prot · GP09118 · 2002-06-03 00:00:00 — Åtminstone den studien tyder på atten framgångsfaktor som bidragit till att är detenda land som verkligen har uppnått målet om atthögst av befolkningen ska röka kan vara att vihar snus som en möjlighet att upphöra med rökandet.Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Vi är överens om att detta snusförbudi EU är dumt och att det är svårt att förstå när mantittar på alla andra varor med diskutabel hälsoeffektsom man tillåter enskilda människor runtom i Europaatt själva bestämma om de vill bruka eller inte.Men även om man tycker att detta är att sila myggoch svälja kameler med tanke på proportionernaskulle jag vilja påstå att det finns många ännu värreexempel på sådana dumheter än detta. Så i dumhets-branschen är detta kanske inte det allra grövsta. Mankan t.ex. se hur det ser ut med EU:s tobakspolitik. Detär inom den ligan som jag just nu gör minjämförelse. som man nu säger att tobakenär så hälsofarlig att den inte får brukas i form av snusutanför har samma EU en politik som innebäratt man subventionerar tobaksodlingen med storabelopp, och jag ska redogöra för vilka belopp dethandlar om. För att man ska förstå vilka belopp somdet handlar om ska jag jämföra med hur man stöderspannmålsodlingen i . Den stöder man i dagmed per hektar. Det tycker jag är ganskageneröst. Men stödninivån för tobaksodling - tobaksom anses så farlig i form av snus att det inte fårsäljas av snusfabriken - är inte per hektar. Det är alltså en subvention somär mellan tio och tjugo gånger så stor som detgenerösa stödet till våra skånska vetebönder. Ochbönderna i får alltså mer per hektar än allaandra bönder i . I det sammanhanget blir EU:ssnuspolitik än mer obegriplig.Min åsikt är att det ligger i intresse bringar reda i denna fråga. Det handlar också omEU:s anseende och respekt. Men vi måste konstateraatt detta är en ganska meningslös strävan. Det ärett slöseri med våra resurser. Vi måste inrikta vårtEU-arbete på områden där vi kan åstadkomma resul-tat. Men det handlar om att försöka sträva efter att fåandra betingelser , så att förståelsen fördetta kan växa och så att vi också i kan fådetta till en lukrativ och sysselsättningsbringandeexportnäring. Jag tror nämligen att det finns förutsätt-ningar för det. Men snus kommer aldrig att bli enjätteprodukt i övriga . Jag är inte heller såövertygad om avvänjningseffekten av snuset, ävenom socialministern har intygat för mig att snuset varhelt avgörande för att han till slut lyckades sluta röka.Han kommer säkert att driva denna fråga med fullkraft bland sina kolleger i EU. Men jag tror att vi fårvila på denna fråga från regeringens sida och låtaandra göra det jobb som kan behövas, så får vi hop-pas att det blir bättre förutsättningar för detta fram-över.Anf. 65 PER ():Fru talman! Jag ska inte använda all min talartidden här gången, eftersom vi tycks ha en så stor sam-syn i fråga om detta. Jag tycker att det är väldigtglädjande att snusfrågan nu behandlas på ett seriöstsätt. Jag tycker nämligen att det fanns när manmest skrattade åt snusfrågan och inte tyckte att denvar viktig. Men det är den faktiskt, bl.a. som en sym-bolfråga. Den är också viktig för alla de somtvingas åka över gränsen och bära på sig så mångarullar snus att deras bilar blir nästan överbelastade.Där finns det människor som verkligen lider av dettasnusförbud. Jag tror också att snuset kan hjälpa väl-digt många att ta sig ur rökningen.Dessutom är snuset inte ointressant ur exportsyn-punkt. Jag vet att just nu sysselsätterknappt 350 personer i , kansket.o.m. i handelsministerns valkrets, och för närvaran-de gör en investering på ungefär ½ miljard kronor ien ny fabrik. Bortsett från principfrågan och hälsofrå-gan tycker jag att det även är väl värt att komma ihågatt detta är en näring som förhoppningsvis kan bidramed lite exportinkomster i framtiden.Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska inte heller förlänga debattengenom att tillföra så många ny moment. Jag vill baraintyga att också jag tycker att det faktiskt är en frågasom är lite viktigare än den framstår.Vi minns alla vilka kolossala proportioner somden här frågan fick. Jag tycker att vi i efterhand kanbeklaga att vi lade mer krut på snusfrågan än på alko-holfrågan. Vi nådde ett permanent och stabilt undan-tag för del på snusområdet. Men det som vilyckades åstadkomma i samma förhandling på alko-holområdet visade sig inte hålla måttet. Och vi har tvingats överlåta beslutanderätten över dessafrågor bort från på ett sätt som ingen av ossönskade i medlemskapsförhandlingarna och på ett sättsom regeringen trodde sig ha lyckats styra bort ifrånmed de förhandlingar som var. Men det är en frågasom för många människor anger vad EU handlar om,vad EU sysslar med, hur EU:s logik ser och vilkengrad av byråkratisering som EU ägnar sig åt. Och detär en skönhetsfläck för EU:s anseende.Jag är inte själv rökare och ingen expert på dettaoch kan inte vittna om hur det går till att sluta. Menäven om snus hjälper en del människor att sluta röka- och jag vet att företaget gärna betalar kampanjer föratt upplysa om detta - så är snus också en inkörsporttill rökning. Det är inte helt oproblematiskt. Ochprecis som Per säger så talar vi inte om någonhälsoprodukt utan om en produkt som vi är överensom inte är särskilt hälsobringande men som är långtmindre skadlig än många andra produkter som viaccepterar att människor själva får fatta beslut ombruket av. Det är nog viktigt att man har proportio-nerna klara för sig.Men EU handlar i väldigt hög grad om samarbetekring frågor som är väldigt konkreta och som vid enförsta anblick kan få människor att dra på munnen närman beskriver vad det handlar om. Men det är kringsådant här som vi måste ta vårt samarbete på allvar,eftersom det är summan av alla dessa små saker somär EU:s inre marknad. Och som ett litet land har viallt intresse av att ställa höga krav på kvaliteten påbeslutsunderlag och på argumentation från dem somdriver fram den här typen av byråkratiska lösningar.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2001/02:412 omforskning av seyfoAnf. 67 Utbildningsminister ():Fru talman! () har frågatmig på vilket sätt som regeringen tänker arbeta för atttillgodose behovet av att vidare och klargörandeforskning om seyfo samt assyrierna/syrianernas iden-titeter och historia verkligen kommer till stånd. vill också veta på vilket sätt regering-en tänker arbeta för att den svenska minoriteten assy-rier/syrianer får full historisk och nutida upprättelse.Redan 1997 startade på initiativinformationssatsningen Levande historia. Syftet varatt sprida kunskap och information om Förintelsen.1999 inrättade regeringen en kommitté för att utredaetablerandet av ett Forum för levande historia. 2003öppnar myndigheten för levande historia meduppgift att stärka människors vilja att aktivt verka föralla människors lika värde. Levande historia skafrämja arbete med, diskussion om och reflexion överdemokrati, tolerans och mänskliga rättigheter i samti-den utifrån historiska perspektiv.Levande historia har kopplat samman sin verk-samhet med den forskning som bedrivs vid universi-tet och högskolor. Som exempel vill jag nämna semi-nariet Att jämföra folkmord, men även det seminari-um som arrangerades , , dåLevande historia genomförde ett seminarium på som behandlade folkmordskon-ventionen och övergreppet på assyrier/syrianer 1915.Levande historia planerar att utveckla detta seminari-um och genomföra det på fler platser i höst.Som säkerligen redan vet, av-gör universitet och högskolor till den allra störstadelen själva inom vilka områden de vill att undervis-ning, forskning och forskarutbildning ska bedrivas.Flera av våra lärosäten bedriver forskning om Mel-lanöstern ur en mängd olika aspekter och såväl inomde samhällsvetenskapliga som inom de humanistiskavetenskapsområdenas perspektiv. Dessutom initieraderegeringen programmet för studier kring Förin-telsen och folkmord vid universitet.Mot bakgrund av de beskrivna projekten och