prot · GQ0938 · 2002-12-17 00:00:00 — Och regeringen är fortsatt passiv iden frågan.Insatserna för rehabilitering behöver samordnasför samhällsekonomins skull, men främst för männi-skornas skull. hamnar alltför många i springor-na mellan olika aktörers ansvar. Regeringens brist påinitiativ när det gäller den finansiella samordningenär anmärkningsvärd.Vi kristdemokrater vill ta ett brett och samlatgrepp, inte för att pressa ohälsotalen till nya kolumneroch inte främst för att minska statens kostnader, utanfrämst för människornas skull.Vi vill ha en ny rehabiliteringsförsäkring. Vi villge föräldrar och barn mer tid tillsammans. Vi vill hafler vårdgivare för personalens skull. Vi vill införa ennationell vårdgaranti. Och vi vill garantera en godvård och omsorg.Det är bara med en helhetssyn på ohälsoproble-matiken som vi kan vända en skenande negativ ut-veckling.Herr talman! har ett antal egnareservationer och ett antal som är gemensamma medandra partier. Jag nöjer mig här med att yrka bifall tillreservation 10.Anf. 42 ():Herr talman! Socialpolitiken i börjadeväxa fram i samband med industrialiseringen vid mittav . Vi gick från ett bondesamhälle där deflesta försörjde sig på vad jordbruket gav. I och medindustrialiseringen flyttade familjerna och mångaandra in till städerna där industrierna fanns. Familjer-na och hushållen blev beroende av vad lönearbetegav, och penninghushållningen fick därmed allt störrebetydelse. Men i och med att människorna blev allt-mer beroende av inkomster i form av pengar ökadeockså den ekonomiska sårbarheten och otrygghetenvid ohälsa, olycksfall i arbetet, ålderdom eller famil-jeförsörjarens dödsfall.Mot den här bakgrunden av människornas alltmerutsatta ekonomiska situation i ett varuproducerandeoch kapitalistiskt samhälle började socialförsäkringenväxa fram för att lösa de trygghetsproblem som ettsådant ekonomiskt system skapade. Det socialförsäk-ringssystem som vi har har åstadkommits ge-nom stegvis genomförda reformer ,och 1954 fick vi en lag om en obligatorisk sjukför-säkring.Bakgrunden till den nuvarande sjukförsäkringenär att den ska vara en standardtrygghet för den som avolika orsaker blir sjuk och inte kan arbeta. Den obli-gatoriska försäkringen - till skillnad från en privatförsäkring - betalas via arbetsgivaravgifter som föross i är avstått löneutrymme. För oss iVänsterpartiet är försvaret för en generell, solidariskoch obligatorisk sjukförsäkring viktig ur flera aspek-ter. Den fördelar kostnaderna solidariskt mellan olikagrupper, men den gör också den enskilda människanoberoende av arbetsgivarens godtycke, det vill sägaatt någon inte längre blir livegen som man var i degamla brukssamhällena. Det innebär också att denlågavlönade som inte har råd med privata försäkring-ar vid behov får kompensation för sitt inkomstbort-fall. Jag undrar hur alla de lärare som fått sitt privatasjukförsäkringsavtal i försäkringsbolaget känner sig för tillfället.Sjukförsäkringen utsätts för ett hårt tryckgenom att många människor är sjuka och inte kanarbeta. Det är då viktigt att hålla i minnet varför för-säkringen kom till stånd och inte förlora den ideolo-giska bakgrunden när vi diskuterar åtgärder för hur viska minska sjukskrivningstalen. Det är viktigt intebara för oss ledamöter som ska fatta beslut i fråganutan också för dem som inte var med dåfolk fick lämna hus och hem om familjeförsörjarenblev sjuk och som därmed inte har den ideologiskabakgrunden utan tar sjukförsäkringen för given.Vi vet att lågkonjunkturen leddetill stora personalminskningar, omorganisationer,nedskärningar och arbetsutvidgning. Människor harslitit hårt i slimmade och underbemannade organisa-tioner. Sjuknärvaron har varit hög och övertidsarbetetomfattande. Viktiga återhämtningstider