prot · GP0951 · 2002-01-15 00:00:00 — Tidigarehar koncenterat sig på att föreslå ned-läggning av arbetsmarknadspolitiken.I en interpellation som jag besvarade den 27 no-vember ställde frågan om hur alla ska fåett arbete. Jag gick då igenom en lista över regering-ens åtgärder inom arbetsmarknadspolitik, regionalpo-litik och transportpolitik för att säkerställa en fortsattgod utveckling på arbetsmarknaden.Frågan ställs återigen i denna interpellation. Jagvill i denna del av interpellationen hänvisa till detsvar jag lämnade den 27 november.Interpellationsdebatten kom attberöra beräkningar av det som de kallarden "verkliga arbetslösheten". Jag tycker det är braatt interpellationens andra fråga ger mig tillfälle attåtervända till ämnet.Kent påstår att SCB redovisar att ungefär700 000 personer saknar ett riktigt arbete. Jag hållerinte med om detta påstående.Moderaterna är kritiska till regeringens politik,och man vill blåsa upp antalet arbetslösa genom ten-dentiös användning av SCB:s och andra myndigheterssiffror.I senaste arbetsmarknadspolitiskapartimotion finns en uppställning där "antal männi-skor i arbetsför ålder som inte har ett riktigt arbeteeller som vill arbeta mer" anges till 654 400.För att nå summan 654 400 räknar moderaternamed 107 000 latent arbetssökande. Latent arbetssö-kande är de som vill och kan arbeta men som intetillhör arbetskraften.Hit hör exempelvis sommarlovslediga gymnasie-ungdomar som av någon anledning inte sökt feriear-bete. Av de utanför arbetskraften som säger att mankan och vill arbeta finns i åldersgruppen 16till . När man är så ung har de flesta skolgångkvar innan man är redo för arbetslivet. Det är därförvilseledande att summera latent arbetssökande medarbetslösa och deltagare i arbetsmarknadspolitiskaprogram.För att nå summan 654 400 räknar moderaternamed 40 000 i . Siffran kommer intefrån SCB utan kan ha kommit till genom att modera-terna antar att hälften av de studerande i Kunskaps-lyftet är arbetslösa som när som helst skulle kunna gåtill ett förvärvsarbete.Så är inte fallet. AMS och beräknar att48 % av dem som deltar i vuxenutbild-ning, där ingår, är inskrivna vid ar-betsförmedling. Men man kan studera i Kunskaps-lyftet deltid som man är arbetslös hel- ellerdeltid med arbetslöshetsersättning, och man kan stu-dera i som en del av ett arbetsmark-nadspolitiskt program. Man kan också tillhöra kate-gorin latent arbetssökande som man stude-rar i Kunskapslyftet.En stor del av dem som ingår i siffran 40 000finns alltså med i de andra posterna i moderaternasuppställning.För att nå summan 654 400 lägger moderaternatill 224 000 undersysselsatta. Man räknas som under-sysselsatt om man uppger att man vill arbeta flertimmar. I genomsnitt vill man öka sin arbetstid med11,. Att summera anställda somsäger sig vilja arbeta mer med arbetslösa och deltaga-re i arbetsmarknadspolitiska program är vilseledande.Slutsatsen att ungefär 700 000 personer saknar ettriktigt jobb är ett moderat debattinlägg som inte stödsav fakta, och jag ser ingen anledning att för tillfälletföreslå förändringar i arbetslöshetsstatistiken.Anf. 52 ():Herr talman! Till att börja med önskar jag nä-ringsministern ett gott nytt år och tackar för svaret.Trots att det är valår hade jag vissa förhoppningar omatt ministern och jag skulle kunna läsa statistiken påsamma sätt, men av svaret att döma blir det nogganska svårt.Statistik är dock viktig för regeringen. kundeman i tidningen läsa att AMS-chefen beslutat attAMS ska använda tre fjärdedelar av sin budget undervåren. Han säger att detta inte är någon politisk styr-ning - detta är ganska otroligt - utan att insatsernabehövs mest under våren.Det är märkligt hur det kan skifta. ,mitt under brinnande högkonjunktur, ökade AMSsina åtgärder , och antalet individer sombefann sig i åtgärder var 30 000 fler i november 2000än . Syftet med denna operation varlika uppenbart som det är , attfixa statistiken för den sittande regeringen. Hösten2000 var det att få ned den öppna arbetslösheten till4 % och att hjälpa