denforskning som redan pågår, anser jag att det inte äraktuellt för regeringen att inrätta ytterligare en verk-samhet som ska bedrivas särskilt av lärosätena. Omlärosätena anser att forskningen om seyfo behöverstärkas ytterligare, så får lärosätena själva skapa ensådan profilering.Sverige är i sin utrikespolitik tydligt när det gällerdemokrati och betydelsen av demokratiska processer ialla stater. kritiserar också länder som inte ärdemokratiska och som inte respekterar de mänskligarättigheterna.Regeringen kommer - såväl inom EU som vidbilaterala kontakter och genom stöd till organisationersom arbetar med mänskliga rättigheter - att fortsättaverka för att ska leva upp till sina löften ochförbättra bl.a. minoriteters ställning i enlighet medinternationella åtaganden.Anf. 68 ():Fru talman! Först vill jag tacka för svaret på enför många, inklusive mig själv, angelägen och viktigfråga. Framför allt tänker jag på de tiotusentals assy-rier/syrianer och kaldéer som tvingats fly av rädslaför sina liv och som finns här i Sverige.Anledningen till att jag har ställt den här interpel-lationen är den hetsiga debatt som vi hadehär i kammaren med anledning avutrikesutskottets betänkande om mänskliga rättigheterm.m. Vad den hetsiga debatten handlade om varegentligen den formulering som finns på s. 53 i be-tänkandet: "Utskottet menar att det som drabbadearmenier, assyrier/syrianer och kaldéer under detottomanska rikets tid sannolikt skulle betraktas somfolkmord enligt konvention, om den hadevarit i kraft under den aktuella tidpunkten. "Den debatt som sedan följde blev kanske mer ensemantisk debatt om ordvalörer och en diskussion omvad som kan kallas för det ena eller det andra.I det betänkande som jag citerade ur står bl.a.följande på s. 54: "Utskottet menar att för att dettaskall bli möjligt fordras öppenhet och förutsättnings-lös historisk forskning." Vidare sägs det: "Utskottetkonstaterar att det finns omfattande dokumentationom vad som hänt mellan olika folkgrupper främst igränsområdena ////Armenien.Till stor del saknas dock källkritisk forskning kringdet existerande materialet. "Fru talman! Bl.a. detta uttalande av utrikesut-skottet är anledningen till att utbildningsministern ochjag står här i kammaren och visar att det behövskunskap inom detta område. En annan anledning äratt jag också vill pröva hållbarheten i utrikesutskottetsuttalande - i det här fallet skrivning. Redan i det kunskap som behöver komma till använd-ning och lyftas fram i ljuset.I min interpellation pekar jag bl.a. på den storamängd forskningsmaterial som redan finns men sombehöver katalogiseras, struktureras och komma tillfull användning. Det finns också många forskare bådei vårt land och i andra länder som är intresserade avatt forska vidare på seyfo-området. I finns det exempelvis en samling. Man har sam-lat in och producerat material som innehåller fleratusen titlar om det assyrisk/syrianska folkets historia.Men allt detta material som det tidigare ansvarat för ligger nedpackat i lådor.Bara det materialet skulle kunna iordningställas ochanvändas till ett informationscentrum eller bibliotek,men resurser saknas.Fru talman! Det är bra att statsminister och regeringens initiativ har resulterat iForum för Levande Historia. Som framgår av utbild-ningsministerns svar kommer det att bli enmyndighet. Regeringens engagemang får väl betrak-tas som unikt; det är mycket berömvärt. Många län-der i världen har också visat stor uppskattning för dethär initiativet.Fru talman! Det mesta som projektet arbetar med kretsar dock kring den judiskaförintelsen, åtminstone så som det framställs i medi-erna. Om jag säger att även andra folkmord, t.ex.seyfo - dvs. folkmord på assyrier/syrianer och kaldéer- samt det armeniska folkmordet under första världs-kriget och romernas öde under andra världskrigetmåste lyftas fram på dagordningen, säger jag inte detför att degradera Förintelsen utan för att vi genom flerexempel bättre ska kunna förstå denna mörka sida avmänskligheten.Håller