prot · GP0967 · 2002-02-12 00:00:00 — Det är bra attstatsrådet delar min syn att jämställdhet är en viktigdemokratisk fråga.Jag vill börja med att citera ur , som jag har haft väldigt god nytta av.Den är skriven av och presenteradesunder EU-ordförandeskapet . Ett citat urboken: "Jämställdhetsideologin har så stark förank-ring i det svenska samhället att det finns en myt omatt det redan råder jämställdhet. Få tycks bekymra sigom den reella brist på jämställdhet som ändå är upp-enbar. "Regeringen intar en hög svansföring, kanske be-rättigat, när det gäller jämställdhet, men då måsteockså kritiken som riktas mot med anledningav den rapport som lämnades tas påstörsta allvar. Eftersom jämställdhet är ett prioriteratmål för regeringen tycker jag att kritiken är i allrahögsta grad berättigad. Här duger det inte att kommamed att regeringen har en opinionsbildande roll elleratt konstatera att regeringen vidtar åtgärder. Det ärviktigt att den politiska ledningen i ett land är ettföredöme i jämställdhetsfrågor, men handling måsteöverstämma med ord. I annat fall förlorar politikenoch politikerna i trovärdighet.Därför frågar jag: Anser statsrådet attregeringen tar sitt ansvar när det gäller att undanröjade fördomar, strukturer och traditionella föreställ-ningar som försvårar och förhindrar jämställdhetmellan könen och därmed möjligheten för kvinnor attta sig in men framför allt också att ta sig uppåt i denhierarki som råder inom olika myndigheter, förvalt-ningar och statliga företag?Det borde vara varje myndighets ansvar att tillriksdagen redovisa hur man ska nå målsättningen attöka kvinnorepresentationen bland myndighetschefer.Även vid tillsättning av ambassadörer har rege-ringen valt att inte tillämpa sina egna doktriner.När regeringen kritiserades för att bara ett fåtal,tre av nio, nyutnämnda ambassadörer var kvinnorsvarade bl.a. utrikesministern att det inte fanns till-räckligt kompetenta kvinnor. Jämställdhetsombuds-mannen reagerade, och enligt uppgifter i mediernahade han svårt att acceptera det argumentet.Om man ser på de uppgifter som presenterats imedierna då den här rapporten framla-des är det så att hälften av dem som antas till UD:shandläggarutbildning är kvinnor. Man följs åt tillmellanchefsnivå. Sedan händer det någonting - elleringenting, hur man nu vill se det.Det är då man frågar sig: Vad gör regeringen föratt förändra de strukturer och attityder som gör attkvinnor har blivit åsidosatta? Vi skry-ter med att ha kvinnor i , menansiktet utåt är en man. Min fråga kvarstår: Vilkaåtgärder avser statsrådet att vidta med anledning avden kritik som FN riktar mot angående detlåga antalet kvinnor på höga poster inom offentligsektor?Anf. 49 ():Fru talman! Jag vill också yttra mig med anled-ning av interpellation till statsrå-det . Den kritik som FN har riktat motSverige är befogad. Detta anser jag med hänvisningtill den utveckling som råder. Det är vifick kvinnlig rösträtt i . Mycket positivt harhänt , men vi är fortfarande väldigtlångt ifrån jämställdhet i vårt land. Det som oroarmånga av oss är att vi tar ett steg framåt, men vi tarockså ett steg tillbaka. Därför upplever vi mångagånger att vi stampar på samma ställe.Vi kvinnor vill vara med och påverka samhällsut-vecklingen, men vi tillåts inte alla gånger att delta.Män styr och ställer fortfarande. Speciellt svårt är detför oss kvinnor att finnas med i den innersta beslut-skärnan, särskilt bland de stora besluten.Ett exempel som jag vill återge är något som hän-de . Det var när de regionala till-växtavtalen skulle arbetas fram. Vi gjorde en under-sökning. Jag representerade, och är förbundsordfö-rande för, Centerkvinnorna, landets största politiskakvinnoorganisation. Vi gjorde en undersökning landetrunt för att se hur det ser ut när det gäller det kvinnli-ga inflytandet just i fråga om att utarbeta tillväxtavtal,som har en oerhörd betydelse för regionerna ochlänen. Det handlade om att lyfta fram de frågor somvar viktiga för att det skulle bli tillväxt. Vi vet