prot · GQ0935 · 2002-12-12 00:00:00 — Socialdemokraterna har ,med benäget bistånd, vill jag säga, från många andrapartier här i kammaren, motarbetat arbetet med nor-mer och värderingar i skolan.Jag gick själv ut här i Stockholm1968, och jag vet hur noga vi fick inpräntat i oss attvara objektiva och att inte hävda att några åsikter,normer eller värderingar hade företräde framför någraandra. Vi skulle erbjuda alla tänkbara åsiktsinrikt-ningar och låta eleverna välja fritt som från en brickamed smörgåsar. Ingenting var mer rätt eller fel ännågot annat.Känns det kanske orättvist att gå så långt tillbaka itiden? Jag tycker inte det. Det dröjer nämligen någragenerationer innan sådana här idéer får genomslag.Det dröjde innan bristen på normer och gemensammavärderingar blev uppenbar både i och utanför skolan.Men den blev det med besked. Det var först som Socialdemokraterna lite yrvaket började taordet värdegrund i sin mun igen.Men fortfarande finns rädslan för att vara gam-malmodig eller bakåtsträvande när det handlar om attvåga hävda de gemensamma värderingarnas betydel-se, och inte minst när det gäller att hävda att de måsteha sin förankring i en religion eller i en filosofi för attbli förståeliga och hållbara. har hänvisningentill tradition och västerländsk humanism fåttstå kvar i de läroplaner som infördes under den bor-gerliga regeringsperioden. Men när läroplanen förförskolan infördes fanns ingen sådan hänvisning med.Det finns starka krafter också för att den ska bort iövriga läroplaner. Den som menar att etik kan svävafritt i luften har missförstått vad det handlar om. Där-för är den här frågan mer avgörande än vad mångavill tro. Det är 60-talets värdeneutralitet som står motett arbete för gemensamma grundläggande värdering-ar i skolan och i samhället som de allra flesta ställerupp bakom och försvarar. Det senare är enda möjlig-heten om vi vill ha en skola där ömsesidig respektelever emellan och mellan lärare och elever är ensjälvklarhet, där kränkande språk, våld och mobbningblir undantag i stället för regel, och där diskussionerom störande mobiltelefoner inte behöver föras pånågon annan nivå än i klassrummet. Det är bristen påövergripande etiska riktlinjer som gör detaljregleringnödvändig.Kristdemokraterna vill fortsätta att utveckla enskola som bygger på den tradition som förvaltats avkristen etik och västerländsk humanism. Det får intebara vara tomma ord eller en vacker deklaration. Detmåste omsättas i praktiken i varenda skola genom attsamtal om etiska dilemman och ställningstagandenalltid hålls levande. Arbetet måste dessutom backasupp av föräldrar och samhället i övrigt. Då kan vi fåen skolmiljö som präglas av medmänsklighet, respektför oliktänkande, hänsyn till den svage och därmedockså en bättre inlärningssituation. Vi ser det sombasen för allt annat förändrings- och utvecklingsar-bete i skolan.Jag vill sluta med att fråga: Kan vi räkna med ut-bildningsministerns stöd när det gäller att försvara attskolans värdegrund även i fortsättningen ska ha sinutgångspunkt i de värden som förvaltats av kristenetik och västerländsk humanism? Och kommer för-skoleministern att verka för att samma hänvisningförs in i läroplanen för förskolan där den saknas ?Jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation11 under punkt 11 och till reservation 26 under punkt35.Anf. 4 ():Herr talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillreservation 23, som senare un-der dagen kommer att tala om.Den del av utbildningsutskottets betänkande somrör förskola och skola handlar till stor del om attförvalta och utveckla de reformer som beslutadesunder den förra mandatperioden.Jag ska ta upp några av de reformer som jag tän-ker på.Först är det de riktade resurserna - om man väljeratt kalla dem Wärnersson- eller Schymanpengar spe-lar mindre roll - som innebär ett successivt höjt stats-anslag till dess att en nivåhöjning om 5 miljarder ärnådd. Satsningen ska ske . Jag, somvänsterpartist, och jag tror många andra, vet att detegentligen kanske