prot · GP0971 · 2002-02-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:71Tisdagen den 19 februariKl. 14.00 - 16.2518.00 - 18.58Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 12 och 13 februari.2 § Meddelande om aktuell debattTalmannen meddelade att på begäran av Center-partiets riksdagsgrupp skulle en aktuell debatt omflyktingarnas situation i äga rum onsdagenden kl. 12.00.Från regeringen skulle statsrådet inkomna skrivelsen hade följande lydelse:Begäran om aktuell debattEtt flertal alarmerande rapporter har kommit somvisar på stora brister av mottagandet av såväl ensam-ma flyktingbarn som hela familjer. Uppgifter omsjälvmordsförsök och misstänkt prostitution har av-slöjats. Åtta ungdomar från grupphemmet Carlslundsflyktingsluss har försökt begå självmord det senastehalvåret. utreder polisen misstankar om attbarn från den och andra flyktingslussar utnyttjas i enprostitutionshärva. Det visar att vare sig migrationeneller integrationspolitiken fungerar på ett tillfreds-ställande sätt. Flyktingmottagningen för ensammabarn och ungdomar har havererat.För att den enskilda människan skall ta ansvar försitt eget liv, måste de känna att de har möjlighet attpåverka och förändra sin egen situation, att de behövsoch att de fyller en funktion i samhället. Människorsom känner att de inte kan påverka sin situation kän-ner hopplöshet och utanförskap.Det är nödvändigt att snabbt vidta åtgärder för attförbättra mottagandet av asylsökande och flyktingar.Förslag på hur flyktingmottagandet kan moderniserasoch effektiviseras samt att hitta nya vägar till snabbintegration i det svenska samhället bör ställas underdebatt. En startpunkt kan vara att partierna i riksda-gen redovisar sina ståndpunkter efter den senastetidens händelser i en aktuell riksdagsdebatt.Centerpartiet begär därför att en aktuell debatt an-ordnas för att belysa flyktingmottagandet och integre-ringen av flyktingar och framför allt flyktingbarn iSverige.Stockholm den 12 februari 2002Centerpartiets riksdagsgruppAgne Hanssongruppledare3 § Meddelande om frågestundTalmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande stats-råd närvara:Statsrådet , statsrådet ,justitieminister , statsrådet och statsrådet § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att kl. 9.00 skulle utgå. Aktuelldebatt om den svenska äldreomsorgen skulle äga rumsom planerat.5 § Svar på interpellation 2001/02:226 om våldmot kvinnorAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vad jagavser att göra för att stödja alla de grupper som be-kämpar kvinnoförtrycket.Våldsbrott mot kvinnor utgör ett allvarligt sam-hällsproblem. Ett omfattande åtgärdsprogram för attbekämpa våldet mot kvinnor inleddes våren 1998efter det att antog regeringens propositionKvinnofrid. De centrala utgångspunkterna var enförbättrad lagstiftning, förebyggande insatser och ettbättre bemötande av utsatta kvinnor.Flera myndigheter skulle göra ansträngningar föratt förebygga våld mot kvinnor och utforma åt-gärdsprogram för det egna arbetet med dessa frågor.Det betonades starkt att samverkan mellan myndig-heter och organisationer är viktigt. Detta arbete pågår.Mäns våld mot kvinnor tar sig många olika ut-tryck. syftar i sin fråga på det våldsom kan drabba flickor och kvinnor med invandrar-bakgrund.Mordet på skakade hela vårtsamhälle. Jag tror att alla ställer sig frågan hur vihade kunnat förhindra att detta skedde och vad vi kangöra för att det inte ska upprepas.Det är självfallet ett problem, ett mycket allvarligtproblem, när människor som bor i inte delarvårt samhälles grundläggande värderingar om mänsoch kvinnors lika rättigheter och om varje människasrätt att själv göra sina livsval. Problemet rör helasamhället, i alla dess sektorer, och ingen kan dra sigundan ett ansvar.Sedan flera år pågår ett arbete just för att under-lätta situationen för flickor och unga kvinnor medinvandrarbakgrund. Åtgärderna omfattar både eko-nomiskt stöd till projekt för flickorna, stöd till kvin-noorganisationer, kunskapsutveckling och utarbetan-de av utbildningsmaterial. Det är också viktigt attattitydpåverkande insatser riktas till pojkar och män. Idetta sammanhang vill jag passa på att hänvisa till deåtgärder som regeringen presenterade i förra veckanoch som finns sammanställda i faktabladet Regering-ens arbete för utsatta flickor i patriarkala familjer.