prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — Det hjälper inte de adopterade.Barnexperterna säger till mig att de ser en risk föradderade riskfaktorer, och att just för en grupp därmånga har fullt sjå att hålla koll på sin tillvaro nu ochklara sin identitetsutveckling vet inte vi vad som kanbli droppen som får bägaren att rinna över. Jag är inteberedd att chansa. är beredd attchansa, utan något som helst forskningsstöd och utannågot som helst underlag. Skulle hafel är det de barnen som får betala det priset. Om jaghar fel kan vi återkomma i ochfatta ett nytt beslut. Det är skillnaden mellan TanjaLinderborgs och min linje.Jag är inte negativ till att låta registrerade partnerprövas för adoption vad gäller närståendeadoption,därför att de barnen befinner sig i en helt annan situa-tion. De har koll på sitt ursprung. De vet vilka debiologiska föräldrarna är. De vet vem de är lika. Dehar inte varit med om de tidiga separationer som deinternationellt adopterade har varit. Det är just medhänsyn till den specifika och speciella situation sominternationellt adopterade har som jag på nuvarandekunskapsgrund inte är beredd att utvidga lagstiftning-en.Anf. 105 () re-plik:Fru talman! Jag menar att det inte går att adderapå ett matematiskt sätt när det gäller annorlundaskapeller olikheter på det sätt som gör. Vi skulle till det då kunna lägga om föräld-rarna är rödhåriga eller kanske har nedsatt hörsel.Man kan alltså inte stapla på det sätt som StenTolgfors gör och se det rent matematiskt.Jag vill bara försäkra att jag kännermig väldigt trygg i det här beslutet. att jag chansar. Nej, det är sällan som jag harkänt mig så trygg. Jag vet inte om var ikammaren eller i huset över huvud taget när jag höllmitt inledningsanförande och beskrev hur jag harkommit fram till att det här är så rätt. Hade jag varitdet minsta tveksam kan jag försäkra att jag inte hadestått här och tagit replik på . Jag kännermig alltså trygg. Jag hoppas att ocksåkänner sig trygg i det beslut som han kommer att fattasenare i kväll.Anf. 106 () replik:Fru talman! Ponera att man ser en mamma varaute och gå på stan med en barnvagn med sin lillaettåring i. Skulle någon här i salen kunna få för sig attgå fram till henne och säga: Vet du om att det förstaåret du har haft med det här barnet har varit helt bety-delselöst för det här barnets framtid? Det är vad mansäger när man förnekar de speciella behov som ad-opterade har. Vet du om att om det här barnet hadegått från den ena vuxna till den andra under hela sittförsta år så hade det varit helt betydelselöst för dethär barnets framtid? Vet du om att om det här barnethade fraktats till ett annat land, fast det kom ihågsånger på sitt ursprungsspråk och sådana saker, såskulle det vara helt betydelselöst för det här barnetsframtid?Det är självklart inte på det sättet. De många ochtidiga separationer som internationellt adopterade gårigenom har vi negligerat, och det kan ha effekter förhur man mår och vilka relationer man formar senare ilivet. De flesta klarar att komma över det med hjälpav särskilt utvalda familjer, men när snart sagt landetssamlade barnexpertis och en mycket tydlig remis-somgång säger till mig att man inte vet vad som ärdroppen som får bägaren att rinna över och att manvarnar för att på nuvarande kunskapsläge utvidgaadoptionslagstiftningen därför att man inte vet ombarnen klarar det, då behöver jag mer som underlagän trygghet, kan jag säga. Närexperter som t.ex. skriver särskil-da PM och när barnorganisationer och adoptionsor-ganisationer går igenom den forskning och det mate-rial som finns och varnar och pekar på att kejsaren ärnaken kan vi inte sätta politiskt tyckande före barnex-perterna och professionen, och det är precis vad TanjaLinderborg gör. Det är inte matematik. Det är psyko-logi. Det är fråga om hur många saker man tror att ettbarn klarar på egen hand, och tyvärr utan till-räckligt stöd. Det är en djupt