prot · GP0977 · 2002-03-06 00:00:00 — Vi står naturligtvis bakom alla våra andra reser-vationer men yrkar bara bifall till den.Man äger bara det man kan försvara, och kan maninte försvara det äger man det inte. kan inteförsvara sig, alltså äger hon inte sig själv. ägsav alla och av ingen. Hon är var mans egendom. Honär det ursprungliga kollektivet, till var och en efterhans behov. Låtom alla dricka ur hennes källa!Detta avsnitt är ur Dirty Weekend av vill jag ta ett citat till. Det är ur kvinno-fridspropositionen: "Det våld som män riktar motkvinnor har ofta sitt ursprung i och finner näring urfördomar och föreställningar om mäns överordningoch kvinnors underordning. "Vi lever i ett samhälle där kön är den mestgenomgripande kategorisering som existerar. Vilketkön du har påverkar hur mycket makt du har ochvilket utrymme du kan få inom i stort sett samtligasfärer i livet. Denna könsmaktsordning innebär attkvinnor systematiskt underordnas män. Detta tar siguttryck bl.a. i att kvinnors arbete betalas lägre änmäns, att män är överrepresenterade i samtliga makt-bärande organisationer och att kvinnor utsätts för våldoch övergrepp.Vänsterpartiets feministiska politik tar som sinuppgift att bekämpa denna maktordning och försökerskapa ett samhälle där kön saknar betydelse för hurman bemöts och vilka möjligheter man har i livet. Encentral del av denna politik handlar om att elimineraall form av könsrelaterat eller sexualiserat våld - ettvåld som är det yttersta uttrycket för den ojämnamaktfördelningen mellan kvinnor och män.För att förstå omfattningen av detta våld krävs enhelhetssyn och en förståelse av den rådande köns-maktsordningen. För att förhindra våldet krävs attsamhällets olika aktörer utgår från en feministiskanalys i sina åtgärder. Arbetet för att stoppa det sexu-aliserade våldet måste ske utifrån insikten om att dethandlar om makt och samhällsstrukturer. Att tala omsamhällsstrukturer är inte detsamma som att tolkadessa som orsaksförklaring i enskilda fall. Det är intestrukturer som slår, misshandlar eller våldtar. Det ärenskilda män som på detta sätt utövar makt. Det ärdärför mäns självklara ansvar att aldrig ta sig denmakten och alla mäns ansvar att aktivt manifesterasitt motstånd mot sexualiserat våld.Kvinnors liv begränsas av den rådande köns-maktsordningen på en mängd olika plan. Tjejer iskolan får lära sig att pojkar som utsätter dem förkränkningar egentligen tycker om dem. Sexuellatrakasserier på arbetsplatser negligeras eller ses somnågot som ingår i jobbet. Ingen kvinna kan veta omden man som går bakom henne på vägen är en godman eller inte. Ingen kvinna kan veta om mannensom hon blivit förälskad i kommer att utsätta henneför våld eller övergrepp. Hotet om våld finns överallti kvinnors liv.En undersökning visar att för hälften av landetskvinnor är denna rädsla så stor att man undviker attgå ut ensam och nätter. Störst rädsla upp-levs av yngre kvinnor. av dem som är mellan 16och är rädda för att bli utsatta för sexuella över-grepp.Den oro som kvinnorna känner handlar också omtvivel på polisens och sjukvårdens förmåga att skyddaoch hjälpa. Mer än var tionde kvinna bär med signågot som de tror kan skydda dem vid överfall. Oronoch rädslan har också ökat . Kvinnor lär sigolika strategier för att på olika sätt hantera rädsla ochfruktan för övergrepp. Resultatet blir ett samhällskli-mat där rädslan i sig själv begränsar livsutrymmetäven utanför de situationer där övergreppen sker. Detblir begränsande för hur livet kan levas.Våldet är dock också en upplevd verklighet. Un-der anmäldes över 8 700 fall av sexualbrottvarav drygt 2 000 var våldtäkt. anmäldes20 500 fall av kvinnomisshandel. I av fallenavser anmälan övergrepp av en man som är bekantför kvinnan. Detta år anmäldes även ca 1 080 brottmot kvinnofridslagen. Det var en ökning med 22 %jämfört med 1999.En generell bedömning när det gäller relationermellan antal brott och anmälda brott brukar vara attca av alla brott anmäls. Faktorer som påverkarbenägenheten att anmäla är