atttillväxt är väldigt viktigt för att behålla det vi beteck-nar som välfärd.Vi blev inte förvånade, utan vi kunde konstateraatt det var som vi misstänkte. Den kvinnliga repre-sentationen i de beslutande församlingarna var oer-hört låg. Den var mellan och . Sedan har viföljt det hela, och vi har även följt hur det ser ut inomstatliga myndigheter och verk. Vi kan konstatera attdet finns en stor manlig överrepresentation i ledning-en för , , och . Det kan tyckas att det är typiskt manligaområden, men det finns ingenting som är typisktmanliga områden. Män bestämmer över kollektivtra-fiken och den största andelen bland dem som nyttjarden är kvinnor.Visst har vi jämställdhetsplaner. Vi har jätte-många, mycket bra dokument. Ambitionerna harockså varit uttalade. De finns men - och det är ettstort men - sedan tappar vi bort en del på vägen.Jag vet att det här också är fråga om att ändra at-tityder, och det är tydligen det som är det allra svå-raste. Här gäller det naturligtvis att kunna stimuleratill att fler kvinnor åtar sig större uppdrag, men ocksåatt kunna sätta fokus på det hela och pressa och fåfram en mycket större medvetenhet.Jag vill ge en eloge till EU-parlamentariker . Han har tillsam-mans med en folkpartistisk parlamentariker tagitinitiativ till ett upprop för ökad jämställdhet inom EUoch framför allt då i parlamentet. Det är också en saksom jag tycker att vi borde sluta upp bakom att verk-ligen sätta i fokus, alltså de orättvisor som finns. Viborde lyfta fram det kvinnliga perspektivet i myckethögre grad. Jag skulle vilja höra från statsrådet vad hon har för syn på detta och vilka åtgärderhon funderar på inom EU och EU-konventet. Vi vetatt det har utsetts två män. Regeringen har bättrat pådet hela genom att utse en kvinna. Det är en väldigtstor fråga eftersom vi har att anpassa oss efter mångaEU-regler.Anf. 50 Statsrådet ():Fru talman! är inte jag regeringens ansvarigastatsråd för jämställdhetsfrågor, utan jag tror attmycket av anledningen till att jag svarar på den härfrågan är att den i väldigt hög grad handlar om denoffentliga sektorn och de statliga företagen och omhur det ser ut med jämställdheten där.Hur regeringen kommer att handskas med denkritik som riktas i den aktuella rapporten är nog någotsom egentligen statsrådet bordesvara på. Självfallet är det så att vi i samtliga fall närvi får kritik från olika FN-organ tar till oss denna ochfunderar över vad vi kan göra bättre. Håller vi medom den kritik som riktas? Och om inte: hur ser bildendå ut? Jag har i mitt svar försökt ge några sådanaåterkopplingar till . Självfalletkommer vi att ta till oss kritiken och fundera på omdet finns några ytterligare insatser som kan göras.Tar vi vårt ansvar? Ja,jag tror nog att de flesta som betraktar vad som harhänt i , både i det längre perspektiv som anslog, 80-årsperspektivet och kvinnorsrösträtt, men också i det kortare perspektivet, kan seatt vi har åstadkommit en förstärkning av jämställd-hetslagen. Vi har under den här mandatperioden an-slagit ett mainstream-perspektiv kopplat till särskildariktade insatser i särskilt prioriterade områden.Vi har , eftersom regeringen har beslutat omdet, ett genusperspektiv i både jurist- och lärarutbild-ningarna, vilket vi inte hade tidigare. Vi har på enmängd områden genomfört ett antal åtgärder - kon-kreta handlingar, inte bara ord.Det är precis som säger också såatt det handlar om attityder. Jag är den första att hållamed om att vi fortfarande, , inte ens iSverige har ett fullt jämställt samhälle. Och det är inteförrän det finns samhällen som är fullt jämställdamellan män och kvinnor som vi också kan säga att vilyckats uppnå ett av de demokratiska mål som vimåste sätta upp för en väl fungerande demokrati.Självfallet är det så. Självfallet kan vi inte förtröttas.Självfallet får vi inte slå oss till ro.Därför är den kritik som kommer viktig, och där-för är era frågor viktiga. Men det handlar också omattityder och om att alla vi i samhället måste dra vårtstrå till stacken. När vi