prot · GP09113 · 2002-05-27 00:00:00 — En förklaring är att kommu-nerna inte har lyckats skapa tillräckligt attraktivaarbetsvillkor för anställda inom äldreomsorgen.Andra förklaringar är brister i arbetsorganisation ocharbetsmiljö samt svårigheter för personal att få till-gång till kompetensutveckling.Behoven av att anställa ny personal kommer ock-så att öka eftersom antalet äldre ihöga åldrar beräknas öka kraftigt - och därmed också desamlade vårdbehoven. Det successivtförbättrade hälsoläget bland äldre kommer endastdelvis att kunna hålla tillbaka denna utveckling.Samtidigt kommer antalet pensionsavgångar blandvård- och omsorgspersonal att öka betydligt redaninom . Även behovet av kompetenshöjandeinsatser bland befintlig personal kommer att ökaframöver, främst på grund av att vårdtyngden hosomsorgstagarna ökar alltmer och därmed också derasbehov av kvalificerad medicinsk vård.Utvecklingen inom äldreomsorgen och dess kon-sekvenser när det gäller behoven av rekryteringar ochkompetenshöjande insatser har kartlagts i ett flertalolika sammanhang. Tyvärr har de åtgärder som hit-tills vidtagits av huvudmännen för att tillgodose be-hoven visat sig vara otillräckliga.På senare år har staten tagit flera initiativ för attskapa bättre förutsättningar för kompetensförsörj-ningen inom kommunernas vård och omsorg. Sats-ningar har skett främst inom utbildningsområdet, därstaten har ett ansvar bl.a. för dimensioneringen avvissa högre utbildningar. Nämnas bör särskilt attantalet platser på sjuksköterskeutbildningen och lä-karutbildningen har utökats. Vidare har staten fr.o.m.den 1 januari 2002 övertagit huvudmannaskapet förlandstingens vårdutbildningar, vilket förbättrat förut-sättningarna att anpassa dimensioneringen av dessautbildningar. Satsningar görs också på att underlättaför personer med utländsk utbildning inom vård ochomsorg. Utbildningar med vård- och omsorgsinrikt-ning inom gymnasiet och inom universitet och hög-skola har kartlagts och brister lyfts fram.Staten har också bidragit med ekonomiska resur-ser. har kommunsektorn tillförts ca25 miljarder kronor i utökade statsbidrag för bl.a.vård- och omsorgsändamål.Cathrine lyfter i sin frågeställning framäldre med olika typer av demenssjukdom. Jag vill härnämna att regeringen har tillsatt en arbets-grupp för att kartlägga vissa frågor med anknytningtill personer med sådana sjukdomar, bl.a. vilken typav kompetensutveckling av befintlig personal somkrävs för att vårdtagare ska kunna ges en vård ochomsorg anpassad efter deras speciella behov.Jag vill också nämna att jag har initierat åtgärdersom syftar till att åstadkomma en samlad statlig åt-gärdsplan för rekryteringar och kompetensutvecklinginom äldreomsorgen.Det finns en tendens att lägga ansvaret för brister ivård och omsorg på tillsynsmyndigheterna när det isjälva verket är kommuner som i vissa fall inte klararav att ge människor den hjälp och det stöd de behö-ver.Det betyder dock inte att tillsynsmyndigheternasarbete är av underordnad betydelse. Tvärtom behövsen effektiv statlig tillsyn inom för attuppmärksamma kommunerna på fel och brister samtför att bidra till kunskapsutvecklingen inom området.Ingenting garanterar dock att tillskapande av nyamyndigheter eller en omfattande samordning av till-syn inom en och samma myndighet ger en effektivaretillsyn. Däremot tror jag att ökad samverkan mellanbefintliga tillsynsorgan ger en bättre tillsyn. Och justsamverkan är något som tillsynsmyndigheterna måstebli bättre på.Jag anser att tillsynen över hälso- och sjukvårdenmed fördel kan utföras parallellt med tillsynen av densociala äldreomsorgen. En sådan modell håller ocksåpå att byggas upp inom ramen för ett nationellt pro-gram för tillsyn. Regeringen har i regleringsbrev tilltillsynsmyndigheterna uttalat att de ska vidareut-veckla det sociala tillsynsarbetet inom ramen för detnationella programmet. Syftet är dels att uppnå ökadsamordning såväl mellan länsstyrelserna som mellanden regionala och nationella tillsynen, dels att