prot · GQ0911 · 2002-11-05 00:00:00 — Menkanske statsrådet skulle kunna komma med någonpropå till långtidssjukskrivna poliser att det inte är sådystert som det ser ut i Metro och andra tidningar.Vi vet ju hur läget ser ut i i stort. Antaletanmälda brott har ökat. 1 214 968 ärden senaste siffra jag har sett, för att bolla med siff-ror. Vi vet att tre av fyra brott aldrig upp. Vivet att endast futtiga av bilstölderna upp.Vi vet att av bostadsinbrotten upp.Vi vet att futtiga av cykelstölderna upp. Vivet att det vid ingången av 2002 fanns 1 500 färrepoliser än vad som fanns 1995. Vi vet att antaletnärpoliser har halverats, och någonstans stod det attNäporeformen har havererat. Jag vill inte vara sådyster. Jag försöker se positivt på den biten. Närpolis-reformen, som jag ställde upp på till , var enmycket bra reform, men tyvärr kom reformen samti-digt som vi fick problem med antalet poliser. Vi vetockså att antalet grova våldsbrott begångna av 15-17-åringar har fördubblats.Man kan inte vara så munter när man tar del av dehär siffrorna. Som jag sade: Om jag så försöker varapositiv så hittar jag ändå inget positivt i det här.Men jag måste säga att det i alla fall har hänt sa-ker och framåt såtillvida att det ton-läge som har är betydligtgemytligare än det som rådde då i debatten. Statsrådetfår väl ta det som ett bra betyg att man inser att nå-gonting måste göras. Jag är inte så säker på att jagfick det svaret när jag hade debatterna mot statsrådetsföreträdare, men det kan vi också lägga till historien,för det är någonting som har varit.Som sagt: Vi vet att det är en hög medelålder påde poliser som finns i yttre tjänst , och vi vet attutbildningskapaciteten behöver öka. Jag har skrivit ettbrev, kanske lite egoistiskt och hemmalänsmässigt,att det inte skulle vara fel med en polishögskola iDalarna, och jag har föreslagit , efter-som det finns en högskola där. Jag tror alltså att detmåste till en högskola ganska snabbt, och även detendenserna finns i den budgetproposition som re-geringen har lämnat.Det är som sagt dystert det här, och jag är ledsenatt jag låter som en dysterkvist, som jag tror att enföre detta kollega till statsrådet sade vid ett besök iDalarna. Då sade han att alla i var dyster-kvistar. Jag riskerar att hamna i dysterkvistklassen , men läget är sådant, statsrådet, att jag har svårtatt inte hamna i den klassen när man diskuterar poli-sens situation.Anf. 15 Justitieminister ():Herr talman! Då kanske jag kan hjälpa att bli lite mindre dyster. Vissa av de uppgif-ter som nämns här är nämligen inte alldeles korrekta.Att det skulle vara 1 500 färre än 1995 är nämligeninte riktigt. Skillnaden består i att man vid den tidenvar anställd inom polisen även under den teoretiskautbildningen. Den faktiska skillnaden är alltså betyd-ligt mindre. Men låt oss vara överens om att visst hardet minskat, men inte i den takt som uppfattat. Då kanske det blir lite mindre dystert.Det är också lite mindre dystert att den faktiskabrottsligheten, trots att vi har stora problem, trots attdet är bekymmersamt och trots att det måste bli bättreinte heller har ökat . Men visstfinns det anledning att vara bekymrad över andrasaker, och visst är det allvarligt med den brottslighetsom drabbar våra medborgare. Och för det enskildabrottsoffret spelar det förstås ingen roll hur mångabrott som begås.Jag har diskuterat just rehabilitering med JanKarlsen, ordförande, ganska ,, och det är någonting som vitar på allra största allvar. När vi nu talar om antaletpoliser blir det nästan en akademisk fråga, om det ärmånga poliser som i verkligheten inte kan tjänstgöra.Det är många äldre poliser som kanske inte orkar medpå samma sätt som . Det får vi acceptera, mendet gör att det blir en svår situation runtom i landet,som vi också nämnde inledningsvis.Men jag vill också passa på att säga att man möteroerhört mycket positiva poliser när man är ute i lan-det. Man ser dem inte i medierna alltid, och det kan-ske inte har med polisen att göra utan mer med