prot · GQ0938 · 2002-12-17 00:00:00 — När vi nuhar fått en union som växer blir det ännu viktigare attdiskutera hur man ska se till att EU:s demokratiskalegitimitet stärks.Ett sätt är förstås att diskutera EU:s arbetsformer,att stärka på ministerrådets bekost-nad samt att öka öppenheten och insynen i EU-samarbetet. På något sätt tycker jag att det är orimligtoch också demokratiskt tvivelaktigt att 15 eller 25stats- och regeringschefer stänger in sig i slutna rumoch avgör de stora frågorna i Europasamarbetet.Jag tror också att vi kan göra en hel del saker härhemma. Min fråga handlar om arbetsfor-mer. Ganska kom det en vetenskaplig rapportsom visade att svenska riksdagsledamöter känner attde har betydligt mindre möjligheter att påverka EU-politiken än exempelvis finländska riksdagsledamö-ter.Då är min fråga till statsministern: Vad avserstatsministern att göra för att den svenska riksdagenska få spela en större roll i EU-samarbetet?Anf. 37 Statsminister ():Herr talman! arbetsformer skulle jagväldigt gärna vilja lägga mig i, men jag tror inte attdet blir uppskattat om vi började reformarbetet medatt jag berättade vad som skulle göras.Riksdagen har dessa frågor på bordet. Fortsättdiskussionen och gör det gärna i dialog med regering-en! Som svar på en fråga från dekla-rerade jag tidigare att jag gärna ser en ökad öppenhet.Nu vill jag önska ett gott nytt år.Anf. 38 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Vi tackar för det och önskar statsministern en godjul och ett gott nytt år. Hoppas att tomten kommer.Därmed är informationen från regeringen avslu-tad.3 § AvsägelserFörste vice talmannen meddeladeatt () avsagt sig uppdragensom ledamot i försvarsutskottet och som suppleant iutrikesutskottet,att () avsagt sig upp-dragen som ledamot i trafikutskottet och som supple-ant i socialutskottet,att Per () avsagt sig uppdraget somledamot i miljö- och jordbruksutskottet,att () avsagt sig uppdragen som le-damot i näringsutskottet och som suppleant i trafikut-skottet,att () avsagt sig uppdragetsom suppleant i skatteutskottet,att () avsagt sig uppdragen somsuppleant i socialförsäkringsutskottet, socialutskottetoch bostadsutskottet,att () avsagt sig uppdraget somsuppleant i socialförsäkringsutskottet ochatt () avsagt sig uppdraget somsuppleant i miljö- och jordbruksutskottet.Avsägelserna skulle gälla från och med den1 januari 2003.Kammaren biföll dessa avsägelser.4 § KompletteringsvalFörste vice talmannen meddelade att Moderatasamlingspartiets riksdagsgrupp på grund av komman-de vakanser anmältGunnar som ledamot i konstitutionsut-skottet efter Per och som suppleant i försvars-utskottet efter ,som ledamot i försvarsutskottet efterGunnar ,Per som ledamot i trafikutskottet efterCatharina ,som ledamot i miljö-och jordbruksutskottet efter Per ,som suppleant i skatteutskottetefter , som suppleant i utrikesut-skottet efter och som suppleant itrafikutskottet efter ,som suppleant i socialförsäk-ringsutskottet efter samtJeppe som suppleant i miljö- och jord-bruksutskottet efter vice talmannen förklarade valda från ochmed tillledamot i konstitutionsutskottetGunnar ()ledamot i försvarsutskottetOla ()ledamot i trafikutskottetPer ()ledamot i miljö- och jordbruksutskottetCatharina ()suppleant i skatteutskottetBjörn ()suppleant i utrikesutskottetBjörn ()suppleant i försvarsutskottetGunnar ()suppleant i socialförsäkringsutskottetAnne ()suppleant i trafikutskottetBjörn ()suppleant i miljö- och jordbruksutskottetJeppe ()5 § Anmälan om inkomna uppteckningar frånEU-nämndssammanträdeFörste vice talmannen anmälde att uppteckningarfrån sammanträde fredagen den29 november inkommit.6 § Förnyad bordläggningFöredrogs och bordlades återNäringsutskottets betänkanden /03:NU3, NU1och betänkanden /03:AU1och AU27 § Anslag inom socialförsäkringsområdetFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande 2002/03:SfU1Anslag inom socialförsäkringsområdet (utgiftsområ-dena 10, 11 och 12) (prop. 2002/03:1 delvis ochprop. 