prot · GQ0928 · 2002-12-03 00:00:00 — Det är trevligt att få börja efter ajour-neringen.Barnmisshandel och andra brott mot skyddslösa ärnågot som upprör alla, tror jag. Trots det är det alltförvanligt att misshandel mot barn endast resulterar ilåga straff. Vi kommer säkert in på det under debattenpå torsdag, men jag vill redan nu säga att det för migär självklart att det ska vara en försvårande omstän-dighet när brottet begås mot ett barn.När en förälder misshandlar sitt barn är det intebara en fysisk misshandel utan även en psykisk miss-handel, och vi i har i vår rättspolitiskamotion föreslagit en ny brottsrubricering, nämligenpsykisk barnmisshandel. Man skulle kunna tänka sigatt straffskalan är densamma som i misshandelsfall,alltså enligt 5 § och 6 §, och det är då upp till tio årsfängelse för grov misshandel. Jag tycker att det ärviktigt att poängtera att just psykisk barnmisshandelkan vara en egen brottsrubricering. Flera av er andrahar också varit inne på detta.Det finns en annan del, som det inte har sagts såmycket om . När ett barn misshandlas är ävenmodern i familjen ofta drabbad av gärningsmannen,som oftast är en man. Först och främst måste manfastslå att det är gärningsmannens rörelse- och hand-lingsfrihet som ska begränsas och inte den miss-handlade kvinnans och barnens rörelsefrihet. Därförhar vi föreslagit ett antal åtgärder för att förändralagen om besöksförbud, som vi tror skulle förbättraför de drabbade.Vi tycker bland annat att överträdelser som skerväldigt ofta ska vara en direkt grund för häktning. Dåär det tydligt att det finns risk för fortsatt brottslighet,och det ska kunna utgöra en grund för häktning. Denutsatta parten måste ha rätt att byta lås. Det har häntatt en kvinna som har varit utsatt för misshandel avsin man har blivit dömd för egenmäktigt förfarandeför att hon har bytt lås i deras hem. Vi vill också attbesöksförbud ska kunna kombineras med fotboja. Detskulle vara något nytt och ganska drastiskt, men iallvarliga fall bör detta vara möjligt. I riktigt allvarli-ga fall, när hotbilden verkligen är allvarlig, skulle vikunna tänka oss besöksförbud i en hel kommun. Detär ganska drastiskt, men vi talar om fall då det verkli-gen skulle behövas.Det är dessa bitar som jag skulle vilja ta upp i denhär frågan. Jag vänder mig till justitieministern ochhoppas att han håller med mig om att det är gär-ningsmannens rörelse- och handlingsfrihet som skabegränsas och inte de misshandlade barnens ochkvinnans rörelsefrihet.Anf. 45 Justitieminister ():Fru talman! Vi är alla överens när det gäller deövergrepp som sker mot barn, oavsett om det är våldmot barnet eller om barnet bevittnar våld som ägerrum. Jag håller helt med. Det finns till och med desom säger att det är ännu värre att bevittna våld närtill exempel pappan misshandlar mamman än att självråka ut för våld. Anledningen är att man är ännu merhjälplös, och man har ingen att ty sig till i de situatio-nerna. Dessutom ska barnet identifiera sig med nå-gon, fadern eller modern, den misshandlande ellerden hjälplöse. Så jag håller helt med om det här, ochvi är rörande överens om den saken.Frågan är då: Vad kan man göra? Det handlaregentligen inte om ifall de är brottsoffer eller inte, fördet ger inte någon automatisk rättighet, utan frågornaär: Har man rätt till skadestånd, och har man rätt tillett straffrättsligt skydd? Mennär det gäller straffrättsligt skydd har Barnkommitténfaktiskt slagit fast att det inte ska vara så. Vi hördeockså motiveringen läsas upp.Jag tycker, som jag sade inledningsvis, att det än-då finns anledning att analysera om man kan hittanågot straffrättsligt skydd när det gäller barn som är isådana här situationer att de till exempel bevittnarvåld. Det behöver inte vara på det sätt som sägs,nämligen att det ska vara direkt psykisk misshandel.Det kan finnas andra saker, som att man tar skada iförhållande till det brott som kan ske, men jag vågarinte säga något om det.Nu har Kommittén mot barnmisshandel funnit attdet inte