regeringen att inte hamna isamma sits som dess tyska kolleger, som också harproblem med att skapa förutsättningar för fler nya ochlivskraftiga jobb.Både den socialdemokratiska regeringen ochAMS verkar bry sig mer om statistiken än om dearbetslösa människorna. Fakta från visar att fördelning-en av åtgärder snarare styrs av arbetsförmedlingarnasadministrativa krav än de arbetslösas behov.Ministerns svar ger ju inte vid handen att någotnytt ska hända i övrigt, utan genom AMS-åtgärdernadöljs den verkliga arbetslösheten, allt för att få enbättre statistik, inte fler jobb.Vi moderater vill få fler jobb genom att skapa ettbättre företagsklimat, att det ska löna sig att arbetagenom att inkomstskatterna sänks och att vi minskarregelverket och byråkratin. Vi vill modernisera ar-betsrätten. Vi vill bryta upp de offentliga monopolen,lägga om arbetsmarknadspolitiken och göra om AMSi grunden. Vi har alltså en hel del förslag om vad vivill göra. Men socialdemokraterna och ministern hartyvärr inget annat att föreslå än fler AMS-jobb.Vad gäller statistiken som ministern angriper ossför har vi aldrig sagt att vår statistik är precis på män-niskan rätt. Men statistiken är ju så snårig och svårsom den är att läsa, och regeringen gör minsann ingetför att underlätta läsningen. Men vår statistik byggerfaktiskt på SCB:s statistik enligt följande,och jag ska upprepa de här siffrorna ytterligare engång för ministern för att belysa hurdan situationen iSverige faktiskt är.Vi har 164 000 officiellt arbetslösa. Vi har122 000 i arbetsmarknadsåtgärder. Vi har en sam-manlagd officiell arbetslöshet på 286 000, vilket är6,. Till detta har vi latent arbetssökande, somfaktiskt söker jobb, det är därför de är latent arbetssö-kande, och inte som ministern säger att det rör sig omett par timmar här. Vi har arbetslösa inom Kun-skapslyftet, ca 40 000. instiftadesfaktiskt för att ge de arbetslösa möjlighet att få ut-bildning. Det har ju den socialdemokratiska regering-en gjort. Vi har undersysselsatta på 248 000. Alltså ärdet 709 000 människor som står utan arbete.Jag ställde frågan: Vad gör ministern åt detta?Och jag kan konstatera att jag inte har fått något somhelst svar på detta. Jag hoppas att jag kan få någotsvar på detta nu.Anf. 53 Näringsminister ():Herr talman! Vi kan ju diskutera den här fråganmånga gånger, men jag håller mig till den offentligastatistiken. Det är så att latent arbetssökande sökerinte jobb. De gör inte det. De anger i att deskulle kunna jobba, men de söker inte jobb. Det är detsom skiljer.Jag skulle kunna ta lite annan statistik, som ju ärspännande med tanke på vad som har hänt.1994, , då när socialdemokraterna togöver efter det borgerliga styret, var antalet sysselsattamellan 20 och 3,9 miljoner. , november2001, var det 4,2 miljoner, alltså 300 000 fler.Om man tittar på antalet sysselsatta i procentmellan 20 och som är regeringens mål så var det74 % och det var 2001, alltsåplus 4 %.Antalet öppet arbetslösa var 330 000, och ärdet 164 000. Det är alltså en minskning med 166 000,och det är samma statistik; vi har inte ändrat statisti-ken.Andelen arbetslösa av arbetskraften i procent, dvs.den öppna arbetslösheten, var , och i november2001 var den . Det är minus 4 %.Sedan kommer vi till en poäng här: Antalet delta-gare i program var 200 000. Men i no-vember 2001 var det faktiskt bara 116 000, dvs. detvar 84 000 mindre! Andelen deltagare i program avarbetskraften var av den totala arbetskraften. Nu2001 var det 2,5 %.Deltidsarbetslösa som är anmälda vid arbetsför-medlingen var 140 000. var det 90 000.Arbetskraften var 4,3 miljoner och denvar 4,4 miljoner 2001. Det är alltså plus hundra tusen.Jag har svårt att förstå de angrepp som man görmot den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken.Den har ju - det säger man ju allmänt - i varje fall,om jag ska försöka uttrycka mig lite ödmjukt, varit enliten framgångssaga. Vi har lyckats på alla områden,och har vi tagit samma statistik över vad somgällde 1994 och vad som gällde 2001. Det som harhänt