prot · GQ0925 · 2002-11-28 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2002/03:25Torsdagen den 28 novemberKl. 12.00 - 15.40Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------------1 § Särskilt anordnad debatt om integrations-politikenAnf. 1 Statsrådet ():Herr talman! Det är oerhört tillfredsställande att vihar debatten . Att diskutera och också ständigtförändra innehållet och inriktningen på integrations-politiken är ett av de absolut mest centrala områdenabåde för men också för och för alla de delar i samhället i övrigt somhar ansvaret för att integrationen fungerar.Det jag vill börja med är en annan utgångspunktjag tror är väldigt avgörande, nämligen att man för-står och analyserar vilket vi faktiskt lever i . Jag tror att den så kallade blågula självbilden,som alltför många i vårt land fortfarande tror är dengiltiga, är central. Därför är den strukturella diskrimi-neringen för mig en väldigt grundläggande och viktiganalys för att också se hur integrationspolitiken skakunna förstärkas.Herr talman! bodde av de svenskainvånarna i . är av dem som lever iSverige födda eller har sina föräldrar födda i ett annatland. Vi är på det sättet världens fjärde mest mång-kulturella land i världen. Det är en större andel än iUSA och i särklass mest av alla i EU:s länder.Bakgrunden till detta kan vi alla, men den förtjä-nar att upprepas. kan man säga attarbetskraftsinvandringen stod för en stor del av detmångkulturella tillskottet i vårt land. Framför alltunder 90-talet är det flyktingarna som har kommit tillvårt land och fått en plats, ett skydd och en asyl här -väldigt mycket beroende på det fruktansvärda krigetpå , som ju också inträffade somSverige hade en väldigt hög arbetslöshet.Detta har inte omöjliggjort integrationen, men dethar skapat påfrestningar som vi nu alla jobbar med.Det är viktigt att förstå bakgrunden och hur Sverigefaktiskt ser ut. Det som upprepas mycket nu är enanalys av vad som faktiskt har hänt de senaste åren.Har integrationspolitiken misslyckats? Jag vill svaraett mycket bestämt nej. Integrationspolitiken har intemisslyckats, men vi har inte nått målen. Det är enväldig skillnad. Målen är mycket tydliga och mycket- givetvis - högt satta. Alla människor som lever ivårt land ska ha samma rättigheter, ska ha sammaskyldigheter, men ska också ha samma möjligheter.Det är de förändringarna vi ska diskutera: Hurmöjliggör vi dem?Det känns också viktigt att i inledningen av de-batten säga något som egentligen borde vara själv-klart men som många fortfarande inte upplever somen del av verkligheten. En stor majoritet av dem vikallar invandrare som lever i vårt land har arbete,försörjer sig själva och talar alldeles utmärkt svenska.Det är också en del av integrationspolitiken i vårtland. Men målen, framför allt möjligheterna sommåste vara lika, har vi mycket kvar att arbeta med.Har det hänt något ? Det får vi sä-kert höra delar av från alla deltagare i debatten. sak har verkligen hänt, och jag vill lyfta fram dendärför att det är den som ska förstärkas och utvecklas.Sedan 1997 har arbetslösheten bland de utomnordiskamedborgarna i vårt land minskat från till 12 %.Sysselsättningen har ökat i samma grad. Det är viktigtatt ha klart för sig detta. på drygt 20år har en negativ sysselsättningsutveckling för deutomnordiska medborgarna i förändrats. Det är detta vi nu måste hålla i men ocksåförstärka.Jag menar att vi har förutsättningar på ettannat sätt, bl.a. därför att debatten och insikten omintegrationens betydelse för hela samhället har vuxitväldigt . Vi har en annan ekonomiskförutsättning. Arbetslösheten ser ut på ett annat sätt . Arbetskraftsbristen både inom vissa yrken menockså mer generellt börjar gå upp i betydelse föralltfler. Vi har förutsättningar för att på allvargöra det som är trendbrott, nämligen sysselsätt-nings- och arbetslöshetsutvecklingen, till en perma-nent situation där alla människor de facto får sammamöjligheter att bidra och leva i vårt land.Den strategi som regeringen och