2002/03:2 delvis).Utgiftsområde 10Anf. 39 ():Herr talman! Vi ska nu debattera det som utsettsav regeringen till mandatperiodens viktigaste fråga,nämligen sjukskrivningarna.Efter valet påminde jag mig om ett TV-inslag omsjukskrivningar. Man intervjuade bland annat enläkare och undrade vilka frågor som han ville ställatill politikerna. Han konstaterade att han som läkareständigt kom i skottgluggen i debatten, och han väd-jade om att bättre få reda på hur han skulle agera. Huroch till vad ska sjukskrivningarna användas?Häromveckan publicerades en artikel där femtunga myndigheter tog på sig en stor del av ansvaretför de galopperande sjuktalen. De lade fram en radförslag: bättre tillsyn, bättre företagshälsovård, ut-bildning av läkare, koppling av sjukskrivningar tillspecifika medicinska problem och utveckling avvårdprogram och annat.Dessa organisationer har ofta fått klä skott i de-batten om sjukskrivningarna men det förefaller migatt vara att skjuta på pianisten när det verkliga pro-blemet är att regeringen tycks stå vid sidanav. Så fort det närmar sig konkreta åtgärder blir detstopp i maskineriet utom när det gäller att lägga överkostnaden på andra.Som svar på läkarens fråga vill vi moderater attsjukskrivning ska användas som en del av behand-lingen. År har vi begärt utbildning av läkare iförsäkringsmedicin, som ju också ingår i regeringenselvapunktsprogram men som ändå inte blir verklig-het.I dag har regeringens särskilde samtalsledare lagtfram förslag och tagit upp ett av våra förslag, nämli-gen det om att se till att friskvård och företagshälso-vård ska vara avdragsgilla. Jag hoppas att åtminstonedetta förslag blir till en konkret åtgärd.Naturligtvis är det en skrämmande utveckling,med ett enormt mänskligt resursslöseri som vi sermed kanske en miljon sjukskrivna. 750 000 av dessaär så sjuka att de i praktiken helt står utanför arbets-marknaden.I år kommer över 70 000 människor att bli för-tidspensionerade, nästan dubbelt så många som . Ett helt och ett helt harhelt enkelt gett upp.Antalet människor som ska utföra allt det arbetesom behövs sjunker . Personalbristhotar våra kommuner och landsting som lyft uppsjukfrånvaron som en ödesfråga. Det är också på denoffentliga sektorns arbetsplatser som de största sjuk-skrivningsproblemen finns. Kostnaden för sjukskriv-ningarna stiger med 31 miljoner . Medstatsutgifter för sjukligheten på 120 miljarder, ensumma som dessutom stiger, hotas balansen i ekono-min. Det går helt enkelt inte att i längden klara för-säkringskostnader av den storleken.Det är försäkringsvillkoren som behöver precise-ras för att få en långsiktigt hållbar försäkring. Dettaankommer på regeringen och kan inte lastas på före-tagen och arbetsgivarna. Det hjälper inte att bokförakostnaderna på ett annat konto och att lägga över endel av kostnaderna på arbetsgivarna, vilket tycks vararegeringens strategi.Man frågar sig: Är det bara människor i företagsom styrs av ekonomin? Nej, och det är inte arbetsgi-varen som fattar beslut om sjukskrivning, utan det ärläkare och patient som gör det.Regeringen vill nu göra sjukskrivningsbeslutetännu mera bekvämt genom att höja ersättningsnivån iförsäkringen. Vi anser att i reformeringen av sjukför-säkringen bör också ingå en något större självrisk förden enskilde och föreslår därför ytterligare en karens-dag. vill vi få en tryggare försäkring medbättre skydd för egenföretagare och säsongsarbetareför vilka de standardiserade försäkringsvillkoren intepassar. måste man faktiskt våga bestäm-ma sig och också göra obekväma ställningstaganden.Attityderna behöver förändras när det gäller sjuk-skrivningarna. En undersökning visar att sexav tio kan tänka sig att sjukskriva sig om det kör ihopsig hemma. Tre av tio chefer höll med. Sjukskrivninganvänds som vapen vid arbetskonflikt när man hotarmed massjukskrivning. Det kan inte vara mer lönsamtatt få sjukpenning jämfört med att få a-kassa. Entredjedel av de sjukskrivna är arbetslösa sjukskrivnasom inte ens kan söka jobb. Det är orimligt storaregionala skillnader i sjuktal, och det gäller oavsettbransch. Vi