ser på vilka som fattar depolitiska besluten kan vi se att det fortfarande finnsmycket att göra i de beslutande församlingarna runt-om i landet. Det finns många kvinnor som är politisktaktiva och har förtroendeuppdrag. Men i ärlighetensnamn är det så att när det gäller de verkligt tungapolitiska posterna, som kommunalrådsposterna, serdet fortfarande ut så att männen är i dominans. Härhar vi alla, i alla partier, anledning att rannsaka osssjälva och ytterligare öka våra insatser för mer jäm-ställdhet.Slutligen vill jag säga något om detta med före-dömen. Jag tycker att det är för bedrövligt att EU-konventet verkar få den utformning som det får. Jaghade ju önskat mer från sida, som harutsett fyra personer. Från regeringens sida har vivisserligen utsett två, en ordinarie och en suppleant,som är kvinnor, men det hjälper inte. Vi vet hur no-mineringarna från många andra länder ser ut, och detär bedrövligt. Det här är ett konvent som ska ägna sigåt framtidsfrågor och som har en total manlig domi-nans och dessutom en åldersstruktur som lämnarmycket övrigt att önska. Då kan man ju fundera övervad det kommer att bli för resultat av det här fram-tidskonventet.Anf. 51 ():Fru talman! Just det här att frågorna ligger på oli-ka statsråd är lite förvirrande även för oss riksdagsle-damöter i samband med interpellationsdebatter. Dethade varit önskvärt om det hade varit jämställdhets-ministern som hade tagit det här svaret - mainstrea-ming i all ära.Jag har blivit intresserad av de här frågorna. Jag äregentligen inte den typen, om man får säga så, när detgäller jämställdheten och den delen. Jag är uppväxtmed detta att ha det jämställt, alltså respekt för var-andra som individer, man och kvinna. Det som fickmig intresserad av att titta närmare på det här var justombildningen av , eller koncernled-ningen för Samhall.Då ställde jag frågan bl.a. till , ochdet var som svarade. Så kan det bli!Det handlade om just antalet kvinnor bland cheferoch vid chefstillsättningar. Jag har följt det härföretaget . I koncernstyrelsen ser detganska bra ut; där är det den andel som statsrådetåberopar. Men hur ser bolagsledningen ut? Jo, av tiostycken är två kvinnor. svarade att isamband med den omorganisation som trädde i kraftbeaktades särskilt möjligheterna att utse kvinnor tillledande befattningar, och det resulterade i att fyrakvinnor blev områdeschefer. Hur många områdesche-fer fanns det? Jo, det var 24. Han sade att ekonomi-chef och lönechef är kvinnor och att man har ett sär-skilt mentorprogram för att lyfta fram kvinnor somska leda till att de kan få ledande befattningar inomSamhall. Man kommer också att göra nya satsningarför att öka andelen kvinnor i ledande befattning.Jag tycker att det här är fruktansvärt. Det finns kompetenta kvinnor, och det fanns möjlighet att beakta dem vid omorganisationen.Statsministern säger att jämlikhet leder till ut-veckling. I ett företag som , med så mångaproblem, hade det behövts både kvinnor och män.Detta föranledde mig just att fråga hur det ser ut iSverige . Vi har ord, men hur arbetar vi efterorden? Och vad gör vi för att påverka attityderna?Jag reagerade också när det stod i enkvällstidning att "Regeringens satsning på kvinnorkom av sig". Det gällde kvinnorna med toppjobb iEU. Min fråga till statsrådet är då: Finns det programför att stödja de kvinnor som får dessa toppjobb? lika bra som männen inom de här förvaltningarna iatt bilda nätverk, att stötta kvinnor och att utbildakvinnor? Det gäller alltså och EU. Jag serfram mot statsrådets svar på den frågan.Anf. 52 ():Fru talman! Jag vill fortsätta tala om kvinnor i le-dande ställning. Det händer ju en hel del positivt, fördet är en och annan kvinna som får en chefsposition.Men i nästa steg kan man se att det då finns ett lö-neglapp mellan kvinnliga och manliga chefer. Det ärbara att beklaga. Än värre är det när exempelvis löne-experten på JämO, , bekräftar vadmånga har misstänkt, nämligen att mäns högre löner inästan alla yrken inte kan förklaras utifrån vare sigerfarenhet eller högre utbildning.Vi vet också att i takt med att fler och fler kvinnorkommer ut på arbetsmarknaden har många kvinnor enmycket hög utbildning, ibland högre än männen.