prot · GP09122 · 2002-06-11 00:00:00 — Ubild-ning och kompetens är nyckelorden för framtidensarbetsmarknad.Ett system med individuellt kompetenssparandeskulle främja våra möjligheter att utbilda oss vidare.När vår kompetens stärks ökar också vår trygghet påarbetsmarknaden, liksom vår benägenhet att prövanya utmaningar i arbetslivet. Ökade möjligheter tillkompetenssparande är därför en viktig komponent ien strategi för långsiktig tillväxt i Sverige.Här skulle jag vilja understryka särskilt noggrantatt om vi kan stärka individernas ställning på arbets-marknaden ökar vi också individernas möjligheter attpåverka sina egna liv, öka rörligheten mellan olikayrken och mellan olika geografiska områden, vilket äroerhört väsentligt för att få en mer flexibel arbets-marknad och därmed mer tillväxt.Kompetenskontomodellen är positiv inte bara urett individperspektiv. För staten är den ett sätt attbidra till kompetenshöjning och därmed till att be-gränsa arbetslösheten. Den förstärker landets förmågaatt stå emot ekonomiska kriser. Under högkonjunkturhar vi råd med mer kompetensutveckling, men dåfinns inte tiden. Under lågkonjunktur finns det tid,men då har vi inte råd.Fru talman! förelåg ett färdigt utred-ningsförslag om ett system för kompetenssparande.Men regeringen bråkade både inbördes med olikadepartement och med sina samarbetspartier, samtidigtsom LO krånglade och bromsade. Trots att riksdagenunder har anslagit budgetmedel hände ingen-ting. Först kom ett förslag som bara inne-höll riktlinjer. Det är det vi ska diskutera. Först eftervalet kommer den riktiga propositionen, ochikraftträdandet blir i bästa fall den 1 juli 2003.Trots att kompetensutvecklingen är en fråga somhar strategisk betydelse har regeringen misskött frå-gan . Därmed har en viktig reformom införandet av kompetenssparande ännu en gångskjutits på en osäker framtid. Om regeringen agerat såatt ett system med individuellt kompetenssparandehade kunnat införas hade förutsättningarför att en väsentlig del av de somunder året återbetalas från SPP till svenska företagfunnits för att, via lokala överenskommelser, avsättastill kompetenssparande. Här fanns en möjlighet att fåen rivstart för ett system med kompetenssparande,men den möjligheten sumpade regeringen bort medsin förhalning av frågan. Därför förtjänar regeringenstark kritik för hela handläggningen av frågan.Fru talman! , ,och har presenterat alterna-tiva riktlinjer för ett system med kompetenssparande.Det är förslag som skiljer sig från regeringens i denmeningen att våra riktlinjer är mer flexibla och har enbetydligt mer positiv grundsyn till individens möjlig-heter att själv utforma sin kompetensutveckling. Re-geringens förslag avviker i flera avseenden från ut-redningsförslaget och har fått stark kritik från TCOoch SACO.Patrik citerade ur ett pressmeddelandesom och skickade ut när regeringen hadelagt fram sitt förslag. Där uppmanade man till enblocköverskridande överenskommelse. Vi från denborgerliga sidan i arbetsmarknadsutskottet sade att viär beredda att diskutera dessa saker och hitta en ge-mensam samsyn, men detta avvisades av utskottss-majoriteten.I dag har och skrivit ett nytt brev tillriksdagsledamöterna för Socialdemokraterna, . Där uppmanar man till enåterremiss och ny beredning i syfte att hitta en bredöverenskommelse över blockgränserna om ett starka-re kompetenskontosystem. Det är förvånande attsocialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartisterså frankt avfärdar TCO:s och synpunkter.Fru talman! De riktlinjer vi har skissat på handlarom ett individuellt och frivilligt system.Arbetstagarens sparande på kompetenskontot skavara befriat från skatt, dvs. avdragsgillt, upp till för-slagsvis ett basbelopp. För statens del handlar det omatt ge en skattekredit på ungefär samma sätt som mani dag ger en skattekredit för sparande i pensionsför-säkringar. När pengarna tas ut för att bekosta kom-petensutveckling betalas inkomstskatt. Långsiktigt fårstaten tillbaka