prot · GP09124 · 2002-06-13 00:00:00 — har vi klarat detta genom ökad sysselsättning.Gunnar och hans regering i början av90-talet åstadkom ett offentligt underskott på stor-leksordningen av bruttonationalprodukten.Det har vi nu vänt efter träget budgetgnetande tillganska hyggliga överskott i de offentliga finanserna.Vi kommer självklart aldrig att medverka till att vikommer tillbaka i det offentligfinansiella moras somGunnar och hans parti en gång så starktbidrog till.Det bästa sättet att finansiera reformer - och detkonstaterade vi på vår partikongress - är genom attfler jobb ger större skatteinkomster och underlag förde nödvändiga reformerna.Varför röstar man i arbetarstadsdelar och stads-delar med många flyktingar och invandrare med storaekonomiska problem på Socialdemokraterna ochVänsterpartiet? Varför röstar man i överklassområde-na mera på ? Jag tror att förstår den analysen. Ni driver en intressepolitikför överklassen. Självklart röstar överklassen på er.Anf. 7 () replik:Herr talman! Jag tror inte att det var någon i den-na kammare som inte mycket tydligt kunde notera attJohan inte hade ett svar på någon av minafrågor.Först och främst vet mycket väl att denutveckling vi hamnade i i i början av 90-taletberodde på en skenande utgiftsökning som skeddeunder slutet av 80-talet. Detär därför ni kan säga att det var som värst då. Det var1993 den vände med hjälp av utgiftsminskningar ochen offensiv politik inom andra områden.Nu är frågan hur vi ska hantera den situation ni pånytt driver fram. Ni har skapat nya utgiftsökningar.Ni har drivit igenom utgiftsökningar, och ni har fi-nansierat dem med höga skatter. Det har lett till ettlågt nyföretagande och lägre sysselsättningsutveck-ling än i andra europeiska länder. Det kan man frånJohan perspektiv vara stolt över.Nu är situationen sådan att vi har ett växande stat-ligt underskott. Det blir ännu större. Utgiftstakensprängs enligt ESV:s prognos med 16 miljarder. Menom man genomför bara hälften av det ni vill ha ge-nomfört sprängs utgiftstaken med 60 miljarder.Jag ställer frågan just av det skälet att ni beskriverekonomin som att allt är väl och att det går bra attgenomföra nya utgifter: Vad ska ni spara på? Enligtde bästa av scenarier måste ni ta tag i 16 miljarder.Men med den utveckling som råder handlar detom åtminstone 20-25 miljarder . Det un-derliggande statliga underskottet närmar sig kanske100 miljarder om en fjärdedel av er politik genom-förs.Som företrädare för regeringskoalitionen måsteman kunna ge ett lite bättre svar än att skylla allt påCarl Bildt. Ta ansvar och ge besked! Ni går till valtillsammans, och ni ska svara tillsammans.Anf. 8 () replik:Herr talman! Det är rätt, . Detvar inte bara borgerlig politik som medförde krisen ibörjan av 90-talet. Det var mycket mer komplicerat.Men har faktiskt klarat sigbättre än EMU-länderna i genomsnitt både när detgäller sysselsättning och ekonomisk tillväxt.Ja, det finns en risk för att utgiftstaken spräcks.Det fanns sådana risker och förrförra året.Vi klarade upp dem.Vad ska vi spara på? Det är välkänt att vi har någ-ra gamla käpphästar. Vi sparar gärna mer på det mi-litära försvaret. Det finns en del i den centrala statligaapparaten som det går att spara på. Men det är ganskalite pengar. De stora besparingarna finns i a-kassan.Hör du vad jag säger, ? Ge-nom att fler kommer i arbete. Det finns stora bespa-ringar att göra i a-kassan. Vi vill spara på sjukersätt-ningen, , genom att färre blir sjukaoch genom att få en ny politik som ser till att männi-skor inte blir så sjuka. Vi vill spara på socialbidragen,, genom att få färre socialbidragsta-gare. Vi ska spara på bostadsbidragen, , genom att se till att hyrorna blir lägre, bl.a.genom att avveckla fastighetsskatten på hyresbostä-der.Vi är inga anhängare av stora bidrag. Vi anser atthela svenska folket ska komma i arbete. Gör de detbetalar de så mycket i skatt att vi klarar generösavälfärdsreformer. Dessutom ska vi driva en politiksom minskar könsklyftor, klassklyftor