samarbetsparti-erna arbetar efter handlar till exempel om hur intro-duktionen och inträdet på den svenska arbetsmarkna-den ser ut. Där sker ett stort arbete både ute i mångakommuner men också runtom på flyktingförlägg-ningar, på arbetsplatser och i frivilligorganisationer.Grunden för detta ska vi förändra ännu mer. En storutredning jobbar med detta, och den kommer om baranågra månader med ytterligare förslag. Det handlartill exempel om att validera, alltså värdera, i ännuhögre grad yrkeserfarenhet och utbildning från ettannat land. Det handlar om att erbjuda praktikplatserdirekt vid ankomst till . Det handlar om attbygga upp ännu mer av språkundervisningen runt detyrke och den utbildning man har med sig till vårtland. Det handlar om att fortsätta att förändra arbets-marknadspolitiken, till exempel diskussionen vi nuhar om bristyrkesutbildning också för redan anställda,så att de facto ingenjören inte kör taxi utan får förut-sättningar att arbeta i det yrke han eller hon har. Dethandlar om att bygga upp ett annat personligt stöd förden gruppen av invandrade svenskar som inteens söker arbete utan är allra längst bort från ett fulltinträde i vårt samhälle. De måste på ett annat sätt varaen del i arbetsmarknadspolitiken. Det handlar om denordinarie utbildningspolitiken, det vill säga områdensom behöver extra insatser för att kunna erbjuda alla,pojkar och flickor, förutsättningar att klara kraven pågodkänt för att kunna ta sig vidare i utbildningen. Dethandlar om det nationella ansvaret för mottagandet avflyktingar och introduktionen av dem som får uppe-hållstillstånd. Några kommuner har gjort ett oerhörtstort arbete, inte med tungsinne utan med glädje, föratt bli några av vårt lands mest mångkulturella cent-rum.Storstadsavtalen finns och ska utvecklas för attstötta och utveckla det arbetet, både för att förstärkade förutsättningar som en mångkulturell del av Sveri-ge ger men också för att bekämpa de diskriminerandeoch segregrande strukturer som också är ett faktum ivårt land.Det är också viktigt för mig att betona att allakommuner måste vara med. Om det är ett nationelltansvar, en nationell möjlighet, måste också ansvaretoch delaktigheten vara större från landets samtligakommuner än vad de är . Jag vill också under-stryka något som sällan kommer fram i debatter omintegrationen, nämligen att den i verklig mening ärdubbel. Ofta förs debatten som om integrationenhandlar om hur de invandrade svenskarna ska integre-ras i det övriga samhället, men det är en lika viktigdebatt att konstatera att majoritetssamhället måsteintegrera sig själv med det nya . Det är ettstort ansvar för oss alla att föra den debatten. Det ärdär, herr talman, som min insikt och ytterligare kon-centration på arbetet som handlar om kampen motdiskrimineringen är så central.Den diskriminering som är individuell, som drab-bar enskilda individer i arbete, i bostad och i utbild-ning, men också insikten om den strukturella diskri-minering som existerar i väldigt hög grad i vårt sam-hälle, måste synliggöras för att integrationspolitikentill fullo ska kunna fungera. Det handlar till exempelom att landets arbetsgivare, såväl kommunala ochstatliga som privata, måste ta helt andra krafttag motdiskrimineringen, såväl den medvetna som den somkallas omedveten, för det är ett uttryck för de struktu-rella diskrimineringarna.Är språket alltid ett problem för de invandrar-grupper som inte får arbete? Eller ser mångabrytning som ett problem? Ser man på utländskaerfarenheter av yrke, arbetsliv och utbildning påsamma sätt som på erfarenheter som vi svenskarsäger att vi känner igen? Är slöjan ett verkligt hinderför arbetsgivare att anställa också kvinnor som bärdetta huvuddok, eller är det vår syn på det vi fortfa-rande tycker är annorlunda?Arbetsgivarna måste diskutera hur man deltar föratt möta arbetskraftsbristen genom att se kvalifikatio-ner i de invandrade svenskarnas kunskap och erfaren-het. Vi ska nu också starta ett konkret samarbetemellan staten och parterna för