behövs ännu mer resurser. Verk-ligheten ute i landets skolor talar sitttydliga språk. Vi som tycker att de här satsningarna ärbra får ibland vara lite försiktiga så att skillnadenmellan våra vackra ord och en ibland bister verklighetinte blir för stor. I första hand är det naturligtvis vik-tigt att slå fast det vi gör i det gemensamma 121-punktsprogram som ligger till grund för samarbetetmellan , och Socialdemo-kraterna. Där säger vi: Det behövs fler lärare i skolan.Därför vill vi genomföra den riktade skolsatsningenså att 15 000 lärare och annan personal kan anställas iskolan. Alla skolor ska kvalitetsgranskas. Arbetsmil-jön ska bli bättre.Dessutom menar jag att vi som gemensamt harmedverkat till att man ska kunna göra den här sats-ningen har ett ansvar för att följa upp den och se attresurserna faktiskt leder till det som sägs i budgetpro-positionen: Fler elever ska nå målen i skolan. Om detinte blir så måste vi tillsammans överväga ytterligareåtgärder som kan behövas.En annan reform som jag tänker på gäller de sats-ningar som görs och har gjorts inom förskolans om-råde. Förutom maxtaxa, rätten till förskoleverksamhetför barn till arbetslösa och föräldralediga beslutadesdet om en allmän förskola för alla barn . Det beslutet ska nu verkställas den 1 januari2003. Vi från ser positivt på en ut-veckling där förskolans betydelse ökar. Vi anser attmycket av den pedagogik som finns där i högre gradskulle kunna smitta av sig på andra skolformer. Ut-vecklingen är i grunden en naturlig konsekvens i ochmed att förskolan fick en egen läroplan 1998. Men,som det sägs i budgetpropositionen, utbyggnaden avförskolan behöver åtföljas av ytterligare insatser föratt stärka dess kvalitet. Det handlar helt enkelt ommer personal.Under valrörelsen var ett av departier som hårt drev kraven om mindre barngrupperoch mer personal inom förskolan. Jag vill återigenhänvisa till detta 121-punktsprogram, som för migliksom för andra vänsterpartister är ett viktigt doku-ment. Där har vi en tydlig skrivning om att vi villgöra en riktad satsning för fler anställda inom för-skolan. En uttalad målsättning är att minska antaletbarn per anställd. Därför är skrivningarna i budget-propositionen viktiga som jag som vänster-partist välkomnar den ansvariga ministerns ambitio-ner. För övrigt ber jag att få hälsa välkommen till denförsta budgetdebatten i den här kammaren. Men,mina vänner från och Socialdemokrater-na. Här har vi någonting att bita i. I första hand kan-ske det gäller den vårbudget som vi om inte allt förlänge ska börja arbeta fram.En annan sak som vi inledde under den förramandatperioden, var arbetet med elevhälsan. Ochmed den vida betydelse som gavs i och med inrikt-ningsbeslutet under förra mandatperioden kommerdet att vara mycket viktigt att åstadkomma en godarbetsmiljö och lärande miljö för barn och ungdomar.Det är nu vi ska fortsätta och klä de fina orden i kon-kret handling som märks ute i skolorna.En av de frågor som jag menar är viktig att ut-veckla är frågan om samverkan, en samverkan därolika kompetenser utan revirtänkande kan arbeta förbarnens och elevernas bästa. Vi, de samverkandepartierna, har sagt att barn- och ungdomspsykiatrinbehöver stärkas. Det leder mig till den slutsats som vihar redogjort för i vårt särskilda yttrande, nämligenatt den nya utvecklingsmyndigheten borde ha ettsärskilt uppdrag att följa, initiera och verka för ökatsamarbete mellan den kommunala organisationen förelevhälsa och barn- och ungdomspsykiatrin. Natur-ligtvis kommer vi med stort intresse att delta i utfor-mandet av den nya myndighetens uppgifter. I arbetetmed att forma den nya inriktningen på elevhälsan skavi naturligtvis ta med oss de synpunkter som blandannat har lämnat. Det är syn-punkter om strängare lagkrav när det gäller eleversrätt till kompetenser som skolpsykolog och skolku-rator.Ytterligare en sak är att arbetet med värdegrundenoch demokratin måste fortsätta. Här tror jag att detfinns en stor enighet i den här kammaren. Samtidigtkan det vara på sin plats att