brottets allvarlighetsgrad,relationer till gärningsmannen och platsen där brottetbegicks. Vid grovt fall av våld av tidigare okändperson är anmälningsbenägenheten mycket hög. Dettaresulterar i sannolikheten att mörkertalet när det gäl-ler mäns våld mot kvinnor är ännu större eftersom detofta begås av en partner till kvinna i deras gemen-samma bostad.Våld mot kvinnor finns i alla samhällsskikt ochkategorier. Trots detta finns det även en klassdimen-sion i våldet. Kommittén Välfärdsbokslut rapporterarhur våldsbrotten ökar mot redan svaga grupper. En-samstående mammor och unga kvinnor lever i dagunder en ökad utsatthet för våld eller hot. Bland deensamstående kvinnor som var mottagare av socialbi-drag hade varit utsatt för våld eller hot medanmotsvarande siffra för övriga ensamstående mammorvar ca 7 %.För att få en heltäckande bild av mäns våld motkvinnor och dess konsekvenser bör man se på vadmäns våld mot kvinnor kostar samhället. Att mänsvåld mot kvinnor tar stora ekonomiska resurser ianspråk är helt klart, men finns ingen analys avvilka faktorer som påverkas av mäns våld eller någonberäkning av vad det kostar samhället totalt.Det sexualiserade våldet har både direkta och in-direkta kostnader. Det handlar om direkta vårdkost-nader för utsatt kvinnor och barn, kostnader förrättsprocesser, fängelse, jourverksamhet och andrakostnader för att ge kvinnor och barn skydd. Dethandlar också om bortfall i arbetstid och begränsandeav kvinnors deltagande i samhället. När man i Kana-da räknat på direkta kostnader av mäns våld motkvinnor som exempelvis rättsliga kostnader, medi-cinsk vård och frånvaro från arbetet uppgick dessa till900 miljoner amerikanska dollar . Från Nordenvisar en ny utredning att våld mot kvinnor kostar detfinska samhället 1,5 miljarder . Liknande kost-nadsberäkningar har gjorts även i ,och Tyskland.Vänsterpartiet har i en tidigare motion understru-kit vikten av att som föregångsland i arbetetmed att bekämpa mäns våld mot kvinnor bör tillsättaen utredning för att utveckla en vetenskaplig metodsamt genomföra en nationell kostnadsberäkning förmäns våld mot kvinnor och barn.Med det vill jag ytterligare en gång yrka bifall tillreservation nr 5.Anf. 218 ():Fru talman! Det betänkande vi ska behandla berör ett område som jag tror att vi alla anservara viktigt. Det är obestridligt så att brottsoffrenssituation är svår och måste uppmärksammas ochförändras. Vi kristdemokrater står bakom alla vårareservationer och yttranden, men för tids vinningyrkar vi endast bifall till reservation 18 under punkt12.Majoriteten beskriver i betänkandet att lagstiftarenunder senare år i flera avseenden uppmärksammatvåldsutsattas situation. Betänkandet radar upp ettantal åtgärder som gjorts, som är på gång eller som ärunder utredning, och därmed avstyrker man alla mo-tioner. Vi kristdemokrater är inte riktigt nöjda meddet sätt på vilket man alltför lättvindigt avstyrker deförslag som läggs fram. Som beslutsfattare har vi tilluppgift att ta ställning till viktiga frågor som kan fåstora konsekvenser i den enskildes vardag. Det hand-lar inte bara om vilka beslut som fattas eller vilka finaskrivningar som vi får till i våra betänkanden, utandet handlar framför allt om att följa upp hur de härbesluten efterlevs i vardagen. Det handlar om att vågaoch vilja se hur vardagen ser ut nära människan och idet här avseendet hur det ser ut nära brottsoffret.De rapporter som ramlar in nästan är de-finitivt inte i överensstämmelse med den bild somframhålls i detta betänkande. Verkligheten för hotadeoch utsatta kvinnor är en annan verklighet än denbetänkandetexten återger.Jag ska belysa några av de reservationer som vikristdemokrater har just därför att vi ser en annan bildav samhällets åtgärder och deras konsekvenser än vadmajoriteten uppenbarligen gör. När det gäller vårtyrkande om att se över kvinnofridslagen, reservation6 under punkt 2, skriver majoriteten att några nyalagstiftningsåtgärder inte anses vara påkallade. Mankan inte instämma i att det finns några behov