måste få kortare sjukskrivningar. Det ärfarligt med sjukskrivning. ärsannolikheten stor att man blir utslagen. De medtydliga diagnoser måste få hjälp genast. Alltför oftaställs de i köer.Vi vill ha en nationell vårdgaranti och, i en för-längning, en nationell hälsoförsäkring som garanterarbehandling utan onödig väntan. En operation kostarlika mycket som om ett år.För rehabilitering och för att komma tillbaka i ar-bete räcker det inte med att vara ett namn på en utbe-talningslista. Man måste möta människor av kött ochblod. Det handlar alltså inte bara om att få ekonomiskservice utan också om att få rehabilitering, och dettabehövs snabbt.För alla dem som har otydliga och kompliceradediagnoser saknas de medicinska och professio-nella grupper som man borde kunna remitteras till föratt få hjälp och rehabilitering. I länslandsting har det byggts upp ett team för diagnos ochrehabilitering vid besvär med muskler och leder, ochdet ska också göras vid psykiska besvär. Sjukskrivan-de läkare får på så sätt möjlighet att remittera till ettexpertteam med läkare, sjukgymnaster, naprapat,kiropraktor och psykologer. Detta är ett exempel somfler bör följa, eller snarare måste följa.Rehabilitering till arbete fordrar givetvis att ar-betsplatsen involveras. Men det gäller att hitta bravillkor för att arbetsgivaren ska medverka. Deltids-sjukskrivning med krav på närvaro på arbetsplatsentillsammans med anpassning av arbetsuppgifter ocharbetstider är en lösning som har visat sig ge godaresultat.Vi är alla överens om att deltidssjukskrivning ärbra. Frågan är på vilka villkor. harpengar för rehabilitering men dessa går inte ens åt. hinner försäkringskassasn knappt med rehabili-teringen. av de långtidssjukskrivna har inte fåttnågon rehabilitering alls. Det enda som hinns med äratt förtidspensionera fler och fler. Många förtidspen-sioneras till och med mot sin vilja. fickjag ett brev från en dam som frågade om man kanvägra förtidspensionering.Vi tycker att det ska vara en prioriterad fråga attse till att fler förtidspensionärer kommer tillbaka tillarbetet. Allt detta är förslag som riktas direkt motsjukskrivningen, och det här behövs.Tre- eller tvåpartssamtal i all ära, men det är fak-tiskt justering av regler som behövs. Sjukskrivningenvisar också på en hel del andra mer grundläggandeproblem, till exempel hur arbetsmarknaden ser ut ochhur vi kan se till att fler kan byta jobb. Det gläder migatt har uppmärksammat detta. Jaghoppas att det leder till förändringar. Den offentligasektorn behöver bli en mycket bättre arbetsgivare.Det behövs alternativ där de fristående arbetsplatser-na inom till exempel vård och omsorg kan stå modell.Många mår dåligt, vantrivs och klarar inte av var-dagslivets stress och krav. Inför avdragsrätt för hus-hållstjänster! Ge hushållen en vettig ekonomi så kan planera sitt liv! Skapa ett samhälle medutrymme så att man kan anpassa sin tillvaro och finnaen bra balans! Se också till att vi förändrar sjuk- ochsocialförsäkringarna så att vi kan ta till vara männi-skors skaparkraft - inte stoppa den!Fokus måste bytas, från arbetsoförmåga till ar-betsförmåga. har en undersökning publice-rats som visar att sex av tio sjukskrivna anser att de,med de rätta förutsättningarna, kan arbeta. Det finnshopp och möjligheter. är det bara för regeringenatt snabba på och komma med förslag som är sådanaatt dessa möjligheter tas till vara, och det är inte baraatt lasta över kostnaden på andra.Jag yrkar bifall till reservation nr 1 och vill meddetta säga att jag ställer mig bakom alla de andrareservationerna från Moderaterna.Anf. 40 ():Herr talman! Sjukskrivningskostnaderna är i daguppe i ofattbara , ochäven om ökningstakten nu avtagit fortsätter antaletsjukskrivna personer att öka, liksom antalet förtids-pensionärer. Kostnaderna håller på att äta ut utrym-met för andra angelägna välfärdsbehov. Trots attutvecklingen pågått och trots att varningarsröster höjts om de alltmer katastrofala konsekvenser-na ur både ekonomiska och mänskliga perspektiv