allvarlig fråga.Jag blir alltid orolig när politiker ska politisktöverpröva forskning och profession och sätta sitttyckande - i det här fallet sin trygghet - före derasvarningar.Anf. 107 ():Fru talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betän-kandet. Jag står också bakom v-reservationerna ochinstämmer helhjärtat i det som ochTasso Stafilidis har sagt här tidigare, och jag tror migkunna tala för en mycket massiv partiopinion.Jag har respekt för att alla här i kammaren anseratt de handlar för barnens bästa. Jag vet att det ocksågäller min partikamrat säger att barnexpertisen körs över.Det får mig att rysa, hela begreppet "barnexpertisen".Alf talade här tidigare om hur vi vågar taansvar för att gå emot ett antal experter och forskare.Jag ska försöka förklara varför jag vågar ta det ansva-ret, och det ska jag göra genom att gå tillbaka litegrann i historien.En gång i tiden, då kyrkan ansågs vara den endastora auktoriteten på området barn och föräldraskaphade man oerhört starka krav på lydnad: barn skullevara födda inom äktenskapet, ogifta mödrar fördöm-des och barnamord var mycket vanligt tills lagstiftar-na vågade sig på att gå emot denna kyrkliga expertisoch 1776 lagstifta om ensamma mödrars rätt till ano-nymitetsskydd. tog de världsliga myn-digheterna över alltmer, men den auktoritära synen påbarn fanns kvar. Man ansåg sig ha rätt att ganskagodtyckligt flytta barn från sina föräldrar. Vi fick detsom kallades fosterbarnsindustrin: barn som utnyttja-des som billig arbetskraft. Hela Myndighetssverigestod bakom. Alla barnexperterna stod bakom. Någravågade frondera.Sedan fick vi rasbiologin och det rasbiologiska in-stitut som inrättades här genom ett riksdagsbeslut,och vi fick tvångssteriliseringarna.Större delen av stod bakom detta,och anpassade sig. Bara ett fåtal modigariksdagsledamöter vågade frondera, eller chansa föratt använda begrepp, mot att forska-ropinionen - alla professorer - hade fel.Jag grundar mitt ställningstagande på egna erfa-renheter och egna värderingar. Jag känner homosexu-ella som är underbara föräldrar. Jag känner ocksåhomosexuella där jag skulle tveka att rekommenderadem rätten att adoptera. Jag känner sådana som re-volterat mot föräldrar som försökt indoktrinera demmed kristendom. Jag skulle inte gärna ge de föräld-rarna rätt att adoptera barn. Jag känner barn som harrevolterat mot vänsterföräldrar som velat förbjudadem att konfirmera sig. Jag skulle inte heller där viljarekommendera att de skulle ha rätt att adoptera.Alf sade tidigare i debatten att alla harrätt till sina föräldrar. Det lät som om han stod på enbåt och passerade ett antal skeppsbrutna och ropade:Alla har rätt till en båt!Jag vill väldigt gärna tro att ni som inte vill ställaupp på den nya lagen handlar i god tro. Men jagskulle vilja fråga vilket ansvar ni tar för att det beslu-tet ska uppfattas rätt, så att det inte uppfattas så somde brevskrivare som hört av sig till oss alla uppfattardet. Det handlar inte om rätt att adoptera, utan dethandlar om rätt att prövas för adoption.Ta ert ansvar och förklara för svenska folket ochför medierna vad beslutet handlar om.I detta anförande instämde , , , , , , ,Elisebeht (alla s), , , , (alla v) ochYvonne Ruwaida (mp).Anf. 108 ():Fru talman! Återigen debatterar vi en fråga somväcker mycket känslor och tyckande. Det är inte såkonstigt. Frågan berör oss så innerligt nära eftersomdet gäller barn.Jag vill börja med att klargöra att jag uppfattar detså att i stort sett samtliga som engagerar sig i den härfrågan har en uppriktig tro att de tar ställning förbarnens bästa. Problemet är bara att vi uppenbarligentolkar det hela på olika sätt. tror jag att enoch annan har satt vuxenperspektivet först. Jag tyckeratt en del av debatten har visat det.För att kunna bena ut problemen måste vi förstoch främst ha klart för oss varför samhället över hu-vud taget bryr sig om de här frågorna. Detta framgårmed all önskvärd