prot · GP09120 · 2002-06-05 00:00:00 — Just möjlighetenatt komma ifrån ett tag är någonting som fler männi-skor skulle behöva.Just kolonister, som tar upp -40 000, som han nämner att de är - har ju tillfälle att,utan att behöva planera och göra någon stor sak avdet, snabbt kunna komma undan från turbosamhälletför en stunds avkoppling och rekreation. Vi sermycket positivt på det här. Det är ju en del av vårabeaktanden vad gäller folkhälsan.Anf. 145 () replik:Fru talman! Jag tackar för det svaret. Jag vet attfler och fler, även i den här kammaren, anser att detär en viktig fråga ur många olika perspektiv, inteminst folkhälsoperspektivet. Vi som har deltagit i denhär rörelsen upplever att det verkligen är en folkrörel-se. Tack så mycket för svaret!Anf. 146 ():Fru talman! Om jag börjar med att säga: Fru tal-man! står jag här igen! så är det nog bara fru tal-man och statsrådet som vet vad jag syftar på,nämligen en moderat ledamot som hette som åkte ut och in här i kammaren som enliten jojo. Han kom väl in fem sex gånger, och närhan kom in sista gången, som var den sjätte, tror jag,sade han just: Herr talman! står jag här igen! Dåfanns det ju ingen fru talman. Jag kom att tänka påhonom efter då jag har varit uppe såofta.Jag ska fatta mig mycket kort. Jag vet att LeifCarlson har talat om osteoporosen. Jag fick ju ettväldigt positivt svar av socialministern , somvi är väldigt glada för. Jag skickade protokollet tillRiksföreningen osteoporos om att de skulle få kommanär rapporten är klar och uppvakta socialministern,och det uppfattade de som mycket positivt.Den andra frågan som jag ville beröra helt kort ärtinnitus. Jag har väckt motioner, interpellationer osv.om tinnitus . Jag har aldrig talat om nå-gonting personligt, men det här är kanske, fru talman,sista gången jag står i talarstolen - jag lovar ingentingsäkert - och jag kan inte låta bli att tala om vad somdrabbade mig och hur jag fick tinnitus.En helgdagsafton var jag på väg ut för att handla.Det var en sådan där helgdagsafton då man gärnakastade smällare. Jag hörde att det kom en rad pojkarspringande runt mig. Plötsligt spridde de sig runt mig,fyra fem stycken. Alla hade en handfull smällare, ochde slängde dem runt mig. Det blev ett sådant dån. Detblev alldeles vitt i huvudet. Och efter det fick jagtinnitus.Anledningen är som ni förstår allihopa inte att be-skriva mitt besvär, utan det är att försöka att för demsom nu följer upp de här frågorna kunna påpeka hurviktigt det är att vi motarbetar de här höga ljuden. Detär faktiskt av våra ungdomar i somi dag lider av tinnitus, och det är ju en åkomma frånvilken man icke kan bli fri.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §. )14 § Barnpolitiken - arbetet med strategin föratt förverkliga FN:s konvention om barnets rät-tigheterFöredrogssocialutskottets betänkande 2001/02:SoU23Barnpolitiken - arbetet med strategin för att förverk-liga FN:s konvention om barnets rättigheter (skr.2001/02:166).Anf. 147 ():Fru talman! Debatten ska nu handla om socialut-skottets betänkande Barnpolitiken - arbetet medstrategin för att förverkliga FN:s konvention ombarnets rättigheter. Betänkandet behandlar dels rege-ringens skrivelse Barn - här och , dels en rad mo-tioner från allmänna motionstiden.Det finns en stor politisk enighet i omatt barns villkor och barnens bästa ska komma ifrämsta rummet. Barnets bästa är också den bärandeprincipen i FN:s konvention om barnets rättigheter,och mycket följdriktigt står det i artikel 3 att "barnetsbästa ska komma i främsta rummet". Konventionenbygger på två grundläggande tankar:- att barn har fullt och lika människovärde somvuxna; de är alltså inte mindre värda än vuxna,och- att barn är sårbara och behöver särskilt stöd ochskydd för att kunna åtnjuta sitt fulla människovär-de.Principen om barnets bästa ska ses som en etiskgrundregel för samhället som helhet. Det betyder attbarnets bästa ska vara vägledande på alla områden,inte bara i verksamheter som är särskilt avsedda förbarn, utan i alla