prot · GP0957 · 2002-01-24 00:00:00 — Det kan mycket väl vara så attden bästa kombinationen är att ha både bolag medoch bolag utan flytträtt, liksom att det ger bästa val-friheten för den enskilde och att vi ser att det kanbidra till största möjliga konkurrens. Därför är jagintresserad av att det blir en bra reform för försäk-ringstagarna. Det leder till ökad konkurrens. I sistahand ska det naturligtvis leda till lägre kostnader ochdärmed en bättre kapitalavkastning för pensionsspara-re och andra på området.Anf. 188 ():Fru talman! Vi får erinra varandra om att dettafaktiskt är infört i våra grannländer. Det har nog ändåvarit en ordentlig utredningsprocess, och man har gåttlängre än i att skapa möjligheter till flytträttoch rörlighet.Nu säger att vi inte ska hota. Nej,det tror inte jag heller att vi ska göra. Men det skullenog ha varit positivt om finansministern hade varitnågot mindre passiv i sin attityd och ändå hade haftlite mer av ett credo här - att man är beredd att göranågot. Det tror jag skulle ha ökat de frivilliga arran-gemangen. Dock tycker jag också att finansministernhar rört sig i rätt riktning under den här debatten, ochdet är ju så debatter ska vara.Anf. 189 Finansminister ():Fru talman! I mitt svar till påpekar jagockså att vi har relativt begränsade erfarenheter avden nya marknaden och att jag är öppen för en fortsattdiskussion om hur marknaden kommer att utvecklas.Om inte några företag alls inför flytträtt uppnår visjälvfallet inte heller det som är vårt syfte, nämligenatt det ska finnas en mer differentierad marknad. Vivet ju att några företag är beredda att ta de här stegen.Vi får väl se om fler företag kommer att göra det ochvilka erfarenheter vi får.I sista hand är det nog bra om vi har den enskildekonsumentens och försäkringstagarens intresse förvåra ögon och ser att det finns olika saker för honomeller henne att välja. Det finns ju de som kanske villta större risker och de som vill ta mindre risker, ochdet finns de som är beredda att betala mer, eller mind-re, för att uppnå andra fördelar. Jag tror att vi haranledning att återkomma till detta. Vi behöver tid.Det här är ingenting som kan avgöras på någon må-nad med tanke på att det är en så stor, omfattande,marknad som just de här livförsäkringsbolagen förfo-gar över.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på interpellation 2001/02:162 omrättsvårdande myndigheterAnf. 190 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att höja effektivitetenoch öka samarbetet mellan de rättsvårdande myndig-heterna.Bakgrunden till fråga är lokalför-sörjningen och samordningen av lokaler för rättsvä-sendets myndigheter.Sedan några år tillbaka pågår ett omfattande ar-bete med att reformera och utveckla rättsväsendet.Reformarbetet utgår från en helhetssyn på rättsväsen-dets verksamhet. Ansvarsfördelningen mellan rättsvä-sendets myndigheter ska vara väl genomtänkt, ocharbetet ska präglas av en långtgående samverkanmellan myndigheterna. Utvecklingen ska utgå frånmedborgarnas perspektiv och möta medborgarnasberättigade krav på snabbhet, rättssäkerhet och högkvalitet i rättsväsendets alla verksamheter.För drygt ett år sedan tillsatte regeringen en sär-skild beredning, Beredningen för rättsväsendets ut-veckling. En huvuduppgift för beredningen är attundersöka möjligheterna att med bibehållen rättssä-kerhet öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsen-dets arbete.I beredningens uppgifter ligger bl.a. att uppmärk-samma övergripande frågor om lokaliseringen avrättsväsendets myndigheter. Myndigheterna har självaansvaret för sin lokalförsörjning. Beredningen skaöverväga om det finns anledning att ta några initiativnär det gäller att få till stånd en ökad samordningmellan rättsväsendets myndigheter i lokaliseringsfrå-gorna. I direktiven för beredningen uppmärksammast.ex. frågan om det finns behov av ett särskilt"samordningsforum" där myndigheterna skulle ha attpresentera såväl sina kortsiktiga som sina långsiktigaplaner