åstad-komma en ökad samordning vad gäller tillsynen översocialtjänsten och hälso- och sjukvården.Anf. 54 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka så mycketför svaret jag har fått på den här viktiga frågan. Vitycks ju dela uppfattningen att den är viktig. För mig,fru talman, är det helt oacceptabelt att man efteratt kommunerna övertog ansvaret för vård och om-sorg om våra äldre fortfarande konstaterar att det ärminst som saknar utbildning av dem som vårdarvåra äldre.För mig känns det nästan som att vi diskriminerarvåra äldre när vi inte tycker att en adekvat utbildningär så viktig som den är när vi vårdar medelålders ochunga människor. Jag tycker att man med rätta kansäga att vi inte riktigt följer med. När vi nu bestäm-mer om ett nytt huvudmannaskap för äldrevårdenhänger vi inte riktigt med på att vi också ska ha väl-utbildad personal. Jag tycker att vi ska be om ursäktför detta, för att vi inte har klarat av det.Samtidigt tror jag också att inom det rekryterings-behov som finns, som socialministern har tagit upp,är undersköterskan en oerhört viktig yrkesgrupp.Tyvärr har undersköterskeutbildningen i principnästan försvunnit. Det är nu en helt annan utbildning.Det tycker jag är mycket beklagligt. Undersköterskanhar en otroligt viktig funktion när det gäller omvård-nadsarbetet. Jag tror att det är nyckeln i sjukvården attvi får det mångprofessionella arbetslaget så att vi fårarbeta med det som vi verkligen är utbildade för. Dåtror jag att man även i äldrevården måste plocka framrehabiliteringspersonal, som socialministern har gjort.Vi måste ha kuratorer, undersköterskor, läkare. Vibehöver också ekonomer osv. så att vi verkligen mö-ter de här vårdbehoven.När det så gäller arbetsmiljön finns det väldigtmycket att säga. Jag skulle bara vilja säga att jag troratt för väldigt många som jobbar inom den kommu-nala äldreomsorgen har stressen blivit en faktor somär oerhört jobbig; att känna sig otillräcklig varendadag man går hem från jobbet. Man vill göra ett gottjobb för våra äldre men man har inte tid att göra det.Vi kristdemokrater har ju pratat omatt vi behöver mer tid på jobbet. Jag hade möjlighetatt vara med på den offentliga utfrågningen gällandede långa sjukskrivningarna som socialförsäkringsut-skottet hade initierat . Där var en av defaktorer som kom fram att vi måste hitta en arbets-miljö där man kan vara även om man inte kan göra100 % insats. Vi måste hitta en miljö där det finns tidför vård, där det finns tid för omsorg och där detockså räknas som vård och omsorg att jag pratar,lyssnar och inte utför någon handgriplig behandling.Jag vill verkligen fråga socialministern om inteockså han tycker att det behövs mer personal inomvård och omsorg och även om undersköterskans rolloch den utbildningen. Jag vet ju också att huvudman-naskapet för sjuksköterskeutbildningen har gått övertill staten, och jag tycker att det är bra. Jag tycker attdet är mycket bra. Men just det här med det mångpro-fessionella arbetslaget vill jag ställa min första frågaom.Anf. 55 Socialminister ():Fru talman! Låt oss inte glömma bort att det underde faktiskt har skett en ganska påtaglignyrekrytering till äldreomsorgen. Under en femårspe-riod handlar det om 30 000 fler, exakt 29 000 fler trorjag att det är, som jobbar i äldreomsorgen än sedan.Det är en personalökning som innebär att det i dagär fler anställda per vårdtagare än . Detsker alltså en personalökning som inte bara hängerihop med att vårdbehoven ökar eller att det är flerasom behöver vård, utan det sker också en kvalitetsök-ning i form av att det är fler anställda per vårdtagare.Den här utvecklingen behöver vi fortsätta. Detbehövs ännu fler. Men som en följd av det stora re-kryteringsbehovet och den stora rekrytering som harskett har vi också fått en situation där alltför mångasaknar adekvat utbildning för sina uppdrag. har deflesta kommuner egna program för att erbjuda deanställda utbildning på jobbet, så att de får en utbild-ning när de väl är anställda, för att se till att