ska vara så här när det gäller psykiskt våld.Jag kan därför inte bara slå undan benen på helakommittén och säga att det här är fullständigt felak-tigt. Däremot anser jag att frågan är så viktig att denbör analyseras ordentligt för att man ska kunna se omdet finns några möjligheter att också få ett straffrätts-ligt skydd för barnen, men det är för tidigt att säga omdet går och i så fall hur det går. Men den här diskus-sionen har pågått ganska länge på Justitiedeparte-mentet och i den politiska ledningsgruppen. Så fråganlever i allra högsta grad, men jag kan inte nu stå ochlova saker och ting. Jag måste också ha respekt förden parlamentariska kommitté som faktiskt fann ettmotsatt resultat, och jag tror att alla partier medver-kade i den.Jag får väl återkomma något senare och se vad dethär har lett fram till, och vi kan ha kontakter på olikahåll när det gäller den saken.Besöksförbud är en annan fråga som vi kanskeinte har möjlighet att fördjupa oss i alltför mycket nu.Den får vi kanske ta upp i något annat sammanhang.Detta är någonting som vi har arbetat med under helaåret, som säkert är bekant. Vi har också haft fråganom besöksförbud på remiss. Det handlar bland annatom att kunna utfärda besöksförbud i det gemensam-ma hemmet och om att titta på frågan om man kanutvidga det geografiska området, just för att, somJohan säger, det är friheten för den sommisshandlar, hotar och slår som ska begränsas.Det finns ett batteri av saker som behöver göras,och det här är någonting som kommer att leda framtill en lagrådsremiss som kommer att presenteras ibörjan av , så den här frågan är i allra högstagrad aktuell. Det var ett initiativ som regeringen togför . Sedan har vi arbetat med frå-gan. Vi har haft en departementspromemoria. Det harvarit remissinstanser, och ska vi lägga fram enlagrådsremiss , så den frågan har kommit ganskalångt.Utan att föregå regeringens och riksdagsgruppensbeslut kan jag väl redan nu säga att allting talar för attvi kommer att få lagförslag om sådant som det talasom här, nämligen ökat skydd för den som är utsatt förvåld eller hot om våld, besöksförbud, större områdenoch flera andra saker.Men, som sagt, det är kanske lättare att ge utrym-me till den diskussionen i en interpellationsdebattsom handlar om just den frågan.Anf. 46 ():Fru talman! Tack än en gång försvaret! Jag är glad över det som justitieministernnämnde om det straffrättsliga skyddet, att han tänkerse över det, och att det bör analyseras. Det ser jagfram emot med tillfredsställelse.Gudrun Nordborg, jurist på Brottsoffermyndig-heten, menar att det även behövs en ändring i lagenför att bättre skydda barnen. Brottsoffermyndighetenvill förankra kommitténs definition av straffrätten -det är det som vi har varit inne på - för att barnkon-ventionens artikel 19 ska uppfyllas.Vi har hört en del citat från barnkonventionen.Men jag vill ändå läsa upp några ord som jag tyckerär så starka: Konventionsstaterna ska vidta alla lämp-liga lagstiftningsåtgärder och administrativa ochsociala åtgärder - där har vi det i ett nötskal. Dettaska givetvis göras för att skydda barnet.Skulle inte en kriminalisering stärka barnens rättinom familjerätten? Det handlar om att ge barnet etttydligt straffrättsligt skydd genom ett nytt lagrumsom innebär att det är ett brott mot barnet när någonlåter barnet se eller höra en misshandel av en personsom barnet har en nära relation till.Det antogs på . anser att det är nödvändigt att vi isvensk lagstiftning på liknande sätt som i Nya Zee-land tar ställning för dessa barn och att finnsmed i den internationella förgrunden även fortsätt-ningsvis. En särskild kriminalisering kan också varaett ytterligare redskap för att skydda barnet då detkommer till frågan om vårdnad och umgänge. Enstraffrättslig utvidgning skulle också medföra att flerbarn skulle kunna få en upprättelse genom skadeståndeller brottsskadeersättningar.Jag har ytterligare några frågor till justitieminis-tern. När man är målsägande kan man få kränk-ningsersättning. Det är en allvarlig kränkning av denpersonliga integriteten att åse ett sådant våld som vinu har talat om. Mig veterligt har ingen domstol iSverige ännu dömt ut kränkningsersättning. Förord-nas målsägarbiträde för barn som åsett misshandel?