beslut på alla områden. Detta är nogalla överens om över partigränserna.Men trots det fattas beslut som inte harbarnets bästa för ögonen. Det är inte minst stora delarav 90-talet ett bevis för. Detta finns också dokumen-terat i Rädda Barnens . Där redovisas att antalet barn som lever ifattigdom ökade dramatiskt från början av 90-taletfram till 1998, då trenden bröts och blev nedåtgående.Antalet har minskat efter 1998, men ett skrämmandestort antal barn lever fortfarande i fattigdom. Enligtrapporten och den definition som där ges handlar detom 345 000 barn.I rapporten redovisas också att barn som har ut-ländsk bakgrund löper så hög risk sombarn med svenskt ursprung att framleva sin barndom ifattigdom.Varför är det så viktigt att lyfta fram detta? Ja, förmig blir rapporten ett facit över att 90-talets ekono-miska åtstramningar inte kan sägas ha haft barnetsbästa för ögonen. Fattigdomen ökade och stora grup-per av barn betalade priset. Priset var alltså fattigdom.Detta skedde trots den politiska enigheten kring barn-konventionens skrivningar om barnets bästa. Deträcker alltså inte, fru talman, med en politisk enighetom de stora orden, utan det handlar också om dekonkreta åtgärderna.Vi kan också konstatera att när vi diskuterar möj-ligheten att stärka ekonomin för de barn som i daglever i fattigdom möts vi av en debatt om marginal-och inlåsningseffekter. I den debatten har det, inteminst från borgerligt håll, lyfts fram en bild av bi-dragsfällan som den faktor som håller nere männi-skors ekonomi och handlingsförmåga. Man har på-stått att den generella välfärdens stödsystem skulleskapa incitament för människor att uppleva det sommeningslöst att ekonomiskt försöka stå på egna ben.Lösningen från den sidan tycks vara extremt lågabidrag och sänkta skatter.Det resonemanget vittnar enligt vår uppfattningom en förlegad och konservativ människosyn. Ensådan politik innebär att familjer med mycket småekonomiska möjligheter låses in i en fattigdomsfälla,och det är för oss mycket allvarligare än allt tal ombidragsfällor.Vi anser att det tveklöst mest träffsäkra sättet attnå de barn som lever i fattigdom är att förstärka bo-stadsbidragen, höja barnbidragen och se till att ävenbarn till föräldrar med försörjningsstöd får del av dehöjningarna, höja underhållsstödet som varit konstantlågt alldeles för länge och, inte minst, driva en integ-rationspolitik värd namnet. Det här är frågor som viavser att återkomma till.Fru talman! Den flyktingpolitik som bedrivs iSverige kan inte sägas utgå från barnets bästa. I såfall skulle vi inte utvisa barn som riskerar att bli blin-da om de sänds till ursprungslandet, väntetiderna förasylsökande barn skulle inte vara så oacceptabeltlånga och asylsökande barn skulle inte tas i förvar.Vi har i betänkandet reserverat oss på en radpunkter till förmån för en kd-motion som lyfter framjust flyktingbarnens situation utifrån barnkonventio-nens perspektiv på ett sätt som vi tidigare motioneratom. Vi står i betänkandet inte bakom reservation 23,som handlar om ensamkommande flyktingbarn. Istället har vi ett särskilt yttrande.Det uppdrag som utskottet hänvisar till har emel-lertid nu redovisats, och vi menar att redovisningenav vad man tänker göra inte är tillfyllest. Vid eneventuell omröstning kommer vi därför att stödjaKristdemokraternas reservation 23. är det dock sålyckosamt att kammaren i går gav ett tillkännagivan-de i ärendet så detta behövs kanske inte . Jag villändå göra en markering.Vi står också bakom reservationen om en barnbi-laga till statsbudgeten. Vi har försökt få statsbudge-tens förslag belysta ur ett barnperspektiv men miss-lyckats - inte alltid för att det har funnits en oviljahos regeringspartiet, det förtjänar att understrykas,utan för att det saknats underlag, konsekvensanalyserm.m. som inte kunnat presteras under en snabb bud-getprocess.Vår slutsats blir att bör ge ett tillkänna-givande om en barnbilaga så att barnperspektivet bliren naturlig del av budgetprocessen. Att det behövsvisar