målet omatt alla som arbetar i äldreomsorgen har adekvat ut-bildning. Men det är en lång väg dit. Det är alltförmånga som saknar utbildning. Det är viktigt attkommunerna tar på sig det ansvaret.Grundläggande för den långsiktiga rekryteringenär att vårdutbildningar allmänt, inte bara högskoleut-bildningar, upplevs som attraktiva. Det är inga svå-righeter att rekrytera unga människor till läkarutbild-ning. Det är heller inga svårigheter att rekrytera tillsjuksköterskeutbildning. Dit är det många sökande.Men det är jättestora svårigheter att få intresse förvårdprogrammet på gymnasiet.Jag tror att det är så enkelt att förklaringen tilldetta är att vi helt enkelt erbjuder för dåliga arbets-villkor för dem som jobbar i vården. Unga människorsöker sig inte till vårdutbildningar, därför att de trorinte att detta är ett framtidsjobb. De tycker inte att detverkar tillräckligt attraktivt. Man har för lite att sägatill om, man har för dåliga villkor och kanske ocksåför dåligt betalt.Ska vi klara detta på lång sikt måste vi förbättravillkoren för dem som jobbar med äldreomsorgen,inte bara för dem som är högskoleutbildade utanframför allt för dem som är gymnasieutbildade. Demåste känna att detta är ett arbete som hör framtidentill och att de får arbetsvillkor som är förnuftiga.Det här löser man naturligtvis inte över en natteller . Vi måste vara medvetna om att vimåste skapa utrymme för kommunerna att se till attöka kostnaderna för äldreomsorgen för att de i sin turska kunna erbjuda de anställda bättre arbetsvillkor.Bara på det sättet kan vi få det som ute efter, ett modernare sätt att arbeta inom äldre-omsorgen där man utnyttjar undersköterskorna ochvårdbiträdena för de uppgifter som de är bäst på.Äldrevård handlar i mycket stor utsträckning omomvårdnad och omsorg. För det behövs det specielltutbildad personal, och då är det undersköterskornaeller, för vissa uppgifter, vårdbiträdena det handlarom.Anf. 56 ():Fru talman! Det är helt riktigt att det är mycketomvårdnad i äldreomsorgen. Men det har också blivitså att det är mycket svårt sjuka äldre människor somvårdas i kommunens regi av distriktssköterskor t.ex.En av de saker som har inträffat är att distriktsskö-terskan numera nästan hela sin tid har att göra medmycket svårt sjuka människor och kan t.ex. inte jobbalika preventivt som de gjorde förut med folkhälsoar-bete.Jag håller också med om att vi ska höja statusenpå vårdutbildningarna, det är jätteviktigt. Sedan vetjag också, även om det har kommit till nya medarbe-tare i äldreomsorgen, att det är ett antal yrkesgruppersom kanske inte är lika aktiva i äldreomsorgen. Degör andra saker och ägnar mycket tid åt administrativtarbete även på den nivån. Här behöver man hjälpasåt, framför allt på lokal nivå, att göra förändringar.Jag vill också nämna någonting om socialminis-terns 25 miljarder i ökade statsbidrag för bl.a. vård-och omsorgsändamål . Jag har två tabellermed mig. Den ena är från ochden andra är från . I bådapåstås det att det blivit mycket marginella resurstill-skott nettomässigt eftersom staten ger och staten tar.Man plockar bort pengar med ena handen och läggertill dem med den andra handen. Det tror jag är enbidragande orsak till att det är oändligt många somarbetar inom äldreomsorgen och inom landstingenssjukvård som inte känner igen sig: Oj, har vi fåttså mycket pengar, och ändå ser det ut på detta ma-kabra sätt i vården!Jag tycker att det är viktigt att väljarna får reda påatt det inte har blivit så stora nettotillskott. Då kanskeman visar större acceptans för och förstår att vi hardåliga resurser.Socialministern har också nämnt demenssjukdo-men och att det nu kommer en utredning, en arbets-grupp, för att kartlägga vissa frågor. Ja, äntligen! Menjag måste nu vara ärlig och säga, även om det ärett av de sista interpellationstillfällena, att jag är litetrött på regeringens utredning efter utredning. Det ärinte så många svårt sjuka människor och inte såmånga demenssjuka och deras anhöriga som kännersig särskilt trygga