och regionalaklyftor. Det är helt i motsats till er politik, GunnarHökmark.Anf. 9 ():Herr talman! Det var intressant att lyssna påreplikskiftet mellan och . Jag noterade att på samtliga de områdensom ska spara ihop de 60 miljardernaökar kostnaderna . Tänk på det, !Herr talman! Ännu en mandatperiod med Social-demokraterna vid makten går mot sitt slut. Sverigehar nu den högsta arbetslösheten i modern tid lång högkonjunktur. Fler än någonsin saknararbete i en motsvarande situation. Sammanlagt hand-lar det om ungefär 700 000 personer som antingensaknar arbete eller som vill arbeta mer än vad de fårmöjlighet till. , herr talman, är den svenskalöneinflationen den högsta bland våra konkurrentlän-der. Ovanpå detta är 400 000 människor sjukskrivna,och ungefär lika många är förtidspensionerade. Re-geringen börjar, som mycket riktigthar påpekat, låna till driften , samtidigtsom utgiftstaken hotar att sprängas. Så här kan dethelt enkelt inte få fortsätta. Svensk välfärd hållertyvärr i all tysthet på att undermineras.Regeringen är "stolt men inte nöjd" med vad denuträttat. Vad är man stolt över? Ja, inte kan regering-en vara stolt över den goda internationella konjunktu-ren under merparten av mandatperioden. Den gåvanutifrån är man i stället inte nöjd med. Är regeringenstolt över att fortsätter att bli relativt settfattigare? Är man stolt över att antalet vårdplatser harminskat sedan Socialdemokraterna komtillbaka till makten ? Är den stolt när sjukskriv-ningar och förtidspensioner ökar explosionsartat och iår beräknas kosta fullständigt ofattbara 113 miljarderkronor? Är det därför och hans mini-stär står så totalt handfallna inför den ökande ohäl-san? Man är alltså stolt. Den stoltheten har varat i femår . har ohälsokostnaden i princip stigitmed svindlande . Nej, det är inte vi heller. Men en regering somär så passiv så länge inför ett så stort samhällspro-blem måste bytas ut!Hur skulle man förresten kunna vara nöjd närsvenska låginkomsttagare fortfarande beskattas hår-dast i världen? Hur skulle man kunna vara nöjd närsvenska industriarbetares och barnfamiljers köpkraftär bland de lägsta i hela i-världen och när de fattigafamiljerna i blir fler och inte färre? Hurskulle man kunna vara nöjd när vårdköerna växer ochnär så många av våra äldre inte får en värdig vård ochomsorg? Hur skulle man kunna vara nöjd när företagoch kapital flyr landet medan "" Pers-son gratulerar? Hur skulle man kunna vara nöjd närvalfrihet och dynamik bromsas och motarbetas i näs-tan alla hörn? Hur skulle man kunna vara nöjd närmänniskor inte känner trygghet på gator och torg?Hur skulle man kunna vara nöjd när inte ensunder goda år orkar ta igen den tillväxt vi förloratgentemot omvärlden, utan i stället fortsätter att halkaefter?Jag noterade att vände och vredpå statistiken. Läs Internationella valutafondens se-naste uppgift. BNI-siffrorna visar egna in-komster. BNP inkluderar en hel del annat, som vins-ter som går till utvecklingen, med tanke på att det ärfler och fler utländska ägare till svenska företag.Tittar vi på BNI-siffrorna, som beskriver vår verkligainhemska köpkraft, ser vi att ligger på 26:eplats. Det är det som märks ute i de svenska äldrebo-endena, som märks ute i den svenska skolan och sommärks i låginkomsttagarnas plånböcker.Nej, det är inte särskilt mycket som står rätt till.Nästa års underliggande underskott i statens finanser,som och har ansvarför, går enligt ESV back med 60 miljarder. Helaöverskottet i de offentliga finanserna ligger i pen-sionssystemet, som och inte haransvar för och inte kommer åt. Och tur är väl det!Annars hade det väl gått med pensionsfonderna sommed , att man hade tullat på de fonderna.Utan de 40 miljarderna från hade statensunderskott varit ytterligare 40 miljarder stort - aggre-gerat, . Listan kan göras mycket läng-re.Frågan är: Vad är det egentligen som kvarstår förregeringen att vara stolt över? Att dela ut pengar närkonjunkturen är god, herr talman, är ingen störrekonst, inte minst med den höga skattekvot som