i lokaliseringsfrågor. Det sägs också i direkti-ven att om beredningen kommer fram till att så ärfallet bör man kunna redovisa på vilket sätt och ivilka former ett sådant forum skulle kunna verka. Jaghar fått berättat för mig att beredningen under detta årkommer att påbörja arbetet med frågan om myndig-heters lokalisering.Förutom lokaliseringsfrågor har ett flertal andrastörre frågor lagts på beredningen att överväga. Dekanske mest prioriterade frågorna har därvid gälltmöjligheterna att försöka förkorta genomströmnings-tiderna i brottmål och frågan om på vilket sätt denbrottsutredande verksamheten kan förbättras. Bered-ningen har lämnat två delbetänkanden som behandlarjust de sistnämnda frågorna. Båda betänkandenabereds inom Justitiedepartementet.Parallellt med det arbete som bedrivs inom Be-redningen för rättsväsendets utveckling pågår ettomfattande reformarbete inom respektive verksam-hetsområde. pågår ett ar-bete med att fortlöpande utveckla samarbetsformernamellan polisen och åklagarväsendet. Samverkan skervidare i olika frågor avseende häktade, anhållna ochgripna inom ramen för lokala grupper med företräda-re på chefsnivå från kriminalvård, polis, åklagare ochdomstol, s.k. HAG-samverkan. I dessa grupper dis-kuteras t.ex. lokalfrågor, frågor om transporter ochandra gemensamma frågor. Vad gäller domstolsvä-sendet kräver det pågående reformarbetet bl.a. för-ändringar av den yttre tingsrättsorganisationen. Vidsamtliga beslut om förändringar av tingsrättsorgani-sationen har frågan om samordning med rättsväsen-dets övriga myndigheter vägt tungt vid regeringensslutliga ställningstagande.Vad gäller frågan om användandet av gemensaminformationsteknik kan sägas att ,, och Kriminalvårds-styrelsen i årets regleringsbrev har fått i uppdrag attredovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att uppnåen för rättsväsendet samordnad informationsförsörj-ning. Den strategi för samordning av rättsväsendetsinformationsförsörjning som regeringen beslutat ochden tidsplan som myndigheterna i för rättsvä-sendets informationsförsörjning, , har fast-ställt ska ligga till grund för det arbetet. Den strate-giska plan som rådet arbetar med ska vara färdigsenast den 1 april 2002.Svaret på fråga är alltså att det förnärvarande pågår ett omfattande reformarbete inomrättsväsendet som bl.a. syftar till att öka effektivitetenoch kvaliteten i rättsväsendets arbete. Även fråganom ökad samverkan mellan myndigheterna ingår somen viktig del i reformarbetet.Anf. 191 ():Fru talman! Jag vill först tacka justitieministernför svaret. Det innehöll mycket ord och uppräkningar.Jag håller med om att det är viktigt med en helhetssynoch att man har helheten klar för sig. Verksamhetenska vara väl genomtänkt, och arbetet ska präglas aven långtgående samverkan.Sedan står det också någonting om medborgar-perspektivet. Det var mycket av detta som fick migatt skriva den här interpellationen. fickjag ta del av planerna för nordvästra där mannu tänker bygga ett nytt polishus eller skaffa nyalokaler för polisen och för tingsrätten. Det har funnitsen bred samverkan mellan polis och kriminalvård,och häktet har legat på samma ställe. Det har fungeratganska bra, även om det har varit trångt.Så går var och en till sitt håll, och det finns intelängre någon samverkan. Med tanke på medborgar-perspektivet är det inte lätt att förklara detta för folk inordvästra . Frågan har varit mycket debatterad,och sitter man i justitieutskottet får man naturligtvisfrågor. i justitieutskottet har det variten av de viktigaste frågorna att man får ett samman-hang, att man kan samverka och samarbeta.Har vi begränsat med pengar måste vi användadem på det mest effektiva sättet. Det som står ned-skrivet på papperet är vackert tänkt, men det gäller juatt följa upp vad som händer i verkligheten. Man kanfråga sig: Om viljan finns, varför har det då dröjt sålänge innan man har satt i gång hela apparaten?Vi har inte råd att låta varje enhet arbeta för