med att det pågår en utredning, förde har ett akut behov.Det är ju bättre att vakna fem i tolv än att intevakna alls. Men jag hoppas verkligen att den härutredningen, som ska ligga till grund för kompetens-utveckling av vårdpersonalen, ska komma till skott.Vi har ju oändligt många människor som är eldsjälarhär och som kan bidra med väldigt mycket - jag tän-ker inte minst på , som har jobbatmycket med de här frågorna - så att det händer nå-gonting så fort som möjligt.Jag vill ställa frågan: Hur snart kan vi vänta ossatt det kommer förslag när det gäller vilken kompe-tens personalen som vårdar demenssjuka ska ha ochnär det gäller andra frågor som tas upp?Anf. 57 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att det är ungefär 80 miljar-der, om jag minns rätt, som staten bidrar med tillkommuner och landsting. Under den senaste femårs-perioden har statsbidraget i alla fall höjts med 25miljarder, alltså sedan 1997.Visst, kommunerna har andra åtaganden och ock-så andra utgifter. Men utan de 25 miljarder som statenhar bidragit med hade vi kanske inte haft möjlighetatt ens en gång ha en debatt om någon äldreomsorg,så visst har det statliga stödet under de senaste årenbetytt mycket för kommunernas möjligheter att ut-veckla verksamheten. Jag tror att detta är en av för-klaringarna till att vi kan se att antalet anställda, bådei äldreomsorgen och, för landstingens del, i sjukvår-den, har ökat . Kommunerna ochlandstingen har fått en förbättrad ekonomi och kan nuexpandera sin verksamhet, vilket är nödvändigt.Sedan, , detta med utredningar.Jag tror, och där är jag lite gammaldags, att det är braatt man utreder frågor. Och jag tror att det är alldelesutmärkt att vi nu får en utredning om demensvården,där är engagerat. Hade vi haft svarpå alla frågorna, om vi hade vetat exakt vad vi skullegöra och det inte hade funnits några delade meningarom något, hade vi möjligtvis kunnat lägga fram för-slag direkt. Men vår tradition att utreda och prövaolika alternativ för att komma fram till bra förslagtycker jag att vi ska slå vakt om.Utredningen har kommit i gång, och jag förväntarmig att vi under arbetets gång i arbetsgruppen skakunna få flera förslag som vi ska kunna gå till riksda-gen med för att just öka kompetensen och framför alltockså försöka få en överblick av framtida behov inomdemensvården.Jag tycker att det är bra att utredningen har kom-mit i gång. Vi kommer att lyssna till Demensförbun-det och till de andra som deltar i arbetet.Anf. 58 ():Fru talman! Jag förstår otroligt väl att också soci-alministern känner oro för kvaliteten inom äldreom-sorgen. när vi står här och debatterar om alter-nativ inom äldreomsorgen diskuteras kvaliteten iäldreomsorgen väldigt mycket, men det är i principden offentliga verksamheten har de här bristerna idag.Socialministern har sagt att han har initierat åtgär-der som syftar till att åstadkomma en samlad statligåtgärdsplan för rekrytering och kompetensutvecklinginom äldreomsorgen. Då vill jag fråga: När kommeråtgärdsplanen och vilka initiativ är tagna för den?När det sedan gäller tillsynsmyndigheterna är detbekymmersamt att tillsynen inte fungerar, och det ärsärskilt bekymmersamt för de människor som intesjälva kan föra sin talan och för de människor sominte har några närstående som kan tala för dem. Detär just när sådana situationer uppdagas i mediernasom vi alla känner en frustration. Det borde vara vårplikt att skapa en tillsynsmyndighet som fungeradebättre.Jag kan inte se varför länsstyrelserna ska ha till-synsansvaret över äldrevården. I äldrevården ställsdet ju precis samma krav på kvalitet och innehåll somnär vi, som är i den ålder som socialministern och jagär, vårdas. var tillsynsmyndigheten den-samma. Men med det har jag inte sagt att Socialsty-relsen nödvändigtvis vore den lämpligaste, utan detborde kanske vara en fristående myndighet som harhand om tillsynen.Funderar inte på det ?Anf. 59 Socialminister ():Fru talman! Jag tycker att den organisatoriskauppläggningen av det tillsynssystem