickors delaktighet i idrottsundervisningoch annan obligatorisk undervisning.Det är en grundläggande rättighet för alla invand-rare att få tillgång till svenskundervisning som äranpassad till deras bakgrund, tidigare svenskkunska-per m.m. Detta är också en mycket viktig förutsätt-ning för en framgångsrik integration i det svenskasamhället. Kommunerna har en tydlig skyldighet attsöka upp och motivera invandrare att delta i svensk-undervisning. En rapport från omkommunernas introduktionsverksamhet för nyanländainvandrare visar också att de allra flesta kommunerdelar in deltagarna i svenska för invandrare i grupperefter deras utbildningsbakgrund eller kunskaper isvenska språket.I likhet med anser jag att det är enmycket angelägen uppgift att underlätta för och moti-vera invandrarkvinnor till att delta i svenskundervis-ning. De reformer regeringen nu genomför på för-skolans område - rätt till förskoleplats för barn tillföräldralediga och arbetslösa, maxtaxa, och allmänförskola - kan också komma att få sådana effekter.Regeringen har också beslutat att den verksamhetsom bedrivs vid Nationellt centrum för sfi och svens-ka som andraspråk ska fortsätta. Centrumet har bl.a.till uppgift att samla, sammanställa och förmedlakunskaper och erfarenheter samt stödja och vara ettresurscentrum för nya former av kompetensutveck-ling. Inom ramen för sitt uppdrag arbetar centrumetmed bl.a. stöd angående alfabetisering till lärare i sfi.De insatser som gjorts innebär dock inte att ytter-ligare åtgärder på området är obehövliga. Detta ärytterst en fråga om kvalitet i skolan, en kvalitet somgör det möjligt för alla elever att delta i undervisning-en och nå skolans mål. I den skrivelse om utvecklingav kvalitetsarbetet inom skolan som presente-rats för (rskr. 2001/02:188) har regeringentagit initiativ till införandet av ett tydligare och star-kare statligt ansvar för att följa upp att alla skolenhe-ter och skolhuvudmän erbjuder en nationellt likvärdigutbildning av hög kvalitet. Regeringen avser också atttillsätta en utredning för att se över hur svenskunder-visningen för invandrare ska kunna utvecklas. I re-geringens skrivelse anges också att den nya myndig-heten för skolutveckling bör ges ett omfattande upp-drag att verka för förbättrade utbildningsvillkor iområden präglade av ekonomisk och social segrega-tion.Undervisningen i den svenska skolan är icke-konfessionell. I kursplanen förämnet religionskunskap i anges att ettsyfte med ämnet är att främja en öppen diskussion omfrågor som rör tro och livsåskådning samt att skapanyfikenhet och intresse för religion. Ett annat syfte äratt öka elevernas etiska medvetenhet och därmedskapa en handlingsberedskap inför exempelvis demo-krati-, jämställdhets- och fredsfrågor. Jag anser såle-des att kursplanen ger ett bra stöd för undervisningutifrån de olika förutsättningar som t.ex. etnisk ochreligiös bakgrund kan medföra.Ämnet idrott och hälsa är ett ämne med ett brettinnehåll. Ämnets övergripande syfte är att grundläggaen långsiktigt hälsofrämjande livsstil med betonandeav vikten av fysisk aktivitet. I undervisningen ingårockså att skapa förståelse för olika människors förut-sättningar för och inställning till fysisk aktivitet samtolika kulturers inställning till och uttryck för rörelse.Fysisk aktivitet utgör en gemensam nämnare för enmängd olika kulturer, och utbildningen i idrott ochhälsa är en möjlighet till att stärka gemenskapenmellan barn och ungdomar i ett mångkulturellt ochinternationellt samhälle.Målen för ämnet idrott och hälsa kan nås på enmängd olika sätt, och det är viktigt att alla elever gesmöjlighet att delta utifrån sina förutsättningar och sinbakgrund. I har vi skolplikt i ,och det är kommunernas ansvar att se till att dennaföljs.Regeringen ser allvarligt på den minskande fysis-ka aktiviteten och den ökande ohälsan hos barn ochunga. Som ett led i arbetet med att stimulera till ökadfysisk aktivitet hos barn och unga fick i regleringsbrevet i uppdrag att utvärde-ra och analysera undervisningen i ämnet idrott ochhälsa. ska utvärdera i vilken mån elevernadeltar i och fullföljer utbildningen samt analyseraorsaker till bristande måluppfyllelse. Verket ska ävenanalysera hur undervisningens uppläggning påverkarelevernas inställning till ämnet och förståelse förbehovet av fysiska aktiviteter. Uppdraget ska redovi-sas i samband med årsredovisningen för 2002.Anf. 102 ():Fru talman! Det var sedan jag läst en rapport tillFN:s med uppgifter från tiosvenska frivilligorganisationer som jag skrev mininterpellation till utbildningsministern. CEDAW stårför Convention on Elimination of all