är ju framför allt , då vi har fått enväldig ändring.Det är klart att man kan säga att vi har fått tillväxtoch att vi har fått expansion i ekonomin. Jag hållermed om det. Men min poäng som jag visar med denhär statistiken är att vi har avsevärt färre i arbets-marknadspolitiska åtgärder än vad vi hade 1994 - detär en poäng - och vi har avsevärt färre arbetslösa. Detberor faktiskt på att vi har fått, om man använder detuttrycket, riktiga jobb. Människor har kommit ut påarbetsmarknaden. Vi har också tillsett att de som integör det får arbetsmarknadspolitiska åtgärder så att dekommer ut på arbetsmarknaden.Anf. 54 ():Herr talman! Näringsministern lyckades faktisktfå fram ett verkligt bevingat ord här: Vi har lyckats påalla områden! Med ca 700 000 människor utanför denordinarie arbetsmarknaden säger ministern: "Vi harlyckats på alla områden". Det tycker jag är ganskaotroligt. Ser man inte på alla dessa individer som stårutanför arbetsmarknaden? Ser man inte på alla dessaindivider som går i AGA? De tycker nog inte attministern har lyckats på alla områden. Ser man hellerinte den situationen att vi under de borgerliga årenhade en lågkonjunktur, men har vi haft en hög-konjunktur? Att jämföra detta är som att jämföraäpplen och päron. Men visst, jag tar gärna till migministerns ord: Vi har lyckats på alla områden. Att ensocialdemokratisk minister kan stå i kammaren ochsäga detta, det tycker jag är förvånansvärt. Jag skullealdrig ha tagit de orden i min mun om jag var minis-tern. Oavsett vilka siffror man räknar med - 500 000,600 000 eller 700 000 - så tycker jag det är fantas-tiskt.Till detta ska då läggas sjukskrivningarna. Detkan konstateras av statistiken att de längre sjukskriv-ningarna, , har ökat frånnovember 1997 till . Detta motsvarar146 000 årsarbeten eller närmare hälften av den ök-ning som redovisas för den reguljära sysselsättningenunder . Till detta kommer kostnader förallt kortare sjukskrivningar, . Andelsmäs-sigt utgör dessa av det totala antalet sjuk-skrivningar.Redan att de långa sjukskrivningarna har för-dubblats innebär dubbla problem. Stats-budgeten belastas med ökade kostnader som minskarutrymmet för angelägna reformer som skattesänk-ningar och satsningar på skolan. Men inte nog meddet. Vad gör egentligen regeringen? Man följer ut-vecklingen lite passivt, och man kan väl knappastsäga att vi har en bra fungerande arbetsmarknad.Låt mig gå tillbaka till regeringens eget folk; debrukar ju faktiskt vara ganska duktiga på att intebeskriva läget i alltför pessimistiska termer åtminsto-ne. Regeringens egen utredare, , harförsökt spegla den verkliga sysselsättningen. I rap-porten En handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivetdrar utredaren slutsatsen att med nuvarande utveck-ling av sjukfrånvaron kan man inte nå riksdagenssysselsättningsmål. Man når alltså inte detta överhuvud taget.Det är ju faktiskt inte så, ministern, att bara vi ärbekymrade över arbetslösheten - även om ministerninte verkar vara det speciellt mycket. Det var inte sålänge sedan det var ett TV-program, som ju knappastvi moderater kan tänkas ha gett upphov till, där manfaktiskt konstaterade att arbetslösheten låg kring600 000 - 700 000. Är det så att TV:s uppgifter pånågot sätt är manipulerade? Eller är det den under-sökning som man gjorde där som inte är riktig? Förman kom faktiskt fram till precis samma siffror.Min fråga till ministern är, om man nu inte vill geupp statistiken: Är det viktigare att man har ett fyra-procentsmål än att man försöker att få människor iarbete? Att ha så höga siffror i arbetslöshet under enhögkonjunktur, det må jag säga: Där kan ministernvara unik. Mer än unikt är att säga att man har lyckatspå alla områden. Det tycker jag är enförvånansvärd inställning med så många människorarbetslösa. Men som sagt var: Jag väntar fortfarandepå att få svar på de två frågor jag ställde, och det voreintressant om jag kunde få det i ministerns inlägg somkommer nu.Anf. 55 Näringsminister ():Herr talman! visar stor indignationöver det