tydlighet av den handledning somfinns för adoptionsutredningar. Där framgår nämligenatt samhällets uppgift vid adoption är att se på desökandes lämplighet för barnens bästa. Någon rätt attfå adoptera barn finns inte, utan det handlar om bar-nens rätt att få föräldrar. Detta står i handledningen.Samhället tar på sig ett särskilt ansvar för dessabarn, vilket är viktigt att poängtera. Därför överlåterman till socialnämnderna att fatta beslut. Social-nämnderna har experter till sitt förfogande, nämligenfamiljerättssekreterare som gör utredningarna. Lämp-ligheten prövas av socialnämnderna som grundar sinabeslut på de särskilda utredningar som familjerätts-sekreterarna gjort.Ett problem, som jag upplevt , är närde sökande som fått avslag överklagar till länsrätten.Där finns inte sakkunskapen direkt tillgänglig, ochdet verkar därför som om man mera prövar laglighe-ten och mindre lämpligheten. Det blir därmed frågaom en juridisk bedömning. Det finns en del avskräck-ande exempel på detta.Grunden för detta ärende utgörs av omsorgen ombarnens bästa. Det finns emellertid krav från starkapåtryckningsgrupper att utöka grupperna för interna-tionella adoptioner till att också omfatta homosexu-ella.När jag har konstaterat vad som är det gemen-samma målet har vi att fundera på vilken väg som ärbäst att gå för att nå målet. Vad brukar vi göra? Jo, vitillsätter en utredning som ska analysera konsekven-serna, se olika vägar till lösningar och komma mednågon form av slutsats. Till dessa utredningar kopplarvi experter.Den erfarenhet som jag har från utredningen livets slutskede är att vi lyssnade, diskuterade ochtog till oss av experternas kunskaper och erfarenheter.Som parlamentariker kan vi inte kunna allt, men vibedömde ändå experternas synpunkter.Det känns egendomligt, ja nästan sorgligt, att såmånga personer som är vana att lyssna till råd, perso-ner som jag är övertygad om vill barnens bästa, dennagång uppenbarligen har missat de flesta råden. Dettaledde till att ett antal experter skrev särskilda yttran-den. Dessa yttranden är nog så starka i sina slutsatsernär det gäller tillgänglig kunskap och tillgänglig erfa-renhet.I propositionen kan man också läsa vilka remiss-instanser som avstyrker förslaget. Där finns i principalla organisationer som professionellt arbetar medbarn- och ungdomsfrågor och med adoptioner, såsomSocialstyrelsen, , Rädda Barnenoch ytterligare ett antal som har nämnts tidigare. Jagvill också lägga till familjerättssekreterarnas organi-sation. Familjerättssekreterarna är ju de som gör ut-redningarna.Vad säger då remissinstanserna? Ja, vi har redanhört en del i debatten. Jag tycker i och för sig att detär väsentligt att pränta in somliga synpunkter, men änviktigare är att konstatera hur eniga de är. Man sägeralltså nej till förslaget om internationella adoptioner.Nyligen presenterades forskningsresultat - någravill avvisa dem - som visar på de internationellt ad-opterade barnens utsatthet. Resultatet visar att riskenför självmordsförsök eller fullbordade självmord ärtre till fyra gånger högre för internationellt adoptera-de än för andra jämförbara grupper i . De måralltså inte fullt så bra som andra jämförbara grupper.Samma överrisk gäller för psykisk sjukdom, allvarligkriminalitet och gravt missbruk. Det handlar ommissbruk som är så gravt att personerna i fråga be-hövde sjukhusvård.Studien är mycket omfattande - över 11 000 barnoch ungdomar ingick i den. Den är relevant genom attden är gjord i med det samhällsklimat vi har.Forskarens slutsats, som han tar upp i en debattar-tikel, är att gruppen internationellt adopterades psy-kosociala risksituation inte bör förvärras genom attkretsen av potentiella adoptivsföräldrar utökas tillhomosexuella par. Det skulle ytterligare kunnakomplicera identitetsutvecklingen för dem.I en situation där de som arbetar med barn ochadoptioner - antingen via utredningar eller verkstäl-lande av adoption - liksom