Är det vanligt förekommande?Jag vill ta upp ett par frågor till som jag inte fickbesvarade i justitieministerns förra inlägg. Det finnsrättsfall där barn bevittnat våld och då betraktas sombrottsoffer. Är det vanligt förekommande? Det ärmina frågor.Anf. 47 ():Fru talman! Jag tackar ministern för tydlighetennär det gäller utvidgningen av det straffrättsligaskyddet för barn.Jag vill passa på att i denna debatt ta upp en frågasom klart berör barnens status som brottsoffer. Ska viinrätta särskilda barndomstolar i liksom dehar i och ? var innelite på det när hon talade om . Barnkom-petensen i svenska domstolar är generellt sett låg. Intebara poliser och åklagare utan även juristdomare är istort behov av kunskap om barns utveckling, särskiltom barns språkliga och kognitiva förmåga. Ävendomare måste förstå ett barns intellektuella funktio-ners utveckling vad gäller tänkande, förståelse ochminne.Domaren ska göra en bedömning av barnets be-rättelse utifrån ett videoband. För att kunna göra detpå ett korrekt sätt måste domaren ha kunskap om hurett barn tänker, till exempel veta att ett barn i försko-leåldern har begränsad förmåga att bedöma tid när detgäller hur länge sedan något inträffade eller hur längede vistades någonstans.Jag ställde en fråga om barndomstolar till familje-och barnministern under förra veckans frågestund.Jag fick då till svar att det var justitieministerns an-svarsområde. Jag undrar om justitieministern kantänka sig att verka för att inrättar barndom-stolar. Om jag får ett svar slipper vi en ytterliga-re interpellationsdebatt.Anf. 48 ():Fru talman! I skyddsnätet runt barn är maskornaglesa. Barn dödas i . Men dödligt våld motbarn är den minst utforskade brottstypen. Förövarnaär föräldrarna vilket gör dessa brottsofferännu mer värnlösa. När ett flygplan eller ett fartyghavererar tillsätts en . Borde inteett sådant förfarande tillämpas när barn utsätts förvåld med dödlig utgång? Det drastiska namnet be-skriver vad ett barnamord innebär både för anhörigaoch för samhället.I flera år har min partikamrat jag kämpat för de barn som inte kan tala för sig.Dödsorsaksutredningar finns redan i många ländermed anglosaxisk rätts- och familjetradition, och äveni flera av delstater är det eninarbetad verksamhet.För varje barn som bragts om livet har samhälletett moraliskt ansvar att ta reda på om man kunnatgöra något för att förhindra det "haveri" som skett,inte för att fastställa skuldfrågan - det är en uppgiftför polis och domstol - utan med målet att förhindraså många barnamord som möjligt . Detkan dessutom bli ett led i sorgearbetet att få reda påomständigheterna kring offrets dödsfall.Är ministern beredd att utreda denna möjlighetefter svenska förhållanden för att bringa klarhet i ochförhindra ett barns dödsfall?Anf. 49 ():Fru talman! Jag vill också tacka för ett föredöm-ligt tydligt svar från justitieministern.Angående skadestånd var det faktiskt ett mål iStockholms tingsrätt i går där det utdömdes265 i skadestånd till den son som såg sinmamma bli ihjälslagen av pappan. Det är ett myckethögt skadestånd ur svenskt perspektiv och ett steg irätt riktning.I samma mål var det så illa och oerhört tragiskt attkvinnan levde under skyddad identitet, men i sam-band med uppgifter från skattemyndigheten fickmannen av misstag adressen till kvinnan. Han sökteupp henne och slog ihjäl henne med ett bordsben, ochsonen såg på.Detta föranleder en ytterligare fråga kring hurhanteringen av skyddade uppgifter fungerar. Dennagång var det skattemyndigheten som var inblandad.Kunskapen ute i de svenska kommunerna är tyvärrinte alltid fullgod vad gäller skyddade uppgifter. Detfinns verkligen anledning för justitieministern att seöver hur det fungerar ute i kommunerna. Jag vill höravad