varna för en del enklalösningar. I det här sammanhanget tror jag att det ärviktigt att nämna de nationella värdegrundscentrumsom finns i och i som samverkar medErsta . Deras arbete är viktigt.Jag vill kort lyfta fram två arbetsområden som jagser som viktiga. För det första handlar det om jäm-ställdhetsarbete där det i stor utsträckning handlar omatt stärka flickors ställning. Det behövs både kompe-tensutveckling och kunskap för att kunna bryta delarav de patriarkala miljöer som faktiskt råder inomskolan. För det andra vill jag peka på ambitionerna attstärka elev- och föräldrainflytandet. Det är bra att vinu vågar gå vidare och permanenta den försöksverk-samhet med lokala styrelser som har pågått ett antalår. Att få vara med och ta ansvar för och få kännaverklig delaktighet i frågor som rör ens vardag ärnaturligtvis viktigt för att utveckla demokratin.Herr talman! Låt mig gå över till några frågor därvi från menar att vi måste klara av attgå vidare och förnya och utveckla politiken.Den fysiska aktiviteten bland barn och ungaminskar, och vällevnadssjukdomar av olika slag gårallt lägre ned i åldrarna. Alla vet att fysisk aktivitet ärbra. Mina dryga som idrottslärare har gett migen del praktiska erfarenheter inom området. När nuregeringen lyfter fram frågan om alla elevers rätt tillfysisk aktivitet per dag är det naturligtvispositivt. Att man sedan menar att man ska kunnaanvända överskottsmedlen från AB förvissa insatser är också bra. Men återstår att kon-kretisera hur det här ska ske. Den nationella ambitio-nen får inte stanna vid ett pressmeddelande och sedan överlåter resten till kommunerna. Detplanerade resurscentret för idrott och hälsa har här enviktig roll. Jag blir lite oroad över att jag inte än harhittat svaret på det uppdrag som skulleredovisa . Det är inte bara elever-na som ska röra på sig. Även frågan som helhet måstefaktiskt röra på sig.En annan sak som är viktig är att betygens rollmåste fortsätta att belysas. Regeringen konstaterar attbetygen ger en ofullständig information om elevenskunskapsutveckling även om de fyller en pedagogiskfunktion. Vidare konstateras det att när så gott somalla elever kommer in på sitt förstahandsval i gymna-sieskolan minskar grundskolebetygens betydelse somurvalsinstrument. Det har aktualiserats änmer i och med att väntas föreslåen platsgaranti. Jag menar att betygen faktiskt försvå-rar genomförandet av läroplanen. Jag menar att möj-ligheten att skapa en skola för alla där kritiskt tän-kande och förmåga att se helheter i den egna utveck-lingen och i samhällets utveckling skulle underlättasavsevärt om betygen inte fanns. Vi från Vänsterparti-et välkomnar en diskussion med samarbetspartierna -andra är naturligtvis också välkomna - för att seriöstföra betygsfrågan framåt.Avslutningsvis vill jag helt kort peka på de fristå-ende skolorna. Om jag har förstått det hela rätt kom-mer det att bli en ändring, så att de ska heta "enskildaskolor". Det är en ändring som i mina öron är helträtt. "Offentliga" eller "enskilda" talar om vad dethandlar om. Under förra mandatperioden fanns ambi-tioner från och Socialdemokraterna omatt utforma rättvisare regler. Tyvärr lyckades vi intefå majoritet här i kammaren för våra förslag, men denfråga som får avsluta mitt anförande riktar jag direkttill de socialdemokratiska företrädarna: ni bereddaatt på initiativ från oss i Vänstern arbeta för att försö-ka förverkliga ambitionerna om rättvisa villkor?Anf. 5 () replik:Herr talman! Jag vill ta upp det som LennartGustavsson på slutet var inne på, nämligen friskolor-nas framtid. Det förvånar mig inte alls att LennartGustavsson tycker att det verkar vara ett bra förslag,det som har läckt ut från arbete,att namnet ska bli "enskilda skolor". Detger ju den bild av de här skolorna som vill försöka frammana.I ett öppet samhälle behövs det skolor med liteolika inriktning, helt enkelt därför att föräldrar harolika önskemål. Barn har olika behov, och de fristå-ende skolorna spelar en väldigt viktig roll i vårt skol-system.Det