av yt-terligare insatser på det sätt som krävs i motionerna.Vi anser att kvinnofridslagstiftningen bör utvärderas.Endast var tionde av alla anmälningar, och det varnästan 1 500 , ledde till åtal. Detta är tydligatecken på att lagstiftningen inte fungerat som det vartänkt. I av fallen väcktes åtal för annat brott,misshandel, men övriga anmälningar avskrevs medmotiveringen att brott inte kunde styrkas. Samtidigtvet vi att 125 kvinnor misshandlas eller hotas varjedag och att uppåt 30 kvinnor mördas . Hälftenav dem mördas av någon som de har levt tillsammansmed.Vi vet också att när brott begåtts har det för dom-stolen varit enklare att döma för misshandel i ett avbrotten i stället för för den återkommande kränkning-en. Detta har vi fått en redogörelse för i utskottet. Vimenar att lagen har varit alltför otydlig. Det sade viredan från början. När vi skulle göra förstärkningenframhöll vi att den inte var tillräcklig för att nå desyften som vi hade med lagstiftningen.Gång på gång läser vi i tidningarna - senast i fre-dagens - om den kvinna som mörda-des av sin f.d. sambo. Hon hade anmälthonom upprepade gånger. Hon var dessutom intemannens första hustru utan var hittagen till Sverigesom den tredje i raden. Alla dessa tre hade miss-handlats. Trots att polis, socialtjänst m.fl. var in-kopplade och visste om hur kvinnan kränktes blevhon till slut mördad - ensam och utan skydd.Detta är den verklighet som vi har att ta ställningtill då vi fattar beslut. Vi kristdemokrater menar attlagstiftningen eller dess tillämpning är för tandlös dådet gäller personer som upprepar misshandel av kvin-nor. Detta får inte fortsätta. Allt som går att göramåste också göras för att skydda hotade och miss-handlade kvinnor. Därför vill vi kristdemokrater bl.a.ha en utvärdering av lagen om kvinnofridskränkning.Här tillkommer problemet med undermålig do-kumentation direkt på brottsplatsen. Det behövs merutbildning för att polisens arbete ska bli bättre. AvRikspolisstyrelsens egen inventering framgår bl.a. attför stort ansvar läggs på den enskilde polismannenoch att videodokumentation förekommer enbart ivissa distrikt. Jag pratade för någon vecka sedan meden polis från , och han bekräftadedetta med att konstatera att man där hade ungefär åttavideokameror till sitt förfogande.Vi menar att alla polisbilar borde vara utrustademed videokamera. Vi har därför avgivit reservationnr 13 under punkt 7. Vi står fast vid den och tyckeratt den är viktig. Dessutom behöver polisen mer re-surser för att klara alla de anmälningar som kommerin.Alla sätt att öka brottsoffrens känsla av trygghetär nödvändiga. Låt mig belysa detta med lite statistik.I dag saknar vart tredje brottsoffer efter det att polis-utredningen är färdig och rättegången avslutad förtro-ende för rättsväsendet. av de tillfrågade fickingen information om brottsofferjourernas verksam-het. fick aldrig information av polisen att dehade rätt att få veta vad som hade hänt i ärendet. Detär mycket vanligt att åklagare varken träffar eller talarmed målsägaren innan huvudförhandlingarna ägerrum. Detta kan vi väl inte tycka är godtagbart.Ändå är det så här det ser ut för många brottsoffer,trots vad som står i konventionen om brottsoffer. Detheter där: "Brottsoffer ska behandlas med medkänslaoch respekt samt skyddas av rättsordningen." Vi har ett moraliskt underskott i relationen mellan rätts-staten och de medborgare som rättsstaten har åtagitsig att skydda mot kriminella angrepp. Vi kristdemo-krater menar att varje brist i bemötandet av brottsoff-ret är en kränkning av de grundprinciper som tar siguttryck i deklaration om brottsof-fers rättigheter.I reservation 7 under punkt 3 tar vi upp frågan omtrygghetspaket för hotade kvinnor. Det är allvarligt attkvinnor ska behöva stå i kö för att få skyddsutrust-ning. Det ska också vara en skyddsutrustning somfungerar. Jag tror att ni alla har läst i ompolisens skyddstelefoner som har dömts ut. Så ska detnaturligtvis inte vara.Utskottet beskriver även på detta område de åt-gärder som har