som vi har i dagär alldeles utmärkt. Däremot krävs det bättre samord-ning och framför allt tydliga anvisningar om hurtillsynen ska gå till.Nu pågår det en diskussion om att Socialstyrelsenska utfärda tydliga anvisningar om tillsyn som stödför länsstyrelsernas tillsyn. På det viset får man ennormering av tillsynen så att man vet exakt vad manska se på och så att rutinerna blir gemensamma.Samverkar och länsstyrelserna närdet gäller tillsynen tror jag att den kommer att funge-ra alldeles utmärkt. Man kan få samma bedömningaroch samma sätt att utöva tillsynen. Vi behöver inteinrätta ett nytt verk eller en ny myndighet. Vi kan setill att de som har ansvaret fungerar bättre.Chatrine tog upp frågan om en gemensamhandlingsplan för de statliga myndigheter som påolika sätt ansvarar för eller berörs av rekrytering.Frågan förbereds nu inom . Tankenär att man ska uppdra åt ett antal myndigheter - Ar-betsmarknadsstyrelsen, , , , ,och - att gemensamt upp-rätta en handlingsplan för kompetensförsörjning somska utgöra ett stöd för kommuner och landsting, menden ska också tydligt visa på de brister som finns närdet gäller att klara framtidens kompetensförsörjning.Här behöver staten ta ett samlat grepp. Alla statli-ga myndigheter som på något sätt berörs bör samver-ka kring en gemensam plan. Frågan håller på att be-redas inom , och jag hoppas att jagganska snart kommer att kunna ge myndigheternadetta uppdrag.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2001/02:428 om defunktionshindrades vårdAnf. 60 Socialminister ():Fru talman! har frågat vad jagavser att vidta för åtgärder för att förbättra samhälletstillsyn och informationen till de funktionshindrade.Inte bara för personer med funktionshinder utanför alla människor är det angeläget att ha ett trygg-hetssystem som garanterar värdighet och god omsorg.Vi kan alla hamna i situationer när vi måste kunnakänna oss trygga med den vård, det stöd och denomsorg som myndigheter, institutioner och andraerbjuder - både som mottagare av insatserna, näraanhörig eller nära vän. Då är det viktigt att de systemsom byggts fungerar på alla nivåer.De styrsystem som staten förfogar över för attdetta ska fungera är lagar och förordningar, informa-tion, ekonomiska styrmedel samt tillsyn och kontroll.Tillsyn och kontroll av att lagar fungerar som det ärtänkt har särskild betydelse när lagstiftningen meranger mål och intentioner än exakta rättigheter, somär fallet när det gäller socialtjänstlagen. Även norme-ringen är viktig, dvs. regler för hur tillsyn bör bedri-vas, vad som särskilt bör granskas, vad som kan krä-vas etc. Tillsynsmyndigheter behöver vägledning närde granskar och kontrollerar verksamheter och inomdetta område kommer utvecklingen sannolikt att föramed sig större satsningar.Jag vill understryka att vi har en mycket bra lag-stiftning på socialtjänstområdet. Det gäller särskilt förpersoner med omfattande funktionshinder som utöversocialtjänstlagen har rätt till särskilda insatser enligtlagen om stöd och service till vissa funktionshindrade(LSS). Lagarna ger kommunerna en skyldighet attinformera, bedriva uppsökande verksamhet för attfrämja förutsättningar för goda levnadsförhållanden,bedriva en verksamhet som ska vara av god kvalitet,samverka med andra myndigheter och organisationeretc.Lagarna förutsätter således att kommuner är akti-va och tar egna initiativ. Det förekommer däremot attkommuner av olika skäl brister i tillämpning av la-garna. Därför behöver vi en effektiv tillsyn.Vi har gjort en hel del föratt ge förutsättningar för en mer effektiv tillsyn. I dennya socialtjänstlagen som gäller harlänsstyrelserna getts större möjligheter att ingripa motmissförhållanden. och länsstyrelsernahar tidigare också fått mer resurser för att utöva till-syn inom äldre- och handikappomsorgen. Socialsty-relsens och länsstyrelsernas samarbete har ocksåkunnat utvecklas inom ramen för ett nationellt pro-gram. Men den kunskap som vinns i tillsynen måstebättre kunna föras ut till berörda kommuner.En