att komma till klarhetoch göra konkreta insatser som ska förstärka detta.Herr talman! Det finns sex konkreta punkter somär utgångspunkten för mig i den här debatten.1. Förstärka arbetsmarknadspolitikens och utbild-ningspolitikens insatser för integrationen.2. Fortsätta att förändra och individualisera språk-utbildning, introduktion och validering, alltsåvärdering, av utländsk kunskap och erfarenhet.3. Ta krafttag mot diskrimineringen.4. Söka tydligt samarbete mellan arbetsgivarnaoch de fackliga organisationerna för att kunnaerbjuda praktikplatser från den närman anländer till vårt land men också för att seöver de diskriminerande strukturerna.5. Förstärka det nationella ansvaret för både mott-agandet av asylsökande och introduktionen avdem som får uppehållstillstånd.6. Sist men inte minst opinionsbilda för att det ärsamhällets ansvar att diskutera hur man ska in-tegreras i ett av världens mest mångkulturellaländer.Man ska inte behöva läsa, som i ut-spel , att "den som inte kan språket så bra, sominte hunnit lära sig alla seder i det nya landet och somhar ett annorlunda efternamn har naturligtvis svårareatt få jobb än infödda svenskar".Det är, herr talman, inget naturligt i det. Det ärprecis den diskriminering som integrationspolitikenmåste koncentrera sig på.Anf. 2 BO ():Herr talman! I det samhälle vi lever i är det tyvärrnaturligt, och det är just därför vi måste ändra på detsom är. Den debatt som vi har handlar juom allas rätt att vara med, allas möjlighet att varadelaktiga. I grunden är det alltså en debatt som hand-lar om arbete. Att ha ett arbete, att vara med, är jugrunden för att också integreras bland oss alla somlever och verkar i Sverige.Det finns svenskar som har drabbats av utanför-skapet - svenskar i den definition som kan finnas.Väldigt många som har invandrat i vårt land, söktskydd från förföljelse och förtryck, har fastnat i ettutanförskap.Då är frågan framför allt hur man ser på invand-ring. Det var egentligen vackra ord från statsrådet,men frågan är vad som finns bakom fasaden. Desenaste åren har det inte funnits mycket substans, ochdet har skapat en del problem, som vi kan kommatillbaka till sedan.Den avgörande frågan är: Ser vi invandring somproblem eller som möjlighet? Den förhärskande upp-fattningen hos dem som har den politiska makten iSverige, inte minst i stora kommuner i , äruppenbarligen att det i första hand är ett problem -därav , och för dendelen olika uttalanden om rörlighet,fri eller inte - snarare inte fri.Om man har synsättet att detta är ett problem somska hanteras blir det självuppfyllande. Då försökerman ta hand om människor i stället för att låta männi-skor ta ett eget ansvar, utnyttja sin egen förmåga. Detär i grunden där roten till misslyckandet för dagensintegrationspolitik ligger.Det finns länder som ser och har sett invandringsom framför allt en möjlighet. Utan att gå tillbaka tilldet rent historiska kan vi konstatera att världens star-kaste ekonomi, , är ett land som bygger hela sinexistens och sin ekonomiska styrka på invandring.En utredning för något halvår sedan visade att omSverige hade varit en delstat i skulle vi ha varitden fattigaste, och om vi svenskar hade varit en etniskgrupp skulle vi också ha varit den fattigaste.Det visar skillnaden beroende på vilken attitydman har till invandringen - problem eller möjlighet.Vad är skillnaden då? Jo, skillnaden ligger i grun-den i synen på människan, på människans vilja ochförmåga att ta ansvar.Den som läser kritik av denmisslyckade integrationspolitiken, och den som iDagens Nyheter läser en debattartikel där desom har jobbat med ochSamhälles rapport just om integration, ser att det igrunden handlar väldigt mycket om att man tar handom människan och att man ser människan som enklient, inte som en tillgång, inte en person som ärstark i sig själv och där det är styrkan som ska få frittspelrum. Där ligger det stora och grundläggandeproblemet.SNS pekar i sin rapport exempelvis på just dettaatt flyktingar i ofta kommer