Även regeringens arbete för att motverka kvinnligkönsstympning kan nämnas i detta sammanhang.Till sist vill jag understryka att jag inte kan varamer överens med om att vi ska verkaför att alla människor får möjlighet att ta initiativ ochförverkliga sina egna drömmar. Det är också måletför integrationspolitiken - att alla i vårt samhälle skaha samma rättigheter, möjligheter och skyldigheteroavsett kön och oavsett i vilket land vi har våra rötter.Anf. 2 ():Fru talman! Tack för svaret, men det var bara enbit av det svar som jag hade väntat mig. Kärnan i mininterpellation är nämligen bristen på kommunikationmellan stora grupper av människor som är bosatta iSverige och Myndighets-Sverige.Denna brist på kommunikation är vetenskapligtdokumenterad, bl.a. i den utredning som kom 1999efter den hemska katastrofen i . Där står detklart och tydligt att segregation, diskriminering ochnegativ attityd hos stora delar av majoritetsbefolk-ningen och ouppfyllda förväntningar har lett till ennegativ inställning till det svenska samhället hosmånga. En grogrund för misstro finns. Detta är kär-nan i problemet. Problemet är också belyst i sambandmed kvinnornas situation.Jag har också en annan vetenskaplig skrivelse tillstöd. kom en undersökning iUppsala. Det är en kritisk analys av arbetsmarknads-politiska insatser riktade till kvinnor med invandrar-bakgrund. Den är mycket intressant att studera. Isammanfattningen står det bl.a. att resultaten visar attde åtgärdsdeltagande kvinnor som har intervjuats haren kompakt kritik mot de åtgärder som de deltagit i,mot arbetsförmedlingen, mot de praktikplatser somde arbetat vid osv. - jag ska inte förlänga detta ut-drag. Men de här undersökningarna är värda att stu-dera därför att de bevisar att det system för integra-tionspolitik som vi har haft inte fungerar iförhållande till rätt så stora grupper.Vad är det för fel med systemet? Jo, det är ett hie-rarkiskt, centraliserat system som sätter hela sin trotill den offentliga sektorn. Den offentliga sektorn skata hand om invandrarna och lösa invandrarnas pro-blem. Vi har blodiga bevis på att detta inte sker. Sålänge som vi inte har pengar och regler som legitime-rar arbetet nedifrån och upp, från invandrargruppernai riktning mot hela samhället så kommer vi att hadenna klyfta, och den kommer att växa.Jag har läst åtgärdsprogrammet från förra veckan.Det finns mycket som är positivt där. Men att ändraattityder hos människor som i tänkandet lever i me-deltiden görs inte med information! Det görs inte medmyndighetsutövning, utan det görs bara med långtgå-ende pedagogik som bara människor från sammamiljö kan genomföra.Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill först kommentera lite grannav det som var inne på i slutet av sittinlägg. Jag delar mycket av det som hon sade, menjag vill bara säga att det åtgärdsprogram som presen-terades i går inte är en slutpunkt. Det är något slagsmittemellanpunkt. Detta arbete handlar verkligen inteenbart om det som man kan göra akut, men det vardet som var i fokus . Det gällde vadsom behöver göras för att - för att tala rakt på sak -direkt skydda de flickor som just nu och lever iskräck, ofta gömda och på flykt från sin egen familj.Men långsiktigt sett så rymmer och flyr dessaflickor därför att de vill ha frihet - och frihet uppstårinte om man måste leva skyddad hela sitt liv. Lång-siktigt är det därför helt rätt som - det handlar om attitydpåverkan. Det handlarockså om att nå fram till de män, de pojkar, papporoch bröder som upprätthåller den här kulturen medheder, kyskhet och skam i botten.Så visst kan vi absolut tala om en brist på kom-munikation! Vårt samhälle är