denna investering genom högre skat-teintäkter och lägre arbetslöshet. Men de föreslagnareglerna, som innebär att man får spara bara drygt9 , innebär att en medelinkomsttagaremåste spara upp till för att kunna studera ett årmed bibehållen inkomst. Är det rimligt?Arbetsgivarna ska uppmuntras att bidra till kom-petenssparandet och uppbyggnaden av kapitalet ikompetenskontona genom avdragsrätt för insättning-ar. Individen ska förfoga över de medel som finns pådet egna kompetenskontot. Någon form av extraskattekredit eller bidrag till låginkomsttagare sombörjar spara i kompetenskonto ska införas.Förutom att den enskilde och arbetsgivaren på eg-na initiativ och i individuella avtal kan göra insätt-ningar på kompetenskontot kan också insättningar påkompetenskontona vara en ytterligare komponent attförhandla om i lokala löneförhandlingar. När detgäller uttag bör inte större uttag än det som motsvararden tidigare tjänsteinkomsten få göras vid ledighet förstudier. Eventuella medel som inte använts för studieroch kompetensutveckling bör vid arbetslivets slutkunna användas till att förstärka pensionen. Här avvi-sar regeringen kategoriskt sådana tankar.Arbetstagaren ska kunna ta med sig sitt kompe-tenskonto om han eller hon byter arbetsgivare ellerstartar eget. Systemet med kompetenskonton börockså vara öppet för egenföretagare genom särskildaregler.Arbetstagare och arbetsgivare ska fritt kunna väljavem som ska administrera deras konton. Försäkrings-bolagen har administrativa system uppbyggda förförsäkringar. Arbetstagare och arbetsgivare är välbekanta med de rutiner som gäller för administratio-nen av gruppförsäkringar.Nu påstår regeringen att det går snabbare att byg-ga upp ett statligt system, vilket alla som har följtutvecklingen av lättbetvivlar. Men framför allt gör regeringen och ut-skottsmajoriteten ett tankefel här; man tror att maninte får någon mereffekt av att ett antal olika privataaktörer skulle delta i systemet. Kontona måste mark-nadsföras gentemot arbetsgivare och löntagare. Härfinns ett egenvärde hos en rad olika aktörer att jobbamed marknadsföring, information och rådgivning.Man går helt miste om denna effekt om detta görs tillett statligt system.På punkt efter punkt finns en ogin, oflexibel in-ställning från regeringens och utskottsmajoritetenssida. Det märks att det har varit ett kompromissandeoch kattrakande mellan olika intressen som har gjortatt förslaget har tappat mycket av det goda innehållsom fanns i utredningsförslaget. Det är beklagligt attförslaget har försenats och att innehållet har försäm-rats jämfört med hur tankegångarna såg ut från bör-jan.Jag yrkar bifall till reservationen i betänkandeAU10.Anf. 151 ():Fru talman! Först av allt ska jag säga att jag upp-skattar att statsrådet deltar i dagensdebatt.Jag vill i den sista debatten med utskottet för den-na mandatperiod tacka för gott samarbete. Det gällerpersonalen i utskottet, som sett till att våra betänkan-den och reservationer till dem kommit och varitkorrekta, kammarkansliets personal och talmännen,för att arbetet i kammaren har löpt smidigt, och sistmen inte minst kollegerna i utskottet. Det har bränttill i debatten - och så ska det vara - men efteråt harvi kunnat träffas och prata som vanligt. Det har varitbra med en sådan stämning i utskottet. Det ska inteminst mina kolleger i presidiet ha all heder av.Denna sista debatt handlar om ett ämne som jagpersonligen har engagerat mig mycket djupt i. Dethandlar om både ett jämställdhets- och ett åldersdis-krimineringsperspektiv.Att kunna skaffa sig kunskaper så att man kan va-ra kvar i arbetslivet ända till pensioneringen är någotsom inte får missunnas någon människa. Som det serut är det många som passerat och därmedär utan möjligheter att vidareutveckla sig i arbetslivetom man inte blir arbetslös. Det finns i stort sett ingamöjligheter att finansiera studier efter den åldern.Detta drabbar i stor utsträckning kvinnor somkanske varit hemma och tagit hand om barnen