direkt i ett soci-albidragsberoende. Det tar , och man kommeraldrig ur detta. Även om man vill och strävar efter attta sig ur är det självfallet svårt i ett samhälle där detinte lönar sig särskilt mycket mer att arbeta än att hasocialbidrag. För personer som går från socialbidragtill arbete kan det krävas inkomster på uppemot20 för att det ska vara lönt att taarbetet. Den typen av incitament kan vi naturligtvisinte ha.Vi kan inte heller ha ett samhälle där det är svårtatt starta företag som kan ge de nya jobb som behövsför att man ska kunna ha ett arbete. Vi kan inte ha ettsamhälle där det är krångligt och dyrt att anställa.Jag är egentligen trött på alla de här debatternaoch diskussionerna som vi har om integrationspolitik,därför att man landar fel. Låt oss i stället diskutera enpolitik som integrerar. Det mest grundläggande av allthandlar inte om särskilda åtgärder utan om åtgärdersom gynnar hela samhället. Det handlar om en bättreföretagandepolitik, som ger de nya jobben. Dethandlar om en politik där människor känner att jobb-en lönar sig, att det lönar sig att förkovra sig ochskaffa kunskaper, och där utbildningssystemet funge-rar och ger goda kunskaper.Om vi lyckas driva en sådan politik, en generellpolitik i första hand, är vinsterna i sig enorma. Skullevi ha samma frekvens vad gäller sysselsättning hosdem som är invandrade till och av utomeuro-peisk härstamning, om de skulle jobba på samma sättsom andra gör, skulle det bli en vinst för var och ensom fick ett arbete, som blev delaktig, som blev endel av samhället. Det skulle bli en enorm vinst för ossalla. Där ligger möjligheten. Det skulle röra sig om entusenlapp eller mer i standardförbättringarför vart och ett hushåll i Sverige.Den här generella politiken räcker inte till när viunder har ackumulerat de problem som inne-bär att 100 000 eller kanske fler har fastnat i utanför-skap. Det behövs någonting direkt, som gör att män-niskor som sitter fast kommer ut. Statsrådet talar litegrann om detta i traditionella politiska termer, menjag tror inte på det.Jag skulle vilja att vi i stället funderade ungefärsom när man gör de här stora riksinsamlingarna tillolika ändamål. Låt oss säga att det är ett projekt förhela svenska folket, för alla som finns i , atthjälpas åt. Säg inte bara att arbetsgivare ska ta sittansvar tillsammans med arbetstagarorganisationeroch lämna det åt dem. Tillsätt ingen statssekreterar-grupp eller delegation i formell mening. Diskuteramed några respekterade personer som vill göra eninsats. Starta en grupp med representanter för kom-munerna, för företagarnas organisationer, för han-delskamrarna, för svenskt näringsliv! Den ska i sintur låta de lokala företrädarna runtom i , medsärskild tyngd i de kommuner där problemen finns,bestämma sig för att nu göra en insats. Det kan varaallt från att familjer blir fadderfamiljer för invandraretill att de lokala företagarföreningarna säger: Nustruntar vi i det där med efternamn och sådant. Nuhjälps vi alla åt. Om vi inte har de reguljära jobbenska vi se till att varje invandrare som saknarjobb i vart fall erbjuds en praktikplats.Det handlar om att verkligen få en gemensam na-tionell samling och om att vi sätter målet att vi, , ska ha nått samma förvärvsfrekvens för demsom har invandrat men som har fastnat i utanförska-pet. Det handlar om att göra denna kickstart för en nypolitik som kan integrera.Detta innebär också förändringar. Det innebär ex-empelvis att vi låter socialbidragen ersättas av en löneller en ersättning för praktikjobben, så att man helatiden känner att det lönar sig att arbeta. Det handlarom att välja de okonventionella snabba metoderna såatt inte den politik som har misslyckats nu med andravackra ord fortsätter att misslyckas, till stor kostnadframför allt för de enskilda människor som drabbas.Herr talman! Jag skulle vilja fråga inte låta oss över blockgränserna i dennakammare vara med och kickstarta och komma medokonventionella lösningar och se till att vi når målet,att det ska vara