utbildningsministern med mig så här långt?Anf. 69 Utbildningsminister ():Fru talman! Ja, jag håller alldeles med MargaretaViklund om vikten av forskning för att nå sanningoch för att vädra ut historiska händelser så att deperspektiv belyses som ofta har försvunnit i den mo-derna diskussionen. Detta är oerhört viktigt. Därför ärhistorieämnet och historisk forskning som sådanväldigt viktigt för samhället.Regeringen satsar ju på historisk forskning, bl.a.på en forskarskola i historia med Lunds universitetsom moderuniversitet och ett antal olika högskolorsom samverkar, för att stimulera nästa generation avhistoriska forskare att vilja bli forskare.Regeringen är dock mycket mer restriktiv med attpeka ut exakt vilka områden som ska beforskas. Därfinns det en väldigt bred samstämmighet i riksdagen.Jag tvivlar inte på att också ställerupp på principen om forskningens frihet och att manhar resurser att själv söka vilka forskningsområdensom bör beforskas.Jag anser, liksom , att det om-råde som pekar på är ett sådantviktigt forskningsfält som det verkligen är angelägetatt forskare bestämmer sig för att arbeta vidare med.Men därifrån till att säga att regeringen ska bestämmaatt forskarna ska arbeta på detta fält är ett långt steg.Därför är jag väldigt glad över att vi har den härtypen av initiativ från Levande historia med semina-riet och kanske en framtida seminarieserie om hän-delserna och övergreppen på assyrier/syrianer år1915. Det är klart att det kommer att inspirera männi-skor som deltar och kommer att väcka idéer och tan-kar om framtida forskningsprojekt.Sedan finns möjligheterna inom vårt forsknings-system att formulera forskningsansökningar, söka hosråd eller använda de pengar som finns t.ex. inomUppsalas program för studier kring Förintelsen ochfolkmord eller inom det nya forum som kommer attetableras. Men det blir en fråga för de aktörer somfinns där och de forskare som verkar där. Dessutomgäller det de prioriteringar som de gör. Det gäller dåfrågor som följande: Vilka forskare gäller det? Vilkenkvalitet är det på forskningsansökningarna? Hur skadetta prioriteras i förhållande till andra forskningsan-sökningar?Det som är så viktigt är att det är forskarna själva,inte regeringen, som gör just den bedömningen. Jagser alltså gärna ytterligare forskning också på dettaområde. Vidare ser jag historisk forskning som kolos-salt viktigt och som något som också påverkar förstå-elsen för konflikter och spänningar på ett för ossviktigt sätt. Detta öppnar sinnena för att förstå vadsom har hänt och vad som också kan hända i framti-den.Anf. 70 ():Fru talman! Det är väldigt positivt att utbild-ningsministern har en så välvillig inställning till justden här typen av forskning och till just det här områ-det.För många assyrier/syrianer är detta ett väldigtviktigt område när det gäller att finna sin egen iden-titet och för att förstå sin egen historia och vardag.I dag finns det tusentals svenska ungdomar som ärassyrisk/syrianska ungdomar som är födda och upp-vuxna här i men som lever i en traumasitua-tion med minnen och värderingar som har överförtsfrån den äldre generationen. De vet inte riktigt vetvad den står för. De unga växer upp med en hatkänslapå grund av vad som har skett med deras förfäder ochsläktingar. De kan inte frigöra sig från detta traumaeftersom det inte finns tillräckligt med kunskaper iämnet på grund av att ämnet är outforskat.Det finns så många varför och hur i hela den härfrågan. Därför är det oerhört viktigt att denna forsk-ning får fortsätta med det som faktiskt har påbörjats.