prot · GP0972 · 2002-02-20 00:00:00 — Det äroerhört viktiga frågor där det är självklart att de olikapartierna har behov av att uttala sin uppfattning.Att man sedan går vidare och reserverar sig tillförmån för att idrotten ska få ett brett folkhälsoupp-drag har jag mindre förståelse för. Idrotten har ettbrett folkhälsouppdrag. Det har framgått av våratidigare beslut, och det framgår tydligt av både regle-ringsbrev och riktlinjer som utfärdas årligen.Den andra grundstenen handlar om idrottsrörelsensom en fri och självständig folkrörelse som fattaregna demokratiska beslut. Jag har i min inledningberört denna . Det finns ingen anledning förmig att ytterligare fördjupa mig i detta. Idrottsrörelsenär och ska förbli en fri och självständig folkrörelse.Den tredje grundstenen handlar om elitverksamhetoch ett erkännande av att den till en del är en kom-mersiell verksamhet. innebär det ett erkän-nande av att elitverksamhet har en stor betydelse,både som underhållning för de många människornamen också som inspirationskälla för alla de som ännuinte nått upp till elitnivå.Fru talman! Avslutningsvis vill jag beröra någrafrågeställningar som jag tror är oerhört viktiga för denframtida idrottsrörelsen.För det första är det frågan om dopning. Som vialla vet lyckades vi inte i våra ambitioner att få deninternationella dopningsorganisationen loka-liserad till . Det är synd men innebär inteatt vi ska arbeta mindre med frågan om att få en dop-ningsfri idrott. Det är en fråga som är helt avgörandeför idrottens trovärdighet. Jag vet att idrottsrörelsensjälv och även regeringen gör betydande satsningarbåde på kontroller och information inom området.Vad som oroar mig är egentligen två saker. Detena är att enstaka fall har dykt upp bland yngre idrot-tare. Det är helt oacceptabelt och ännu allvarligare ännär det dyker upp bland vuxna. Den andra är att re-spekterade debattörer och idrottsintresserade männi-skor som den förra miljöpartistiska riksdagsledamo-ten börjar argumentera för att släppadopningen fri. Det är högst beklagligt och jag hoppasverkligen att han inte uttrycker stånd-punkt i denna fråga. Jag har inte uppfattat det så tidi-gare, men jag tror att det vore välgörande om Miljö-partiet här i kammaren klart deklarerade att detta ären uppfattning som partiet inte står bakom.Jag tror också att det är viktigt att alla länder somstår bakom verkligen lever upp till de åta-ganden man gör: att testerna fungerar, att man re-spekterar en öppenhet kring resultatet av tester ochföljer upp det med att avstänga fuskarna. Gör inte allaländer det mister naturligtvis sin trovärdighetpå sikt.Det handlar också om de olika nationella och in-ternationella förbundens tester. Att vissa förbund ärflitigare i testandet än andra kan innebära att manockså lyckas avslöja fler fuskare. Det kan naturligtvisfå till konsekvens att de flitiga förbunden kan fåstämpeln på sig att fler idrottare i deras förbund än iandra fuskar. Här måste man komma fram till enbalans med den självklara målsättningen att alla fus-kare ska avslöjas oavsett vilken idrott de represente-rar.Den andra frågan som enligt mig är viktig för id-rottsrörelsen är tillgången på ideella ledare. Vi är allamedvetna om vilken viktig roll de ideella ledarna harför att vi ska kunna bibehålla och utveckla vår svens-ka modell av folkrörelseidrott. Det är de som i höggrad bär upp den svenska idrottsrörelsen. Men det äringet lätt uppdrag, och uppdragen tenderar att blialltmer krävande. De formella kraven ökar och tidenblir en allt knappare resurs. Här måste vi alla hjälpasåt för att säkra idrottens viktigaste resurs.Vi inom politiken kan säkert göra insatser somgagnar nyrekryteringen. Det måste vi fundera över.Framför allt måste idrottsrörelsen gå vidare på deninslagna vägen och arbeta intensivt för att förmå bådetjejer och killar, män och kvinnor att våga och vilja taett uppdrag i någon av landets alla idrottsföreningar.Fru talman! Allra sist vill jag kort beskriva ettTV-program i