de som företräder deadopterade själva alla avstyrker förslaget är det förmig oförsvarligt att bifalla regeringens förslag om attlåta homosexuella par prövas för internationella ad-optioner.I en viktig mening i handledningen för adoptions-utredarna sägs: "Inte minst har det visat sig att vux-enblivandet i tonåren ofta innebär kluvenhet ochproblem hos den unge". Jag tycker att också detta skafinnas med vid bedömningen av lämpligheten.En god linje när det gäller känsliga frågor är tillämpar en försiktighetsprincip. Det finns ingastudier om hur internationellt adopterade barn har deti homosexuella familjer i Sverige.Jag tror att homosexuella i sig kan vara bra föräld-rar, vilket också sagts tidigare, och jag har därför i vårmotion tagit ställning för närståendeadoptioner. Där-emot tror jag inte att det ännu i det svenska samhälletfinns en tillräcklig mognad för att låta homosexuellaadoptera internationellt. Även en homosexuell familjlever i samhället - den är inte en isolerad ö.Skillnaden mellan närståendeadoption och inter-nationell adoption har också diskuterats här. I detförra fallet har barnet en biologisk förälder med ibilden. Då blir det inte de identifikationsproblem somfinns för de andra. De senare har ju en gång blivitsvikna. Det är ett trauma i sig, enligt de experter somarbetar med ungdomsfrågor. Jag säger medvetet ung-domsfrågor, för det är oftast i ungdomen problemenkommer upp till ytan. Jag vet det av personlig erfa-renhet.Jag vill återgå till försiktighetsprincipen. Den används bl.a. i diskussioner kring våra livs-medelsfrågor och i andra sammanhang. Det är kons-tigt att man glömmer den när det gäller barnen.Mot bakgrund av vad de experter som arbetar medfrågorna tycker är det för mig egendomligt att manblir så tvärsäker på motsatsen att man vill driva ige-nom den här lagen. Är ni så säkra att ni inte ens fun-derar över försiktighetsprincipen? Jag tänker på ermånga socialdemokrater som fick oavgjort i en förstavotering vid er kongress. Hur kan en så stor majoritetav er ha blivit så spiksäkra på att det här är rätt? Hurhade det gått om ett av era ombud hade haft modet attrösta efter sin övertygelse, något som han redogjordeför efteråt att han borde ha gjort? Hade ni då varit likasäkra på att motsatsen till dagens ställningstagandehade varit rätt? Är ni så bundna av det kollektiva atten enröstsövervikt vid kongressen låser fast er här ikammaren?Dessutom innebär det här förslaget att Sverigemåste säga upp en konvention till barnens skydd vidadoptioner. Bara det borde göra att man avstår från attdriva igenom lagändringen. För vilken signal sänderdet till länder som är på väg att anta konventionen?Fru talman! I mina ögon finns det alltså mångaskäl att säga nej till förslaget. Jag yrkar bifall tillChristel yrkande om bifall till motionernaL24 och L19 under punkt 3 i utskottets förslag. Dess-utom yrkar jag bifall till reservation 10 under punkt17.I detta anförande instämde ().Anf. 109 () replik:Fru talman! Det är med anledning av att LennartKollmats bl.a. tar upp den statliga utredningen,Kommittén om barn i homosexuella familjer, ochfräckt påstår från talarstolen att vi inte har lyssnat påexperterna som jag begär replik.Jag vill tala om för att det i ut-redningen satt flera olika experter. Jag satt också medi utredningen och tillhörde majoriteten. Det var fak-tiskt så att vi verkligen lyssnade till experterna. Våraexperter var väldigt duktiga, det är ingen som harifrågasatt det. står i talarstolen iriksdagen och hävdar att vi inte har lyssnat på våraexperter. Det är en ren och skär felaktighet.Däremot drog vi i vissa fall i vissa frågor andraslutsatser än experterna. Experterna drog slutsatserutifrån sina kunskaper och erfarenheter. Vi drog våraslutsatser utifrån de politiska överväganden vi gjorde.Det fanns experter som hade en helt annan syn påfrågan än den som har redogjortför, nämligen att de var för. Det finns också mångabland de