vi hari . Det är baksidan av det myntet som är detstora problemet: konjunkturkänsligheten i finansernanär konjunkturen viker.Socialdemokraternas kompakta brist på långsiktigtillväxtpolitik är grundorsaken till i stort sett alla deresurs- och välfärdsbrister som vi ser runtomkring ossi dag, inte minst i vården, skolan och äldreomsorgen.Därför är ett regeringsskifte mer angeläget än någon-sin. Utan tillväxt finns bara nedskärningar att fördela.Och utan ett regeringsskifte kommer tillväxtpolitikenockså i fortsättningen att utebli.Men, herr talman, vi kristdemokrater tror inte attSverige för alltid är dömt att utvecklas sämre än om-världen. Därför har vi utformat en politik som stärkertillväxtkraften och därmed resurserna för de viktigagemensamma välfärdstjänsterna. Det finns ocksågoda exempel på att det i länder som liknar Sverigegår att byta inriktning till en annan och framgångsrikpolitik om man bara bestämmer sig och harstörre delen av samhället med sig. , Nederlän-derna och också har visat attinget land egentligen är dömt att fortsätta en ekono-misk kräftgång.Vi kristdemokrater lägger i vårt alternativ till re-geringens vårproposition fram förslag om en inrikt-ning av den ekonomiska politiken för en bättre väl-färdsutveckling, en utveckling som bryter Sveriges30-åriga period av eftersläpning och bristande växt-kraft. Det här gör vi genom att underlätta för företa-gande, reformer av arbetsmarknaden, strategiskaskattesänkningar på arbete, sparande och företagande.Men vi inser också att det krävs en kvalitetsinriktadskola, gymnasie- och högskoleutbildning. Tillsam-mans med de andra borgerliga partierna vill vi läggagrunden för en politik som ger förutsättningarför en uthållig ekonomisk tillväxt på åtminstone 3 %per år. Detta är helt enkelt nödvändigt om vi ska klarautmaningen med en åldrande befolkning i en globali-serad ekonomi.En framgångsrik tillväxtpolitik handlar inte i för-sta hand om "piskor", som den nuvarande "låt-gå-koalitionen" så ofta vill låta påskina. Det handlarfrämst om att uppmuntra och ge människor chansenatt utvecklas och ta initiativ och bli mer aktiva, alltsåfler "morötter" i stället för "piskor": Det måste varamödan värt att starta och driva ett företag. Det måstevara lönt att arbeta mer. Det måste löna sig med bätt-re utbildning. Men det handlar också om att öka män-niskors möjligheter att påverka och känna trygghet isin vardag: att få tiden att räcka till, också för barnen,att kunna leva på sin lön och slippa bidragsberoende,att kunna påverka sin arbetssituation, att känna behövs, att sjukvården fungerar när man behöverden, att man får det självklara förtroendet att väljabarnomsorg, skola eller äldreomsorg efter egna öns-kemål.När det gäller frågan om företagande kan jag sägaatt jag blev ganska förvånad under remissdebatten omvårpropositionen med finansministern. De borgerligapartierna har lagt fram ett 53-punktsprogram för ettbättre företagande. Finansminister så här: Jag tror att småföretagarna ska vara gladaför att dessa 53 punkter inte genomförs.Det skulle vara intressant att höra vad finansmi-nistern säger om detta. Men det är alldeles uppenbartatt småföretagarna med och kvarvid makten inte har någonting att hoppas på.Herr talman! ska bli ekonomiskt starkare,men också ett mycket tryggare och bättre land att levai - inte för några få, utan för alla.Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3.Anf. 10 () replik:Herr talman! Jag ska passa på att göra någontingsom jag glömde i mitt anförande, nämligen att yrkabifall till reservation nr 10.Mats säger att vi har haft kostnadsökningarunder vad gäller allt det som jag villspara på. Det är inte sant. Kostnaderna för a-kassanhar minskat beroende på att arbetslösheten har mins-kat. Över har vi haft ett ganskahyggligt fall i kostnaderna för a-kassan.Sjukersättningen är ett problem. Det är sant. Dekostnaderna har ökat alldeles för mycket. Men jaghävdar att en av orsakerna till det var införandet avkarensdagen. Det gjorde att folk gick till