Är ministern beredd att ge den här forskningensanktion och stöd - i alla fall på något sätt?Utbildningsministern säger i sitt svar att det ärupp till universitet och högskolor, och ytterst forskaresom är verksamma där, att bestämma inriktningen påsin forskning. Det är sant - absolut!Det skulle vara helt främmande för mig att enskomma på tanken att genom politiska direktiv styraden akademiska forskningen. Det vore helt fel. Denakademiska världens ständiga dilemma, inte minstnär det gäller humanistisk och samhällsvetenskapligforskning, är bristen på pengar. Små ämnen ellerforskningsområden får då ofta stryka på foten förstörre, mer övergripande ämnen eller forskningsom-råden. Vi har sett det bl.a. i där latinets ställningav och till är hotad och där har utvecklats och institutionens under-visningsämnen har tagits över av andra institutioner.I dag bedrivs det forskningsverksamhet om assy-rier/syrianer, bl.a. på . Men denforskningen, sägs det, kan komma att avbrytas om inte forskarna får förnyade anslag. Detvore minst sagt sorgligt om glömmer bort,diskriminerar, denna i det svenska samhället växandeminoritet, tycker man. Och det tycker jag också. Detanser jag verkligen, särskilt som också idebatten sagt att ämnet måste utfors-kas.Vad vi politiker kan göra utan att styra forskning-en är att skapa ekonomiska förutsättningar också förforskning kring ämnen som kanske inte ur ett striktekonomiskt perspektiv är direkt samhällsnyttiga.Genom att ställa ekonomiska resurser till förfogandeför forskning kring folkmord i vid bemärkelse, ochdit räknar jag även i högsta grad seyfo, kan vi politi-ker stimulera forskare vid universitet och högskoloratt dra i gång forskning om bl.a. seyfo. Det är vårapengar, men det är deras initiativ. Hur ställer sigutbildningsministern till att särskilda medel avsättsför folkmordsforskning i vid bemärkelse?Anf. 71 Utbildningsminister ():Fru talman! Det ser ut som att vi är helt överensnär det gäller diskussionen om att detta är ett angelä-get forskningsområde. Men det är klart att jag somansvarig för forskningspolitiken möter många likvär-digt angelägna forskningsområden. Om vi skulleflytta över beslutsmöjligheterna i fråga om vad vi skabeforska från forskarna själva till regering och riks-dag skulle vi hamna i en situation där forskningensfrihet skulle bli väldigt kraftigt reducerad.Det är därför jag ändå, inte för att jag vill varaomöjlig på något sätt, vill hålla emot den detaljre-gleringen. Jag förstår att ocksådelar den övergripande bedömningen.Jag ser gärna att man engagerar sig i detta forsk-ningsfält. Regeringen har ju också engagerat sig föratt stärka möjligheterna för humaniora, och inte minsthistorisk forskning. Dels har vi gjort det genom för-stärkningar av ämnesråd för huma-niora och samhällsvetenskap, där inte minst satsning-ar på unga forskares möjligheter att bryta en ny fors-karbana betyder mycket. Dels har vi avsatt en särskildsumma på 10 miljoner för forskning kring småämne-na. De behöver ett extra stöd. Dels handlar det om attbygga upp en forskarskola i historia, , en fors-karskola i moderna språk, en forskarskola i genusve-tenskap och skolor i flera ämnen som är viktiga förhumaniora och samhällsvetenskap.I den meningen stöder vi reellt och klart forskninginom det humanistiska fältet. ,som pekar på, är ju ett gott exem-pel på en högskola som har goda forskningsresurser,bättre än de flesta andra högskolor.Enskilda forskningsprojekt i en högskola är någotsom regeringen varken har kännedom om eller läggersig i. Det ingår just i forskningens frihet. Där kan detju vara så att ett forskningsprojekt pågår men sedankonkurreras ut av andra forskningsprojekt. Ett annatforskningsprojekt växer sig kanske så pass livskraftigtatt det tar över och tar resurser från andra fält. Denhär dynamiska processen vore det mycket skadligtom vi lade oss i direkt från och regering-ens sida.Jag har stor respekt för öns-kan. Jag pekar själv på det här som ett viktigt område.Vi har ett antal initiativ; förstärkning av humanistiskforskning, forskningsprogram kring folk-mord, forumet som snart öppnar och den seminariese-rie som också pågår i forskarvärlden kring dettaviktiga forskningsämne.Anf. 72 ():Fru talman! På något sätt tycker jag att utbild-ningsministern förminskar sig själv. Det måste finnasstora möjligheter för utbildningsministern att ocksåpåverka, att på något sätt lyfta fram en fråga och göraden aktuell och angelägen, i den position som