samma förvärvsfrekvenshos dem som har invandrat till som hos demsom verkar och arbetar i ?Anf. 3 ():Herr talman! Den integrationsdebatt som vi villeföra före valet men regeringen till varje pris villeundvika tränger sig nu på med full kraft.De politiska ledarna i rikets andra stad, ,säger: Staden är full; vi kan inte ta emot fler flykting-ar. De politiska ledarna i rikets tredje stad, ,säger: Staden är full; vi kan inte ta emot fler flykting-ar. Och i kommun efter kommun, framför allt i södraSverige, hörs liknande tongångar, och man vägrarskriva avtal med staten om flyktingmottagande.Mona säger: Integrationspolitiken har intemisslyckats; den har inte nått målen. Men sådantordvrängeri imponerar inte på någon. Det är ju designaler som kommer från verkligheten som vimåste ta till oss. Det är ju inte, , som nisade före valet, att allt håller på att ordna sig. Det ärsom i säger: Problemen växer.Det är som SNS-forskarna säger i sin rapport i dag:Problemen växer och har genomslag inte bara i förstagenerationens invandrare utan också i andra genera-tionen.Mona sade alldeles i början i sin inledningatt det vi ska debattera nu är att integrationspolitikenbehöver förändras. Det är mycket bra. en presskonferens under valrörelsen där hon sadeatt den rapport som Socialdemokraterna presenteradeinte innehöll några nya grepp; det har varit för myck-et nya grepp i integrationspolitiken.Jag vill starkt understryka position idagens debatt, men desto mera besviken blir man junär man tar del av själva anförandet. Även om MonaSahlin sade att hon hade sex konkreta förslag var detingen här inne som uppfattade några tydliga föränd-ringar i integrationspolitiken.Jag vill verkligen uttrycka min uppskattning förde socialdemokrater som vågar gå ut och tala klartextom hur det står till. Det var en debatt här i går där allavar överens om att konkreta förslagtill förändring var dåligt, men jag vill ändå säga attjag tycker att han och andra gör en insats när de be-rättar hur verkligheten ser ut i de invandrartäta områ-dena i många kommuner i vårt land.I på TV för sedanframträdde några socialdemokrater som talade myck-et öppet om de stora missgrepp man hade gjort tidiga-re. och talade till ex-empel om hur fel det var att lyfta mottagandet avflyktingar från AMS och lägga det på kommunernassocialförvaltningar. Jobbfokus försvann, och StigMalm talade om hur orimligt det var att LO motsattesig att människor på förläggningarna fick arbeta tilloch med när det var till kollektivavtalsenliga löner.Problemet är ju att de här missgreppen lever i aktuellsocialdemokratisk politik. Det är inte jobbfokus. Detgörs inte kraftfulla insatser för att snabbt öka antaletarbetstillfällen i de invandrartäta områdena.Vi lade fram konkreta förslag om sänkt arbetsgi-varavgift, jobbgaranti och praktikplatser där man början inte skulle få avtalsenlig lön. Då ägnadeSocialdemokraterna en hel valrörelse åt att förtala deförslagen och sätta stämplar på dem för att döda de-batten.En annan socialdemokrat som jag tycker har sagtnågonting klokt är ett annat kommunalråd, i Göte-borg, nämligen , som skrev endebattartikel om Socialdemokraterna.Där står det: Framför allt är det våra dubbla budskapoch våra misslyckanden som öppnar för ett missnöjesom sedan skickligt kanaliseratpå valdagen. Och i artikeln står det: Per-sonligen är jag inte särskilt imponerad av socialde-mokratisk integrationspolitik.Fler och fler ser detta. har jag en känsla avatt det bara är och möjligen som inte ser den här verkligheten.Mona upprepade några siffror från någongammal valhandbok. Hon talade om att förvärvsfre-kvensen bland invandrare ökar. Ja, under några fåhögkonjunkturår , alltså i slutet av1900-talet och , ökade förvärvsfrekvensenbland invandrare. Och så sade : Vi måstehålla fast i detta. Ja, men det har ni inte gjort. Nusjunker den nämligen.När förvärvsfrekvensen bland svenskfödda planarut, vilket den gör , sjunker den bland invandrarna.