jobbet sjuka.På undergrävde det folkhälsan. Om ni nulägger till ytterligare en karensdag kommer man påkort sikt säkert att kunna göra vissa besparingar. Folkkommer att gå till jobbet sjuka ännu oftare. Men pålång sikt kommer det att öka kostnaderna för sjuker-sättningen.Till sist vill jag ta upp jämförelsen av bruttonatio-nalinkomsterna. Där tror jag att vecklar insig i en teknisk debatt som han inte kommer att klaraut. Menar att en eventuell utdelning på enaktie som han äger i ett utländskt företag inte räknasin? Kan han inte använda den utdelningen till sinkonsumtion här i ? Vad menar han egentli-gen?Strunt samma. Mät i BNP eller BNI per capita.Den långa process då har närmat sig desenaste 50 åren kan aldrig trolla bort medolika siffror och manipulationer.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag tror att alla försäkringssystembehöver ha en självrisk. Det är viktigt att det finns ensjälvrisk. Vi kan ta ett exempel med en bil. Man ärförsiktig om man vet att det kostar ett antal tusen omman får en skråma på bilen, även om man har enförsäkring som täcker. Det tror jag är avhållande.Jag tror också att man är mer rädd om sig själv,, om det finns en självrisk i sjukför-säkringen. Jag kanske inte sitter uppe ochtittar på NHL-hockey och dricker öl om jag vet att detkostar ett antal kronor om jag är hemma dagen efter.Om tror att detta inte har någonbetydelse och att det leder in människor i långtids-sjukskrivning tror jag att han har helt fel.Johan , som jag har förstått har akade-miska poäng i nationalekonomi, torde kunna slå uppvilken skillnaden är mellan BNP och BNI när detgäller denna typ av statistik. Jag konstaterar att Sveri-ge enligt IMF:s senaste BNI-statistik ligger på 26:eplats. Vi ligger när det gäller BNP-statistiken på 17:eplats. Det har vi gjort hela tiden.Jag håller med om att det vikti-ga här är en annan politik. har gått från att halegat på 21:a plats till att nu ligga på 5:e plats blandOECD-länderna. Det är det som är det viktiga.Låt oss inte strida om de statistiska måtten ochvända och vrida på statistiken, som ni har gjort i ma-joritetstexten i betänkandet. Det är fullständigt absurtatt tro att man kan trolla bort resursbristen i svenskäldrevård med statistiska trollkonster.Herr talman! Det behövs en ny politik. Den är Jo-han inte mäktig att medverka till.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det finns kanske en skillnad i män-niskosyn mellan och Vänsterparti-et, . Vi har väldigt svårt med jämförelsermellan bilar och människor. Människor är inte bilar.Människor har en själ och ett komplicerat känsloliv.Det har inte bilar.Jag har inte förnekat att det har effekt. Inför ni enkarensdag till kommer flera att gå till jobbet sjuka.Det kommer kortsiktigt att spara in en del sjukersätt-ning. På lång sikt undergräver det folkhälsan, så detär ingen besparing på lång sikt. Det var det som jaghävdade.Både IMF - Valutafonden - och alla andrainternationella organisationer har staber av ekonomer,fostrade i samma kultur. De har skrivit myriader avrapporter vars enda innebörd är att man ska göra somi . Man ska låta den fria kapitalismen göra vadden vill. Då går allt bra. Statistiken är i många avdessa skrifter tillrättalagd för att bevisa denna tes.Det är ni som har dragit i gång denna rätt me-ningslösa diskussion. Därför har vi tagit det enklagreppet att visa att man får ett helt annat resultat omman väljer andra ingångsår och andra utgångsår.Sedan 1947 har kraftigt närmat sig USAräknat i BNP per capita, trots att vi här har haft enförfärlig politik, dominerad av arbetarrörelsen. I USAhar det varit en politik som mycket mera liknar densom vill ha.Man ska inte överdriva politikens betydelse. Detfinns strukturella faktorer som är mera betydelsefulla.Men jag lägger gärna av med er meningslösa debattom räknetabellerna.Anf. 13 () replik:Herr talman! Det blir värre och värre ju längre vihåller på.Först underkänner statistiken pågrund av att tjänstemännen på och är felskolade. De skulle