finns många som oroar sig för att Vänsterpar-tiet har en så stark påverkan på regeringen i de härfrågorna.Nu vill jag höra: Vad skulle hända med friskolor-na om det vore så att fick be-stämma och om hade egen majoritet?Anf. 6 () re-plik:Herr talman! Först och främst har jag en kom-mentar. Jag vet inte om har upp-fattningen att förtydligandet att prata om offentligakontra enskilda är en riktig eller en felaktig utveck-ling. Det kunde vara intressant att höra.Jag tror att förutsättningarna för att Vänsterpartietskulle få egen majoritet och helt bestämma är rättsmå. Dessutom kräver ju egen majoritet, om något, enödmjukhet. Vi säger att de fristående skolorna kanutgöra ett komplement i det svenska utbildningssys-temet. Sedan har vi naturligtvis som alla andra partierprogrammatiska skrivningar, där vi menar att utbild-ningssystemet ska skötas demokratiskt och gemen-samt eftersom vi tror att det är det bästa för alla.I denna talarstol har jag ett flertal gånger stått ochsagt att jag har oerhört svårt att förstå varför offentli-ga skolor ska stå för någon form av enfald medan deenskilda skolorna ska stå för mångfald. Jag har enlång erfarenhet från skolan och vet att många blom-mor kan blomma också inom den gemensamma sko-lan. Det tror jag också att man vet från borgerlighe-ten, men man väljer att i stor utsträckning svartmåla.Anf. 7 () replik:Herr talman! Självfallet kan mycket positivt hän-da och händer också i den offentliga skolan. Jag harvarit lärare i den och vet hur mycket positivtsom går att utveckla där. Men det hindrar ju inte att viska tillåta de fristående skolorna att blomstra vidsidan om!Det är viktigt hur man benämner skolorna. Vi le-ver ju också i en internationell värld. "Fristående"korrelerar till independent, det vill säga oberoende,medan "enskilda" korrelerar till private, det vill sägaprivata, vilket ger en helt annan bild av vad dethandlar om. Därför är orden viktiga här.Jag noterar att tog avståndfrån det kongressbeslut som har fattats av Vänster-partiet. hörde jag ju att de fristående skolorna skafå finnas som komplement även om Vänsterpartietskulle få egen majoritet. Det beskedet tackar jag sär-skilt för, för jag vet att ni har beslutat att ni vill av-skaffa fristående skolor.Anf. 8 () re-plik:Herr talman! Det är bra att läserVänsterpartiets dokument. Det ser jag som någontingpositivt. Alla partier har naturligtvis olika dokumentsom talar om en långsiktig inriktning. Jag ställer migbakom det kongressbeslut som vi har; naturligtvis harvi som långsiktig målsättning att vi ska ha bra, ge-mensamt skötta skolor.Men sedan finns det naturligtvis en verklighetsom jag försökte föra en någorlunda ödmjuk diskus-sion inför. Jag försökte också vara ödmjuk när jagdiskuterade risken med att ha egen majoritet. Vimåste kunna diskutera och komma fram till lösningar.Men att som , som är en del avborgerligheten, se framväxten av enskilda skolor somden stora lösningen och det som ska utveckla detsvenska utbildningssystemet är en naiv tro. För migär det naivt att blanda ihop vinstintressen med utbild-ning. Det är naivt att göra ett system med enskildaskolor, som i grunden segregerar. Det är naivt att troatt allt finns på valfrihetens altare.Därför tycker jag att det är viktigt att vi för en se-riös diskussion om de enskilda skolorna. Det är ocksådärför jag riktar mig till Socialdemokraterna med denkonkreta frågan om vi kan gå vidare och ha ambitio-nen att förverkliga vad vi misslyckades göra underförra mandatperioden. Det förslag som vi lade framoch inte fick igenom i denna kammare var ingendödsstöt åt det som då hette fristående skolor. Det vetInger mycket väl om. Det var en kompro-miss som vi gjorde tillsammans med Socialdemokra-terna och som borgerligheten tillsammans med Mil-jöpartiet avslog.Anf. 9 () replik:Herr talman! Här riktas ganska hård kritik motbetygen. verkar fästa stor vikt vidden platsgaranti som annonseras komma.Jag vill ställa en enkel fråga: Är inte det en säkerväg till fortsättning på ett skolsystem som blundarinför