sig,att varje tårtbit isolerar sig. Man arbetar ju för sammamänniskor. För att det ska bli effektivt och för ska få en kvalitet måste det hänga ihop. Vi måstekunna lyfta blicken så att vi kan få ett grepp om hel-heten. En sammanhållen rättskedja är ett ofta använtbegrepp. Men vägen dit verkar vara väldigt lång.Det står också i svaret att man ska möta medbor-garnas berättigade krav på snabbhet, rättssäkerhet ochhög kvalitet. Jag tycker att det saknas ett ord, nämli-gen tillgänglighet. Man ska också komma ihåg att detär viktigt att tillgängligheten är god för alla medbor-gare.Jag tänker på reformeringsprocessen inom rättsvä-sendet. Sätter man i gång en sådan stor apparat måsteman noga tänka igenom den och ha helheten klar försig. Det gäller inte minst detta med samordning ochsamarbete. Det borde ha funnits med i direktiven ochinte komma efteråt, precis som när man kastar injästen efter degen. Det har gjorts många utredningaroch startats många projekt, men man måste tänka påhelhetssynen.Jag ska nämna ett praktiskt exempel. Vi håller nupå att behandla revisorernas skrivelse när det gällermyndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet. Idet sammanhanget kan man se att det inte fungerar,utan det hela får rättas till i efterhand.Anf. 192 Justitieminister ():Fru talman! När det gäller situationen i nordvästraSkåne är min inställning att det är bra om man kansamverka och om det görs från ett medborgarpers-pektiv så att det blir bäst för så många som möjligt.Men jag är förhindrad att å regeringens vägnar styramyndigheternas beslut. Jag har besökt Helsingborgstingsrätt och uppfattade då att man hade en oerhörtstark önskan att flytta från lokalerna. Men mer än såvill jag inte säga, eftersom jag inte heller ska ha förstarka åsikter om olika förändringar som myndighe-terna fattar beslut om.Detta med rättskedjan är en oerhört angelägenfråga. Den ska tillgodoses på olika sätt. Regering ochriksdag ska med förändrade regelverk göra det lättareför de olika myndigheterna att samverka, vilket nusker. Det är också viktigt att fortsätta att stödja alla deprojekt ute i landet mellan polis och åklagare där manmed befintliga resurser väsentligt har kunnat förkortahandläggningstiderna.Jag är oerhört positiv till samverkan mellan myn-digheter, men det finns en begränsning, och det ärdomstolarna. De måste behålla sin självständighet.Sedan kan man diskutera vad som är domstolarnasprimära uppgifter, t.ex. om kallelse av vittnen tillhörden dömande verksamheten. Där är det viktigt att detförs en diskussion.Men, som sagt, det är mycket bättre att myndig-heterna samverkar och gör saker och ting istället för att vänta på att den ena myndigheten ska bliklar med en del i en rättskedja.När det gäller tillgängligheten till domstolar förmedborgarna anser jag att den i och för sig är viktig,men den får inte helt styra huruvida man ska slåsamman domstolar eller inte. Det finns många andraskäl till att man inte ska göra det, på samma sätt somdet finns skäl för att göra det. Det är för att det finnsskäl både för och mot som det nu pågår en utvärde-ring av de tidigare sammanslagna tingsrätterna. Po-ängen med en utvärdering är just att man inte harförutfattade meningar och synpunkter på ett eventu-ellt ställningstagande. Därför ska vi låta utredningenarbeta, analysera svaret och sedan fatta beslut.Men under den tiden fortsätter detta arbete på ettställe, och det är vid . Där ärförhållandet det motsatta. Frågan är om inte är för stor. Även den frågan får viavvakta, och därefter får vi ta ställning.Sammantaget: Det pågår olika projekt. Man måstebörja med utredningar, men sedan ska de också ledafram till beslut.Anf. 193 ():Fru talman! Jag tror att det finns en god vilja. Va-re sig ledningen eller verksamheten i stort anser noginte att det finns något hinder mot samarbete.Men på många ställen saknar man verktyg, t.ex.när det gäller ett gemensamt datasystem. På vissa hållsaknar man en stark ledning. Det saknas resurser.Kriminalvården