de förskräckande spåren av 90-talets nedskär-ningspolitik sett ur ett barnperspektiv.Vi har även en reservation om behovet av en ut-redning om barns livssituation, och en reservation omnödvändigheten av att förebygga psykisk ohälsa hosbarn och ungdomar. Det handlar om en satsning påskolhälsovård, barn- och ungdomspsykiatri m.m. Vimenar att regeringen bör lägga fram en propositionsom bygger på Barnpsykiatriska kommitténs slutbe-tänkande. Frågan är redan utredd, så det är bara attskriva förslagen. Vi står också bakom en rad andrareservationer.Slutligen vill jag säga att barn inte är någon ho-mogen grupp. Det innebär att även om vi i ett inter-nationellt perspektiv lyckas bra när det gäller att för-bättra barns situation i stort i , dvs. om vi fårfram ett acceptabelt medelvärde, så finns det storagrupper av barn som lever under icke acceptablaförhållanden i Sverige.Vi anser att det är dags att lyfta fram dessa grup-per. Det handlar om barn som lever i fattigdom, flyk-tingbarn, barn som lever i miljöer med psykisk ohälsaeller missbruk och barn i miljöer där misshandelförekommer. Det är dags att fokusera mera på dessabarns livsvillkor.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom samtligavåra reservationer, men för tids vinnande nöjer jagmig med att yrka bifall till reservation 5.Fru talman! Det är och det är upp-brottstid. Visserligen är det ont om tid i kammarenmen jag vill ändå använda till att tackamina vänner i socialutskottet för denna mandatperiod.Den har för mig varit intressant, lärorik och givande.Vi är ett arbetstyngt utskott, och min bild är att vi hartagit ett stort gemensamt ansvar. Tack för det!Jag vill också tacka socialutskottets kansli. Det ärett kansli med hög kompetens. Ni ska ha tack för alltvad ni har bidragit med under den här mandatperio-den.Anf. 148 ():Fru talman! Welcome to our tree of life, stod detpå ett vackert konstgjort träd som jag fick se i efter-middag. Löven som hängde på trädet skickade häls-ningar till oss. Det stod: Stop child abuse, love child-ren. Jag var och besökte framtidsskeppet. Framtids-skeppet speglar unga människors hopp och drömmarinför framtiden. Det är en plats där barn och ungdo-mar från och hela världen möts för att lära avvarandra om och . Detär något som pågår nu i Globen.Det var en upplevelse att se dessa barn som ska-pade framtidsbilder och visioner och byggde sammandet till en helhet. Det var barn från alla världsdelarutom . Det var tusentals barn, och barn från40 kommuner i , som möttes till något somjag tycker är ganska fascinerande. Där levde barn-konventionen. Från att ha kommit därifrån och varauppfylld av detta kändes det lite svårt att återgå till ettbetänkande.Jag har i alla fall en hälsning till er från barnenfrån , som hade skrivit hälsningar på löven påträdet, och jag har en hälsning från de döva barnenfrån . De hälsade till barnministern och sade: Vibehöver fler som kan alfabetet med teckenspråket,och vi behöver fler tolkar. Vad de nu hade problemmed i var att få tolkar, och att få tolkar somkunde engelska. Har ni inte varit där beklagar jag det.Det tar slut . Där möttes astronauter, kosmo-nauter, indianhövdingar och mycket annat. Det varmånga vackra och intressanta möten.Fru talman! I mitt anförande tänker jag kort hållamig till de reservationer som bifogatdetta betänkande. Andra reservationer på barnområ-det inom andra utskotts område kommer några avmina kolleger förhoppningsvis att mycket kort talaom här efter mig.Fru talman! Jag yrkar redan här bifall till reserva-tion nr 1, men står självklart bakom också våra övrigareservationer.Fru talman! Vi anser att det absolut största sam-hällsproblemet är arbetslivet och den gräns, denklyfta, som går mellan dem som har arbete och kanförsörja sig och sin familj och dem som för en bi-dragsberoendes tillvaro. finns i denstörsta arbetslösheten i modern tid vid ingången ekonomisk sämre tid. Det är inte jag som sägerdet. Det säger fjärde vuxen arbetar inte. Var femte skatte-krona används i statsbudgeten