misslyckanden och låter elever med dåliga kun-skaper bara glida vidare i hela systemet?Anf. 10 () re-plik:Herr talman! Först och främst så är platsgarantinnågonting som jag i stort sett bara känner till från depressmeddelanden som jag har läst. Därför kanske viska avvakta slutgiltiga förslag.Angående betygen så var inne påifall mitt resonemang skulle innebära sänkta krav påkunskap och att vi skulle låta fler elever gå igenomskolan utan tillräckliga kunskaper. I mina ögon är detprecis tvärtom. Man kan gå i en skola och diskuteramed elever och ställa den enkla frågan: Påverkarbetygssystemet på något sätt det arbete som ni bedri-ver i skolan? Hur påverkar det lektionernas upplägg-ning? Alla som har gjort det vet att det är oerhörtsvårt att möta elever som säger: Nej, vi bedriver ar-betet med alla frågor, till exempel värdegrundsfrågor,och för att vi ska få skapa kritiskt tänkande. Vi harsjälvständiga studier, och betygen uppmuntrar detarbetet! Detta har inte jag mött.Jag har ingen färdig lösning på betygsfrågan, menjag tycker att vi måste våga vara så pass öppna i den-na kammare att vi kan diskutera och se problematikenmed betygen. Det finns ju partier här i kammaren somganska tydligt driver linjen att en av lösningarna ärfler och tidigare betyg. Då tycker jag att man tar litelätt på frågan.Anf. 11 () replik:Herr talman! Det är uppenbart att vi har olika upp-fattningar om betygens roll i pedagogiken. De ungamänniskor som jag har träffat har mycket klara ochtydliga idéer om detta. De vill ha betyg, och de vill habetyg tidigare i skolan än i dag.Jag har en annan fråga, som har att göra med denutvecklingsmyndighet som annonseras och som vi hardiskuterat. Jag undrar om en sådan ideologiskt cent-raliserad myndighet inte är ett sätt att begränsa denskapande praktiska verksamheten på olika ställen.Vi hade en gång i , somväxte till ett slags supermonster med enormt mångaanställda. spottade ut dokumentefter dokument som var tomma på innehåll men somspred många konstiga bilder av vad lärande och ut-veckling är. Ska vi åka tillbaka till den centraliseradeideologiska styrningen av skolan?Anf. 12 () re-plik:Herr talman! Det är naturligtvis en oppositionsroll att peka på brister och på sådant som man utifrånsina värderingar vill göra någonting åt. Men iblandtror jag att den svenska skolan och det svenska ut-bildningsväsendet, förskollärarna och lärarna ute ilandet, inte känner igen sig i den bild som målas uppav borgerligheten. Svartmålning är ju en lindrig be-skrivning.När det gäller den ideologiskt centraliserade myn-digheten, skolutvecklingsmyndigheten, så kan i allafall inte jag se den som sådan. Vi har ju styrdokumentsom är antagna i den här kammaren och en läroplansom det beslutades om under en borgerlig regeringoch som jag och tyckte var bra. Vi skagenomföra läroplanen. Men mycket av ansvaret lig-ger på de lokala skolorna ute i kommunerna.Om vi sedan på central nivå - ett ack så fult ordkanske - kan skapa en myndighet som kan stödja ochuppmuntra den lokala nivån att genomföra läroplanenpå ett bättre sätt, ser jag inte det som en ideologisktcentraliserad myndighet. Det ska ju hjälpa till ochstimulera genomförandet av en läroplan som detfanns en ganska stor enighet kring här i kammaren.Jag tycker att man ibland tar till lite väl stora ord iden utbildningspolitiska debatten.Anf. 13 ():Herr talman! Jag kommer att gå in på flera områ-den, förskolan, , gymnasiet och vuxenut-bildningen, eftersom jag inte har möjlighet att kommatillbaka senare i debatten.När det gäller förskolan tycker jag att det är väl-digt bra att vi har fått i gång en ordentlig diskussionoch att den har kommit upp på dagordningen. Center-partiet var ju med och försökte föra fram detta för attvi ska kunna se och belysa de behov som finns inomförskolan. Det gäller framför allt att utbilda fler för-skollärare så att vi kan minska barngrupperna.Vi har på vårt sätt försökt att ge mer resurser tillhögskolorna och till kommunerna så att de har råd attanställa fler. Vi vill se till