denmediebevakning som gäller för polisen. Det finnsalltså oerhört mycket positiva krafter hos poliser närman besöker dem. Det finns också en uppskattning avatt det nu blir fler och fler poliser runtom i landet. Viökar alltså, trots svårigheterna med pensionsavgångaroch så vidare, med nästan en . Det uppleverjag som mycket positivt.Sammanfattningsvis: Visst finns det saker som vihar anledning att vara oroliga för och som vi nu måstearbeta på olika sätt för att komma åt, men det finnsockså mycket positiva saker inom polisen som detfinns all anledning att glädjas åt och att ta till sig.Anf. 16 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för det sista in-lägget här.Visst finns det positiva poliser. Jag har varit uteoch så att säga pryat och åkt med alla de polisdistriktsom finns i mitt hemlän och åkt för attmöta två olika skift, och poliserna ställer ju verkligenupp på det så att jag har haft möjlighet att se in i derasriktiga arbete. är det svårt att säga vad som är ettnormalt dygn när man åker med, men jag har ocksåmött massor av positiva poliser, så det är ingen tve-kan om att de finns. Men det är också väldigt hårtstressade poliser som jobbar och inte ärlediga ens en enda minut, utan det är bara fråga omvilka brott man ska åka på.Jag har haft ett inbrottsförsök eller tidigmorgon, och när man ringer till polisen och de intehar någon polis att skicka kan jag lova statsrådet inte är så särskilt stöddig. Då räcker inte ,det lovar jag. Man är inte så stöddig när det är 25kilometer till polisstationen och det dessutom intefinns någon polis att skicka. Jag vet alltså vad detbetyder. Jag är glad att jag inte var ensam hemma denkvällen. Det här löste sig utan våld men med muntligtvåld om jag får uttrycka mig så. Det är ju inte förbju-det att klara av sådant. Men man är alltså inte så stöd-dig i glesbygden när det är till polisenoch det dessutom inte finns någon polis att skicka.Det finns mycket vi kan återkomma till i det här.Jag tror inte att det här är den sista debatten som vihar, utan vi får följa upp den här, och jag får åter-komma till statsrådet. Om jag blir lika dyster då berjag om ursäkt, men jag får väl komma i det tonlägesom gäller för . Jag tackar statsrådet fördebatten.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2002/03:13 om beslutom strandskyddAnf. 17 Miljöminister ():Herr talman! har frågat om mil-jöminister avser att dels utreda möjlig-heten att beslutanderätten om strandskydd samt omskoter- och vandringsleder kan föras över till kom-munerna, dels stärka den kommunala beslutanderät-ten.Det är jag som ska svara på interpellatio-nen.Skoterkörning regleras i terrängkörningslagen ochterrängkörningsförordningen. Enligt terrängkörnings-förordningen får kommunerna besluta om skoterlederutom i de områden i fjällområdet som angivits somsärskilda regleringsområden enligt terrängkörningsla-gen. Någon överföring av beslutanderätten i fråga omde särskilda regleringsområdena är för närvarandeinte aktuell.Strandskyddsbestämmelserna i är ut-formade så att kommunerna efter delega-tion från har befogenhet att besluta omdispens från bestämmelserna om det finns särskildaskäl. Även ansvaret för den operativa tillsynen kanöverlåtas till kommunerna enligt be-stämmelser om tillsyn liksom möjligheten att beslutaom undantag från strandskyddsbestämmelserna vidfastighetsbildning enligt fastighetsbildningslagen.Tillämpningen av strandskyddsbestämmelsernahar aktualiserats och diskuteratsi flera olika sammanhang. Det har handlat både omstärkt strandskydd och lättnader i strandskyddsbe-stämmelserna.För att få ett närmare underlag i dessa avseendenhar regeringen uppdragit åt attgenomföra en kartläggning av strandskyddsbestäm-melserna. skulle också utreda förut-sättningarna för och bedöma konsekvenserna av ettstärkt strandskydd i tätortsnära områden med högtbebyggelsetryck. Vidare skulle Naturvårdsverketutreda förutsättningarna för och bedöma konsekven-serna av vissa lättnader avseende strandskyddsbe-stämmelserna