för att betala alla långasjukskrivningar, förtidspensioneringar och arbets-marknadspolitik. Det motsvarar kostnaden för allafritidshem, grundskolor och gymnasieskolor i Sveri-ge. Det tål att begrundas.Fru talman! I väntan på hjälpmedel till de fysiskthandikappade riskerar många att få en försvårad in-validitet och funktionshinder. Detta gäller särskilt förbarn och ungdomar, som dessutom riskerar att förse-nas i utvecklingen om de inte får de rätta förutsätt-ningarna. Vi anser därför i vår reservation att en stat-lig hjälpmedelsgaranti bör införas. En sådan garantiökar dessutom valfriheten för den enskilde.Fru talman! Vi har ganska i denna kam-mare diskuterat narkotikamissbruket bland barn ochungdomar. Vi anser att det behövs snara och effektivaåtgärder. Det behövs lagändringar som underlättar tidigt upptäcker missbruk. Det kan vara heltavgörande för ungas framtid. Vi har tidigare anfört attvi behöver få möjlighet till provtagning på barn , ökad undervisning i skolan om alkohol, nar-kotika och tobak samt fler enheter av typen Mariaungdom m.m. Jag behöver inte upprepa det nu.Dessutom kan jag och glädja ossöver att det blev ett tillkännagivande i kammaren vad gäller ensamstående barn. finns ett till-kännagivande, och en utredning har inkommit tillregeringen. Jag hoppas att vi snart får se resultat.Som många andra här kan jag konstatera attdet är lite kort om tid. Jag använder en mycket litendel av min talartid till våra reservationer. De som villläsa våra reservationer mer utförligt kan göra det ibetänkandet.Jag vill också säga några ord om mobbning, somär ett av skolans största problem. En av orsakerna äratt man länge valt att blunda för de problem, ellerbagatelliserat de problem, som har uppstått i skolan.Det måste finnas mer konkreta åtgärder när en ungperson gör sig skyldig till förseelser eller allvarligagärningar som skulle varit straffbara om personenvarit över 15 år.Fru talman! Slutligen till frågan om läs- ochskrivsvårigheter till följd av dyslexi. Det kan fram-gångsrikt, eller åtminstone delvis, justeras genomhabilitering. Det är emellertid viktigt att insatser sättsin tidigt i förskolan och helst ännu tidigare. Vi villpåpeka att sådana insatser förutsätter att förskole- ochspecialpedagogerna är utbildade för det. Men insat-serna måste också ske tillsammans med familjen ochutifrån ett tvärvetenskapligt synsätt där alla kompe-tenser kring barnet tas till vara. Lägger en vetenskapbeslag på vetandet kan detta få svåra konsekvenserden dagen nya fakta läggs på bordet.Jag vill också tacka kolleger i utskottet och kans-liet. Jag tycker att det har varit en spännande ny förstaperiod, och jag ser fram emot nästa.Anf. 149 () replik:Fru talman! Jag tänker inte använda min replik tillatt kommentera inlägget, utan jag tänker använda dentill att korrigera mitt yrkande. Jag yrkar bifall till vårreservation nr 15. Jag förstod att det uppfattades somnr 5, men det är alltså nr 15.Anf. 150 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation nr 40. Vi står naturligtvis också bakomvåra övriga reservationer.I förra barnskrivelsen lovade regeringen atttyngdpunkten i regeringens barnpolitik de kommandeåren skulle ligga i förbättringar för barnfamiljerna.Det skulle innebära ökade resurser till skola, vård ochomsorg och stöd för utsatta barn samt ökade möjlig-heter för barns och ungdomars inflytande. Sedansäger regeringen att det därutöver är viktigt att upp-märksamma frågor om barns stress och föräldrars tidför barnen.Kristdemokraterna välkomnar ett barnperspektiv istatsbudgeten. Men man kan undra vilken barnanalysregeringen egentligen gjorde när man beslutade ommaxtaxan. Vi får rapporter om 55 timmars ar-betstid för barn. Det rimmar dåligt med det regering-en säger om att man ämnar uppmärksamma föräldrarstid med barnen.Likadant är det med ensamföräldrars ekonomiskasituation. Många ensamma mammor fick inte ta delav maxtaxan på samma sätt som kanske familjer ficksom var i samma situation när det gällde antalet barnmen med