att man kan täcka det beho-vet genom att ta in fler på förskollärarutbildningen.Tyvärr har regeringen valt att inte gå lika långt. Mennu säger man ändå att förskolan ska bli ett prioriteratområde, men man lägger in några säkerhetspunkterdär. Den ena är att det ska ske undermandatperioden, och den andra är att man ska försökahitta en lösning på de behov som finns i förskolan omekonomin tillåter.Men vi vet ju att arbetsbelastningen och oron ärväldigt stor hos förskolans personal. Det finns ocksåen stor oro hos de föräldrar som har barn i förskolan.Förskollärarna är pressade, och barngrupperna ärmånga gånger mycket större än vad bland annat fors-kare säger att de bör vara för att förskolan ska kunnahålla en bra kvalitet. Vi vet också att kvaliteten varie-rar kraftig på förskolorna runtom i landet. Det kanvara allt mellan fyra och nio barn per vuxen. Det ärinte heller helt ovanligt att grupperna består av över20 barn. Det är någonting som vi egentligen inte allsska acceptera.Jag tror och hoppas att alla partier är överens omatt det finns ett behov av fler förskollärare och att viska minska barngrupperna. Men sedan har vi liteolika tankar och strategier för hur vi ska nå dit. Vivill, som sagt, ge mer resurser till kommunerna, så attde kan anställa fler, och till högskolorna. Vi har ocksåen mycket stark och bra familjepolitik som stärkerbarnfamiljernas ekonomi.Jag vill fråga regeringen, och är både statsrådetHallengren och utbildningsministern här, hur mantänker gå vidare. Det sägs att det behövs 6 000 nyaförskollärare, var också inne på detta,men vilken är strategin för detta? När kommer det attske? Det är jättebra att man har en idé om att det skahända , men det måste också finnas entanke på hur man ska lösa det. Handlar det till exem-pel om att ge kommunerna mer resurser så att de kananställa personal? Eller handlar det om att fler skasöka sig till förskollärarlinjen inom lärarutbildning-en? Vi vet ju att många som har tänkt sig att bli för-skollärare väljer att bli grundskollärare i stället gans-ka snabbt efter det att man har kommit in på utbild-ning. Man väljer alltså en annan inriktning. Då är detviktigt att regeringen visar sig ha en ambition och enstyrka för att det ska bli fler förskollärare. Hur serstrategin ut?Jag hade en interpellationsdebatt med statsrådetHallengren . Strategin var intehelt klar där. , sade statsrådet.Men är utbildningsministern, som ansvarar förhögskoleplatserna, också här. Hur ser den egentligastrategin ut?Herr talman! Jag tycker att det är dags att demo-kratisera skolan. Vi har kommit långt i vårt samhällenär det gäller att acceptera att människor är olika, attvi ser olika ut, att några är bra på att spela tvärflöjt tillexempel och andra är väldigt bra på att spela fotboll.Men när vi kommer till kunskap och att acceptera attmänniskor har olika utgångspunkter är vi väldigtförsiktiga, och det är ett mycket känsligt område. Dåkan vi inte längre vara flexibla. Då kan vi inte längrevara generösa och acceptera att människor har olikabehov av stöd. När det gäller kunskap tycks vi tro attmänniskor är stöpta i mer eller mindre samma formoch att man kan lära sig i samma takt. Ingen skulleföreslå att vi skulle införa ett sådant system för vuxnai vårt samhälle. Jag tycker att det här är lite konstigt.Vi gör ju egentligen eleverna en björntjänst. Varförinte ge varje barn en ordentlig chans i början? Varförinte se till att skolan blir en individuell bas för detlivslånga lärandet och lusten att lära? Varför inte setill att vi får en elevanpassad skola där varje elev ärutgångspunkten för just sitt eget lärande?Jag är helt övertygad om att olikheter inte ska ut-jämnas genom att vi sänker kunskapskraven generelltför alla. I stället ska vi hålla kvar de kunskapskravoch de mål vi har och ge alla elever det stöd ochden specifika hjälp som de behöver för att nå de härkunskapsmålen.För att man ska kunna komma hit behövs det ettpar stora insatser, bland annat resursmässigt, men detbehövs också politiska och konkreta lösningar.