vidtagits - allt som är på gång ochsom var på gång också förra gången vi diskuteradedenna fråga. Man avslutar med att säga att ansåg att de åtgärder som polisen kananvända sig av för att skydda målsäganden och vitt-nen är tillräckliga i de flesta fall. Enligt utskottetsmening får motionsyrkandena anses tillgodosedda.Min fråga till majoriteten är: Är ni nöjda med densituation som råder , där t.ex. rädda kvinnor skabehöva stå i kö för att få trygghetspaket?Till sist, fru talman, vill jag beröra den reservationsom gäller ersättning till brottsoffer. Frågor ombrottsskadeersättning prövas av Brottsoffermyndig-heten. Om brottsskadeersättning tilldöms betalas denut av staten, heter det i betänkandetexten. Det låter juhur enkelt som helst.Låt mig igen få belysa detta med ett fall frånverkligheten. blev rånad i sin affär. Han kundege bra signalement på rånarna trots att han hade hål-lits under pistolhot i . Två män kundebindas till rånet, och rånarna dömdes till fängelse.Roger blev tilldömd skadestånd, men pengarna fickhan vänta på. Först skulle domen träda i laga kraft,och i detta fall överklagade gärningsmannen. Proce-duren drog ut . Därefter gick handlingarna tillkronofogden, och där blev de liggande. fickinga pengar.Förra året kom det in 7 308 ansökningar tillBrottsoffermyndigheten, en ökning från2000. har det varit en explosionsartad ökning, därde två första månaderna visar en ökning ijämförelse med föregående år. Ungefär två tredjede-lar av de sökande får bidrag beviljat. Över alla demänniskor som målsäganden ska betala pengar tillfinns det ingen statistik. Men det är klart - vem villföra statistik över något som är så oerhört svårt attnästan ingen får ut sina pengar?De kriminella gärningsmännen har oftast en mas-sa skulder som de skulle behöva betala av på innanden som de har skadat eller drabbat kommer på tur.Det här är allvarligt, och jag tycker därför att detkänns svårt att majoriteten så lättvindigt bara sägernej till alla de förslag som läggs fram. Vi borde imycket större utsträckning ha kunnat förena oss omatt se till att det i verkligheten blir så som det skrivs ibetänkandet, dvs. att hotade och misshandlade kvin-nor har vårt fulla stöd.Anf. 219 ():Fru talman! I denna debatt med anledning av mo-tioner om våldsbrott och våldsoffer står jag naturligt-vis bakom alla reservationer men yrkarendast bifall till reservation nr 7.Stödet till brottsoffer är inte tillräckligt. Det krävsmer omfattande åtgärder och en strategi mellan olikamyndigheter. Egentligen är det självklart att myndig-heter ska samverka, allt för den enskildes bästa, mendetta måste ständigt återupprepas.Centerpartiet kräver att det införs en nollvision förvåld mot kvinnor och barn. Jag följde för några veck-or sedan verkligheten tillsammans med polisen här iStockholm. Det är förnedrande att se hur kvinnor ochbarn blir utsatta för dessa fruktansvärda situationer.Kvinnor som utsätts för våld känner sig hotadeoch förföljda. De måste absolut tas på allra störstaallvar. Det är självklart att de måste få tillgång tilltrygghetspaket och larm som här sagts. Inteheller jag tycker att det är rimligt att kvinnorna måstestå i kö för att få tillgång till de tekniska hjälpmedelsom finns. Det gäller också beträffande hundar, somkan vara ett bra hjälpmedel.Svar som "tyvärr är det slut på hjälpmedel" eller"resurserna är slut" tycker jag inte att man kan ac-ceptera, men sådan är verkligheten . Jag undrarom majoriteten verkligen kan acceptera detta. Medtanke på de fina ord som uttaladetidigare från denna talarstol kan jag inte förstå att honkan acceptera sådana besked när behoven är somstörst.Oftast är det kvinnans rörlighet som inskränks istället för mannens när kvinnor och även barn utsättsför våld. Det naturliga vore att åtgärderna siktar på attbegränsa gärningsmannens rörelse och handlingsfri-het.Den kränkande situation en misshandlad kvinnatvingas leva i förstärks i viss mån av samhället. Det ärviktigt att vårt svenska samhälle kan ge en miss-handlad kvinna det stöd som hon