som pauseroch tid för reflexion har försvunnit. Arbetsmarkna-dens parter har inte tagit sitt ansvar för systematisktarbetsmiljöarbete och personalpolitik. Även politiskabeslut och avregleringar har inneburit minskade möj-ligheter till arbetsmiljöutbildning, avveckling avföretagshälsovården och minskning av regionalaskyddsombud.Vi vet också att det inte bara är arbetslivet somgenomgått stora förändringar, utan även samhället istort har förändrats drastiskt. Alltfler upplever alltoftare att tiden inte räcker till. Det har uttryckts som"vi springer och springer utan att veta vart vi ska ochmed ambitionen att sätta rekord på sträckan". Dessut-om upplever många ett krav på ökad tillgänglighet viatill exempel mobiltelefoner och e-post.Nedskärningarna i offentlig sektor drabbar intebara dem som arbetar där. De påverkar också demsom är beroende av förskola, äldrevård och kollek-tivtrafik negativt. Många har upplevt och upplever enstark oro för om deras barn har det bra, om derasäldre anhöriga kommer att få hjälp eller om tunnelba-nan återigen är försenad. I hög grad drabbar dennaoro och stress kvinnor som fortfarande tar det störstaansvaret för hemmet, barnen och de äldre samt åkerkollektivt och arbetar inom offentlig sektor. Det ärdessa kvinnor som är sjukskrivna.När utgifterna för sjukförsäkringen vida överstigerbudgettaken är det lätt att gripas av panik och tänkakortsiktigt utifrån ett budgetperspektiv och glömmabort att vad det egentligen handlar om är att se till attfå bort orsakerna till att människor blir sjuka.En hel del har redan gjorts genom de förslag somläggs fram i budgetpropositionen under utgiftsområde10. Där finns allt från skärpning av kraven på arbets-givarna att komma in med ett rehabiliteringsunderlagtill kassan till mer pengar till kassorna för att det skafinnas någon som kan ta emot och starta en rehabili-tering. Där finns en satsning på regionala skyddsom-bud och förstärkt företagshälsovård. Där finns förslagom partiell sjukskrivning. Där finns förslag om finan-siell samordning.Där finns också förslag om, som det heter,"ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare". Förslagetantyder att vad regeringen tänkt sig är en avsevärtförlängd sjuklöneperiod och ett medfinansieringsan-svar där arbetsgivaren står för den ena delen av sjuk-skrivningskostnaden och staten för den andra. Efter60 dagars sjukskrivning står arbetsgivaren för mer-parten av kostnaden, enligt förslaget. Det är inte aktu-ellt för att acceptera en sådan kortsik-tig lösning för att försäkringarna ska hålla sig underbudgettaket, vare sig den läggs fram av , regeringen eller i en departementspromemo-ria.Vi kan inte heller acceptera att vi på grund avbudgetteknik ska förstöra den ideologiska bakgrun-den till dagens sjukförsäkringssystem. Vänsterpartietvill att de ekonomiska drivkrafterna skapas på av-giftssidan, det vill säga antingen att en del av arbets-givaravgiften omvandlas till en arbetsmijöavgift elleratt arbetsgivaravgiften kopplas till ohälsotalen ocharbetsmiljöcertifiering. Att kortsiktigt slå söndersjukförsäkringen av budgettekniska skäl och införa ettsystem som för oss långt tillbaka till de gamla bruks-samhällena kan inte ställa upp på.Vi vill också att vi tar ett samlat grepp om orsa-kerna till att människor blir sjuka , så som detgörs i det förslag som faktiskt läggs fram av s, v ochmp i budgetpropositionen. Vi vill ha en långsiktiglösning som behåller ideologin och principerna bak-om dagens sjukförsäkringssystem. Och visst kan detse ut som en tanke att när resultatet av nedskärning-arna inom den offentliga sektorn inne-burit att många kvinnor inom till exempel äldreom-sorgen tvingats utföra dubbelt arbete och därför gått iväggen och är sjukskrivna, då frågar vi oss