i glesbygdsområden med lågt bebyg-gelsetryck i syfte att underlätta regional utvecklingsåsom turism och friluftsliv.Uppdraget redovisades för regeringen i april i år.Utredningen är omfattande och det finns ett flertalfrågor att ta ställning till. kartlägg-ning och förslag till åtgärder har skickats på remisstill 128 remissinstanser som utgörs av berörda myn-digheter och organisationer. Remisstiden gick ut den18 oktober men några av remissinstanserna har begärtanstånd med sitt yttrande ännu och kommer attfå det. Först efter det att jag tagit del av remissyn-punkterna och frågan beretts inom Regeringskanslietär jag beredd att ge närmare besked om vilka förslagdet kan komma att leda till.Jag utgår från att har tagit del avvissa av förslagen i utredning. Jagkan dock redan nu säga att regeringen anser attstrandskyddet bör betraktas som en nationell miljö-politisk fråga och att det knappast är aktu-ellt att helt överlåta åt kommunerna att besluta istrandskyddsärenden. Vi kan diskutera det vidare ivårt meningsutbyte sedan.Till sist vill jag säga att även plan- och bygglagenär under utredning. Även här ligger beslutanderättenredan i dag hos kommunerna både när det gäller pla-ner och bygglov. Staten kan genom länsstyrelseningripa mot kommunala beslut endast i vissa särskiltangivna fall då viktiga allmänna intressen inte tillgo-dosetts. Regeringen tillkallade enparlamentarisk kommitté med uppdrag att se överplan- och bygglagstiftningen. I uppgiften ingår blandannat att överväga hur beslutsprocessen kan effektivi-seras och hur en bättre samordning mellan bestäm-melserna i och medflera lagar kan uppnås. Detta är naturligtvis ocksårelevant för strandskyddet. Utgångspunkten förkommitténs arbete ska enligt direktiven vara attkommunernas starka inflytande över den fysiskaplaneringen ska ligga fast.Anf. 18 ():Herr talman! Jag hade riktat interpellationen tillfel person, men jag är glad att mötermig i den här debatten. Det var en av de första debat-ter jag tog i när jag kom hit för fyra årsedan, just den här frågan. Jag vill vara en glesbygds-politiker i som i motioner och interpellatio-ner försöker leva upp till det som tillväxtorternasboende säger: Ni ska klara er själva. Det är en möj-lighet för Glesbygdssverige att inte behöva ta emot såmycket av utjämningsmedel. Det är ju egentligen liteirriterande och anses som ett bidragsom skickas till glesbygden. Vi har möjligheter attgöra vissa saker som skulle betyda att vi mycketlättare kunde stå på egna ben.Det finns ett ord som jag vill inplantera i den nyamiljöministerns hjärna, ett ord som jag vill att hon tarmed sig från debatten : ovanifrånperspektiv.Ovanifrånperspektivet är nog den svenska glesbyg-dens största problem, inte minst när det gäller plan-och bygglagens möjligheter. Våra valda ombud ikommunerna som får uppdraget att för Socialdemo-kraterna eller sitta i sina byggnadsnämn-der är mycket väl pålästa och kunniga politiker inomsitt eget område. i en kommunstyrelse iglesbygd är jag helt övertygad om att vi klarar avdetta.Restriktioner, ovanifrånperspektiv framför allt iplan- och bygglagen främst beroende på strand-skyddsproblematiken har legat som enhämsko på många kommuner. Jag satt i bänken ochtänkte på alla de platser i där jag varit ochdiskuterat de frågorna: , , , , på Värm-landsnäs, , och . Där har jagvarit och pratat med lokalpolitikerna. Hela tidenkommer frågan upp: Hur ska vi försöka klara osssjälva? Tänk om vi finge makten över vårt egetstrandskydd, över plan- och bygglagen.Miljöministern svarar mig nu att det är positivtoch bra men säger också att frågan kan flyttas tillkommunerna om så godkänner.Den kan lämnas till och länsstyrelsenkan i vissa fall lämna den vidare, om den så tycker.Hela tiden är det statens förlängda arm som hållerfingret på varje politiker när det gäller möjligheternaatt besluta om sitt eget område.Det är en så viktig fråga. Den handlar om att hamakten över sitt eget område, sitt eget ägande, attkunna utveckla det område där man