adopterade själva och en organisation medadopterade som är positiva till förslaget. Det är vik-tigt att lyfta fram även dem.Anf. 110 () re-plik:Fru talman! Beträffande det senare har jag intehört nämna , NIAeller yttrande här tidigare. Det kanbero på att jag har missat en del, eftersom debattenhar dragit ut så långt . Jag har inte hört heladebatten. Det är möjligt att jag har fel. Jag sade att jaginte har hört det.Det som sade var väldigt bra. Hansade att man gjorde de politiska övervägandena. Detjag sade i mitt anförande var att man uppenbarligenmissade de flesta råden som kom från experterna. Jagsade inte att ni inte lyssnade. För mig är att lyssnainte att göra som experter säger. Ni lyssnade säkertmen ni missade att ta till er de råden. Det må vara erobetaget.Det är precis som säger, det ärpolitiska överväganden. Ni struntar fullständigt i vadde som är kunniga på det här området har intagit förståndpunkt. Jag talar om de som jobbar med barnfrå-gor och ungdomsfrågor, de organisationer som hållerpå med det här. Det gäller inte minst familjerättssek-reterarna, som man hänvisar till, som sedan ska görautredningarna. Hur tänker sig derassituation, när de i stort sett enigt gick emot förslaget?De ska ju sedan göra en utredning om ett homosexu-ellt par som ansöker om prövning. Vad tror TassoStafilidis händer om de kommer fram till ett nej? Jagär övertygad om att det direkt kommer att överklagasoch de kommer mer eller mindre att kallas homofo-ber. De hamnar i den situationen.Anf. 111 () replik:Fru talman! Det är bra att lyfterupp familjerättssocionomerna. Jag har haft möjlighetatt åka runt till många av landets kommuner ochträffa familjerättssocionomerna. I vissa kommunerfinns det speciella familjerättsenheter. I andra kom-muner är det en och samma socionom och socialsek-reterare som jobbar med både adoptioner och omhän-dertagande av barn osv.Det som slog mig var att många av familjerättsso-cionomerna faktiskt inte hade någon uppfattning omatt det skulle vara till barnets nackdel om homosexu-ella skulle bli prövade för adoption. Jag mötte ocksåen del som tvärtom hade väldigt mycket uppfattning-ar och fördomar kring homosexuellt föräldraskap.Det var många av familjerättssocionomerna som isin arbetssituation inte över huvud taget hade kommiti kontakt med barn som levde med homosexuellaföräldrar. De hade mycket fördomar. Men de socio-nomer som hade kommit i kontakt med sådana föräld-rar och sådana barn hade inte samma inställning.Det är en av de frågor som regeringen ska arbetavidare med. Där har också ett ansvar för att denhandbok som existerar faktiskt ska vara en hjälp förfamiljerättssocionomerna. Så det är inte vad dethandlar om.Jag tycker också att det är viktigt att LennartKollmats är ärlig och lyssnar på det som vi säger. Vihar lyssnat på barnexperterna i utredningen. Vi hardragit andra slutsatser. Det innebär inte att vi harstruntat i det de har sagt.Anf. 112 () re-plik:Fru talman! Det är uppenbarligen en upprepad di-alog. Ni har lyssnat på experterna och dragit andraslutsatser för det var de politiska övervägandena somtog överhanden över de sakkunskaper som fanns. Vihar olika uppfattningar. Vi har dragit olika slutsatser.Jag har respekt för slutsatser fast jaginte instämmer i dem.Det andra jag vill säga gäller familjerättssekrete-rarna. Det är intressant att de som inte delar TassoStafilidis uppfattning har fördomar. Huvudsekretera-ren i utredningen var nere i och träffade 300familjerättssekreterare. De applåderade honom tillslut, för de tyckte att han var så modig som ställdeupp och fick så mycket mothugg - mothugg som var istort sett enigt - och ändå fullföljde sin redovisning.Jag tycker att ska läsa remissytt-randet. Där framgår också med all önskvärd tydlighetvad de som jobbar med adoptionsutredningar tycker iden här frågan. Jag skulle inte vilja vara i deras kläderefter att den här lagstiftningen är genomförd, med dengrundläggande