Ändå kommer kvinnorna till korta. Då är det någotannat problem, som vi fortfarande inte har kunnatlösa.Jag tänker också på synen på manliga företag ochkvinnligt företagande, där det också finns en gammaltradition som lever kvar som vi behöver förändra.Framför allt upplever jag att det låga barnafödandet ärett allvarligt tecken på en försämrad jämställdhetspo-litik i vårt land. tar kvinnorna huvudan-svaret. Än värre är att arbetsgivarna ser på kvinnormed barn som ett hinder, medan däremot män medsmå barn får höjd status.Det här kan vi naturligtvis inte acceptera. Arbets-givare och andra parter inom både den privata ochden offentliga sektorn måste lära sig att kvinnor ärlika viktiga på arbetsmarknaden som män, och speci-ellt i ett land som har arbetsbrist inom många områ-den.Jag vill avsluta med att säga några uppskattandeord. Vi som politisk kvinnoorganisation gläder oss ialla fall över regeringens stöd till bidrag för att vi skakunna fortsätta vår verksamhet.Anf. 53 Statsrådet ():Fru talman! Ja, jag tror att vi kan fortsätta att prataom detta ämne i långa tider. Det finns mycket som ärvärt att ta upp. Ni har tagit upp några av de frågeställ-ningar som är viktiga och där vi har mycket kvar attgöra. Dit hör bl.a. det faktum att löneglappet mellankvinnors och mäns löner i inte har förändratspå rätt sätt . Dit hör bl.a. det faktum att detfortfarande finns förlegade attityder, strukturer ocharbetsformer hos arbetsgivare, både privata och of-fentliga, och att det svenska samhället fortfarande inteär byggt för barn.Låt oss bara ta det enkla faktum att vi är här ochdebatterar jämställdhetsfrågor klockan halv 7 påkvällen. skulle jag egentligen, efter att ha varitutomlands i över , ha gåttmed min dotter på en sak som hon aldrig har gjortförut. För mig som statsråd är det fullkomligt omöj-ligt att planera när jag måste vara i för attsvara på interpellationer. Det är ett litet exempel påhur min verklighet ser ut och hur svårt det fortfarandeär att få livet att gå ihop om man är ensamståendemed barn. Det är mycket kvar att göra.Vi kanske inte ska ta arbetsformer somexempel, därför att här har ändå en hel del förbättratstack vare medvetenheten hos riksdagsledamöternaoch talmännen.Löneglappet mellan kvinnor och män är en av deabsolut största utmaningar som vi har kvar och somvi måste lösa. Som gammal facklig förhandlare kanjag bara säga att jag tror att en av orsakerna till att detser ut som det gör är att det finns för få kvinnor vidförhandlingsborden. Jag var ensam kvin-na. har vi nu via lagstiftningen ett krav på attarbetsgivarna och parterna på arbetsmarknaden måstegöra en analys av de löneskillnader som finns ochmåste lämna förslag till åtgärder i löneförhandlingar-na.Det vore väl katten om inte detta skulle påverka.Det vore väl också katten om inte kvinnors högreutbildningsnivå , tillsammans med denmedvetenhet som den här diskussionen för med sig,gör att kvinnor med råg i ryggen klarar av att säga"nej tack, till den lönen duger det inte". Men fortfa-rande finns det en del kvar att göra när det gällerattityder hos både kvinnor och män.Jag kan tyvärr inte svara på om , för jag kan inte förhållandenainom den enskilda offentliga koncernen. Jag kan barasäga att i regeringens chefspolicy ingår självfalletjämställdhetsfrågorna som en mycket viktig del. Närdet gäller rekrytering av och utveckling för cheferlägre än generaldirektörer och överdirektörer är detmyndigheternas och verksamheternas eget ansvar,men det ska vara samma målsättning och sammachefspolicy som regeringen har vad gäller verksche-fer. Vi får hoppas på bättring, med andra ord.När det gäller EU tvingas vi nog konstatera att vihar en del att göra över huvud taget för att promotaoch stötta svenskar, både kvinnor och män, i EU påalla nivåer. Det är ett arbete som vi bara har