uppdelat både vad gäl-ler klass och etnisk tillhörighet. Misstron ökar, liksombristen på tilltro till att samhället bryr sig om och serde här individerna. I ett sådant samhälle ökar svårig-heterna att nå fram med de värderingar som AnaMaria Narti och jag vill få ut till fler när vi kommuni-cerar med dem.Däremot tycker jag inte att det är korrekt att sägaatt det är missnöjet med samhället som är grunden fördet problem som de unga flickorna har. Det är attgöra det för enkelt, därför att hederstänkandet, skam-tänkandet, ligger så mycket djupare än så. Även män-niskor som har hög utbildning och som är väl med-vetna om värderingar i kan, av makt- ochtraditionsskäl, vilja upprätthålla hederskulturen. Menman kommer väldigt långt med den inställning somjag tror att och jag i grunden äröverens om.Sedan går över till en kritik mothur arbetsförmedlingarna bemöter framför allt flickoroch kvinnor med invandrarbakgrund. Jag kan barainstämma och hänvisa till den rapport som presenterade i går om tillståndet när detgäller integrationspolitiken. En mycket tung kritiksom verket för fram handlar om exakt detta hur ar-betsförmedlingarna har misslyckats just med flickoroch kvinnor med invandrarbakgrund. Verket pekar påatt det bl.a. beror på att man så lite har lyckats indivi-dualisera arbetet med de här grupperna, precis somAna sade.I den skrivelse om integrationspolitiken som vijust nu jobbar med och som ska läggas fram för riks-dagen kommer detta att vara en viktig del. Vihar diskuterat detta förut. Jag delar uppfattningen attarbetsförmedlingarna i allmänhet inte på ett tillräck-ligt värdigt och samarbetsmässigt sätt har jobbat medinvandrarorganisationerna själva. Man har haft dettakund-överhet-perspektiv, som så ofta har misslyck-ats.Detta är fortsättningsvis en stor del i fråga om hurvi försöker ställa om delar av arbetsmarknadspoliti-ken för att nå ut till de här grupperna. Jag tror att AnaMaria Narti är väl medveten om det men är otåligeftersom det här arbetet har gått alldeles för långsamt.Anf. 4 ():Fru talman! Otålig och otålig - hur harvi diskuterat de här frågorna? Statsrådet är väldigtmedveten om att den här dialogen har pågått rättlänge.I den här salen har jag diskuterat frågan om sam-arbete mellan arbetsgrupper och organisationer medinvandrarbakgrund och den svenska offentliga sek-torn . Från ministrarna får jag alltidoerhört positiva reaktioner. Men om jag gör enpunktundersökning och frågar, för att bara ta ett ex-empel, hur många länsarbetsnämnder som i aktivi-tetsgarantin har samarbetsavtal med invandrarorgani-sationer får jag svaret: Ingen.Under den förra perioden, när det existerade stödfrån EU:s socialmål 3, var det av projekten somvar initierade och ledda av invandrare. Den här gång-en riskerar vi att ha . Vi har förlorat integration.Det finns ett osynligt, outtalat motstånd hos väl-digt många myndighetsgrupper gentemot samarbetemed fristående grupper. Vi håller på att utarma detcivila samhället.Under dagarna efter död deltog jag, pre-cis som statsrådet, i många demonstrationer som olikakvinnoorganisationer hade organiserat. Väldigtmånga av de här kvinnoorganisationerna lever frånbidrag till bidrag, från anslag till anslag, på en mycketlåg ekonomisk nivå. De skulle kunna förändra sam-hället. De är oerhört aktiva. Väldigt många av demhar mycket dålig ekonomi. De jobbar utan att få be-talt. Men de kan inte nå något resultat om de inte haren minimal ekonomisk grund att stå på, för att kunnajobba kontinuerligt, systematiskt under en längre tid.Detta har inte skett.Min uppfattning är att vi måste skrota det gamlasystemet med bidrag och anslag, som delades lite hursom helst till alla möjliga organisationer, mycketsnålt och på korta perioder. Vi måste gå in på entre-prenörnivå och skriva avtal med grupper som harmycket bra förslag. Om de inte håller vad de har lovati avtalet kan det ta slut - ett avtal kan ogiltigförklaras.De organisationer som vänder sig inåt, som vän-der ryggen mot det svenska samhället och som låterde gamla föreställningarna om livet och relationernamellan föräldrar och barn och i familjen gå vidare harkunnat existera i det nuvarande systemet. Ändra sys-temet, statsrådet! Ändra det radikalt!Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! Får jag först säga att när jag sade attAna var otålig var det med stor respekt iorden. Det var verkligen inget annat jag menade. Jagförstår otåligheten, och jag delar den. Jag vill ändåpåstå att det har skett förändringar i precis den rikt-ning som vill gå. De förändringarnahade inte gått lika fort om inte hadevarit så otålig i . Det var alltså med storrespekt som jag uttryckte det.I mitt svar gör jag en skillnad, som jag hoppas attAna ser. Jag talar om projektstöd till deunga tjejernas egna nätverk, men jag säger stöd tillkvinnoorganisationerna. De har rätt att leva på ettannat sätt än med dessa eviga ansökningar och där-med också en väldig osäkerhet om framtiden.Jag vill betona en sak, eftersom interpellationenockså handlar allmänt om hur vi ska bekämpa våldmot kvinnor. I en skrift som Nationella rådet förkvinnofrid har gett ut, som heter Kommunerna somblundar för mäns våld mot kvinnor, står det så här: utgör kvinnojourerna fortfarande den enskiltviktigaste aktören i samhället när det gäller våld motkvinnor trots att kommuner och socialtjänst har hu-vudansvaret.I 60 kommuner i vårt land ger man inga bidragalls till kvinnojourerna. Det är oacceptabelt. Varjekommun har ansvaret för att varje kvinnasom behöver stöd och skydd också ska få det. Dettahar inte fungerat. Därför var en av delarna i åt-gärdspaketet att staten nu också skjuter in resurser föratt få i gång ett bättre skydd framför allt i våra stor-stadsregioner, där så många av dessa flickor ochkvinnor lever.Jag upprepar bara: I den skrivelse som kommerhandlar det mycket om just arbetsmarknadspolitikensbrister, som har pekat på. När detgäller våldet mot kvinnor är det många från myndig-hetsvärlden, nedifrån kommunerna upp till regering-en, som har ett gemensamt ansvar. Det måste varahelt givet att var man än bor i och vilketursprung man än har ska samhällets skydd vara påflickornas sida, och de måste bli tagna på allvar. Jagtror, precis som sade, att Fadimesdöd har tvingat fram ett helt annat ansvarstagande änvad vi hade tidigare.Anf. 6 ():Fru talman! I grund och botten är vi överens. Pro-blemet är bara att det mycket välorganiserade svenskasamhället är trögt, just därför att det är så välorganise-rat.Jag har i det praktiska arbetet med arbetslösa, medinvandrarorganisationer och med kvinnoorganisatio-ner träffat oerhört spännande människor,som i sin tur har bemötts på ett kallsinnigt, likgiltigtoch förnedrande sätt av olika tjänstemän på olikamyndighetskontor. Det är ett outtalat men mycketdjupt rotat sätt att bemöta människor från det nyacivila samhället.Det som vi nu tillsammans måste göra, oavsettblockpolitik och oavsett valkampanj, är att bryta denhär tysta och mycket hårda oviljan att samarbeta. Detgäller att få bort uppfattningen: Vi på socialkontoreteller vi på arbetsförmedlingen vet bäst. Vi kan göradet här. Vi behöver inte er.Det behövs ett annat civilt samhälle. Förra veckangjorde jag en oerhört trevlig erfarenhet. Jag träffadenämligen en kille som länge jobbat med Lugna gatan.Han har, tillsammans med andra killar och flickor, försvenska kuratorer öppnat dörren till ungdomsvärlden,till grupper som de här kuratorerna annars aldrigskulle ha kunnat komma i kontakt med.För att detta ska kunna ge resultat behövs det årav arbete på gräsrotsnivå. Man kan inte vänta sig attinvandrarna ska jobba frivilligt utan någonmöjlighet att utveckla en normal verksamhet.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2001/02:245 omkompetensutvecklingAnf. 