i nordvästra har föreslagitatt häktet ska placeras på anstalten i stället för påpolishuset. Det är för att man måste spara. Man harinte några andra möjligheter, och dessa uppgifter harjag fått från generaldirektören.Det är för stora enheter. De är inte överblickbara.Justitieministern nämnde tingsrätt.Det kan också vara politiska ställningstagandensom lägger hinder i vägen. Det gäller t.ex. att man skaslå samman tingsrätten i med tingsrätten iLund. Det förorsakar en otroligt stor ineffektivitet ochen stor irritation, och det är ett onödigt slöseri medbåde ekonomiska och personella resurser. Det har jagpåpekat vid ett flertal tillfällen. Trots det gör mandenna sammanslagning, vilket inte kan sägas varamed beaktande av medborgarperspektivet.Jag kan förstå att domstolarna ska ha en självstän-dig roll. Men det finns flera exempel på att det funge-rar alldeles utomordentligt att ha en gemensam admi-nistration och ändå behålla sin självständighet. Närresurserna är knappa och det är myndigheterna självasom ska bestämma över lokalerna måste man gå inoch göra vissa påpekanden. Det ansvaret har mansom politiker, eftersom resurserna är så knappa.I nordvästra är man överens om att polisoch åklagare ska arbeta tillsammans. Men på andrahåll har man byggt ett nytt polishus och förlagt verk-samheterna till olika ställen. Det finns både-och. Jagtycker att det är viktigt att påpeka att det är nödvän-digt med samverkan och effektivisering och att våraknappa resurser ska hanteras på bästa sätt.När det nu har gått snett i nordvästra kanman gå ut och påpeka att man tycker att det är viktigtmed samarbete, men man måste också analyseravarför det har blivit så här. Jag känner att det pågår enmaktkamp här. Det är något som brister i ledarskapetom man inte kan se vinsterna med en samverkan.Anf. 194 Justitieminister ():Fru talman! och jag brukar varaöverens om ganska många saker. En sak som vi äröverens om är t.ex. att man ska utvärdera vad somkan vara administrativt arbete och vad som är dö-mande verksamhet. Regeringen anser att det är viktigtatt man håller på den dömande verksamheten, mendet inte får förhindra att man ändå ser över vissauppgifter som t.ex. åklagare kan ha.Samverkan är viktig, och, som sagt, regeringenoch ska skapa förutsättningar för att lokalamyndigheter ska samverka. Men vi ska inte lägga ossi, vi ska inte tala om exakt hur de ska samverka. Detvet man bäst utifrån de lokala förutsättningarna.Det är inte alltid som det är helt nödvändigt attpolis och åklagare arbetar i samma lokaler, även omdet är till fördel. Det kan finnas skäl att inte göra det,särskilt med tanke på att det alltmer går mot en dato-risering av förundersökningar. Det gör att man snabbtkan ta del av samma förundersökning, även om maninte sitter under samma tak.Som sagt, jag är positiv till ett fortsatt utvecklandeav samarbetet mellan framför allt polis och åklagaremen även med t.ex. socialtjänst.Vad gäller kriminalvården är det riktigt, somGunnel säger, att det har varit för få platser.Just av den anledningen ökades antalet fängelse- ochhäktesplatser med ca 150 . Regeringen är välmedveten om att det kommer att kunnabehövas ytterligare resurser. Det är just av den anled-ningen som det särskilt står angivet i budgetproposi-tionen att regeringen avser att återkomma med ytter-ligare ökning av medel när behov uppstår.Mycket av det som sker i nordvästra är påplaneringsstadiet. Andra saker är under utvärdering,och jag vill igen understryka att vi inte ska ha någrasynpunkter på den under utvärderingens gång.Anf. 195 ():Fru talman! Jag kan hålla med justitieministernom att vi har varit överens i ganska många diskussio-ner och debatter här. Vi hade ju en debatt i går, därmånga liknande fall togs upp. Jag berörde bl.a. attärenden med unga brottslingar ska hanteras inom sexveckor. Så fungerar det inte riktigt på ett antalställen. Det finns alltså brister. Då kan man frågavarför. Till viss del handlar det om resurser, om kom-petens