inställning de uppenbarligen har. Jagvet av personlig erfarenhet att det är en mycket lojaltjänstemannagrupp som naturligtvis kommer att följaden lag som stiftar. Det är jag helt överty-gad om. Jag kan garantera att det blir så.Anf. 113 ():Fru talman! har vi verkligen kunnat konsta-tera att vår lagstiftning inte alltid är i takt med tiden.Om så vore skulle den här debatten inte behöva hållasöver huvud taget. Att vi inte behandlas lika införlagen oavsett sexuell läggning blir tydligt när vi dis-kuterar det familjepolitiska området.Vi har redan slagit fast att vara en god förälderinte har något att göra med sexualitet utan med vårförmåga och kunskap att ge våra barn en kärleksfulloch trygg uppväxt. Trots detta kan vi konstatera attsamhället betraktar och behandlar oss människorolika utifrån om vi är heterosexuella eller inte.Ett viktigt avsnitt i lagutskottets betänkandetPartnerskap och adoption behandlar lesbiska kvin-nors möjligheter att bli föräldrar. har les-biska kvinnor liksom heterosexuella kvinnor längtatefter barn. Det är fullt naturligt. Lika naturligt är detatt barn växer upp med lesbiska mödrar. Men det ärhär som den stora orättvisan blir tydlig.En heterosexuell kvinna som inte kan bli gravidkan låta sig insemineras på klinik i . Det krävsatt hon sammanbor eller är gift med en man. Mendenna dörr är stängd för den lesbiska kvinna, trots atthon lever i ett stabilt och kärleksfullt partnerskap meden annan kvinna. Detta faktum betyder inte att lesbis-ka kvinnor avstår från att bilda familj. Deras möjlig-het är dock begränsade till insemination i hemmeteller på en klinik utomlands.Fru talman! I de flesta fall när insemination görsutomlands blir fadern okänd. I många länder saknasden svenska registreringen av och rätten förbarnet att få veta vem som är dess biologiska far. har mycket av debatten handlat om att se tillbarnets bästa. Är detta att se till barnets bästa? Jagtycker inte det.Barn har rätt att få veta hur de har kommit till ochvem som är deras biologiska pappa. Vi är säkert allaöverens om att ett barn har rätt att grunda sitt liv påsanningen om sitt etniska ursprung. Allt annat ärotänkbart och en kränkning av barnets integritet.Därför är det betydelsefullt att föräldrarna vill ochkänner att de vill berätta för barnet och att barnet gesmöjlighet att få reda på sitt ursprung, vilket blir falletvid insemination på klinik i . Det är ett av deviktigaste argumenten för en lagändring.Ett annat argument är att minimera hälsoriskerna.Jämfört med privat insemination innebär en behand-ling inom den allmänna sjukvården också en minskadrisk för att smittsamma sjukdomar förs vidare tillbarnet. Kvinnor ska inte bara för att de är lesbiskautsättas för större risker än andra kvinnor.Införande av en möjlighet för lesbiska kvinnor attinsemineras på klinik i blir en välkommenförändring. Det innebär ett förbättrat skydd bådejuridiskt och medicinskt för det barn som blir tillgenom assisterad befruktning.Fru talman! Jag tycker dock att det är riktigt så-som utskottsmajoriteten föreslår att det rättsliga för-äldraskapet för barnet ska regleras innan rätten tillinsemination för lesbiska kvinnor införs. Barnetsrättigheter måste alltid komma först.I motion L18 yrkar jag och min partikollega att tillkännager för regeringensom sin meningen om assisterad befruktning beredsskyndsamt. Med glädje konstaterar jag att utskotts-majoriteten gått oss till mötes och därmed tillgodoservårt förslag.Jag och vill därför passa på atttacka utskottsmajoriteten för den positiva behand-lingen av vår motion och för förslaget att bifalla den.Vi ser med tillförsikt fram emot att utredningen kanske så skyndsamt som möjligt.I detta anförande instämde ,, , , , Elisebeht och (alla s) samt och TassoStafilides (båda v).Anf. 114 ():Fru talman! Att vara förälder är något stor och an-svarsfullt. Det är i de flesta fall en ofattbar gåva därföräldrarollen i normalfallet inte är utbytbar.