julas som gjorde mig varm i hjärtat ochsom enligt mig visar hur fantastisk idrotten är. Pro-grammet handlade om idrottsföreningen och dess arbete med ett gäng handikappadegrabbar. Att se den entusiasm, den glädje, den för-tvivlan, alla skratt och tårar som dessa grabbar fickutlopp för i sitt idrottande berörde mig djupt in ihjärteroten och visade att det inte bara är den ytterstaeliten som engagerar. Det är inte bara de tre pallplat-serna som är det viktiga, vilket man förleds att tro såhär i OS-tider. Tack, TV-sporten, för detta fantastiskareportage och tack, , för ditt fantas-tiska arbete med !Anf. 114 ():Fru talman! undrade om vi mode-rater var ensamma om kritiken mot regeringen. Detvar vi nog inte. Jag vill erinra om att förre RF-ordföranden, , använde hela ledarsi-dan i tidningen just till att framförafarhågor för regeringens klåfingrighet gentemot id-rotten. Nog finns det grund för kritiken i detta avse-ende.Som jag sade i mitt anförande är det regering ochriksdag som har att ange syftet, men sedan har idrot-ten själv att besluta och ta konsekvenserna av sinabeslut.Jag tror att det förekom elva ingreppfrån regeringen i idrottens självständighet. Det varolika former av regleringar och pekpinnar. Det somjag tyckte mest illa om var att man fick finansiera ettEU-toppmöte som gick av stapeln i före-gående år. Det hade inte med idrotten att göra, utandet var för att det skulle bli ett i Gävle-borgs län.Jag har dock en känsla av att det har blivit bättre.Jag tror att det är färre pekpinnar just , så kritikenlönar sig. Min fråga till Wegendal är: Har Wegendalen känsla av att regeringen har blivit mer försiktig idetta avseende?Anf. 115 () replik:Fru talman! Vi har en klok regering. Det har inne-burit att dialogen med idrottsrörelsen har utvecklatsallteftersom under den här mandatperioden. Självklarthar den förändring som gjordes spelat en roll. I daghar delvis en myndighetsfunk-tion. Det lockar fram en dialog mellan Riksidrottsför-bundet och ministern i de här frågorna.Det finns en sak som jag inte riktigt förstår i RoyHanssons inlägg. Han säger att det var elva ingrepp.Det vore väldigt bra om kunde exempli-fiera vilka typer av ingrepp som han menar har skett iidrottsrörelsen. Jag vet att vi i tidigare debatter harhaft en diskussion kring det som man brukar kalla"till regeringens disposition" i budgeten för . Men jag har också förklarat för RoyHansson att de delposter som finns inom den budget-delen är sådana som man tillsammans har kommitöverens om i en dialog med Riksidrottsförbundet.Sedan har det också funnits rentbudgettekniska skäl till varför pengar har hamnat justunder delkontot till regeringens disposition.Anf. 116 () replik:Fru talman! Vi kan ha delade uppfattningar omdetta med en klok regeringen. Måhända beror det påvilket land vi talar om.Jag tolkar Wegendals inlägg så att regeringen noghar blivit lite klokare i det här avseendet, eftersom detinte kommer några signaler om ingrepp och disposi-tioner. Att man har blivit försiktigare kan möjligenbero på den kritik som kommit från Riksidrottsför-bundet och den som kommit här i kammaren. Detanslag beslutar om ska Riksidrottsförbun-det disponera fullt ut, enligt min och Moderata sam-lingspartiets bestämda uppfattning.Anf. 117 () replik:Fru talman! tror jag inte att skata åt sig äran av att regeringen blir klokare. Det blir viväl alla lite mans. Vi blir klokare med åren.Som jag sade tror jag väldigt mycket på den dia-log som har blivit en följd av den förändrade rollsom har. Den dialogen föder enökad förståelse för varandras synpunkter. Det behö-ver inte innebära att det uteslutande är Riksidrottsför-bundets synpunkter som vinner gehör, utan man harnaturligtvis en ömsesidig dialog och kommer framtill, enligt min uppfattning, bra avvägda ståndpunkter.Anf. 118 ():Fru talman! Först ska jag ställa en fråga, och se-dan ska jag svara på en fråga.Vi ger ju statsbidrag till idrotten. Det är ingen härsom har föreslagit att vi inte ska fortsätta