väljs. Valproce-duren innebär att man är vald att ta hand om sitt om-råde. Jag tror att vi ska ta en diskussion om ovani-frånperspektivet, miljöministern. Det är det viktiga iden här frågan. I nästa replik kan vi tala lite mer omdet som sker i den utredning som är på gång.Anf. 19 Miljöminister ():Herr talman! talar om ovani-frånperspektivet. Här är vi inte riktigt eniga. Det finnsolika nivåer i vår demokrati. Vissa frågor ligger pånationell nivå, bland annat strandskyddet i miljöbal-ken. Min och regeringens uppfattning är att det finnsfrågor som är lämpliga att hantera på nationell nivå.Det har att göra med långsiktigt skydd, en långsiktigthållbar utveckling där vi alla gemensamt vill ta ettansvar framåt. Strandskyddet är, menarjag, en sådan nationell miljöpolitisk fråga.När det gäller vill jag betonaatt vi faktiskt har kommunalt planmonopol. Reger-ingens linje är att i högsta möjliga utsträckning verk-ligen respektera kommunernas planmonopol, i deförvaltningsärenden som når oss. När det gällerstrandskyddet har vi en annorlunda situation. Detligger under och är en skyddslagsstift-ning. Här är invändningar merrelevanta när det gäller inskränkningar i kommuner-nas handlingsfrihet.Naturvårdsverket har tittat på hur kommunernahar skött de strandskyddsärenden man har. 243 kom-muner i har delegation att avgöra dispenserför strandskydd. Det är inte bara en fråga om att mankan utan det är också något som sker i myckethög utsträckning. Tyvärr är det bara ungefär en tred-jedel av de fall har undersökt somkommunerna har handlagt på ett bra sätt. Majoritetenav ärendena har man tyvärr inte handlagt på ett brasätt. Man har inte tillräckligt noga angett de särskildaskälen för dispens. Man har inte tittat tillräckligt nogapå följder för växt- och djurliv, till exempel. Det är enpåminnelse om att det kanske inte alltid är så lätt attdelegera den typen av frågor, såsom vår lagstiftningoch våra ambitioner ser ut när det gäller strand-skyddet.Vi är dock eniga om att det kan behövas en diffe-rentiering. Det ger också utredningen uttryck för. Detkan behövas olika typer av regler i olika delar avlandet beroende på bebyggelsetryck i olika områden.Det är begripligt att man i delar av landet med mångasjöar, långa kuststräckor och liten befolkning undrarom man verkligen behöver ha den restriktivitet somkan krävas i tätortstäta områden. Det är mycket rele-vant.När det gäller möjligheten till regional utvecklingfinns denna aspekt med i uppdraget till . Det är just därför som frågan tas upp.Men jag tror inte att vi ska överdriva betydelsenav strandskyddet när det gäller möjligheterna tillregional utveckling. Vi har många stora frågor somhandlar om att behålla människor i glesbygden ochskapa utvecklingsmöjligheter där. Att tillmäta strand-skyddet betydelsen av att vara ett avgörande hinderför regional utveckling tycker jag nog är att överdrivadenna betydelse.Anf. 20 ():Herr talman! Jag tycker att diskussionen just nu ärganska fin. Den visar att vi har helt olika åsikter. Jagvet inte var miljöministern är uppvuxen, men vi harnog vuxit upp under olika förhållanden. Vi har intesamma tro på människorna. Någon form av ideologiskiljer oss åt. Att vara liberal betyder att man fårmakten över sitt eget liv - över vad man äger.Jag vill skicka med den nya miljöministern ett ordsom inte är speciellt omtyckt i därvi ska försöka klara oss själva. Det är ordet"riksintresse". Under vårt samtal nämnde inte miljö-ministern ordet , herr talman. Men jagförstod att det just var ordet "riksintresse" som låg ibotten. Det är inte så lätt för oss vid atttill i skicka egen makt överbeslutsfattandet eftersom det inte är säkert att de därtänker på riksintresset.Jag åker ibland runt med båt i på någotuppdrag för och ser hur byggnationerna hargått till, eller så åker jag åt Uppsalahållet och ser hurman har byggt sjönära och därmed har fastighetermed höga värden. Då tänker jag ofta på de 100 finns runtomkring där jag är kommunpolitiker.Jag tänker på de restriktioner som