börjatmed. Där ligger vi fortfarande lite efter andra länder.Tyvärr kan jag inte svara på den frågan i detalj.Anf. 54 ():Fru talman! Jag tror inte att jag och statsrådetBritta Lejon är så oense när det gäller just jämställd-hetsfrågorna. Jag tror att vi kan komma överens omdet här.Det som jag kritiserar regeringen för är att maninte återkommer till och talar om vad mantänker göra och vilka åtgärder man vidtar i de olikafallen. Jag tycker att man är skyldig att informerariksdagen om vilka åtgärder man kommer att vidtanär det gäller just kritiken från FN.Den verklighet vi har som riksdagsledamöter trorjag att statsrådet i högsta grad kan ha möjlighet attpåverka.Det som bekymrar mig lite grann är att det är 40-talisterna - jag tillhör den gruppen människor - somhar format jämställdhetspolitiken men att strukturernakvarstår. Det som jag ser som ett hot mot demokratinär just att ungdomar, och speciellt invandrare, kom-mer in i de här strukturerna som är formade av 40-talisterna. Det är där som jag tror att den segregeradearbetsmarknaden, löneskillnaderna och allt vad mankan räkna upp är en fara när man ska försöka få in dehär ungdomarna i arbetslivet på ett jämställt sätt. Mantalar också så varmt om mainstreaming. Det gäller attkunna sätta detta i fokus, att attityder måste förändras.Jag förstår att statsrådet inte kan svara beträffandeSamhall. Det var i alla fall det som väckte min lust attframställa den här interpellationen. Jag tycker att detsom regeringen säger sig ha som mål ska genomsyraut i bolagsbildningar och när det gäller tillsättandet avchefer.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2001/02:220 omPosten AB:s monopol på poströstningAnf. 55 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vad jagavser att vidta för åtgärder för att säkerställa möjlig-heten att poströsta inom rimligt avstånd i hela landet,hur jag avser att garantera allas möjlighet tillpoströstning och under vilka förutsättningar andralokaler än postkontor kan användas vid poströstning-en.En viktig del i en fungerande demokrati är ett en-kelt och lättillgängligt valsystem, som väljarna kän-ner förtroende för. Det svenska systemet har utfor-mats mot denna bakgrund.Utgångspunkten för valförfarandet är att varjeväljare ska kunna rösta i vallokal inom rimligt av-stånd från sin bostad. Det är kommunernas ansvar attdetta kan ske.Röstning på något av Postens serviceställen är ettsedan lång tid väl inarbetat sätt att rösta för de väljaresom inte röstar i sin vallokal. Ansvaret för detta åvilarnuförtiden , som efter samråd medPosten AB bestämmer på vilka av bolagets servi-ceställen s.k. poströstning ska anordnas.Omkring en tredjedel av all röstning sker genompoströstning. Denna form av röstning har således enmycket viktig plats i det svenska valsystemet. I pro-positionen Ändringar i vallagen, m.m. (prop.2001/02:53) har regeringen gjort bedömningen att enändring av denna ordning skulle kunna medföra ne-gativa konsekvenser för väljarna, med ett minskatvaldeltagande som följd. Riskerna är särskilt stora omen sådan förändring genomförs alltför nära inpå ettval.Regeringen framhåller i propositionen att de för-ändringar som genomgårmedför att förutsättningarna för poströstningen behö-ver ses över. Men till skillnad från utredningens för-slag, som innebar att poströstningens roll i valsystem-et skulle tonas ned kraftigt (SOU 2000:125), bordeenligt regeringens mening motsatt väg väljas och desärskilda bestämmelserna i vallagen om röstning påpostkontor behållas. En enhällig riksdag godkände såsent som propositionens förslag i dennadel (bet. 2001/02:KU8, rskr. 2001/02:147).För att säkerställa att det i varje kommun finns lo-kaler att tillgå för poströstningen i den utsträckningsom följer av vallagen är det nödvändigt att PostenAB:s ansvar i detta avseende på olika sätt tydliggörs.Ett led i detta är den hänvisning till poströstningensom tagits in i den nya lagen (2001:1276) om grund-läggande kassaservice (prop. 2001/02:34). Ävenandra åtgärder