två föräldrar. Det kunde skilja flera tusenkronor för familjen med en ensamförälder. Var finnsbarnperspektivet i det?Fru talman! Jag vill uppmärksamma stödet för deutsatta barnen. Det finns många utredningar men fåförslag. Samma artiklar återkommer nästan varje år.Det är väl ingen av oss som har undgått de tidnings-artiklar som en av våra kvällstidningar har publiceratden . Det är artiklar som beskriver hurbarn till missbrukare och psykiskt sjuka har det i dag.Trots problemen uppmärksammas detta gång pågång. Man kan fråga sig vad det är som görs. Fortfa-rande är det över 100 000 barn som växer upp i fa-miljer där en eller båda föräldrarna är alkoholist ellerknarkare. Känns summan igen, jag tror att jag sågsamma siffror . Det är ingentingannat än en skam för oss politiker. Rubrikerna lyder:Bara ett av hundra barn får hjälp, Utred mindre ochgör mer, Vi vuxna måste se de glömda barnen.Kristdemokraterna presenterade en rapport förnågra år sedan, Se till mig som liten är. I de offentligautredningar som finns, och även i tidningsartiklar,pratas det om osedda barn eller de glömda barnen.Men vi måste komma ihåg att det inte finns någraosedda eller glömda barn. Barn föds in i ett socialtnätverk med föräldrar, släktingar, grannar och vännertill familjen. Dessutom kantas barnets liv av en långrad privat- och offentliganställd personal. I späd-barnsåldern möter det sjuksköterskan och läkaren påbarnavårdscentralen. De flesta barn går sedan påförskola eller hos en dagmamma varjedag. Alla går de i skolan och en delockså till fritidshem.Problemet, mina kära vänner, är inte att vissa barnförsvinner ur sikte utan snarare att vi ibland blundarför barnens svårigheter. Var finns vår syn på barnen?Vi måste våga fråga när vi ser att något är på tok. Detär för att visa solidaritet och för att ord som omtankeoch social välfärd inte ska klinga falskt som vi, förbarnens skull och för deras föräldrars och anhörigasskull, radikalt måste börja uppmärksamma alkoholensoch drogernas roll som orsak till fattigdom, misär ochutanförskap.De artiklar som säger att bara ett av hundra barnfår hjälp är alarmerande. Men allt är inte nattsvart.Från har det kommit ett pressmed-delande om att hade getts dit. Nusåg man hur mycket som kunde hända för 27 miljo-ner! Intresset från kommunerna var jättestort ochansökningarna har vida överstigit den summa pengarsom disponerar. Här kommer alltsåstorebror och fördelar pengar som kommunerna såväldigt gärna vill ha. Detta ledde till att 30 samordna-re anställdes i 29 av länets kommuner. Det ledde tillstart av grupper för barn till missbrukare eller barnsom möter våld i hemmiljön i 19 kommuner i länetoch start av fyra öppna mottagningar för rådgivnings-verksamhet för ungdomar och deras föräldrar. Detledde också till elva pågående och åtta nya öppen-vårdsprojekt för ungdomar och missbrukare i länet.Det finns ljus. Det gäller att vi är beredda att gemer pengar så att kommunerna kan klara av detta.Detta är nämligen ett underbetyg till kommunerna; deser inte de här barnen.I vår reservation lyfter vi fram frågan om de barnsom har psykiskt sjuka föräldrar och föräldrar medmissbruk. Att ständigt leva med en förälder som ärpsykiskt sjuk kan leda till att man inte vågar sägaemot eller tänja på gränsen med risk för att det skaförvärra situationen. Vi tycker att vården ska ta an-svar för att föräldrarna uppmärksammas på barneteller ungdomens behov vid allvarliga tillstånd hosföräldrarna. Många barn säger : Varför var detingen som såg mig eller förklarade mammas ellerpappas sjukdom? Jag trodde att det var mitt fel attmamma eller pappa var sjuk.Vi tycker att det måste finnas en samordningmellan socialtjänst och sjukvård för att se till barnensbästa.I skrivelsen tar man upp familjerådslag, och detfinns ett tillkännagivande. Vi tycker att man har mis-sat lite grann när det gäller familjerådslagen. Det harvisat sig att de barn som placerades i samband medfamiljerådslag i större utsträckning blev placerade hossläktingar än barn som