finns från och sida och som liggersom en tung hand över de valda ombuden i min hem-kommun.Jag skulle vilja skicka med till regeringen och dennya miljöministern följande: Låt glesbygd fåmakten. Låt glesbygd bli ett riksintresseäven för regeringen och riksdagen.Anf. 21 Miljöminister ():Herr talman! Jag tror att vi båda tror på männi-skorna. Det är fantastiskt att vi i har lyckatsfatta ett gemensamt beslut om att värna våra stränder,att värna allemansrätten och allas tillträde till strän-derna.Jag tror inte att det heller alltid är en partiskiljandefråga. partikamrat har på ett fantastiskt sätt försvaratstrandskyddet under debatt bland annat med mig ochjust pekat på hur alldeles för många dispenser getts.Detta gäller inte minst runt tätorterna.När det gäller min erfarenhet av strandskydd kanjag berätta att jag växte upp med två stengrunder vidstranden. Där hade legat två hus vilka blivit bortflyt-tade när strandskyddslagen infördes . De hadeflyttats upp så att hela det område där vi bodde hadeen gemensam strandremsa - inte med 100 m strand-skydd men kanske med 50 m.Här kommer vi in på de kompromisser och tankarsom nu ligger i utredning. Kan vipå olika sätt kompromissa och finna former som bådevärnar stränderna för allmänheten, som värnar detbiologiska livet i strandzonen som också är viktigtoch värdefullt, och som kan tillmötesgå deintressen som glesbygden har?Jag tror inte att vi i det här fallet ska ställa gles-bygd mot tätorter, utan i stället tillsammans försökakomma fram till en bra lagstiftning. Det viktigastemed den lagstiftning som vi ska ha på strandskyddetsområde är inte om den ska ligga på kommuner ellerlänsstyrelser eller på nationell nivå. Det handlar omen tydlighet i regelverket.Det handlar inte om att ha en lång rad tveksammadispenser där vissa områden bebyggs väldigt tätt, därandra inte kan bebyggas därför att lokala länsstyrelsereller kommuner har en annan uppfattning eller därföratt man i dispensärenden har råkat behandlas på olikasätt. Sådana dispenser är inte tillfredsställande, utanvi ska ha en klar och bra lagstiftning.Men vi ska också värna om grunderna i det gene-rella strandskyddet, och det kommer regeringen attäven i fortsättningen verka för.Anf. 22 ():Herr talman! Det var ju intressant att vi har vårauppväxter klara. Jag har också bott ganska strandnära.Trots att jag har bott i glesbygden har jag haft Dals-lands kanal utanför fönstret. Det är jag glad för.Vi kan i min hemkommun, där min far var ordfö-rande i och min bror är detnu, ta en rundtur och se om de har förstört någrastränder.Ovanifrånperspektivet har alltid varit ett irrita-tionsmoment i svensk glesbygd. Även om vi efter denhär debatten kanske kommer varandra närmare trorjag ändå att vi ska tänka på det. Jag gläder mig i allafall över beskedet att det verkar som om den utred-ning som är på väg efter remisstidens slut kan visaatt vi inte behöver ha generella regler, lika för helalandet, utan att man i stället kan ha separata beslut påde olika ställena.Jag tror att ni i den här regeringen och i en annanregering kan få fram ett regelverk som innebär vågar lita på de valda kommunpolitikerna i desvenska kommunerna, att de kan ta detta ansvar ochockså se riksintresset som en skyldighet och därmednågot att ta vara på. Jag är övertygad om att de kandet.Det behövs inga 150 metrar eller 50 metrar eller300-metersgränser, utan sunt förnuft. Grannar somblir negativt berörda av byggnadsbeslut kan överkla-ga osv. Lämna besluten till kommunerna. Låt dem bliett riksintresse för den svenska glesbygden och förden . Detta var mina slutord. 