övervägs.I den mån Postens egna lokaler i vissa fall inteskulle räcka till kommer Posten att hyra lokaler förpoströstning av kommunerna i fråga eller från annathåll. används tillfälliga postkontor förförtidsröstning t.ex. på institutioner.Jag vill i detta sammanhang också nämna att rege-ringen har uppdragit åt att rapporteraom hur poströstningen förbereds inför årets val. Detframhålls i uppdraget att ambitionsnivån för förtids-röstningen ska vara densamma som vid tidigare val.Uppdraget ska delredovisas till regeringen senast den1 mars och slutredovisas i år.Enligt vad jag har inhämtat från såväl Valmyn-digheten som har förberedelserna införårets poströstning fungerat planenligt.Som också nämner i sin interpella-tion kommer regeringen att låta följa upp och utvär-dera årets val med avseende på bl.a. genomförandetav förtidsröstningen. I den mån detta ger anledningtill en förnyad översyn av den nuvarande ordningenför förtidsröstning avser regeringen att ta initiativ tilldetta så att nya regler vid behov kan införas i god tidföre val.Självklart förutsätter en väl fungerande demokratimed ett högt valdeltagande att valsystemet är till-gängligt och rättssäkert. De åtgärder som jag härnämnt visar tydligt att regeringen tar behovet av ettväl fungerande valsystem på största allvar.Anf. 56 ():Fru talman! Tack för svaret! Jag väckte interpel-lationen efter att ha följt debatten i största allmänhetoch debatten här i kammaren i synnerhet angåendejust tillgängligheten när det gäller postkontor runtomi landet. Vad ett enskilt bolag vill ha för kontor skullevi här kunna avstå från att lägga oss i, men i just dettafall finns det naturligtvis ett statligt intresse vad gällertillgänglighet för de samhällsfunktioner som Postver-ket historiskt har haft monopol på. Att kunna rösta fördem som inte kan eller inte vill gå till vallokalen påvaldagen är givetvis en sådan funktion. Särskilt vik-tigt är detta med tanke på att det faktiskt är allt färresom utövar sin medborgerliga rättighet att rösta. Sålångt kan det verka som att vi är överens.Men sedan tar demokratiministern ett intellektu-ellt skutt till slutsatsen att Postens monopol påpoströstning är en garant för den här möjligheten. Isjälva verket är det precis tvärtom. Ju färre postkon-tor, desto sämre möjligheter till poströstning - i allafall så länge har monopol på att arrangeraden; det är min slutsats. Ju sämre möjligheter attrösta, desto färre kan göra det. Ju större risk för dåligtillgänglighet, desto större risk för ett lägre valdelta-gande. Den risken nämner ministern själv i demokra-tipropositionen, och flera av ministerns partikamratermotionerade om detta i samband med behandlingenav valfrågor.Om man verkligen vill att fler, inte färre, ska röstamåste man rimligen öka tillgängligheten - eller ivarje fall behålla den. Då är det en rimligare stånd-punkt att tillåta poströstning på flera ställen i ställetför att riskera att det blir på färre ställen.T.ex. när det gäller Valtekniska utredningen har viefterlyst att poströstning tillåts i kommunhus ochandra lokaler. Lagrådet har tidigare invänt mot Pos-tens monopolställning. En sådan här central samhälls-funktion är för viktig för att ett enskilt aktiebolag skafå ta hand om den, tycker jag.I svaret anförs att det finns traditionella skäl till attha poströstning på just Posten. Men bara är detungefär 400 000 väljare som kan rösta för allra förstagången. De flesta av dessa saknar den här emotionellabindningen till . De går inte till Posten föratt betala räkningar. Inte heller brukar de gå dit för attrösta - de har ju inte röstat förut. Många av dem fun-derar i stället på om de över huvud taget ska rösta.Traditionsargumentet är rätt irrelevant för dem. Där-emot är tillgänglighetsargumentet desto viktigare.Med tanke på dessa och med tanke på alla demsom inte längre bor nära ett postkontor undrar jagfortfarande om det inte är en sårbar lösning att låta ettenda aktiebolag, med allt färre kontor, ensamt skötamöjligheten till poströstning.