Ännu en högkonjunktur har passerat utan att vi på ettgrundläggande sätt har förändrat den här strukturelladiskrimineringen, den strukturella segregationen - föratt använda eget uttryck.Det kom en rapport som återigenpåminde om hur den svenska skolan inte lyckas geinvandrarbarnen de kunskaper som de ska ha. Vihamnade en bra bit ned på listan. När jag tittade litenärmare på den där listan såg jag att flera av de ländersom låg under också var ganska dåliga på attge sina egna barn, alltså de barn som har landetsspråk som modersmål, ordentliga språkkunskaper.Tar man hänsyn till det när man ska få fram just detsom talar om, den strukturella segrega-tionen, alltså hur mycket sämre vi tar hand om in-vandrarbarnen än de svenskfödda barnen, hamnar viännu längre ned på listan. Då kommer vi på 17:e platsbland de jämförda länderna. Det är ännu ett bevis närdet gäller ett område där väldigt mycket borde skemen mycket lite sker.Vi som har konkreta förslag - och framför allt harju lagt fram en rad förslag - får höra att deär felaktiga och att man inte ska genomföra dem, meninget annat kommer i stället. Vad är till exempelregeringens aktuella position när det gäller det härmed språkkrav för medborgarskap? Det är ju någotsom tillämpas i massor av länder, varav flera harbättre integration än vad har. Är ni redo atttänka om på den punkten?Det var en mycket bra artikel i där man skildrade de kommuner där Sverige-demokraterna har kommit in. Alla talar om hur viktigtdet är att ta debatten med rasisterna. I den artikelnstod det också något som jag tyckte var väldigt väluttryckt, nämligen: Fråga inte vad invandringen kos-tar, för den frågan är fel ställd. Invandringen kan blien stor tillgång. Det är inte invandringen som kostar.Det är segregationen som kostar.Anf. 4 ():Herr talman! Hemma i min bostad har jag en glas-ruta som består av många olikfärgade glasbitar. Till-sammans bildar rutan med de många olika glasbitarnai olika färger en vacker helhet. Så vill jag också hasamhället. Det ska vara ett samhälle med många olikalivsstilar och kulturer, där människor med olika bak-grund och åsikter tillsammans skapar en vacker hel-het.För att det ska vara en glasruta krävs det också attden hålls ihop på något sätt. Det måste finnas ett kittsom gör att glasrutan blir en glasruta och inte baralösa glasbitar. Kittet måste också finnas i samhället.Det måste finnas ett gemensamt kitt som håller detsamman, en gemensam värdegrund som gör att vihåller ihop vårt samhälle.För att stimulera diskussionen om de värden somär grunden för demokrati, mänskliga rättigheter ochett mångfaldens samhälle har vi kristdemokraterlänge krävt att en värdekommission inrättas. En vär-dekommission efter norsk modell skulle kunna bidratill ett bättre samtal om värderingar runtom i landetmellan svenskar och invandrare, mellan olika genera-tioner och mellan stad och land. Jag tror att en värde-kommission skulle kunna spela en viktig roll i detlångsiktiga arbetet med att följa upp exempelvis denlag mot diskriminering i arbetslivet som vi har i dag.Vi vet att det finns människor med utländska ef-ternamn som blir förbigångna när de söker jobb. Allahar vi i storstäderna träffat på taxichaufförer somkommer från andra länder och har akademisk utbild-ning men som inte hittar en arbetsplats i förekommer ren och skär diskriminering iSverige, trots våra lagar. Det måste vi erkänna. Själv-klart ska vi bekämpa detta varhelst det dyker upp.Men det räcker inte med lagar. I grunden handlar detom värderingar och attityder och självklart om vilkenmänniskosyn vi har.Herr talman! brukade er-känna att integrationspolitiken har misslyckats. I dagsäger hon inte det, tvärtom. Hon säger att vi inte harnått målen.Frågan måste ställas: Vilket ansvar tar regeringenefter regeringsinnehav?Frågan kanske är allvarligare än så. Det finns enrad fakta som visar på integrationspolitikens miss-lyckande. I egen årsbok om förraåret kan vi läsa att av flyktingarna i ärsjälvförsörjande efter tre . I är själv-försörjande efter endast några månader. Det är storaskillnader.