intevarför. I stället för att fundera på hur vi ska mötadenna nya arbetssjukdom räddar vi utgiftstaken.Herr talman! Jag står självfallet bakom Vänster-partiets reservationer, men av tidsskäl yrkar jag bifallendast till reservation 28, punkt 18.Anf. 43 ():Herr talman! Jag börjar mitt anförande med attyrka bifall till reservationerna 4, 10 och 20. Jag stårgivetvis bakom mina övriga reservationer, men avtidsskäl yrkar jag bifall endast till dessa.I dag ska vi diskutera utgiftsområde 10 som utgören stor del av årets budget, inte mindre än närmare120 miljarder. Jag tror inte att det finns något utgifts-område som tillåtits att öka som just utgiftsområde 10har gjort - detta beroende på att antalet långtidssjuk-skrivna och antalet förtidspensionärer ökar i en taktsom vi aldrig någonsin upplevt tidigare.Många av transfereringssystemen är byggda förgårdagens samhälle. Sedan har man lappat och lagat isystemen. Det innebär att de är som ett stort lapp-täcke. Vi i anser att socialförsäkringarnainte är anpassade efter dagens anställnings- och sys-selsättningsformer.I dag har bara drygt hälften av alla i arbetsför ål-der fast anställning. Närmare en femtedel av arbets-kraften har tillfälliga eller osäkra anställningsförhål-landen eller är egenföretagare. Resten, en fjärdedel,befinner sig helt eller långvarigt utanför arbetslivet.Andelen livslånga och fasta anställningar minskar tillförmån för projektanställningar och konsultverksam-het.Vi i anser att trygghetssystemenmåste förändras. De nuvarande transfereringssyste-men är inte anpassade för personer som startar eget,personer som självvalt eller i brist på alternativ harlösare anställnings- eller anknytningsformer eller somhar varierande inkomster över livet. Regelverket ärsnårigt och försäkringarna för egenföretagare inteharmoniserade med regelverket för traditionella an-ställningar.Herr talman! anser att det nu är dagsatt tillsätta en parlamentarisk utredning som förutsätt-ningslöst ser över de ekonomiska trygghetssystemen.Socialförsäkringarna måste vara anpassade efter da-gens anställnings- och sysselsättningsformer. För attett framtida ekonomiskt trygghetssystem ska varalångsiktigt hållbart är det viktigt att det har stöd av enbred politisk majoritet, i likhet med den överens-kommelse som ingicks i samband med reformeringenav pensionssystemet.Centerpartiet anser att trygghetssystemet bör byg-ga på följande principer:Det ska vara långsiktigt hållbart och klara sväng-ningar i konjunkturen liksom förändringar i demogra-fin.Det måste utformas så att det är hållbart under enlängre tidsperiod än den traditionella konjunkturcy-keln. Detta är särskilt viktigt med hänsyn till denbudgetlagstiftning som reglerar nivån på de statligautgifterna genom utgiftstaket.Trygghetssystemet ska syfta till att hjälpa männi-skor som på grund av sjukdom eller arbetslöshetförlorar sin arbetsinkomst tillbaka till arbetslivet.Krav ska ställas på att de som får ersättning aktivtsöker arbete och egen försörjning eller deltar i reha-bilitering. Dessa krav ska motsvaras av ett statligtansvar att bidra med stöd för att hjälpa individentillbaka.Alla människor ska garanteras en ekonomiskgrundtrygghet. har alla ett ansvar för attaktivt försöka påverka sin situation och skapa sig enegen försörjning.Herr talman! När det gäller trygghetssystemen föregenföretagare är det särskilt angeläget att översynensker med stor skyndsamhet. Det är mycket viktigt attegenföretagare får en inkomsttrygghet som är likvär-dig den som gäller för löntagare. Det är inte rimligtatt en företagare har sämre villkor än anställda närhon eller han tar hand om sjuka barn eller är föräld-raledig. Det är rimligt att egenföretagare har rätt tillersättning vid tillfällig föräldraledighet på sammavillkor