jag säger. Jag menar inte att vi har lyckats iförhållande till de krav vi ställer på att få ned arbets-lösheten. Självklart det en tragedi med varje männi-ska som är arbetslös och inte kan få ett jobb. Minpoäng är den radikala förändring som har skett efterden borgerliga regeringen. Den uppfattades tydligeninte. Vi har lyckats på alla områden. Jag håller migtill samma statistik som förut. Jag ska inte dra denigen. Vi har ökat antalet sysselsatta med 300 000. Vihar minskat arbetslösheten . Antalet arbets-lösa var tidigare 330 000 och är 164 000. Enligtde bedömningar som gör skulle innebäraatt arbetslösheten var 1 ½ miljon under den tiden. Jagvill inte säga att den var det.Det är inte 700 000 människor som står utanförden ordinarie arbetsmarknaden. Det har jag ocksåvisat med min genomgång.Målet om är viktigt av många skäl. Men detviktigaste är det s.k. sysselsättningsmålet. När vi togöver 1994 var det som varsysselsatta. Vårt mål är att siff-ran 2004 ska vara . Det är det viktigaste målet.Men det är också viktigt att de som är arbetslösa gesmöjlighet till en åtgärd. Det har visat sig under årensedan 1994 att de människor som har varit föremålför en åtgärd har haft det lättare att komma in i ettnytt jobb när konjunkturen har vänt eller det har varitefterfrågan på viss arbetskraft inom vissa sektorer.Det jag har sagt om att lyckas ska ställas i förhål-lande till situationen 1994. Jag delar uppfattningen attingen regering har lyckats så länge någon är arbetslössom kräver och vill ha ett jobb. Det är viktigt att slåfast.Kent tar också upp de långtidssjuka. Jagdelar uppfattningen att det är ett av de största problemvi står inför . En del av förklaringen kan vara attvi nu har så många i arbete. Ju fler som arbetar, destofler som är ganska sköra. De har svårare att klara avtempot. Det är inte alltid arbetsorganisationen gör attmänniskor går till jobbet med glädje. Det gäller bådeinom den offentliga sektorn och den privata. Rege-ringen ska återkomma till åtgärder för det, med ut-gångspunkt från förslag. Antalet sjuk-skrivna, inte minst de långtidssjukskrivna, är ett jätte-problem. Det är en mycket viktig fråga att ta i.Anf. 56 ():Herr talman! Det är skönt att ministern ser någraproblem och inte enbart en ljus framtid. Det gör kan-ske inte människorna. Han är orolig vad gäller delångtidssjuka. Det är ett problem, både för landet ochde enskilda individerna.Det här med statistik är ganska svårt. har en viss förmåga att lätta upp statistiken.Får jag hänvisa till att den officiella sysselsättning-sökningen äts upp av den ökande sjukfrånvaron, en-ligt regeringens utredning. Andelen faktiskt syssel-satta personer i arbete ökar enligt Regeringskanslietseget utredningsmaterial endast blygsamt, från 70,7 %till . Det är möjligt att ministern inte hunnitläsa de siffrorna. Men det är faktiskt taget från erteget kansli. Det gör att man inte alls når det syssel-sättningsmål som man tänkt sig. Därför är det viktigtatt man tar tag i sjukfrånvaroorsakerna. Där har viinte sett speciellt mycket från regeringens sida, merän att man i vanlig ordning tillsätter ett antal utred-ningar.Jag har fortfarande inte fått svar. Jag är förvånadöver att jag inte ser några initiativ från ministerns sidaför att de som är arbetslösa ska få möjlighet till ettarbete. Vilka förändringar tänker regeringen göra iarbetsrätten? Vilka förändringar tänker man göra överhuvud taget? Man gör ingenting utan säger enbartpassivt att man inte tror på siffror. Mas-sor av människor går arbetslösa. Jag hade nog för-väntat mig att ministern skulle ta det på större allvar.Jag hade förväntat mig att ministern under jul ochnyår skulle ha tänkt igenom vad man kan göra för attöka antalet jobb i . Tyvärr får vi konstatera attdebatten förs på samma sätt som vanligt.Anf. 57 Näringsminister ():Herr talman! Jag hade förväntat mig en mer seriöshantering av statistiken när det gäller arbetslösa. Jaghade förväntat mig att vi skulle kunna föra en bättrediskussion, med utgångpunkt från den statistik somalla