naturligtvis ha gått på någotmarxistiskt universitet i för att kunnaframbringa den typ av statistik som godkänna.Sedan säger han att han inte vill överdriva politi-kens betydelse. Det tycker jag är klädsamt. Men ickedesto mindre jämför jag två statistiska mått som ni imajoriteten använder er av. Det är väl tillåtet att göradet.Den text som ni har presterat omkring dessa sta-tistiska mått är fullständigt patetisk, nyckelmening ni hade var, som jag påpekade påutskottsmötet, felaktig. Det stod att , om manhade valt ett annat år, skulle ha haft en bättre BNP-utveckling än . Den meningen tvingades ni tillsist stryka. Det kom ett rättelseblad om detta. Dettackar jag för.Förblindas nu inte av statistiska mått. Titta ut iverkligheten, . Med världens högstaskattesatser har vi en skriande resursbrist i den svens-ka äldrevården, i den svenska sjukvården och i densvenska skolan. Det behövs en helt ny politik. Den ärni och Socialdemokraterna icke mäktiga att genomfö-ra. Därför, herr talman, behövs det ett regimskifte isamband med årets val.Anf. 14 ():Herr talman! Ärade ledamöter och åhörare! Det ärså här alldeles efter hägg och syren examenstid ocksåför regeringens ekonomiska politik. Det är en debattom den som vi för med anledning av betänkan-det FiU20. Jag skulle vilja börja med att yrka bifalltill reservationerna 1 och 4, så att jag inte glömmerdet.Hur ser det då ut i ? De regionalaklyftorna mellan olika stadsdelar, olika kommuneroch olika landsdelar har ökat under mandatperioden.När för sedan värderade denordiska ländernas ekonomi och pekade ut de tiosämsta regionerna i framgick det att 8 av 10av de regioner som tappat i växtkraft låg i Sverige.De fattigaste kommunerna har en skattekraftsom ligger under genomsnittet medan de rikastekommunerna har en skattekraft som ligger övergenomsnittet, och dessa klyftor ökar. Ansvaret för dethär har regeringen, för de regionala klyftorna har ökatunder en period av historiskt sett unik av oöverträffad tillväxt har förspillts.Den sociala klyvningen syns i rapport efter rapp-ort från olika frivilligorganisationer och olika statligamyndigheter och verk. Det handlar om de fattigabarnen och om de fattiga barnfamiljerna. , av högkonjunktur, lever nästan vart femte barni familjer som inte har några ekonomiska marginaler.Den sociala klyvningen syns också i att löneskillna-derna mellan kvinnor och män har ökat med 1 000 kri månaden sedan 1998.Det här är inte en politik som enar landet och somhjälper dem som har det svårt. Det är en politik somökar de sociala och regionala klyftorna och faktisktockså ökar den olikställighet och de klyftor som finnsmellan män och kvinnor.Såväl regeringens skattesänkningar som andra re-former såsom maxtaxor i barnomsorg och äldreom-sorg har i stället för att angripa de här problemenriktat sig till grupper med relativt höga inkomster.Resultatet av den politik som förts under den härperioden kan sammanfattas i orden "bättre rik ochfrisk än fattig och sjuk".Herr talman! För är det människorsbehov som är det viktigaste. Vårt mål är att männi-skor ska få lika villkor att växa och utvecklas. Vitycker att fördelningspolitiken är viktig, och vi villslåss för lika villkor. Därför har vi ett batteri medförslag som ska minska de sociala och regionalaklyftorna och skapa det samhälle som vi vill ha, därmänniskor kan känna livskvalitet, livskraft och själv-bestämmande.Herr talman! Ett av de största problemen ,som också har behandlats i extra debatter i kamma-ren, är den ökande ohälsan. Svenska folket är i dagdubbelt så sjukt som 1997, och kostnaderna för ohäl-san ökar med 25 miljoner . Till detta kom-mer de mänskliga bekymmer som finns bakom de härsiffrorna och de problem som de orsakar när det gäll-er tillväxt och ekonomisk utveckling.En regering som säger sig vara stolt när männi-skor i genomsnitt är sjukskrivna om åretoch statens kostnader för ohälsa är närmare 120 mil-jarder, eller en sjättedel av det som vi kan spenderapå statsbudgetens utgiftssida, har förlorat kontaktenmed