ellerinte satsat på kompetensutveckling även om manarbetat man haft små barn. När man dåvill komma tillbaka och kanske höja sin kompetenseller skaffa en ny, därför att man inte ser några ut-vecklingsmöjligheter i det gamla jobbet, är alla dörrarstängda. Bara den som har en fet plånbok, blir ar-betslös eller har en arbetsgivare som vill satsa på ensutveckling kan förändra sin situation. Vad blev det avalla vackra ord om ett livslångt lärande och att manska ha möjlighet att sadla om mitt i livet? För mångakvinnor blev det avsittning i stället.Fru talman! Jag har ett exempel som tydligt visarpå detta. Det är en kvinna som har jobbat heltid i helasitt liv. Hon har fått barn sent i livet och har därförinte kunnat vidareutbilda sig . Nuhåller hon på med en utbildning som hennes arbetsgi-vare är positiv till och delvis stöttar, men försörjning-en måste hon klara på egen hand. Det innebär att honjobbar , och det klarar ingen i längden.Studierna är på halvfart, och hon kan gå ned till 75 %på arbetet . Det innebär ekonomiska på-frestningar, men alternativet är att hon inte orkarfullfölja utbildningen. Det vore ännu värre, anser hon.Ett individuellt kompetenssparande, som hadegjort det möjligt för henne att sätta av en del av sinlön under hela arbetslivet, hade gjort det möjligt förhenne att klara sin ekonomiska situation på ett myck-et bättre sätt. Hon hade kunnat gå ned i arbetstid ochändå känt att ekonomin klarar sig. Hon hade sluppitoron för pengarna och kunnat ägna all kraft åt sinastudier, som hon upplever som mycket viktiga.Fru talman! har drivit frå-gan om individuell kompetensutveckling. När bud-geten för kom upplevde vi att det skulle kun-na bli en utveckling åt det håll vi strävade. Regering-en satte t.o.m. av pengar för att kunna förverkligaförslaget. Efter detta har ingenting skett. Eftersom detinte heller kom något förslag i budgetpropositionenför 2002 tröttnade vi i oppositionspartierna på attvänta.Vårt förslag, som finns som motion A9 tillproposition 2001/02:175, tog form ochverkar ha haft delvis avsedd effekt. Regeringskanslietvaknade till liv och tog tag i frågan. Tyvärr har finan-sen tydligen haft ett alldeles för stort inflytande påskrivningarna. Förslaget kännetecknas av en rigiditet,för att inte säga stupiditet, som är häpnadsväckande.Man lägger ett förslag som enbart är kosmetiskt ochför att inte få ännu ett misslyckande där en riksdags-majoritet går emot regeringen.Jag är besviken både på regeringen, som inte kun-de prestera bättre, och på , som inte stårfast vid sina egna tidigare förslag. !Jag tycker att du har sålt din själ för en vattvälling.Fru talman! Med det förslag som regeringen läg-ger i propositionen och som majoriteten ställer sigbakom lyckas man sänka alla förhoppningar om för-bättringar för den som är ung men somfortfarande har kvar på arbetsmarknaden.Förslaget är byråkratiskt, snålt och otillräckligt.TCO-utredaren säger i att det kommer att ta mellan sju och tio årför en genomsnittlig tjänsteman eller kvinna att kunnaavsätta pengar till kontot så mycket att man kan stu-dera en termin utan att riskera inkomstbortfall. Ar-betsgivarnas intresse för att fylla på arbetstagarnaskonton riskerar också att försvinna, eftersom sparti-derna blir så orimligt långa.Oppositionens gemensamma förslag till avdrags-rätt med ett basbelopp gör de här tiderna rimligare.Det gör det också möjligt att spara ihop pengar så kan skaffa sig en helt ny eller betydligt längreutbildning jämfört med regeringens förslag. Ett kvartsbasbelopp känns som ett hån mot alla som vill höjasin kompetens för att kunna vara kvar i arbetslivettills man blir pensionär.Fru talman! Att tillsätta en ny myndighet som skaförvalta sparpengarna är också en onödig utgift. Detfinns redan aktörer på marknaden som dessutom harintresse av att sparformen blir känd för arbetsgivareoch arbetstagare. Staten kan spara informationspengargenom att använda de här kanalerna.En annan brist i förslaget är att företagare inte om-fattas av samma regler. Vi föreslår också någon formav extra skattekredit eller bidrag till låginkomsttagaresom börjar kompetensspara. Sänkta skatter för i förstahand låg- och medelinkomsttagare skulle ytterligareöka deras självbestämmande. Det ökade ekonomiskautrymmet skulle exempelvis kunna användas till ettriktat sparande, såsom kompetenskontosparande. Förvår del i är det viktigt att alla behandlaslika i ekonomiska frågor.