så väl behöver. Attbryta sig ur ett våldsamt förhållande är en långsamoch svår process. Och för att underlätta förkvinnan är det viktigt att praktiska ting inte läggerhinder för detta. När dessa kvinnor väl tar steget frånmannen tvingas de ofta att lämna både hem och ägo-delar och att fly hals över huvud. Lagen inskränker kvinnans rättigheter och ökar mannens makt överkvinnan. Tiden mellan uppbrott och skilsmässa samträttsprocessen däremellan är ofta lång. Och med da-gens lagstiftning är det i stort omöjligt för kvinnan attåtervända till hemmet. Detta i sin tur medför ofta attden utsatta kvinnan står utan hem och ägodelar. Vartska hon ta vägen? Här fyller kvinnojourerna en storuppgift. Men det är ju som bekant på många ställeninte så lätt att hitta en ny bostad.Lagen bör utformas så att den ökar den personligafriheten för den som utsätts och minskar för den åta-lade. Lagstiftningen måste medge att den åtalademannen kan förbjudas tillträde till hemmet i väntanpå domslut i de fall det framgår att våld har före-kommit. Varje överträdelse av besöksförbud bordeautomatiskt betraktas som ett brott och utgöra grundför häktning. för att den misstänkte återfaller ibrottslighet som är häktningsgrund är ju då doku-menterad. Detta är ett återkommande krav från Cen-terpartiet. Varför ställer inte majoriteten upp på detta?Jag vill också nämna omhändertagande av barnsom tvingas bevittna hur den ena föräldern miss-handlar den andra. Dessa barn har ett stort behov avstöd och hjälp av olika slag, och även dessa barn börbetraktas som brottsoffer och ha samma rättigheter.Brottsskadeersättningen betyder mycket förbrottsoffret. Det ger en viss upprättelse. Om gär-ningsmannen bedöms ha betalningsförmåga åliggerdet den skadelidande att själv driva in skadeståndet.Centerpartiet anser att detta borde vara en uppgift förBrottsoffermyndigheten att ta sig an så fort lagakraft-vunnen dom föreligger. Detta skulle skydda brottsoff-ret och bättre uttrycka grundläggande rättsprinciper isvensk lagstiftning. Och där önskar jag att det vorefler som ville stötta detta viktiga förslag. Brottsoffretförtjänar nämligen allt samhällsstöd.Anf. 220 ():Fru talman! Brottsoffer som utsatts för våld ochhot i hemmet och i nära personliga relationer har oftaen särskilt svår situation. Men från samhällets sidakan de bli handfallet och ibland rentav illa bemötta.Vad detta i praktiken ofta handlar om är kvinnofrid,eller rättare sagt om hur slagna, kränkta och iblanddödade kvinnor inte har eller haft någon kvinnofrid.Varje år polisanmäler ca 20 000 kvinnor i attde misshandlats och drygt 2 000 att de utsatts förvåldtäkt eller försök till våldtäkt. mördas igenomsnitt 20-30 kvinnor av en man som hon hareller har haft ett förhållande med. När misshandel ochövergrepp sker inom familjen finns det ett tydligtmönster. Kvinnor blir slagna, sällan män. Mammorblir hotade, sällan pappor. Döttrar, men sällan söner,hindras att leva i frihet och hotas eller misshandlasom de inte lyder. Unga flickor, men sällan pojkar,gifts ibland bort under tvång och påtryckning medstora risker för framtida olycka och ökad risk förfamiljevåld. Men det är en myt att våld mot kvinnorär ett problem avgränsat till vissa invandrargrupper.Övergrepp mot kvinnor förekommer i alla samhälls-grupper och säkert i familjer närmare oss än vi villtro. Detta framgår inte minst av den viktiga forskningsom bedrivs av Rikskvinnocentrum i . Rege-ringarna som suttit vid makten under de senaste årenhar skjutit upp eller missat flera viktiga förslag närdet gällt att förbättra skyddet för hotade kvinnor. Detsom gjorts kunde i flera fall ha gjorts tidigare. Dettahar berörts av tidigare talare och framgår ocksåav olika reservationer.Nu har dessutom en försämring skett när reglernaför målsägandebiträde vid rättegång skärpts från den1 mars. Det drabbar särskilt just de kvinnor som blivitbrottsoffer vid grova våldsbrott i hemmet.Ett målsägandebiträde har till uppgift att bistå enmålsägande under förundersökning och rättegångrörande vissa brott. En