verkligheten och förmågan att sätta sig in i män-niskors situation.Den enda punkt som det finns någon substans inär det gäller att göra någonting åt det här är faktisktde "kanonpengar" som var med om attföra över till vård och omsorg i samband med för-svarsöverenskommelsen. Dem är vi stolta över, mende räcker inte. För att ha ett vettigt mål för att hanteradet här borde vi kunna halvera ohälsan till 2008, dvs.komma års nivå. För detta krävs engod folkhälsa, men regeringen har inte ens förmåttprestera en proposition om folkhälsan som har varitutlovad i flera år.Det krävs en nationell vårdgaranti och en rehabi-literingsgaranti, och det krävs krafttag för att förbättrade offentliga arbetsplatserna, för de är dubbelt sådåliga som de privata när det gäller ohälsa. Regering-en och det politiska ledarskapet bär ett oerhört tungtansvar för att det ser ut så.Och vilka är det som drabbas mest? Det är kvin-nor som jobbar i vården och som har låg inkomst, ochkvinnor har ökat mest som grupp när det gäller lång-tidssjukskrivningar. hade kvinnorhälften av långtidssjukskrivningarna. har de64 %. Det är ett resultat av den politik som förts avregeringen och av de stödjande partierna Vänsterpar-tiet och Miljöpartiet.Den brist på jämställdhetspolitk som har bidragittill att öka de sociala klyftorna syns förutom på deoffentliga arbetsplatserna också i Regeringskansliet.Herr talman! Jag skulle inom parentes vilja säga attjag tycker att det är skandalöst att av de 37 utredaresom på område ska funderaöver den ekonomiska situationen för människor ärbara 5 kvinnor. När finansministern tillfrågades omvarför det ser ut på det viset blev svaret: Det finnsingen kompetens. - Detta är helt vansinnigt.För att människor ska må bättre krävs att den fy-siska och den psykiska stressen men också den eko-nomiska stressen minskar. Vi kommer då tillbaka tilldet faktum att människor med vanliga inkomster iSverige inte kan klara sig på sin lön. Det beror på attskattetrycket är så högt för dessa grupper. Det är i ettinternationellt perspektiv faktiskt extremt högt.Vi vill sänka skatten för människor med vanligainkomster. Den som är intresserad av att se hur detgår till och hur det slår för en själv kan gå in på vårhemsida och räkna på vår skattesnurra. Vår tro är attdet är viktigt för människor att kunna leva på sin lön.Det är viktigt för hälsan men också för självförtroen-det, och självförtroendet avgör om man ska vågasatsa på att göra saker. Det är satsningar på att görasaker som ökar tillväxten, och därmed blir ocksåsamhällsekonomin bättre.Herr talman! Regeringens oförmåga att prioriteradet som är viktigast, att börja med dem som har destörsta behoven, gör att man har duttat ut reformer påallt eller inget och med en helt sned fördelningspoli-tisk profil. Förebyggande åtgärder och reformerkommer inte fram. I stället ska det och lagaspå gamla läckande system. Detta leder till att statensresurser inte räcker till och till att vi återigen börjar seunderskott, något som vi trodde var passé historisktsett.Att som ekonomisk talesman sitta i finansutskottetoch se den här utvecklingen inger samma känsla somden ekonomidirektör måste ha haft som med en kan-ske lite klumpig formulering sade: Kära medarbetare!Vid förra årets bokslut sade jag att vi stod vid randenav ett stup. är jag glad att kunna säga att vi hartagit ett stort steg framåt.Precis så är det. Vi står vid randen av ett ekono-miskt stup. Den ena sidan av myntet ärbra, och i de fina anförandena talar man om den godaoffentliga ekonomin, men på den andra sidan finnsökande underskott. Den goda inriktningen att avbe-tala på statsskulden har brutits, och kommervi att låna 44 miljarder igen. Därmed är vi tillbaka ien hal och slipprig nedförsbacke ekonomiskt sett.Det är nämligen så med den offentliga ekonominstre delar att pensionssystemet går ganska bra och attkommunerna går med litet mer än plus minus noll,men den statliga sidan går med minus. Detta är re-sultatet av de förslag som har lagts fram under sär-skilt .