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservatio-nen.Anf. 152 ():Fru talman! I dessa sista skälvande timmar blan-das vänligheter och möjligen ett sista försök att göraen heroisk insats i vår svenska riksdag. Därför bjuderockså plikten - en kär sådan - att jag säger tack tillalla goda riksdagskolleger, närvarande och andra, förmånga goda år i det svenska parlamentet: vidSergels torg och här på . Jaghar sagt, och jag upprepar det, ett tack tillutskottskolleger och utskottskansli. Jag vill tilläggaett tack till närvarande statsråd. Jag hade äran att sittai samma presidium som i arbetsmark-nadsutskottet. Min förhoppning i den här delen är attvår demokrati ska kunna utvecklas i den meningen attfler medborgare engageras och att sakfrågorna lyftsfram starkare. Det tror jag vore en god politisk gär-ning.Fru talman! Strukturomvandlingen i näringslivetställer långtgående krav på arbetskraftens kompetens.Det handlar om såväl breda som specialiserade kun-skaper och färdigheter, men kanske framför allt omatt kunna inhämta nya kunskaper när villkoren änd-ras. Det gör de ju; tekniken utvecklas oerhört snabbt.Det finns behov av återkommande fort-och vidareutbildning, och det behovet tror jag kom-mer att öka.Utbildningssystemet har som främsta uppgift attge en bra grund för fortsatt, livslångt lärande och skases som en investering för framtiden.Arbetsmarknadspolitiken var tidi-gare inriktad på att förse de stora industrierna medmer eller mindre utbytbar arbetskraft. En följd av detframväxande kunskapssamhället är att kraven i dagställs högre på kunskaper och personliga färdigheter,och det vi ibland kallar kommunikativ förmåga. Detspelar helt enkelt stor roll vem man anställer. Ar-betsmarknadspolitiken måste läggas om och inriktaspå den faktiska arbetsmarknad som växer fram.Den snabba teknologiska utvecklingen och nyaförutsättningar på de internationella marknaderna etc.gör att planeringshorisonten krymper. Arbetsgivarekan i mindre utsträckning än tidigare bedöma detframtida behovet av arbetskraft. En följd av detta äratt de lediga jobb som anmäls till arbetsförmedlingar-na i mycket stor utsträckning är tidsbegränsade.Folkpartiet har ansett att kompetensutveckling ären mycket viktig fråga, och vi har tidigare föreslagitatt man rentav skulle kunna ta ut ett "friår" mitt i livetför att fortbilda sig. har vi att ta ställning tillregeringsförslag vad gäller individuell kompetensut-veckling, och grundtankarna i detta system ställer vioss bakom.Länge var det oklart om regeringen över huvudtaget skulle orka med att åstadkomma ett förslag ifrågan. kom visserligen propositionen, menden innehöll inga lagförslag utan endast knapphändi-ga riktlinjer för den viktiga reform som därmed än engång skjuts på en osäker framtid. Betecknande är attflera tunga fackliga organisationer haft invändningarmot regeringens förslag.Individuellt kompetenssparande, fru talman,främjar våra möjligheter att utbilda oss vidare. Närvår kompetens stärks ökar också vår trygghet på ar-betsmarknaden, liksom vår benägenhet att pröva nyautmaningar i arbetslivet. Ökade möjligheter till kom-petenssparande är därför en viktig komponent i enstrategi för långsiktig tillväxt i vårt land.Kompetenskontomodellen är inte bara positiv urett individperspektiv. För staten är den ett sätt attbidra till kompetenshöjning och därmed begränsaarbetslösheten. Det förstärker landets förmåga att ståemot ekonomiska kriser. Under högkonjunktur har viråd med mer kompetensutveckling, men då finnskanske ingen tid för det. Under lågkonjunktur