harregeringen varit anmärkningsvärt passiv. Även omdet nu anges ett mål och en del insikterbeträffande vad som behöver göras redovisas i bud-getpropositionen, skjuts de nödvändiga förslagen tillkommande propositioner med förhoppningen om attde pågående trepartssamtalen ska lösa det mesta. Ochdär kärvar det som bekant.Stressrelaterade sjukdomar ökar mer än traditio-nella sjukdomar. Alltfler människor mår dåligt, ochmitt i välfärden växer ångesten att inte hinna, att intevara till lags, att inte leva upp till egna och andrasförväntningar. Det äts alltfler tabletter mot mag-smärtor, huvudvärk och sömnlöshet. Grunden finnsofta i en känsla av vanmakt. Ett handlingsprogrammot ohälsan som ska ge varaktiga resultat behöveromfatta en rad politikområden, eftersom de psykoso-ciala diagnosernas ökning har sin förklaring i bådeprivatliv och arbetsliv.Ett program för att bryta den pågående utveck-lingen behöver ha två huvuddelar: dels förebyggandeinsatser för att ge fler människor möjlighet att räckatill, dels snabbare vård för dem som ändå blir sjuka.På en fråga från mig om psykiatrinsroll i kampen mot ohälsan instämmer arbetslivsmi-nistern i att de psykiska sjukdomarna utgör en stor delav sjukskrivningarna. Ministern aviserar att regering-ens kommande förslag ska ta utgångspunkt i behov avrehabilitering och förebyggande av just dessa sjuk-domsgrupper. Men om denna insikt finns i Reger-ingskansliet, varför inte snabbt komma med förslag?Det brådskar. Skattemiljarderna rullar och människorfar illa, mycket illa. Det får inte vara som det ofta är , att sjukskrivningar förlängs och förlängs utan attden rehabilitering som skulle behövas blir av. Dess-utom är de rehabiliteringsinsatser som trots allt gesojämnt fördelade mellan olika grupper. Kvinnor,äldre och invandrare erbjuds utbildningsinsatser mersällan än yngre och medelålders svenskfödda män.Långtidssjuka arbetslösa får på grund av att man intehar en arbetsgivare ofta inte del av rehabilitering, inteheller förtidspensionerade personer erbjuds rehabili-tering, eftersom de inte förutsätts återgå till arbete. Viär kritiska till denna hantering. Dels skulle rehabili-teringen höja livskvaliteten för många, dels skullesannolikt ett stort antal individer återkomma till ar-betsmarknaden, något som många av dem önskar ochsom också skulle vara bra för samhällsekonomin.Det regeringen redovisar kring kommande förslagom krav på sjukintygens utformning med deltidssjuk-skrivning som huvudregel - som också presenterasi ett förslag men som jag ännu så länge barahunnit se i form av en - tycker vi frånFolkpartiet är ett intressant förslag. Men det finns endel frågor kring det, bland annat den ganskastora fokuseringen på återgång till just det tidigarearbetet, det arbete man blivit sjukskriven ifrån. Ävenom rehabilitering förutsätter åtgärder på arbetsplatsenoch kanske nya arbetsuppgifter kan i många andra fallbyte av arbetsplats eller kanske till och med ett nyttyrke vara nödvändigt för att man ska återvinna enlångsiktig arbetsförmåga. Dessutom blir jag lite fun-dersam över förslaget där man talar om att ar-betsgivaren ska ha ett större ekonomiskt ansvar förheltidssjukskrivningar i de fall det förekommer. Somjag sade påverkar också andra delar av livet männi-skors behov av sjukskrivning emellanåt. Det är kan-ske inte alltid så att det är arbetsgivarens ansvar omen person i samråd med sin läkare bedöms behöva blisjukskriven på grund av sådant som inte hänger ihopmed jobbet. Men vi får väl återkomma till den diskus-sionen under statsrådets deltagande i debatten.Herr talman! Det behövs rejäla tag för att få bortköer och flaskhalsar i vården. De viktigaste åtgärder-na är finansiell samordning mellan försäkringskas-sorna och vården liksom med socialtjänst och arbets-marknadsmyndighet. Lokalt och regionalt samarbetemåste bli tillåtet inom en av angiven eko-nomisk ram. Det är helt obegripligt varför regeringeninte vill ge klartecken till permanentning av utvärde-rat goda exempel.I anser nu socialdemokraterna attframgången