forms of Discri-mination against Women, vilket på svenska betyderungefär konventionen om avskaffande av allt slagsdiskriminering av kvinnor.Regeringen avger en rapport, ochden senaste lades fram . I en komplet-terande skriver man att vi i Sverigesaknar statistik över personer som inte kan läsa ochskriva och att staten, alltså regeringen, såvitt man vetinte har någon strategi för alfabetisering. Jag villfråga utbildningsministern om det stämmer. Har re-geringen inga planer för hur vi ska avskaffa analfabe-tismen i ? Analfabetism förekommer ju fak-tiskt fortfarande.Utbildningsministern säger visserligen i sitt svaratt maxtaxan och rätt till förskoleplats m.m. för allabarn "kan också komma att få sådana effekter", dvs.att alla invandrarkvinnor i fortsättningen kommer attdelta fullt ut i svenskundervisningen. Jag är inte heltsäker på det.I skrivs att arbetslösheten är dub-belt så hög bland invandrarkvinnor som bland kvin-nor födda i . Vidare framhålls att den margi-nalisering och diskriminering som invandrarkvinnormöter gör dem maktlösa ekonomiskt och politiskt ochleder till både social och psykologisk missanpassning.Man betonar också vikten av att systematiskt ut-värdera och rapportera om konsekvenserna av nyareformer och om framsteg och bakslag för olika kvin-nogrupper, dvs. om läget blir sämre eller om det blirbättre.Det är då intressant att få veta om regeringen ärintresserad av att följa olika reformer och resultatenav dem. Ger t.ex. rätten till en förskoleplats ochmaxtaxan fler invandrarkvinnor möjlighet att delta isvenskundervisning? Blir det så i praktiken? Utbild-ningsministern säger att det kommer attbli så, men man kan nog inte vara helt säker på det.I rapporten kallas analfabetismen en dold skandali . Det är kraftiga ord. Den kallas dold därföratt vi inte känner till hur många som egentligen äranalfabeter. Det är framför allt vuxen invandrarbe-folkning som avses eftersom alla invandrarbarn ju gåri skolan. Analfabetismen måste upp i ljuset, sägerman. Först när man känner till den kan man göranågot problemen.Sfi-undervisningen har många brister. Utbild-ningsministern hänvisar till Nationellt centrum för sfioch svenska som andra språk, och det är säkert bra,men vi måste ju utgå från de enskilda människorna,framför allt invandrare, och se till att de får en under-visning som passar varje person, varje individ. Det ärnog få utbildningar som kräver så stor individuellhänsyn som just sfi.Utbildningsministern hänvisar till rapporter somsäger att det här fungerar ganska bra i de flesta kom-muner, men så är det inte i alla. Jag har träffat in-vandrade akademiker som har gått i samma sfi-kurssom analfabeter, och man kan inte ens med den bästapedagogik i världen klara en sådan undervisning.Regeringen tänker tillsätta en utredning, och detär man duktig på, men jag tror inte att det behövs såmycket av utredande när det gäller hur svenskunder-visningen för invandrare ska utvecklas. Jag tror attdet i finns en pedagogik för hur man lär sigett nytt språk, oavsett vilken bakgrund man har. Vi ärfaktiskt ganska duktiga på det i . Det är vikti-gare att man tillämpar den pedagogiken än att tillsättaen ny utredning för att studera bakgrunden till dethela. Vi har ganska bra kunskaper påområdet.Anf. 103 UtbildningsministerTHOMAS ():Fru talman! Det är på en och samma gång så attSverige är ett av världens allra främsta länder när detgäller att stimulera barns och ungdomars läs- ochskrivförståelse - vi hamnar alltid i topp i de bedöm-ningarna, vilket vi har anledning att känna stolthetöver -, och att vårt land, precis som , tar emot medmänniskor som ibland inte harläs- och skrivkunnighet på sitt hemlands språk. Det ärsjälvklart en annan typ av utmaning. Det krävs ettmycket engagerat arbete, bl.a. naturligtvis med sfi iintroduktionen och med hur sfi sedan fungerar, för som invandrare ska ha möjlighet att lära sigsvenska. Men kommunerna har också ansvar för attarbeta med grundvux, den grundläggande skolutbild-ningen, i motivationsarbetet och i kvaliteten på un-dervisningen.Också här är vi på många sätt ambitiösa i förhål-lande till vår omvärld, men visst finns det saker sommåste göras bättre. Det är en av orsakerna till attregeringen har bestämt sig för att förutsättningslöst seöver hela sfi-undervisningen och även ifrågasätta omsfi ska vara en egen skolform, för att fåtill stånd ett utvecklingsarbete inom svenska för in-vandrare och en högkvalitativ utbildning. Vi har någ-ra utmaningar där, bl.a. svårigheten att attrahera me-riterade lärare inom det området, ofta på grund avkonkurrenssituationen inom kommunen, och därbehöver