justitieministern har för svar på detta.Anf. 50 Justitieminister ():Fru talman! Det är möjligt att jag inte kan svarapå alla frågor här och nu.Den första frågan handlade om skadestånd. Denersättning som döms ut är i praxis för psykisk skada.Gränsen till kränkningsersättning är flytande. Manhar nu funnit att sådan ersättning ska betalas ut. Detär just på grund av det psykiska lidande barnet drab-bas av i dessa situationer, vilket egentligen är sammasak när det gäller kränkningsersättning. Det viktigasteär att man fastställer grund för skadeståndsersättning.Någon gång kan man kanske utreda omdet ska vara en skarpare gräns mellan ersättningarna.Min erfarenhet av domstolsprocesser är att detta fun-gerar bra i fråga om huruvida det är psykisk skadaeller kränkningsersättning.Nästa fråga gäller barndomstolar. Jag är öppen föralla diskussioner, men inte benägen att fatta någotbeslut . Det finns goda sakliga skäl för att inrättabarndomstolar även om jag inte tycker att ärett så bra exempel med tanke på deras syn på barnoch rättegångar. Jag vill inte stänga några dörrar. Menjag vill också understryka att med fler specialdom-stolar kan det bli ineffektivare. Det är en risk som börfinnas med i en fortsatt diskussion. Det kan uppståsärskilda väntestationer när man har specialdomsto-lar. Det är svårt på mindre orter till exempel. Detfinns fördelar, och det finns nackdelar.Vi är överens om det viktiga, att kompetensenmåste öka. Den måste öka hos alla som på något sätthandlägger mål som gäller barn. Det gäller inte baradomare utan också brottsutredande personal hos polisoch åklagare. Detta finns med i den brottsofferlagsom trädde i kraft , alltså att ökakunskapen om brottsoffer, att öka samverkan mellanmyndigheter som handlägger dessa frågor, att ökasamarbetet mellan myndigheter och ideella organisa-tioner och inte minst att öka forskningen kringbrottsoffer. Denna behövs just för att barn kanskereagerar på annat sätt än andra personer. Det kanutgöra skillnaden mellan att en skyldig person får enfällande eller en frikännande dom.Jag har tidigare nämnt något som jag vill arbetavidare med, nämligen att öka den barnpsykiatriskakunskapen. Det räcker inte med internutbildning förpoliser, åklagare och domare. Det bör vi också dis-kutera framöver. användes vittnespsy-kologer frekvent, men kanske inte på det bästa sättet.Det har också fastslagit. Tyvärruppstod det ett slags vakuum därefter. Man har förlite kompetens på området . Den barnpsykiatris-ka kunskapen är mycket viktig att få med i dennasorts mål för att kunna förbättra underlaget och däri-genom få fler fällande domar när det gäller dem somär skyldiga.Visst, jag diskuterar gärna också haverikommis-sionen vid tillfälle när jag fått lite mer klart för migvad det handlar om. Jag vill dock understryka attförutom brottsutredande myndigheter har förståsockså ett ansvar om något skulle ske pådet fruktansvärda sätt som beskrivs här. Det är inte såatt vi står utan myndigheters ansvar när det gällersådana saker.Slutligen gällde det vittnesskydd. Det är någon-ting som det arbetas med just , och det har tvådelar. När det gäller samverkan för vittnesskydd inära relationer kom ett förslag från rikspolischefen iaugusti. arbetar man med övriga fall, och detkommer att presenteras i september nästa år.Anf. 51 ():Fru talman! Jag vill tacka fördenna debatt. Det är en oerhört viktig stund när vi harmöjlighet att debattera dessa oerhört tragiska ochviktiga frågor. Vi är rörande överens om att utsattabarn på alla sätt och vis ska skyddas och hjälpas. Detråder ingen som helst tvekan. Vi kan möjligen ha liteolika syn på vägarna dit.Jag är mycket tacksam och glad över justitiemi-nisterns öppna hållning till en utvidgning av detstraffrättsliga skyddet. Jag ser fram emot vad arbetetframöver kommer att leda till.Man talar ofta om att ge tydliga signaler. En tyd-lig signal i det här läget tror jag skulle vara att se tillatt målsägandebiträden får tillräckliga resurser så attbarnen känner att de har någon som står på deras sidaoch följer dem.