erkänner. Jag hade förväntat mig en annan dis-kussion. Det är inte 700 000 arbetslösa. Det har jaglett i bevis. Jag utgår inte från något TV-program. Jagnegligerar inte det, men jag utgår från den statistiksom finns från , SCB och AMS. Den statistikenanvändes också under den borgerliga regeringen. Jagtror inte att socialdemokraterna ifrågasatte statistikendå. Möjligtvis hade de synpunkter på annat.Vi har höjt det s.k. sysselsättningsmålet från 74 %sedan den borgerliga regeringstiden till . Vi harett mål att klara av till 2004. Jag är övertygadom att vi kommer att klara det.Kent ställer frågan vad ministern tänkergöra åt 224 000 personer som är undersysselsatta.Syftet med siffrorna från som till är en konjunkturbedömning, för att kun-na beräkna kapacitetsutnyttjandet i ekonomin. Detviktigaste med tabellerna är att redovisa ej utnyttjatarbetskraftsutbud räknat i antalet timmar. Moderater-na beaktar inte det utan omtolkar siffrorna för att visaett fiktivt högt antal arbetslösa. Jag ska nämna ettexempel. Det finns de som arbetar iveckan och ändå uppger att de vill arbeta mer. Deräknas då in bland de undersysselsatta. Moderaternalägger ihop arbetslösa personer med heltidsarbetandeför att komma fram till en hög siffra för arbetslöshe-ten.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på interpellation 2001/02:96 omStockholms trafiksituationAnf. 58 Näringsminister ():Herr talman! har frågat finans-minister vad han avser att vidta föråtgärder för att staten ska satsa på nya vägleder iStockholmsregionen så att fordonstrafiken fungerar idensamma. Eftersom jag är ansvarigt statsråd förtrafikfrågor besvarar jag interpellationen.Jag delar uppfattning om att trängselnpå vägarna i gör att pendlingsti-den till arbetet blir lång. I har dearbetande den längsta arbetsresan räknat , i stor-leksordning dubbelt så lång som ett snitt för landetsom helhet.Jag delar också åsikt att insatser behö-ver genomföras för att förbättra transportsituationen iStockholmsregionen. Jag kan nämna att Stockholmslän svarar för ungefär en fjärdedel av landetstotala bruttonationalprodukt och regionens produk-tionsandel i exempelvis kunskapsintensiv industri ärännu högre. är regionen ofta en första eta-bleringsplats för nya näringar och företag i en viss tid av utveckling sprids sedan företagoch verksamheter till andra delar av landet och bidrartill en positiv utveckling även där. Det ligger därför ihela intresse att menockså övriga kan utnyttja sina produk-tionsförutsättningar så bra som möjligt. Ett väl funge-rande transportsystem är av stor betydelse i det sam-manhanget.Westman frågar hur staten ska satsa på nya vägle-der i . Min uppfattning är attproblemet i första hand inte är att klarlägga vad sombehöver göras. Det behövs kapacitetsförstärkningarbåde på vissa infartsleder och genom att skapa tvär-förbindelser som ofta saknas . Min uppfattningär också att det behöver genomföras stora satsningarinom kollektivtrafiken. Nej, problemet är snarare attfinna hållbara politiska majoriteter i syfte att kunnaåstadkomma angelägna investeringar.Regeringen har därför tillsatt en särskild bered-ningsgrupp med uppgift att skapa förutsättningar fören stark gemensam uppfattning i regionen om vilkainsatser som ska genomföras. Beredningsgruppen,som antagit namnet Stockholmsberedningen, skaockså till regeringen lämna förslag på utbyggnadereller andra typer av insatser för att förbättra transport-situationen.Emellertid upplever jag ofta att finns en oförståel-se för hur svårt det varit att i Stockholmsregi-onen kunna enas om angelägna utbyggnader. Kanskesärskilt från lokal nivå där mycket av beslutsfattandettrots allt sker. Ett aktuellt exempel är Stockholmsstads oförmåga att välja alternativ och slutföra detalj-planearbetet för finns också en utbredd oförståelse för denplaneringsprocess som varje väg- eller spårutbyggnadföregås av. Här är det kommunala planmonopoletavgörande vid utbyggnader i tätorter. Planeringen tarofta tid, men den är en god garant för att olika sam-hällsintressen vägs