att göra det.Men vi kan se att elitiseringen inom knat-teidrotten ökar. Det har aldrig varit syftet med stats-bidraget till idrotten att den ska göra det. Jag vill haen kommentar från regeringens representant i den härfrågan om hur man tänker komma till rätta med detta.Jag utgår ifrån att man kommer att jobba för attkomma till rätta med det eftersom det inte är syftet.Sedan har vi frågan om och att hansom fri debattör har skrivit en artikel där han harkonstaterat att det finns så många olika sätt att drogasig på att det kan vara svårt att upptäcka dem. Hanhar uttryckt sig på ett sätt som vi i kanskeinte skulle uttrycka oss. Vi tycker att det är viktigt attfortsätta kampen. Vi i kommer att fort-sätta att driva kampen för att komma åt dopning.Anf. 119 () replik:Fru talman! Jag uppskattar det svar jag fick. Jagtror att det är oerhört viktigt att vi här i kammaren äreniga i vårt synsätt på dopningen. Det ger rätt signalerut, inte minst till de unga människor som tydli-gen börjar fundera på om detta är ett sätt att kommaföre de andra och ett sätt att vinna framgångar i id-rottandet.Jag kan inte annat än dela den uppfattning somEwa har när det gäller elitiseringen av bar-nidrotten. Men jag känner mig ändå någorlundatrygg. Jag vet vilket arbete som Riksidrottsförbundethåller på med. Man har bl.a. ett samarbete medFolksam där man försöker komma till rätta med detta.Många specialidrottsförbund har en uttalad policy förbarnidrottens utformning. Dessutom menar nu i sin verksamhetsinriktning för dekommande två åren att man ska gå in med insatser föratt påverka bl.a. föräldrars synsätt och attityder tillbarn- och ungdomsidrott. Det ska genomföras underde här åren. Det pågår ett ganska intensivt arbete. Jagtror att man har uppmärksammat problemen. Jag hargoda förhoppningar om att man också kommer attlyckas att motverka den här elitiseringen.Anf. 120 () replik:Fru talman! Elitiseringen ökar ju. Jag känner miginte ett dugg trygg. Det är ju klubbarna som ger möj-ligheten, inte föräldrarna. Föräldrarna köper ju tjäns-ter av klubbarna, men det är klubbarna som är självagrunden och som ger möjligheterna. Det gör de klub-bar som har statsbidrag i strid med syftet med statsbi-draget. Jag känner mig inte trygg. Jag skulle önska attjag kunde få höra lite mer kraftiga ord från i den här frågan.Anf. 121 () replik:Fru talman! Jag tar helt avstånd från den elitise-ring som sker inom idrotten i de unga åren. Mensamtidigt tror jag att det är viktigt att konstatera,precis som säkerligen vet, att idrotten ärfolkrörelse. Folkrörelsen utmärks bl.a. av att det är demånga medlemmarna som styr verksamheten. Därförtror jag på den typ av projekt där man går in ochdiskuterar med föräldrarna vilken syn de har på sinabarns idrottande. På så vis kommer det ett tryck un-derifrån gentemot föreningars ledare och styrelser föratt på detta sätt förändra den utveckling som har skett.Anf. 122 ():Fru talman! Jag tar risken att ta ytterligare en re-plik fast något parti kanske tycker att det är för myck-et att komma med något slags recension i efterhand.Jag skulle vilja fråga om dettamed folkhälsoarbetet. Vi är överens om att idrottenhar ett folkhälsouppdrag. Reservation 4 går ut på attäven andra intressenter måste ta sitt ansvar för attfolkhälsofrågorna ska kunna fungera. Idrottsrörelsentar ett jättestort ansvar, men trots det är det ungefär30 % som inte är aktiva i idrottsrörelsen.Då är frågan: Vad kan det övriga samhället, ge-nom sin planering och sina övriga insatser på andrasamhällsområden, göra för att bidra, inte till ytterliga-re organiserade idrottsaktiviteter utan till spontanidrott och fysisk rörelse , t.ex. i skolan menäven utanför? Det ska inte gå ut på att man måstevara med i en idrottsförening. Väldigt många är det,men vad kan vi andra bidra med för att höja den fy-siska rörelsen ytterligare? Det är ju nödvändigt för attkomma till rätta med de problem som vi ser . Vikan inte bara säga att allt detta ska skötas av idrottsrö-relsen.Anf. 