finnsdet tid, men då tycker sig många inte ha råd.Medlen på kompetenssparkontot är individens eg-na och ska kunna användas för den kompetensut-veckling som den enskilde själv bestämmer sig för.Kompetensutveckling ges en vid definition. Omsparmedlen inte kommer till användning för kompe-tensutveckling är det vår uppfattning att de vid ar-betslivets slut rentav skulle kunna användas för attförstärka pensionen.Från de fyra oppositionspartierna har vi föreslagiten ordning där varje individ ges möjlighet att göraavdrag vid inkomstbeskattningen för insättningar påett individuellt kompetenskonto. Avdragsrätten börgälla för insättningar på upp till ett prisbasbelopp perår.För statens del handlar det alltså inte om att ge bi-drag. Snarare handlar det om att ge en skattekredit påungefär samma sätt som man ger skattekreditför sparande i pensionsförsäkringar. När pengarna tasut för att bekosta kompetensutveckling betalas in-komstskatt. Långsiktigt får staten tillbaka denna in-vestering genom de högre skatteintäkter och den lägrearbetslöshet som denna modell skulle kunna bidra till.Det har, fru talman, tidigare i debatten refereratstill att två av våra tre största fackförbund djupt bekla-gar den hantering som frågan fått. Man har refereratinnehållet av kritiken. Det är egentligen mycket star-ka skrivningar som har nått t.ex. riksdagsmajoriteten.Både TCO och tycker att vad de kallar återre-miss vore rimligare.De säger att det är angeläget att vi skapar ett sys-tem där varje individ kan öka sin kunskap, utbilda sigoch få en starkare position på arbetsmarknaden. Derasönskan är att riksdagsförslaget mer ska återspegla vadIKS-utredningen föreslog. De säger att förslaget imånga avseenden måste förbättras om man ska kunnanå de mål som jag i och för sig tror att det finns engrundläggande enighet kring. Också utredningen vartillskyndare av dessa mål.Fru talman! Regeringens förslag har också bristervad gäller hur mycket pengar som får avsättas. Detska endast röra sig om ett fjärdedels basbelopp, ochförslaget ska ha ett slags låginkomsttagarprofil. Jagtycker att låginkomsttagares mer begränsade hand-lingsutrymme inte ska föranleda beloppsgränser somgör att hela reformen nu riskerar att bli ganska me-ningslös. I stället har vi förordat andra vägar, t.ex.sänkta skatter för i första hand låg- och medelin-komsttagare. Det skulle öka låginkomsttagares själv-bestämmande att disponera en större del av det egnainkomstutrymmet. Det ökade ekonomiska utrymmetskulle exempelvis kunna användas till ett riktat spa-rande, såsom kompetenskontosparande.Jag tror , fru talman, att det är angeläget attockså få arbetsgivarnas medverkan i ett system förindividuell kompetensutveckling, bl.a. därför att ka-pitalet i ett sådant systemet då kan byggas upp i ensnabbare takt. tar företagen ett betydandeansvar för de anställdas kompetensutveckling. Här ärdet emellertid fråga om mer direkt verksamhetsrelate-rad personalutbildning, där företaget också har ettavgörande inflytande. Det är inte lika självklart meden aktiv arbetsgivarmedverkan i ett kompetensspa-rande där medlen helt disponeras av den enskilde.För att stimulera arbetsgivare att bidra till den an-ställdes eget utbildningssparande anser vi därför attdet bör införas en rätt till avdrag för sociala avgiftervid avsättningar till den anställdes kompetenskonto.Detta kan jämföras med de villkor som gäller förarbetsgivares avsättningar till pensionssparande föranställda.