med Sosam är så lyckad att ytterligaretvå kommuner, och , som båda harhöga sjuktal, ska utveckla det samarbete som fram-gångsrikt har bedrivits i . Om Finsam finns en mycket försiktig skriv-ning i budgetpropositionen, och Sosam ska förlängassom försök . Återigen: skattemiljar-derna rullar och människor far illa, men regeringentvekar, och man undrar varför.Sedan mitten av 80-talet har vi i arbe-tat för att försäkringskassa och landsting ska tillåtassamarbeta för kortare vårdköer. Finsamförsöken blevi en stor framgång. Man kunde sevar bristerna fanns och fick både arbetsformer ochpengar som gjorde att man kunde ta itu med rätt frå-gor. Människor fick hjälp fortare och slapp vänta ivårdköer. Men trots dessa goda resultat stoppadesförsöken av Socialdemokraterna. när behovet avsamverkan mellan försäkringskassa och sjukvårdsnarare ökar skulle man verkligen behöva återkommamed en permanentning av Finsam. Det finns mycketatt vinna på att människor blir behandlade snabbt ochinte bryts ned av långa sjukskrivningar. Även omsamordningen nu tycks bli tillåten avseende rehabili-tering eller samordning av det slag som finns inomSosam är det otillräckligt. uppfattning ärockså att finansiell samordning, alltså Finsam, mellanförsäkringskassa och sjukvård ska kunna förekommautan att man på alla platser har Sosammo-dellen.Herr talman! Det är den negativa ut-vecklingen av sjukskrivningarna började. Det stårsedan ganska länge klart hur allvarligt problemet är.Här i kammaren finns förslag och beslutsberedskap,vilket framgår av reservationerna i betänkandet. Ut-skottsmajoriteten har dock valt att sätta sin tillit till attregeringen ska komma med förslag somvänder utvecklingen.Från avstår vi från att delta i beslut omanslag, eftersom vårt budgetförslag har fallit. Jagyrkar bifall till reservationerna 2, 14 och 20. Av hän-syn till ledamöternas tid ska jag avstå från ytterligareyrkanden kring reservationer även om jag naturligtvisstår bakom samtliga folkpartireservationer.Anf. 41 ():Herr talman! Det finns många viktiga frågor inom10, ett tjugotal beslutspunkter i betänkandet. Men låtmig få använda min talartid till en fokusering på dehöga ohälsotalen och kampen mot ohälsan. Det har avregeringsföreträdare, statsministern med flera, pekatsut som den här mandatperiodens viktigaste politiskafråga. Säkert är det så just därför att , efter åtta årmed en socialdemokratisk regering, är nästan varsjätte svensk sjukskriven ellerförtidspensionerad. Det är främst kvinnorna som ärdrabbade. Deras sjukdagar har fördubblats under enfemårsperiod, och två tredjedelar av de långa sjuk-skrivningarna drabbar just kvinnor. Den snabbasteökningen sker bland de yngsta på arbetsmarknaden,det vill säga 16-29-åringarna, och här handlar detofta om stressrelaterade sjukdomar. Men, herr talman,det är varken kvinnor, ungdomar eller andra sjuk-skrivna som ska skuldbeläggas för att de är sjuka. Deär nämligen sjuka. Kanske någon eller några har tänjtlite på sjukförsäkringssystemet. Vem skulle kunnahävda att det aldrig förekommer? Men det är inte detsom är problemet. Ansvaret vilar i första hand påregeringen, som visat en häpnadsväckande passivitetinför den skenande utvecklingen. Den startade nämli-gen på allvar redan 1997.Under den senaste tolvmånadersperioden harnästan 10 000 unga mellan förtidspen-sionerats. I många fall är det säkert ett välgrundatbeslut och det bästa för individen. Men den högatillströmningen till förtidspensioneringar är också etttecken på samhällets bristande förmåga att erbjudarehabilitering och personliga utvecklingsmöjligheter.Bland annat statsministern lovade i valrörelsen attpressa tillbaka sjukfrånvaron på samma sätt som manpressat tillbaka arbetslösheten. Sanningen är den attminskad arbetslöshet ofta förbytts just i sjukskriv-ningar, och därför kan man undra till vilka nya stati-stikkolumner de höga ohälsotalen nu ska pressantillbaka. Det finns vallöften som oroar mer än delugnar. Bortom allt tricksande med statistik får vialdrig glömma att det är utsatta människor