123 ():Fru talman! Det är riktigt. Idrotten har ett brettfolkhälsouppdrag. har i sin verk-samhet folkhälsan som ett prioriterat område. Mensjälvklart är det så att alla andra områden i samhälletockså måste arbeta med folkhälsofrågor.Jag trodde att , som brukar begärareplik när det gäller skolan och timplaner, skulledebattera detta. Skolan har en avgörande betydelsenär det gäller folkhälsoarbetet för de unga männi-skorna.Jag delar uppfattningen att det inte handlar omtimplaner eller om att man bara ska bedriva folkhäl-soarbete på idrottslektionerna. Man måste göra detinom ramen för skolan, oavsett vilket ämne dethandlar om.Vi måste också bredda arbetet när det gäller deäldre människorna. Det finns ett folkhälsoarbete därockså, som idrottsrörelsen har börjat blanda sig i.Man anordnar bouletävlingar och liknande. Ävenandra främjandeorganisationer har en viktig uppgiftdär.Det finns oerhört mycket att göra. Jag hoppas attutvärderingen av fysiskaaktivitetsåret, som ska blifärdig detta år, visar att man har nått bra resul-tat. Vi vet också att vi här i kammaren under vårenska debattera en folkhälsoproposition, som ska läggaupp målen för folkhälsoarbetet. Där kommer dessafrågor naturligtvis upp.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §. )10 § Processrättsliga frågorFöredrogsjustitieutskottets betänkande 2001/02:JuU7Processrättsliga frågor.Anf. 124 ():Fru talman! ska vi behandla ett antal mo-tionsyrkanden som har väckts och som tar upp processrättsliga frågor.Inledningsvis vill jag börja med att yrka bifall tillreservation 6. Naturligtvis ställer jag mig bakomsamtliga moderata reservationer.En av moderatmotionerna lyfter fram ett mycketallvarligt problem, nämligen att det inte är ovanligtatt bilar stoppas både av polis och tull därför att detfinns anledning att misstänka att varorna i bilen inteär ärligt införskaffade. Det kan handla om storamängder glasögon eller mobiltelefoner som hittas ibilens inredning. Det kan också röra sig om personersom vid inresan till hade med sig en litensumma pengar men som vid utresan har med sigprodukter för . Man sliter bort pri-slapparna på varorna för att med lätthet kunna lämnaSverige igen.Självklart är det inte rimligt att den enskilda män-niskan ska behöva bevisa att han eller hon äger sinatillhörigheter. Men i de fall där man misstänker attgods man påträffar i bilar eller vid husrannsakan ärstöldgods är det viktigt att kunna göra något. Medtanke på hur poliserna har det - det är både tids-och resursbrist - är det svårt att bevisa att varorna ibilen är stulna.Fru talman! I en rättsstat kan man naturligtvis inteha människor anhållna eller häktade utan tillräckligmisstanke om allvarligt brott. Däremot borde mankunna beslagta gods under en betydligt i defall där det finns skälig misstanke att det rör sig omstöldgods.Det skulle underlätta för brottsutredare och med-verka till att tjuvarna inte fick behålla stulna varor i såstor utsträckning som . Man bör ändra på regel-verket så att de stulna varorna kommer tillbaka tillden som äger dem.Jag undrar vad egentligenanser. Vore det inte lämpligt att ändra på regelverketför att underlätta för brottsutredarna?Vi har även en kommittémotion som tar upp någotsom kallas för obligatorisk häktning vid överfall-svåldtäkter. Vi moderater anser att reglerna om obli-gatorisk häktning bör ändras så att häktning ska skeäven vid försök till brott för vilket inte lindrigarestraff än fängelse är föreskrivet.Fru talman! Tänk så olyckliga konsekvenser detfår för kvinnor som har utsatts för en våldtäkt atthäktningsskälen, som anges i häktningsparagrafensförsta stycke, inte är tillräckliga. För den drabbadekvinnan måste det te sig ytterst obehagligt att en mansom inte har lyckats i sitt uppsåt tillåts vara på fri fot iväntan på en dom.Jag vill påstå att det inte finns någon anledning attfrån samhällets sida på något sätt ge privilegium åtmän som har haft uppsåtet att begå en våldtäkt, meninte lyckats.Varför anser inte