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till re-servationen.Anf. 153 ():Fru talman! diskuterade enrad motioner om kompetensutveckling och individu-ellt kompetenssparande. Då handlade inläggen myck-et om behovet av kompetensutveckling i samhället.Det handlade om framtida brist på arbetskraft inomvissa yrken. Det handlade om flaskhalsproblem, ochdet handlade om arbetsmarknadsutbildning. Inläggenhandlade också om arbetarrörelsens kamp för allasrätt till utbildning och behovet av ett livslångt läran-de.Eftersom sommarkvällen är vacker, trots literegntunga moln, och eftersom statsrådet tala senare kommer jag att uppehålla mig vid detindividuella kompetenssparandet och hur det är upp-byggt. Det ska inte på något sätt uppfattas som att jagtycker att kompetensutvecklingen är mindre viktigoch inte heller som att jag tycker att rättvisan harblivit större när det gäller vem som får mest utbild-ning i jobbet.Det är fortfarande så att en LO-medlem bara fårhälften så mycket fortbildning som en SACO-medlem. Anställda vid stora företag får dubbelt ellert.o.m. så mycket utbildning som anställdavid små företag. får redan välutbildademer vidareutbildning än lågutbildade.Ställningstagandet i den borgerliga reservationen idagens betänkande inleds med dessa ord:"Kompetensutveckling är en fråga som har strategiskbetydelse. Trots detta har regeringen misskött fråganunder ." Det låter som om de anser attkompetensutveckling står och faller med ett skatte-subventionerat sparande. Så är det ingalunda.Vi socialdemokrater har lagt fram en mängd för-slag som ger ännu större möjligheter för vuxna attutveckla sig vidare. Jag kan nämna några. Det gällerKunskapslyftet, som har nått över 800 000 vuxna, ettnytt och reformerat studiemedelssystem och över100 000 nya platser på högskolan. Det är de generellareformerna som ger de stora möjligheterna för lågut-bildade och lågavlönade att utbilda sig som vuxna.Det individuella kompetenssparandet kan aldrig blimer än en extra stimulans bredvid existerande system,men kan trots det få stor betydelse för många männi-skor när det handlar om att våga prova något nytt.Det är glädjande att kunna konstatera att det råderstor samstämmighet i utskottet om ett individuelltkompetenssparande för anställda och om att denkompetensutveckling som systemet stimulerar skages en vid definition. Men när det gäller hur reglernaför sparandet ska utformas har vi inte längre mycketgemensamt.Regeringens förslag om det individuella kompe-tenssparandet innebär att man kan spara upptill av ett inkomstbasbelopp och att man fårgöra avdrag för det beloppet vid inkomstbeskattning-en.Vi socialdemokrater vill ha ett system som sti-mulerar och premierar själva komptensutvecklingenoch inte enbart sparandet. Därför föreslås en kompe-tenspremie som innebär att man, när man tar ut peng-ar från sitt konto och använder dem för kompetensut-veckling, får ett fast belopp på och därutöveren premie som beror på utbildningens längd men somär lika för alla.Vi socialdemokrater är angelägna om att det skabli en bred uppslutning bakom systemet och attmånga individer ska vilja spara en del av sina pengarför att senare i livet kunna öka sin kompetens. Därförföreslår vi också att arbetsgivaravgifterna för denarbetsgivare som sätter in pengar på den anställdeskompetenskonto ska sänkas . En sådansänkning skulle kunna förbättra förutsättningarna förarbetsmarknadens parter att träffa avtal om kompe-tensutveckling.Vi anser också att systemet inte ska låsa in peng-arna på kontot. Möjligheten att spara pengar ochflytta fram beskattningen av det sparade beloppetkommer säkert att bli attraktiv för många, men ompengarna bara får användas till kompetensutvecklingfinns det risk för att många skulle dra sig för att börjaspara. Det är svårt att veta vad framtiden bär med sig,och för många människor - kanske speciellt för män-niskor med låga inkomster - kan det kännas otryggtatt binda upp sina sparade pengar.Därför är förslaget att det ska vara ett öppet spa-rande med samma beskattning av avkastningen somandra sparformer. Individen äger själv sitt konto ochfår använda pengarna när hon vill och till vad honsjälv vill. Ett undantag finns: Pengarna måste beskat-tas och kontot måste avslutas senast det år du fyller64 år, så kontot kan inte användas för att kringgåbestämmelserna om pensionssparande.Riksdagen beslutade för att be-gränsa avdragsrätten vid pensionssparande till avinkomsten, dock högst ett basbelopp och upp till etthalvt basbelopp oavsett inkomst.