mot varandra. I planeringen be-handlas också enskilda intressen på ett rättssäkert sätt.Det kan gälla exempelvis markägares intressen.Riksdagen beslutade om rege-ringens infrastrukturproposition. Den innebär enkraftfull satsning för infrastrukturen jämfört meddagens nivå. Mycket kommer att satsas på att rustaupp, vidmakthålla och underhålla dagens väg- ochjärnvägsnät. Satsningen på nya järnvägar är kanskestörst. Men jag menar att en hel del nya vägar ocksåska kunna byggas. Många har klankat på att plane-ringsramen för vägar är för liten. Jag vill säga att denär lika stor som tidigare vad gäller nationella vägar.Flera av de vägobjekt som tar upp är där-emot att betrakta som regionala och för dessa harplaneringsramen i stort sett fördubblats.Jag ser fram emot att ta del av Stockholmsbered-ningens förslag till utbyggnader som ska lämnas nupå torsdag. Min uppfattning är att om det förslaget ärväl förankrat så kan det bli ett mycket bra underlagför trafikverken och länet när de ska upprätta investe-ringsplanerna för vägar och järnvägar för kommandeinvesteringsperiod 2004-2015.Anf. 59 ():Herr talman! Jag vill först tacka näringsministernför svaret. Jag noterar den positiva tonen. Jag tänkerinte som i föregående interpellationsdebatt diskuteraen massa statistik. Det behövs inte när man talar omtrafiksituationen i Stockholm.Själv kommer jag från . Där har vi en tvär-väg som heter som går mot . Detär en regional väg, med andra ord statens väg. Denhar över dubbelt så mycket trafik som motorvägenutanför . Den statistiken talar för sig själv. Såser det ut på många ställen i hela Stockholmsområdet.Jag konstaterar vidare att vi är överens om att detfinns mycket stora trafikproblem i Stockholmsområ-det. och dess möjligheter att växa ärmycket viktiga för landet. Ett väl fungerande trans-portsystem är av stor betydelse i detta sammanhang.Stockholmsregionen växer med 20 000 invånareper år. Regionen har inte sett några stora infrastruk-turinvesteringar sedan Essingeleden öppnades . Sedan den gången har regionen vuxit med likamånga människor som Malmös invånarantal.Utvecklingen ställer krav på infrastrukturen. Tra-fiksystemen i huvudstadsregionen är utnyttjade tillbristningsgränsen. I för åren1998-2004 satsas på att rusta uppoch modernisera kollektivtrafiken. Det gäller huvud-sakligen tunnelbanan och pendeltågstrafiken.Men det räcker inte. Det måste också byggas av-lastande kringfartsleder. Kringfartsleder diskuterassom något självklart när det gäller , Sundsvallm.fl. orter, och har väl snart två ringleder.Men landets huvudstad saknar fortfarande en komp-lett kringfartsled.Näringsministern påstår att flera av de vägobjektsom jag tagit upp är regionala. Förbifart Stockholmingår i den nationella vägplanen. Även en komplettringled runt är en nationellangelägenhet som knappast kan betecknas som regio-nal.Näringsministern säger också i sitt svar att plane-ringsramen är lika stor som . Då luras nä-ringsministern lite, eftersom planeringsperioden denhär gången är mot tidigare . Dessutom vetnäringsministern att ingen regering kan ha kontrollöver en sådan lång tidsperiod.Fakta är dessutom att ramen är otillräcklig påvägsidan. För nationella vägnätet - för Stockholminnebär det Europavägarna - finns det 39 miljarderavsatta i infrastrukturplanen för 2004-2015. Om manbara ser till de objekt som och RegionStockholm har tittat på krävs det 45 miljarder förStockholmsregionens behov. Då tänker jag på yttretvärleden med Förbifart , Österleden. De äter i princip upp mer är hela dennationella ramen.Anf. 60 ():Herr talman! Detta är en intressant fråga. Möjli-gen blir jag lite tjatig eftersom det är något som jagtalat om tidigare i kammaren. Jag vill gärna instämmai vad näringsministern säger. En fjärdedel av landetsbruttonationalprodukt produceras i Stockholmsområ-det. Det är inte helt oväsentligt för landet som helhet.I avsikt att förbättra möjligheterna ingicks enöverenskommelse som gick ut på att förbättra miljön,få en bättre framkomlighet och en regional utvecklingi .