att det ärlämpligt att ändra på regelverket, så att man kan an-vända sig av obligatorisk häktning på ett bättre sätt?Jag undrar om har någrakänslorna för dessa utsatta kvinnor.Det är oerhört viktigt att man på olika sätt arbetarmed att förändra attityden till våld mot kvinnor ochatt man utvecklar rutiner för att tidigt uppmärksammaoch förebygga våld mot kvinnor. Behovet av fortbild-ning och handledning inom polisen och övriga rätts-väsendet är mycket stort. Det gäller inte enbart lag-stiftningen rörande kvinnofridsbrott och grovt kvin-nofridsbrott utan även de bakomliggande orsakernatill själva våldet.Forskningen har faktiskt gett oss kunskap om hurskadligt det är för barn att se en förälder förnedra denandra föräldern. Sådana upplevelser kan skapa nyaförövare, och då får man en våldsspiral utan slut.Därför behövs mer forskning inom detta område.Fru talman! Det finns ytterligare några motionerpå detta område som jag skulle vilja lyfta fram här . Flera motioner tar upp indrivning av böter frånutländska fordonsförare som begår trafikbrott här iSverige. Det är kanske ingen jätteförseelse, men sta-ten borde ändå ha ett intresse av att försöka driva inböter från personer som har blivit bötfällda när de harvistats i . Men här väljer ju ni socialdemokra-ter den linjen att ni inte vill komma med något beskedföre valet.Till sist, fru talman, vill jag ägna åtåtalsunderlåtelse. Det är vår moderata mening att detinte är rimligt att åtalsunderlåtelse medges för densom begår nya brott i avvaktan på att en tidigareådömd påföljd ska verkställas. Det här retar mångaute i samhället. Därför borde man begränsa möjlig-heten till åtalsunderlåtelse.Om man begår nya brott bör man också straffasför dessa, men , om man har fått en dom ochbegår flera brott som man väntar på ska få komma i fängelse, skrivs de av. Man fåralltså inte någon ny påföljd och blir inte straffad förde nya brotten. Det är det som vi tycker är fel. Det ären typ av straffrabatt som ges till dem som redan skastraffas.Det här påverkar också polisen. Polisen får intebara låta detta vara utan måste utreda brotten ochkomma fram till orsaken osv. Vad händer då? Jo, dåbelastar man redan belastade poliser i och med arbetetmed att göra den här utredningen, som inte leder tillett dugg. Det blir ingen påföljd och ingenting, menpoliserna har alltså skyldigheten att göra detta. Det ärdet som vi motsätter oss.Anf. 125 ():Fru talman! I det här betänkandet behandlar vi enmängd olika motioner från den allmänna motionsti-den som handlar om processrättsliga frågor, men jagska i mitt anförande hålla mig till frågan om hemligatvångsmedel.Jag vill också yrka bifall till reservation 22. Vistår självklart bakom våra övriga reservationer, menför tids vinnande yrkar vi bara bifall till reservation22.När det gäller hemliga tvångsmedel har svenskarhittills i högre grad än medborgare i många andraländer litat på myndigheternas goda avsikter. Det harlett till att vi har ovanligt suddiga gränsdrag-ningar kring statens rätt att tillgripa tvång. Sverigesaknar faktiskt inom det här området rättssäkerhetsga-rantier som är värda namnet. Vissa av tvångsåtgär-derna är inte ens reglerade i lag. Enligt oss strider detmot , som är svensk lag sedan1995.En av samhällets främsta rättssäkerhetsgarantier,den parlamentariska kontrollen, innebär när det gällerhemliga tvångsmedel att får ta del av do-kument som till största delen består av intetsägandestatistik och faktiskt missledande uppgifter.Den domstolsprövning som sker vid ansökan omtillstånd för tvångsmedelsanvändning har faktisktkaraktären av en skenprocess med en nästan totalbrist på insyn och kontroll, och de som utsätts förhemliga tvångsmedel har med nuvarande lagstiftninginte någon reell möjlighet att överklaga ett felaktigtbeslut. Det anser vi också strider mot Europakonven-tionen, och det är en kränkning av de fri- och rättig-heter som föreskrivs i Europakonventionen.Fru talman! Det stora problemet är att avsaknadenav en effektiv