effektivare tillsyn från samhällets sida räckerdock inte. Avgörande är att det finns utbildad ochengagerad personal och att kommuner tar sitt ansvar.Vi måste satsa på personalen och dess arbetsvillkor.Under senare år har vården och omsorgen också till-förts stora ekonomiska resurser för att bättre kunnaleva upp till de skyldigheter som lagen anger.Kommunernas interna kontroll av sin egen verk-samhet har också stor betydelse. Det är angeläget attkommuner utvecklar och följer upp kvaliteten i sinegen verksamhet. Förutom interna kvalitetssystemkan det innebära att inrätta någon form av klagomåls-hantering.Som jag framfört tidigare är jag intresserad av attdet utvecklas en funktion dit människor som har ellerbehöver vård och omsorgsinsatser från socialtjänstenkan vända sig i olika situationer. Det kan vara att fåhjälp med en oro och osäkerhet som man känner infören händelse. Det kan även vara för att få informationoch råd eller för att klaga. Jag tänker särskilt på äldremen det kan också gälla personer med funktionshin-der. Funktionen behöver inte nödvändigtvis varakopplad till patientnämnder. En modell skulle kunnavara kommunala funktioner som liknar de som om-budsmännen har . Men det kan också finnasandra modeller.Socialstyrelsen har tillsammans med länsstyrel-serna genomfört en uppföljning av bestämmelsen somreglerar anmälningsskyldigheten av allvarliga miss-förhållanden i omsorgerna - den s.k. lex . Stu-dien omfattar särskilt äldre men också yngre personermed funktionshinder som får insatser enligt social-tjänstlagen. En rikstäckande rapport beräknas varaklar hösten 2002.Det är mycket angeläget att de som behöver stöd,vård eller omsorger får detta. Kommunerna har därfören skyldighet att aktivt verka för att informationsprids till berörda grupper. Kommuner är som jagsagt tidigare också skyldiga att bedriva uppsökandeverksamhet. Men även haren viktig funktion. Här kan jag nämna att gett ut en guide för barn medfunktionshinder och deras familjer som heter Hittadina rättigheter. Också handikapporganisationerspelar en viktig roll för informationsspridningen.Anf. 61 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret. När vi beslutar om lagar och för-ordningar i den här kammaren kan vi många gångerkänna en viss stolthet över att vi har gjort det. Mendet är ute i verkligheten som det visar sig om våraambitioner har uppfyllts eller inte.Bakgrunden till min interpellation var att jagkontaktades av en kvinna i medelåldern som hade ettsvårt funktionshindrat barn. Barnet fick i tidiga århjärtfel och opererades därför. I samband med opera-tionen drabbades barnet av syrebrist med beståendeskador. Det fanns också fler barn i familjen. Av denanledningen valde man att placera barnet i gruppbo-ende för att familjen skulle kunna fungera.Den här kvinnan i var oerhörtförtvivlad över sin situation. Jag blev mycket berördav hennes öde. Hon sade bl.a.: Inte nog med att vi förallas bästa var tvungna att lämna bort vårt barn.Dessutom är vi osäkra på om boendet fungerar.Föräldrarna hade försökt att prata med personalen.Personalen hade gjort en anmälan, men länsstyrelsenansåg att så länge föräldrarna inte anmäler fanns detingen anledning att bry sig.Inom vård och omsorg har man inte som traditionatt göra anmälningar på samma sätt som när det gällerföretag som inte uppfyller kraven på kvalitet. Det jagfrågade henne var just om det skulle räcka med hade en t.ex. patientnämnd, som man har ilandstingets verksamhet, dit man kunde vända sig föratt prata, få synpunkter och hjälpas fram. Hon tycktedå att det var en bra idé att ha någon instans där mankan få samtala och berätta även om det som fungerarmen också få råd om hur man ska göra i den här situ-ationen.Man funderar kanske inte så mycket på att detsaknas förrän man får ett sådant här fall eller andraexempel på hur viktigt det kan vara. Hon sade att honinte visste vart hon skulle vända sig. Hon menade attde hade försökt att göra allt. Hon är talför osv., menhela situationen var så smärtsam.