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2002/03:51 om kraf-tigare reaktion på brott mot barnAnf. 52 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig om vil-ka åtgärder jag tänker vidta för att stödja barn somutsatts för brott och för att sådana brott ska värderashårdare än i dag.Jag vill inleda svaret med att understryka attsjälvklart är allt våld mot barn avskyvärt och något vimed kraft måste bekämpa. Barn som drabbas av brottär på flera sätt särskilt utsatta. Barn har svårare attskydda sig mot brottsliga handlingar. De har ocksåsvårare än vuxna att påtala brott och kan till och medha svårt att förstå att något de utsätts för är brottsligt.Behovet av skydd och stöd till barn som drabbas avbrott är uppenbart.Dagens lagstiftning ger möjlighet att åsätta brottmot barn ett högre straffvärde. Vid bedömningen avstraffvärdet ska särskilt beaktas den skada, kränkningeller fara som gärningen har inneburit, vad den tillta-lade insett eller borde ha insett om detta samt de av-sikter eller motiv som han eller hon har haft. Vidareska såsom försvårande omständigheter vid bedöm-ningen av straffvärdet särskilt beaktas om den tillta-lade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning ellersärskilda svårigheter att värja sig. Härmed avsesbland annat brott som förövats mot barn. Enligt ettavgörande från bör detfaktum att brottet riktat sig mot ett barn normalt till-mätas en betydande vikt vid straffmätningen och dåsärskilt när det gäller övergrepp mot barn där riskernaför svåra och långvariga personliga skadeverkningarär särskilt stora.År 1998 tillsatte regeringen en parlamentarisktsammansatt kommitté - Kommittén mot barnmiss-handel - med uppdrag att utreda frågan om barnmiss-handel och därmed sammanhängande frågor. Kom-mittén har haft som sin grunduppgift att se över vilkamöjligheter som finns att stärka skyddet för barn ochhar i sitt slutbetänkande - bland mycket annat - före-slagit en ny bestämmelse som innebär att det ska sessom en försvårande omständighet vid bedömningenav brottets straffvärde om brottet inneburit att ett barnkränkts av en närstående eller tidigare närståendeperson.Jag tycker att det här förslaget, som har lagts framav en enig parlamentarisk kommitté, är bra. Vi arbe-tar nu med frågan, och det är min förhoppning att viinom kort ska kunna lägga fram ett förslag till lagänd-ring som ligger i linje med vad kommittén föreslagit.Monica har ställt sin fråga bland annat motbakgrund av ett uppmärksammat fall därförövaren utövat allvarligt våld mot ett närståendebarn och frågan om bland annat straffmätningen försådana brott därför aktualiserats. Som statsråd får jaginte kommentera det enskilda fallet. Jag vill framhållaatt det är min bestämda uppfattning att vi måste varaförsiktiga med att dra alltför långtgående slutsatserom vår lagstiftning och tillämpningen av den utifrånett fall som det nu aktuella, där i vart fall inte jagkänner till de närmare omständigheterna. Tingsrättensdom har dessutom överklagats.Straffrättsliga åtgärder är viktiga för att markerahur allvarligt samhället ser på vissa gärningar. Enligtmin uppfattning måste emellertid arbetet med attmotverka våld mot barn fortgå i ett betydligt bredareperspektiv än enbart utifrån straffrättsliga aspekter.När det gäller det arbete som just nu pågår inom Re-geringskansliet vill jag åter anknyta till vad Kommit-tén mot barnmisshandel behandlar i sitt slutbetänkan-de. Kommittén lämnar där - förutom vad som tidiga-re nämnts - ett antal förslag som syftar just till attförbättra arbetet med barn som av olika skäl far illaeller riskerar att fara illa. Temat för den kommandelagrådsremissen är ett stärkt skydd för barn i utsattasituationer. Även om det av förklarliga skäl inte ärmöjligt att här redogöra för innehållet i detalj kan jagdock redan nu nämna att frågor om anmälningsskyl-dighet till , något som är ett stortproblem, kommer att behandlas. Också frågor omsamverkan mellan berörda myndigheter kommer atttas upp. Betänkandet har remissbehandlats och beredssom jag nämnt med målsättningen attpresentera regeringens förslag inom kort.Det innebär att vi just nu arbetar på bred front föratt förstärka och förbättra skyddet för barn. Jag kanförsäkra att regeringen är beredd attvidta de åtgärder som krävs för att förbättra skyddetför barn mot att utsättas för våldsbrott.Då som framställt interpellationenanmält att hon var förhindrad att närvara vid sam-manträdet medgav tredje vice talmannen att CarinaAdolfsson Elgestam i stället fick delta i överlägg-ningen.