insyn och kontroll faktiskt bidrar till attgränsen för tvångsåtgärder som staten är beredd attvidta gentemot sina medborgare förblir oklar och attden ständigt kan flyttas fram eftersom många med-borgare förblir ovetande om vad de kan utsättas för.Samtidigt skapas det i den allmänna debatten en po-sitiv bild av effekten och nyttan av tvångsåtgärderna.Och just den här nyttan, som man säger finns, liggertill grund för att man ska kunna utöka möjligheternatill ytterligare tvångsmedel, såsom buggning, mendessa metoder har faktiskt aldrig blivit föremål för enobjektiv och en offentlig kvalitetsvärdering.Det stora problemet har varit att användningen avhemliga tvångsmedel oftast har betraktats och be-handlats som ett tekniskt problem snarare än ett prin-cipiellt problem. Den tekniska utvecklingen har fåttavgöra vilka metoder som man i hemlighet ska fåtillgripa medan just rättssäkerhetsfrågorna har hamnati skymundan.Fru talman! Vi i anser också attpolis under särskilda omständigheter ska kunna till-gripa hemliga åtgärder, men det är viktigt att mansamtidigt som man tillåter det har en rättssäkerhetkring hela processen när det gäller de här frågorna.Man kan titta på hemlig telefonavlyssning. Sedan1993 har faktiskt nyttan av den minskat . Detberor på nya kommunikationsvägar och på att framförallt erfarna brottslingar vet hur man ska skydda sig.Men enligt statistiken, som inte är fullständig, hademinst av alla hemliga telefonavlyssningar år1998 ingen som helst betydelse för brottsutredningen.Den egentliga andelen är säkert mycket större, mendet är svårt att få fram den med nuvarande statistiskauppgifter. 1998 avlyssnade polisen 265 telefonabon-nemang som tillhörde någon annan än den brottsmiss-tänkte, och genomsnittstiden för en avlyssning var 37dagar. Det handlar alltså om någon som inte ens ärbrottsmisstänkt.Statistiken över hemlig teleövervakningvisar att av det totala antalet övervakningarfaktiskt var helt betydelselösa. När det gäller över-vakning av abonnemang var det 289 stycken sominnehades av någon annan än den som var brottsmiss-tänkt.Sedan kan man titta på hemlig kameraövervak-ning. Det är den senaste lagstiftnigen på det här om-rådet. Den lagen avser enbart fjärrstyrda kameror, ochdet finns i den här lagstiftningen inte heller någotförbud mot att använda hemlig kameraövervakningmot barn som är , till skillnad från vadsom gäller för hemlig telefonavlyssning och hemligteleövervakning. Det finns inte heller något lagligthinder mot att rikta kameran mot ett fönster i en bo-stad. Enligt statistiken var av det totala antaletfall av hemlig kameraövervakning 1998 inte till nyttaför förundersökningen. I praktiken lär procentsatsernapå alla de här områdena vara betydligt högre, efter-som den statistik som vi får är oerhört vag.Vad gäller övriga tvångsmedel har vi också hem-liga tvångsmedel som inte är reglerade i lag. Detgäller polisens användning av dolda kroppsmikrofo-ner och inspelning av telefonsamtal i situationer därpolisen eller någon som polisen har anlitat deltar isamtalet. Det handlar också om handkameror. Mananvänder sig av kameror, men det är en polis somhåller i kameran och den är inte fjärrstyrd. Det ärheller inte reglerat i lagstiftningen, vilket det är inästan alla andra länder.Tillståndskontrollen är vår garanti för att det härgår rätt och riktigt till. När åklagaren begär detta skadet prövas av en domstol. 1998 ansökte åklagarna omtotalt 691 tillstånd gällande hemliga tvångsmedel.Domstolen biföll samtliga ansökningar utom en. Åretinnan ansöktes det om 549 tillstånd, och domstolenbeviljade samtliga. Av totalt 1 240 tillståndsansök-ningar är det bara en som har lämnatsutan bifall. Då uppkommer givetvis frågan: Hur ef-fektiv är domstolsprövningen? Det kan man undrasärskilt eftersom statistiken visar att i genomsnittungefär hälften av de åtgärder som följde på tillstån-den inte gav något resultat alls.Vi anser att det omgående krävs grundläggandeåtgärder för att stärka rättssäkerheten.