hos personal och om att få personal att jobbamed det här på både det ena och det andra stället.När det gäller att skapa förutsättningar för lokaltsamarbete, t.ex. inom kriminalvården, är resursernaknappa. Det har vi också diskuterat tidigare. För-hoppningsvis kommer det mer resurser tillkriminalvården.Man måste också ge förutsättningar t.ex. när detgäller IT-hjälpmedel. Här har det varit mycket struloch svårigheter. Jag har läst de senaste rapporternaoch att det blir bättre, men det tar tid, och det skaparirritation. T.ex. skulle ju den gemensamma upphand-lingen av kommunikationssystem vara så bra. står vi där. Särskilt polisen i södraSverige har problem. Man måste göra upphandling avkommunikationssystem för att verksamheten skafungera. Helt plötsligt är man ensam och det blir storakostnader.Jag hoppas verkligen att justitieministern följerupp detta och ser till att det händer något, för samar-bete och samverkan tror jag gagnar våra medborgare.Vi måste få en snabb hantering av rättsärendena.Anf. 196 Justitieminister ():Fru talman! Jag ska inte upprepa allt det somsades i går om de satsningar på polisen som regering-en gör. Dessa är väl medveten om.Jag vill bara kommentera detta med kommunika-tionssystemet som, alldeles riktigt, måste vara i brukenligt lag. Det kommer regeringen att följa. Polisenutvecklar också detta system , därför att man kaninte på något sätt riskera att stå utan ett kommunika-tionssystem . Det kommerregeringen också att hålla.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på interpellation 2001/02:160 omflyktingar från BosnienAnf. 197 Statsrådet ():Fru talman! har frågat utrikesmi-nistern om hon avser att verka föratt regeringen ska ändra sin hållning till flyktingarfrån . Interpellationen haröverlämnats till mig.Jag uppfattar frågan som att önskaren praxisändring för asylsökande bosnier. Som inter-pellanten väl känner till är jag av konstitutionella skälförhindrad att ta initiativ till att förändra praxis.Endast om ett enskilt ärende överlämnas till rege-ringen av någon av utlänningsmyndigheterna kanregeringen ge vägledning genom ett beslut i ärendet.Något sådant ärende har regeringen inte i dag.Nuvarande praxis baserar sig på regeringens be-slut i ett enskilt ärende . Ett stortantal beslut har fattats av och med vägledning av detta beslut.Under andra halvåret 2000 samt erhöll 25personer permanent uppehållstillstånd av flyktingskäloch 4 personer som skyddsbehövande i övrigt. Sam-manlagt drygt 1 000 personer fick tillstånd av huma-nitära skäl.Utan att kommentera myndigheternas beslut villjag klargöra vad som möjligen är en missuppfattningav interpellanten om följderna av att i utlän-ningsärendena tar särskild hänsyn till genomförandetav Daytonöverenskommelsen. I detta sammanhanghandlar det närmast om annex VII i överenskommel-sen om rätten för alla flyktingar och internflyktingaratt återvända till sin hemort i Bosnien-Hercegovina.Som regeringen framhöll i beslutet den 29 juni 2000kunde då i och för sig betraktassom ett land i strikt flyktingrättsligt perspektiv ochgrund fanns generellt sett inte längre för att ge skydd iSverige enligt utlänningslagen. I vissa fall kundeemellertid skäl finnas som var förbundna med önskanatt inte försvåra genomförandet av Daytonöverens-kommelsen, dvs. skäl av politiskt-humanitärt slag.Givetvis måste en individuell bedömning göras ivarje enskilt ärende.Som framgår av myndigheternas beslutsfattandegörs, i enlighet med regeringens nämnda vägle-dande beslut, en noggrann bedömning av de lokalaförhållandena. Det gäller när den asylsökande tagitsin tillflykt till ett område där den egna etniska grup-pen dominerar. Pågår en normaliseringsprocess däranses den sökande kunna återvända. Bodde den sö-kande kvar i en ort där den egna gruppen är i minori-tet görs en liknande bedömning av orten och om ettminoritetsåtervändande kommit i gång och visat sigfungera. Bedömningarna av sådana lokala förhållan-den på grund av hänsynstagandet till