23 Miljöminister ():Herr talman! Det var fina slutord som antyder attvi kanske kan ha ett bra samarbete framöver.Jag tror dock att vi ska vara klara över att vi för-modligen kommer att fortsätta att ha olika uppfatt-ningar i den här frågan. Det kommer att vara en kon-troversiell fråga. Det är en kontroversiell fråga ocksåi denna kammare. Jag tror att vi alla känner att vifattar de bästa beslut vi kan. Många miljöpolitiskabeslut är av den karaktären att vi på ett bra sätt kanfatta nationella beslut som ger oss alla trygghet ochsäkerhet i att besluten håller.Vi har i regeringen många ärenden både vad gäll-er strandskydd och . De visarmånga gånger att det inte alltid är så lätt att vara för-utseende och kunna se långt fram när man är på denkommunala nivån. Detta har ingenting att göra medbristande respekt för kommunerna eller för kommu-nernas goda omdöme. Däremot handlar det om att viska ha ett bra och säkert regelverk för oss alla attagera inom.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2002/03:10 om barnsom brottsofferAnf. 24 Statsrådet ():Herr talman! har frågat socialmi-nistern dels vilka åtgärder han avser vidta för atthjälpa barn som riskerar att bli vittne till eller somredan blivit vittne till våld och övergrepp i hemmet,dels vilka åtgärder han avser vidta för att barn sombevittnat våld och övergrepp ska räknas som brottsof-fer. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jagsom ska besvara frågorna.Jag vill börja med att säga att jag självfallet äröverens med om att barn som bevittnarvåld i sitt hem måste uppmärksammas så att de fården hjälp, det stöd och det skydd de har rätt till enligtsocialtjänstlagen.Att så inte alltid är fallet är något som upp-märksammats i flera olika sammanhang. Kommitténmot barnmisshandel behandlar i sitt slutbetänkandeBarnmisshandel - Att förebygga och åtgärda barnsom lever i utsatta situationer ur flera olika aspekter.Kommittén lämnar ett antal förslag som syftar till attförbättra arbetet med barn som av olika skäl far illaeller riskerar att fara illa. Regeringen har för avsikt attlämna en proposition som kan behandlaunder våren vilken baseras på kommitténs förslag.Temat för propositionen är ett stärkt skydd för barn iutsatta situationer. Eftersom beredningen av proposi-tionen fortfarande pågår kan jag av förklarliga skälinte här redogöra för innehållet i detalj.Vad jag kan nämna är att frågor om anmälnings-skyldigheten till , som är ett stortproblem, kommer att behandlas. Också frågor omsamverkan mellan berörda verksamheter tas upp.I samband med kvinnofridsreformen fick Social-styrelsen ett särskilt uppdrag att bl.a. genomföra fort-bildning av personal inom socialtjänst, hälso- ochsjukvård och rättsväsende. Frågor om barn har be-handlats. Nationella Rådet för Kvinnofrid har ocksåuppmärksammat barn i familjer där det förekommermisshandel, bl.a. genom att ta fram en skrift, som jaghär håller upp, med titeln mig som liten är -när pappa slår mamma.Socialtjänstlagen ändrades så attsocialnämnden också skulle verka för att den somutsatts för brott och dennes anhöriga får stöd ochhjälp. Regeringen har även gett iuppdrag att bedriva ett utvecklingsarbete till stöd försocialtjänsten i dess arbete med brottsofferfrågor.Bland annat ska barn i våldsutsatta familjer uppmärk-sammas. Uppdraget ska redovisas i samband medårsredovisningen för . hartillförts för utförandet av uppdra-get.När det sedan gäller frågan huruvida barn sombevittnar våld ska betraktas som brottsoffer eller intehar jag samrått med justitieministern, som har ansvarför brottsofferfrågorna. Han har i ett frågesvar i mars2001 redovisat regeringens syn i frågan.Barn som bevittnar våld i hemmet bör självfalletalltid betraktas som brottsoffer. Det är utan tvekan enmycket traumatisk upplevelse för ett barn att bli vitt-ne till hur mamma eller pappa blir slagen av denandre föräldern eller av någon annan närstående.Känslan av otrygghet och oförmågan att kunna hjälpaden som blir utsatt för våld sätter med all säkerhetdjupa spår i de barn som upplevt detta. Det är själv-klart att de kan behöva professionell hjälp att bearbetaen sådan händelse. Som nämner i sininterpellation följer emellertid av social-tjänstlagen att barn har rätt till stöd, hjälp och skydd idylika situationer. Det är således inte lagstiftningendet är fel på när det brister i omhändertagandet, utansnarare tillämpningen, vilket är nog så allvarligt.