det handlarom.Kostnaderna för ohälsan ökar nu med 31 miljonerkronor och kommer att närma sig ofatt-bara . Både nivån och öknings-takten är alarmerande och hotar stora delar av vårgemensamma välfärd och trygghet. Men allvarligastär ändå inte miljarderna utan människorna. Ett sam-hälle där alltfler stannar hemma pågrund av sjukdom, förtidspension eller arbetslöshet ärett i ordets rätta betydelse sjukt samhälle.Vad är då regeringens förklaring till denna kata-strofala situation? Det har handlat om att ensi-digt peka på arbetsplatsernas miljö, vilket också ärden enda förklaring som man hör statsrådet bidra med när han har fått ansvar för attvända utvecklingen. Men varför har det hänt så liteinte minst på de offentliga arbetsplatserna under åttasocialdemokratiska regeringsår? av allasjukskrivna är ju kvinnor inom verksamheter somvård, omsorg och skola, oftast på politikerstyrdaarbetsplatser. Här har regeringen och de många s-styrda landstingen och kommunerna ett ansvar attleva upp till.Den fysiska arbetsmiljön har blivit både säkrareoch trivsammare för de flesta. Olyckorna på jobbetminskar, och det allmänna hälsoläget förbättras ibefolkningen. Ändå stannar alltfler hemma från dessasäkra arbetsplatser. Något har gått snett både i debat-ten och i regeringens problemanalys när all uppmärk-samhet ges den del av livet då vi yrkesarbetar. Mer-parten av vår tid ägnar vi ju åt andra delar av livet.Var finns helhetssynen i dagens politik? Och varfinns initiativkraften?I budgetpropositionen passerar återigende många utredningar och arbetsgrupper som hartillsatts sedan ohälsotalen började skena. Alla dessagrupper och utredningar görs till exempel på den egnahandlingskraften. Men sanningen är en annan. Trotsgoda och genomarbetade förslag är regeringen ändåförvånansvärt passiv när det gäller åtgärder. Visstfinns åtgärdsprogrammet med elva punkter, och äveni många av dessa punkter återkommer utredningaroch grupper.Trepartssamtalen om sjukfrånvaron har i dagarnablivit tvåpartssamtal. Frågan är hur mycket av verkli-ga partssamtal som det har handlat om. Har regering-en egentligen haft någon annan ambition än att flyttakostnaderna för sjukfrånvaron från statskassan tillarbetsgivarna? Det är naturligtvis den enklaste lös-ningen att låta någon annan betala.Vi kristdemokrater vill göra en bredare analys avorsakerna till ohälsan än att ensidigt fokusera på ar-betsplatsens miljö. Det handlar naturligtvis om män-niskors totala livssituation, om den tid som vi till-bringar i hemmet, och på arbetsplatsen.Allt detta bildar den helhet som berör vårt totala väl-befinnande. Stress och i förlängningen utbrändhetuppstår oftast i den konflikt som inte minst småbarns-föräldrar upplever mellan arbetsliv och privatliv. Detlåga barnafödandet är en varningssignal om svårig-heten att förena den viktiga föräldrarollen med enkrävande yrkesroll. Därför måste familjepolitikenutformas så att föräldrarna får en större makt översina liv. Den frågan kommer vi att diskutera lite sena-re här . Det kristdemokratiska förslaget ombarnomsorgskonto ger möjlighet till egna val.Herr talman! Den negativa hälsoutvecklingen in-leddes . Först , , kommerregeringen med sitt elvapunktsprogram. Även om detgenomförs fullt ut räcker det inte för att vända ut-vecklingen. krävs en ny politik som ser till männi-skors totala livssituation. För att hindra att akutasjukdomstillstånd leder till långtidssjukskrivning ochtill och med förtidspensionering krävs en snabb ochaktiv rehabilitering.I förra veckan berättade en forskare och distrikts-läkare från på SCB:s arbetsmarknadsdagarnågot som borde skaka om oss alla som arbetar medoch engagerar oss i dessa frågor. Det är att den som förtidspensioneras halverar chansen att uppnå sin 65-årsdag. Jagsade inledningsvis att vi förtidspensionerat 10 000 personerunder . Vad tänker regeringen göra för att räddadessa människor till ett värdigt liv och för att förbätt-ra deras överlevnadsprognos? LO, TCO och SACOhar, liksom , krävt en ny rehabili-teringsförsäkring.