placerades efter traditionellautredningar.Slutligen vill jag också nämna lite om de ensam-kommande barnen. Vi tycker att det är bra att det blevett tillkännagivande. Men vi saknar förslag på insatserför att skydda barnen från att hämtas från förlägg-ningar av obehöriga personer. ECPAT har tydliggjortdetta.I vår motion tar vi upp att personal som arbetar påförläggningar bör få direktiv och befogenheteri sitt arbete. Här kanske statsrådet kange mig ett svar på vad hon ämnar göra i frågan, fördet måste ske någonting snabbt.ECPAT:s upprop om de försvunna flyktingbarnenär också en angelägen fråga. Hur kan det vara möjligtatt tappar bort 48 barn? Var finnsförslagen om hur man ska lokalisera dessa barn?Anf. 151 ():Fru talman! vill skapa ett barnvän-ligt samhälle - ett samhälle som ser och tar barnen påallvar. Barns och ungdomars tillvaro måste präglas avtrygghet. De måste mötas med respekt och få kännagemenskap, delaktighet och tillit. Alla barn och ung-domar behöver vuxna som har tid och ork att mötaderas behov. Vi har alla ett ansvar för att ge barn ochungdomar goda levnads- och uppväxtmiljöer. Vimåste tillägna oss barnperspektiv såväl i vardagslivetsom i politiska församlingar och andra beslutandeorgan. FN:s konvention om barns rättigheter ska varaden självklara utgångspunkten för en gemensamgrundsyn i allt arbete med barn och ungdomar.Familjepolitikens främsta syfte är att ge alla barngoda uppväxtmiljöer och ge familjerna stor frihet attutforma sin egen vardag. För är detviktigt att stödet omfattar alla barn och underlättar förföräldrar att förkorta sin arbetstid och få mer tid medbarnen. Både män och kvinnor ska ha möjlighet attförena yrkesliv med familj. En ny familjepolitik skagarantera en barnomsorg av god kvalitet till lågaavgifter och med en bättre fördelningspolitisk profilän vad vi har . En mångfald av omsorgsformeroch utförare ska garanteras. Det är Centerpartietsutgångspunkter. Dessutom måste barnfamiljernasekonomiska situation generellt förbättras.Ett stort antal av barnen i lever i fat-tigdom. Precis som kära fru utskottsordförandenämnde är det enligt Rädda en situa-tion som är helt oacceptabel. Vart femte barn lever ien familj som antingen har låg inkomststandard ellerär beroende av socialbidrag. Det handlar om hundra-tusentals barn som lever under socialstress och i utan-förskap. Enligt lever av alla barnmed utländsk bakgrund i fattiga familjer. En annangrupp som har det ekonomiskt kärvt är ensamståendeföräldrar. Så här kan vi inte ha det!Centerpartiet har föreslagit skattesänkningar förlåg- och medelinkomsttagare, dit många barnfamiljerhör. Vi har föreslagit en höjning av garantinivån iföräldrapenningen till , en skattereduktion förhushållstjänster och att avdragsrätten för arbetsresoräven ska omfatta resor till och från barnomsorg.Dessutom vill vi höja barnbidraget rejält - med minst500 kr per barn och månad för de allra yngsta barnen.Rädda Barnen har så riktigt påtalat att ingen skabehöva bli diskriminerad till följd av det utanförskapsom familjens bristande ekonomiska resurser kanskapa. anser att regeringen bör analyse-ra siffrorna om barnfattigdom och vidta åtgärder föratt förhindra att barn diskrimineras på grund av för-äldrarnas ekonomiska situation. Detta framgår avreservation nr 3, som jag yrkar bifall till.Under flera år har jag och , och ävennågra andra partier, förordat att statsbudgeten börkompletteras med en barnbilaga, där samtliga depar-tement tydligt markerar vilka utgifter som är riktadetill barn och unga och där det framgår vilka barnpoli-tiska ambitioner som regeringen har och hur manlyckas. Vi fortsätter med kravet på en barnbilaga ochämnar inte ge oss förrän det är tillgodosett.Den psykiska ohälsan bland barn och ungdomaroroar verkligen. Förebyggande insatser är nödvän-digt. Barn- och ungdomspsykiatrin, ätstörningsvårdoch andra vårdinsatser för barn måste prioriteras. Detgör vi också i det förslag till nationell vårdgarantisom tillsammans med övriga borgerligapartier har utarbetat.