7 Statsrådet ():Fru talman! har frågat näringsmi-nistern när ett förslag om kompetensutveckling kom-mer att läggas fram inför och om det är ettförslag med individuellt kompetenssparande som ärhuvudinriktningen.Elver fråga berör kompetens och ut-veckling i arbetslivet. Därför är fördelningen i rege-ringen sådan att det är jag som svarar.I vårt moderna samhälle har alla individer - oav-sett ålder, inkomst eller utbildningsbakgrund - behovav kontinuerlig kompetensutveckling. Arbetsgivarenhar fullt ansvar för den verksamhetsrelaterade kom-petensutvecklingen, men vi ser dessutom ett ökatbehov av mer generellt och individuellt inriktad kom-petensutveckling som inte behöver vara relaterad tillindividens nuvarande arbetsuppgifter utan som tar sinutgångspunkt i individens egna behov och önskning-ar. Individens kunskap och kompetens har stor bety-delse för chanserna att etablera sig på arbetsmarkna-den men också för att ha förutsättningar att kunnastanna kvar vid förändringar. Flera studier har ocksåkunnat visa att det finns ett positivt samband mellanutbildningsinvesteringar och ekonomisk tillväxt.Regeringen föreslog i budgetpropositionen för år2000 (prop. 1999/2000:1) att särskilda medel avsättsför att stimulera individuell kontinuerlig kompe-tensutveckling. En särskild utredare fick i uppdrag attlämna förslag till hur avsatta budgetmedel effektivastskulle disponeras.Ett förslag om individuell kompetensutvecklingbereds i . Regering-en har ännu inte presenterat en proposition om indivi-duell kompetensutveckling eftersom det förslag somutredningen lade fram kritiserades av flera remissin-stanser, bl.a. för att det inte är ett effektivt sätt attfrämja kompetensutveckling och för dess fördel-ningspolitiska effekter. Utredarens förslag måstedärför modifieras i flera avseenden. Men det grund-läggande syftet ligger fast. Regeringen fortsätter detinterna arbetet, och siktet är inställt på att en proposi-tion ska presenteras för under våren.Det system som regeringen vill utveckla ska ga-rantera att individen själv ges möjlighet att beslutaom den egna kompetensutvecklingen. ärdet viktigt att systemet är brett utformat och stimule-rar kompetensutveckling för just de grupper på ar-betsmarknaden som behöver det mest.Regeringen för samtal med ochVänsterpartiet om utformningen av detta förslag.Anf. 8 ():Fru talman! Jag börjar med att tacka statsrådetSahlin för svaret. Tyvärr innehåller det inte någotbesked eller någon form av garanti om att det verkli-gen kommer en proposition. Statsrådet talar om attsiktet är inställt och att det bereds samt om ett interntarbete.Elaka tungor vill dock förmäla att det rentav kan-ske inte blir något av detta.Det finns väldigt många som högt prioriterar dethär med kompetenskonton. Det gäller näringslivetöverlag, de fackliga organisationerna och folket här iriksdagen. Inte minst vi i har aktualiseratdessa frågor. Ett tag fick man rentav intrycket attregeringen var starkt intresserad. Men med det myck-et svala förslag som här ges från statsrådets sida kanman kanske undra om den heta ambition finns somjust skulle leda fram till ett regeringsförslag enligtden propositionslista som vi har fått.Strukturomvandlingen i näringslivet ställer långt-gående krav på arbetskraftens kompetens. Det hand-lar såväl om breda kunskaper som om specialistkun-skaper och specialistfärdigheter. Men framför allthandlar det om att kunna inhämta nya kunskaper närvillkoren ändras och tekniken utvecklas. Redan i det ett behov av återkommande fort- och vida-reutbildning, och det behovet kommer att öka.Arbetsmarknadspolitiken har varit in-riktad på de stora industrierna och den mer ellermindre utbytbara arbetskraften. En följd av det fram-växande kunskapssamhället är att det ställshögre krav på kunskaper och personliga färdigheter,t.ex. på kommunikativ förmåga. Det spelar helt enkeltstor roll vem man anställer. Arbetsmarknadspolitikenmåste läggas om och inriktas på den faktiska arbets-marknad som växer fram.Vi har också en snabb teknologisk utveckling ochnya förutsättningar för internationella marknader somgör att planeringshorisonten krymper för såväl ar-betsgivare som arbetstagare.Frågan om kompetensutveckling är därför - detmedger jag - mycket komplex. finns detkompetensutveckling