vi bli mycket duktigare.Jag delar också uppfattning om attdet är klart att man måste möta individen, personen,när man bedriver utbildningsverksamhet. Det är intealls rimligt att man har grupper där man har väldigtolika förutsättningar bland vuxna invandrare för attlära sig svenska. Jag är också övertygad om att iblandär det för vissa individer, som har akademisk utbild-ning i botten, vilket är ganska många av de människorsom kommer till , bättre att läsa in svenskan ihögskolemiljö, som man har god kännedomom, än i den traditionella sfi-miljön. Det här behöverpåskyndas, och här sker ett utvecklingsarbete, inteminst i storstadspolitiken, där arbetet med att kombi-nera praktik på arbetsplatsen och svenskundervisningoch att möta människor med den bakgrund de harsom individer och inte som grupp visar sig varaframgångsrikt. Bästa sättet att lära sig språk sägerman ju ofta är om man också kommer ut tidigt i ar-betslivet, och det tror jag är riktigt. Därför är integra-tionsarbetet intimt förknippat med svenska för in-vandrare. som vi nu ska se över sfi ser vinu över hela introduktionsprogrammet för anländandeflyktingar och invandrare under ledning av MonaSahlin, och det är ett bra sätt att få det här att fungeraväl ihop.Vi gör också nya insatser när det gäller att enga-gera och attrahera människor till utbildning underlivets gång. har vi också ett särskiltstudiestöd och en särskild satsning på grundvux ochvuxenutbildning där kommunerna får ett större ansvaratt inte bara erbjuda utbildningsplats utan också kun-na ge studiestödet i samma veva. Det är det nya re-kryteringsbidrag som införs . Det trorjag är ett bra arbetssätt när det gäller just att motiveragrupper av människor som kan ha ett långt steg att gåför att komma in i utbildning: att kunna erbjuda bådebra studieplats med hög kvalitet och erbju-da studiemedel och studieersättning.Anf. 104 ():Fru talman! Utbildningsministern och jag är över-ens om det mesta här. Det är viktigt att man tar ge-mensamma tag i de här frågorna, för det behövergöras ganska mycket.Det här att kommunerna ska stå för insatserna,vilket utbildningsministern berörde allra sist: Detfinns en risk i det, nämligen att kommunerna, när destår för studiebidragen, ser till sina egna verksamhe-ter, komvux i första hand, och inte ger uppdrag tillsådana som kanske är väl så bra på vuxenutbildning.Jag tänker på folkhögskolor och andra. Jag talade med en som sysslar med precis det här inom folk-bildningens ram som var orolig för detta.Skolans roll, ja. Kursplanen är ett bra stöd för un-dervisningen utifrån de olika förutsättningar somfinns med etniska och religiösa bakgrunder. Det hål-ler jag med om. Idrott och hälsa tog jag upp i mininterpellation, och statsrådet svarade ju också på den.I ett betänkande om integrationspolitik som dis-kuteras nu i tar just utbildningsutskottetupp ett annat ämne, som inte är ett speciellt undervis-ningsämne, men som ändå är obligatoriskt, nämligensexualundervisningen. Det är väldigt viktigt att allaelever deltar i den undervisningen i skolan. Vi har jumärkt vilka fördomar som finns i vissa grupper just ide här frågorna som kan skapa enorma problem, inteminst för unga flickor. skrevmycket klokt att när föräldrarna säger nej till att fram-för allt deras flickor får delta i den här undervisning-en bör man ta kontakt med föräldrarna och tala meddem. Man ska inte tvinga på dem så att säga modernatankar, men diskutera med dem varför de inte vill attderas barn ska delta i den här undervisningen ochförsöka komma fram till en gemensam samsyn i denhär frågan.I ämnen där det finns olika värderingar - det är juflera ämnen - är det viktigt att man är uppmärksampå det och har nära kontakt med hemmet och föräld-rarna. Det finns annars en risk att eleven får en upp-fattning i skolan och en annan i hemmet, och det ärväldigt svårt för en ung pojke eller flicka att klara denskärselden: Vem har rätt och vem har fel? Den ge-mensamma värdegrunden som bygger på alla männi-skors lika värde är viktig och att man taravstånd från översitteri och mobbning och att någonannan ska bestämma över mig.Samtidigt måste skolan, menar jag, bejaka elever-nas och familjernas olika värderingar och åsikter.Skolan ska inte stöpa alla i en form. Självständigaindivider är väldigt viktiga som grunden för ett de-mokratiskt samhälle.Förra året genomförde utbildningsutskottet en öp-pen hearing om ämnet idrott och hälsa. Det var då vifick reda på hur allvarligt det är med t.ex. 18-årigamän, som ju undersöks genom att alla mönstrar. De-ras kondition har blivit sämre och sämre, och över-vikten blir allt större.