förutsättning för att ett brastöd ska kunna ges är att målsägandebiträdet får er-sättning för den tid det tar att bistå brottsoffret vidsexualbrott, brott mot liv och hälsa samt brott motfrihet och frid, alltså just sådana brott som är destörsta hoten mot kvinnofriden. Justitieminister har sagt att han hoppas att biträdet målsägande ska göra det jobb som krävs även omdenne inte skulle få fullt betalt. Många advokater ochjurister arbetar ideellt med frågor som rörkvinnofrid. Men det är ju rätt anmärkningsvärt attlandets justitieminister vill att de ska sätta i system attarbeta gratis på statens uppdrag när staten samtidigtrullar tillbaka sina ekonomiska åtaganden. Vad anserhans partikamrat om detta? Vadanser och frånregeringens stödpartier om detta?Domstolsverket använde verkligen klartext närmyndigheten förklarade varför den ville ha en för-sämring av taxereglerna för målsägandebiträdena.Man säger:"Det finns ingen anledning att använda en advokattill att sitta och hålla handen. I misshandelsfall räckerdet att biträdet träffar brottsoffret under en till tvåtimmar före rättegången. Med det nya systemet kanadvokaterna räkna ut hur mycket tid som är rimligt attlägga ner på brottsoffren. "När sådana yttranden fälls från höga instanser ty-der det på att verk och regering inte har någon störreförståelse för hur situationen kan vara när kvinnordrabbas av våld och svåra kränkningar i hemmet. Ochän en gång: Vad anser justitieministerns partikamratom detta? Vad anser och om detta?Fru talman! Kvinnomisshandel slutar mångagånger i skilsmässa. Inför äktenskapsskillnaden görsdå en bodelning där makarnas tillgångar och skulderläggs samman och delas lika. Ett skadestånd efter enhustru- eller barnmisshandel kan då påverka bodel-ningen precis som alla andra skulder och alla andragjorda betalningar. Men det är ju stötande att ett ska-destånd av den typen ska räknas med i bodelningenoch på så vis komma mannen till godo i de fall därmannen begått våldsbrott mot andra i familjen. Re-sultatet kan ju faktiskt bli att den som blivit miss-handlad i praktiken får stå för halva gärningsmannensskadestånd för just den misshandel som ligger bakomskilsmässan och bodelningen. Det är väl absurt?Jag har tagit upp denna fråga i en skriftlig frågatill justitieministern och fått ett mycket intetsägandesvar där han förklarar att han följer frågan. Men deträcker inte med att följa frågan. Det här måste mankunna göra någonting åt.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till re-servation 8.Anf. 221 ():Fru talman! I det här betänkandet behandlas olikafrågor som rör våldsbrott och brottsoffer - oerhörtviktiga frågor som måste tas på allvar. Alla som ut-sätts för brott måste bemötas med värdighet och re-spekt.Man måste kunna få sin anmälan behandlad på ettbra och rättssäkert sätt och känna just att man får ettvärdigt bemötande. Det är lika självklart under helarättsprocessen vad gäller kontakter med såväl polissom åklagare och domstolspersonal. Har man blivitutsatt för brott ska man kunna känna sig trygg i sinakontakter med rättsväsendet. Man måste veta vilketstöd och vilken hjälp man kan få.För knappt ett år sedan presenterade regeringensin proposition Stöd till brottsoffer med ett antal för-slag som just syftar till att förbättra villkoren för demsom utsatts för brott. Det betänkande som vi då dis-kuterade innehöll förslag om lagändringar och andraåtgärder - t.ex. att rätten till målsägandebiträde ut-vidgas genom att begränsningen till brott i brottsbal-ken tas bort och att ansvar förtydligas,för har en viktig roll när det gällersamhällets stöd till brottsoffer. Inte minst gäller detstödet till utsatta barn.Jag säger nu som jag då sade: Det räcker inte medenbart förändrad lagstiftning. Det behövs också atti-tydförändringar hos dem som möter brottsoffer. Denlagstiftning som redan finns måste användas på ettriktigt sätt. Att det blir en bättre samverkan, som flerahär har nämnt om, mellan myndigheter som möterbrottsoffer tycker jag också är en självklarhet.