utbild-ningsministern har. Jag ser stora möjligheter att ocksålyfta fram den här frågan.En annan möjlighet som finns är ju i projektet , som alltså hade ett seminarium i majpå om just seyfo. Det var jumycket bra. Det vore bra om det blev flera sådanakonferenser, sådana seminarier, som kan arrangerasruntom i för att sprida information om justden här bilden som jag har försökt att måla upp -väldigt svagt. Den är mycket stark egentligen.För att fortsätta det som redan har påbörjats behö-ver det inte inrättas någon ny verksamhetsgren. Detbehöver bara ges klarare direktiv till Levande historiaså att det inte blir enkelspårigt utan också får ett vida-re perspektiv, att ta sig an även de mindre kändafolkmorden. Det behövs också, som jag redan före-slagit, större anslag för att stimulera till folkmords-forskning på bred front.Under riksdagsdebatten , när seyfodiskuterades, var alla politiska partier eniga om attforskning var nödvändig i den här frågan. står viinför frågan om vi endast måste nöja oss med ordeller om det som diskuterades , dvs.forskning om seyfo, också blir verklighet. Då undrarjag om utbildningsministern nöjer sig med de uttaladeorden. Eller vill ministern handla i den här frågan?Det är min fråga till slut.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2001/02:420 omspecialskolor och resurscenterAnf. 73 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagavser göra för att den förändrade verksamhetsinrikt-ningen vid inte ska innebära en försämringav skolsituationen för något barn med funktionshin-der.Jag anser att situationen för elever med funktions-hinder kontinuerligt måste förbättras. Det är viktigtatt en fast skoldel vid även i fortsättningenfinns kvar. påstår således felaktigt idenna interpellation och i sin kampanjatt ska stängas trots att jag vid flera till-fällen här i redovisat att så inte är fallet.Som själv konstaterar i sin inter-pellation förutsätter verksamheten på resurscentretsamverkan med skoldelen vid . Samverkanmellan resurscentret och skolan gör att verksamheter-na berikar varandra och att man lättare kan ta till varaden specialpedagogiska kunskap som resurscentretbesitter. Bl.a. därför anser jag det vara viktigt att enfast skoldel även i fortsättningen finns kvar vid Ekes-kolan.Det är dock viktigt att verksamheten hela tidenutvecklas. Detta gäller både skolverksamheten ochresurscenterverksamheten. Därför låter regeringenutreda hur visstidsplaceringarna kan vidareutvecklas.Utredningen ska fokusera på den enskilde elevensbehov. Om elevens behov och förutsättningar så krä-ver bör en placering vid resurscentret även kunnainnebära att elevens hela skolgång förläggs till Ekes-kolans fasta skoldel.Utredaren ska dessutom analysera huruvida initi-ativ till en placering vid ska kunna tas avsåväl elevens vårdnadshavare och kommunen somEkeskolan. Utredaren ska också lämna förslag till hurgarantier kan skapas för att de elever, som behöverinsatser i form av en placering vid resurscentret, ock-så får en plats där. Vidare ska utredaren se över möj-ligheterna att överklaga ett fattat beslut.Därutöver har fått iuppdrag att kartlägga kommunernas förutsättningaratt ordna bra undervisning för elever med synskadaoch ytterligare funktionshinder.På detta sätt får vi de bästa förutsättningarna attutveckla resurscentrets verksamhet så att det på bästasätt kan tillgodose de behov elever med synskada ochytterligare funktionshinder har.Dessutom har medel tillförts med syfteatt initiera och utveckla formerna för en riktad kom-petensutveckling för lärare som arbetar i det offentli-ga skolväsendet med elever med synskada och ytter-ligare funktionshinder. Uppdraget ska gälla såvälelever i skolpliktig ålder som ungdomar i gymnasie-åldern.Ett samarbete mellan eleven, elevens vårdnadsha-vare, och kommunen ger de bästa förut-sättningarna för att tidigt upptäcka behoven hos ele-ver med synskada och ytterligare funktionshindersamt att kunna vidta de åtgärder som bästtillgodoser de behov eleverna har.Anf. 74 ():Fru talman!