Daytonöverens-kommelsen har alltså medfört att uppehållstillståndgetts i fler och inte i färre fall än om endast generellaflyktingrättsliga principer följts.Låt mig även göra några mer allmänna kommen-tarer. har många inte återvänt till sinaursprungliga hemorter i . Anta-let internflyktingar är 470 000, och enbart i Förbunds-republiken uppskattar UNHCR att detfinns ca 144 000 flyktingar. Många kommer inte attvilja återvända till sina ursprungliga hemorter ellerlämna sitt nuvarande vistelseland om de får möjlighetatt stanna kvar. Men rätten att återvända, i enlighetmed vad som tillförsäkrades i Daytonöverenskom-melsen, måste alla få möjlighet att göra gällandeunder trygga och säkra förhållanden. Detta är enståndpunkt som intagit och fortsätter att för-fäkta i internationella sammanhang rörande och generellt.Stora framsteg har gjorts under de allra senasteåren när det gäller möjligheter för bosnier att flyttatillbaka till orter som domineras av en annan folk-grupp än den de själva tillhör. registrerades ca 81 000 s.k. minori-tetsåtervändare, vilket innebär att ca 190 000 minoritetsåtervändanden registrerats.UNHCR i har i ett uttalande sett detta somen klar indikation på att människor i nu kan fatta sitt eget beslut om huruvidade ska återvända och åter bygga upp sin tillvaro iursprungsområdet.Som många observatörer konstaterat återståremellertid ännu en del att göra för i att skapa trygghet och säkerhet för allaåtervändande och framför allt när det gäller att fåsådana ekonomiska och sociala förhållanden som göratt de får en tilltro till sin framtid i hemlandet. Nubrister många i tilltron till detta. Själva det faktum attbostäder i allt högre grad återgår till rätt ägare skaparsvårigheter för de tillfälliga innehavarna, som ofta ärinternflyktingar själva. I denna situation väljer en delpersoner att försöka emigrera.Uppgiften att lösa problemligger i första hand på bosnierna själva. Det interna-tionella samfundet har emellertid gjort och fortsätteratt göra stora insatser för att stödja återuppbyggnadenoch den fredliga utvecklingen av landet i enlighetmed Daytonöverenskommelsen.Detta gäller i hög grad också . Det svenskabiståndssamarbetet har sin tyngdpunkt i flyktingåter-vändandet och återuppbyggandet med s.k. integreradeområdesprogram. Den vikt vi lägger vid detta åter-speglar sig i att efter EU är den största bi-dragsgivaren för återvändandeinsatser i . Sidas stöd för sådana program uppgickår till , vilket beräknas in-kludera möjlighet för ca 9 000 personer att återvändatill sina hem. kan man räkna med minstlika omfattande stöd. Sida söker genom sina insatserstimulera minoritetsåterinvandring.Mot bakgrund av vad jag här sagt har jag inte föravsikt att verka för att regeringen ska ändra sin håll-ning till flyktingar från . Jagkan försäkra interpellanten om att jag liksom utlän-ningsmyndigheterna fortlöpande följer utvecklingen iBosnien-Hercegovina och de många rapporter somfortlöpande kommer därifrån från den höge repre-sentanten, , den svenska ambassaden, olikafrivilligorganisationer, oberoende medier m.fl.Då , som framställt interpellationen,anmält att hon var förhindrad att närvara vid sam-manträdet medgav tredje vice talmannen att RositaRunegrund fick delta i överläggningen i stället förinterpellanten.Anf. 198 ():Fru talman! Det är en ära för mig att få hälsa JanO välkommen till den första interpellations-debatten.Jag vill också å vägnar tacka försvaret. Det var inte svårt för mig att ta över den härinterpellationen eftersom jag har fått precis sammaindikationer som har.De signaler som får från dem som dagligenhar kontakt med flyktinggrupper av olika etnicitet äratt människorna i den flyktingvåg som kommit frånBosnien är i mycket dåligt psy-kiskt skick. Omfattningen på posttraumatiska stres-symtom är enorm och härrör till stor del från efter-krigstiden. De som tar del av berättelserna och hartagit del av åtskilliga berättelser menar att det finnsganska många som har ett rejält skyddsbehov.