som arbetsgivaren tillhanda-håller och som är verksamhetsrelaterad, vilket stats-rådet också påpekar i sitt svar. Det är viktigt att dennaform av kompetenshöjande utbildning får fortsätta.Jag skulle vilja komplettera mina tidigare frågormed följande frågor:1. Kommer ett förslag om individuella kunskap-skonton att vara utformat så att den enskilde fårstörsta möjliga valfrihet och på ett sådant sätt attsystemet inte bara blir en påspädning av arbetsgi-varens givna roll som den som står förvidareutbildning?2. Kommer förslaget att vara utformat så att det härinte behöver ses som en omställningspeng för demsom är arbetslösa utan så att alla som vill omskolasig eller vidareutbilda sig får det?3. Kan statsrådet ge klartecken för att det verkligenkommer en proposition enligt propositionslistan?Man kan undra varför jag polemiserar mot stats-rådet, som ju bejakar de faktiska omständigheternaoch behoven - det är helt riktigt.Det sägs här att man bereder frågan, men den ärinte ny. Frågan fanns med i propositionssammanhangför , och fortfarandehar det inte kommit något förslag. Stödpartierna harinte precis raskat på den så att säga. verkar hindretmer ligga inom den departementala biten. Från fack-ligt håll är man mycket otålig därför att frågan intehar kunnat lösas.Mot den bakgrunden skulle jag vilja få svar påmina kompletterande frågor. Frågor om individuellkompetens är oerhört angelägna både för näringslivetoch för de enskilda arbetstagarna.Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Jag vet inte riktigt vilken temperatur-skala har. Jag känner mig inte specielltsval i intresset för kompetensutveckling, tvärtom. Dettycker jag framgår av svaret, men jag kan gärna beto-na det igen.Det gäller inte bara att få fram den verksamhets-relaterade kompetensutvecklingen. hararbetsgivaren förvisso ett ansvar för den, men det ärstora grupper som inte får del av vidareut-veckling inom det arbete som de har. Därmed är des-sa just de grupper som riskerar att åka ut när kon-junkturen viker eller omställningen blir stor på enarbetsplats.I det här sammanhanget är jag mycket varm i tan-karna på att få fram också ett individuellt system sombygger på om jag vill utveckla mig för att byta arbete.Kanske skulle jag i största allmänhet vilja lära mig ettannat språk. Det handlar alltså om den individuellautvecklingen.Jag ska försöka svara ännu tydligare.Följdfråga nr 1, en ny fråga från , ärom ett förslag om individuella kompetenskontonkommer att vara utformat så att den enskilde fårstörsta möjliga valfrihet och så att systemet inte barablir en påspädning av arbetsgivarens giv-na roll. På den frågan blir mitt svar ja.Elver andra följdfråga är om detta merkommer att ses som en omställningspeng för demsom är arbetslösa. Där tycker jag att man ska funderalite mer därför att det är intressant om vi tydligare ochmed en annan fördelningsprofil också kan hjälpa degrupper som har den svagaste ställningen påarbetsmarknaden att bli starkare när de nödvändigaomställningarna på arbetsmarknaden rullar på. Menjag vill inte se ett system för kompetensutvecklingsom enbart handlar om detta, utan för mig är detindividuella kompetenskontot med den egna maktenöver resurserna det viktiga. Det är bl.a. detta som vitittar vidare på och som också många av facken ärintresserade av.Ja, det kommer ett förslag, pengar är avsatta, detska vara individuellt utformat, det ska vara en egenindividuell bestämmanderätt och arbetet är inriktat påatt förslag ska läggas fram för innan riks-dagen skiljs åt i sommar.Anf. 10 ():Fru talman! Jag fick ett klart besked, och det är attde individuella kompetenskontona kommer att vara såutformade att den enskilde får största möjliga valfri-het. För mig som liberal oppositionspolitiker är dethugnesamt att höra ett tydligt besked på den punkten.På den andra frågan, om man inte bara ska se detsom en allmän omställningspeng, säger statsrådet attde funderar på det här, att det finns svaga parter osv.,det är inte enbart att se det isolerat.