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka ministernför svaret på interpellationen.Den här interpellationen har skrivits av MonicaGreen. Hon är tyvärr sjuk och kan därför intevara här och medverka i debatten. Eftersom de härfrågorna ligger även mig varmt om hjärtat åtog jagmig att ta över roll i den här debatten.Det är glädjande att ministern delar vår uppfatt-ning och är beredd att förstärka och förbättra skyddetför barn. Att utsätta barn för våld och brott är blanddet värsta man kan göra. Att ge sig på ett barn som ärhelt utlämnat till den vuxne är ett oerhört grovt brott.Vi tycker alla att det ska bestraffas och bestraffashårt.Som ministern så riktigt anförde är behovet avskydd och stöd för dessa barn uppenbart. Det är inteså svårt att föreställa sig hur barnet mår när det blirutsatt för ett brott. Jag tycker att det är bra att man vidbedömningen av straffvärdet särskilt ska beakta denskada, kränkning eller fara som denna gärning harinneburit. Att man också ska beakta om den tilltaladeutnyttjat någon annans skyddslösa ställning ellersärskilda svårigheter att värja sig är också viktigt.En fråga man får ställa sig är: Varför tystnar vissabarn? Varför gör sig vissa barn osynliga? Vad berordet på, och vad gör vi vuxna som finns runtomkringför de här barnen?En sak i samhället man kan fundera över är någotsom kan verka orimligt: Om man olagligt kopie-rar och säljer en videofilm kan man få fängelse i ettoch . Om man däremot misshandlar ochdödar ett barn blir straffet . Det härkan på många sätt uppfattas som att rättssystemet inteär trovärdigt. Det handlar om barns rättigheter.Det är viktigt att samhället verkligen ger barnendet skydd och stöd som de är i behov av. Barnen kaninte själva kräva sin rätt, utan det är vi vuxna sommåste ta det ansvaret. Och det ansvaret måste vi taaktivt, inte bara i teorin, så att barnen inte riskerar atthamna i samma situation med misshandel ytterligareen gång.Det är angeläget att det finns tillräckligt med stödfrån samhällets sida så att familjen får hjälp att finnaen väg tillbaka till ett värdigt liv. Att förbättra skyd-det för barnet kan ibland innebära att barnet inte skaleva tillsammans med den som är dömd för brottet.Men det kan också handla om att den dömde är ennära anhörig och att behovet av rehabilitering är stortför att de ska kunna leva tillsammans eller ha mötenmed varandra efter strafftiden. Att bli berövad sinförälder är alltid en traumatisk händelse för barnet,även när barnet har blivit misshandlat av sin näraanhörige.Jag tycker att det är positivt att den kommandelagrådsremissen kommer att behandla behovet av ettstärkt skydd för barn i utsatta situationer. Men jaghoppas också att stödet från samhällets sida för attförbättra beteenden med våldsinslag kommer att stär-kas. Det är ofta möjligt att i ett tidigt skede se när ettbarn far illa. Då åligger det de vuxna som finns ibarnets närhet att våga anmäla. Där ser vi ett problemi dag.Anf. 54 ():Fru talman! Jag är också väldigt glad att justitie-ministern har kommit ut i denna fråga. Ministernvisade en viss orolighet tidigare när det gällde attkunna uttala sig i de här frågorna, trots att det finnsett ganska klart praxisbeslut från Högsta domstolenfrån som visar vilken bedömning vi har idomstolarna av att ge sig på ett fullständigt värnlöstbarn som står under en viss persons beskydd. Sådanapraxisbeslut är så att säga vägledande.