som anställda.En annan grupp i vårt samhälle där osäkerheten ärstor är de personer som arbetspendlar över nations-gränser. vill att regeringen redovisarvilka åtgärder man vidtagit för att även dessa perso-ner helt ska inrymmas i trygghetssystemen. Det gällerrättigheter vid arbetslöshet, vid utbildning och vidbeskattning samt sociala rättigheter. Det blir alltflerpersoner som rör sig mellan våra nordiska länder, ochdärför är det angeläget att regeringen ger dessa frågorhög prioritet.Herr talman! Sedan till det riktigt stora problemetinom utgiftsområdet: den dramatiska ökningen avantalet långtidssjukskrivna. Denna utveckling måstebrytas. Regeringens elvapunktsprogram har inte visatsig ge några märkbara effekter. Ökningen av antaletpersoner som erhåller sjukpenning, rehabiliterings-eller arbetsskadeersättning har från 1997 till 2002ökat med - detta enligt Riksförsäkringsver-kets pressmeddelande . Detta är enökning som är mycket bekymmersam när det gällerden enorma kostnaden för trygghetssystemet menkanske framför allt det mänskliga lidandet för alladessa människor som av olika anledningar står utan-för arbetsmarknaden.I september i år var det 326 000 som hade ersätt-ning från sjukförsäkringen. Av dessa var kvin-nor och män. Visserligen säger man att ökning-en har minskat något, men då har i stället ökningenbland dem som är förtidspensionerade ökat betydligt.I oktober var det 479 000 som uppbar förtidspensioneller sjukbidrag. Även här är det kvinnor som står förden största ökningen. Av dessa var kvinnor och42 % män. Det är hela 29 200 fler än ,en ökning med 24 %.Det är bra att regeringen har satt upp ett mål atthalvera sjukfrånvaron . Men Centerpartietanser att det också ska finnas delmål. Vi har i vårtbudgetförslag som delmål en minskning med 20 %till 2004 och till 2006. För att nå dessa målföreslår vi ett paket som sammantaget definierar ettnytt kontrakt för rättigheter och skyldigheter mellanden sjukskrivne, , vården och ar-betsgivaren. Det innefattar bland annat· sammanslagning av sjuk- och arbetsskadeförsäk-ring till en sjuk- och rehabiliteringsförsäkring,· en rehabiliteringsgaranti finansierad genom ökadeanslag till försäkringskassorna och en ökad finan-siell samordning som består av bland annat· tvåläkarintyg för förlängd sjukskrivning efter 30dagar,· preliminär rehabiliteringsplan inom sex veckorefter sjukskrivningen,· individuell rehabiliteringsplan och tillgång tillrehabiliteringslots efter sjuk-skrivningen samt· ett nytt differentierat arbetsgivarinträde i sjukför-säkringen som relaterar ansvaret till arbetsgiva-rens storlek.Herr talman! Rehabiliteringsansvaret måste varatydligt och ha klara gemensamma mål. Individen skaha inflytande över rehabiliteringsprocessen. Så funge-rar det inte . Därför måste kraftfulla åtgärdervidtas för att insatser ska sättas in mycket snabbare äni dag. Alla människor ska ha rätt till rehabilitering,även de sjukdomsgrupper som har liten möjlighet attåtergå till arbete. När vi får en samlad sjuk- och reha-biliteringsförsäkring ska det tydliggöras attförmånstagaren har skyldighet att delta i åtgärder somsyftar till återgång i arbete.En långtidssjukskriven person som erbjuds reha-bilitering men som inte accepterar, eller som inteföljer en överenskommen plan, ska få sin ersättningsänkt. Vi vill ta bort den nuvarande ettårsgränsen förrehabiliteringsinsatser. Vi anser att den sjukskrivneska ha rätt att få insatser till dess han eller hon an-tingen kan återgå i arbete eller övergår till ett annattransfereringssystem.Arbetsgivarinträdet behöver ses över. har drabbats hårt av de nu gällandereglerna. Det har tagit upp i sin motion,och vi har även en reservation inom det området.Till sist, herr talman, måste jag nämna något omregeringens bristande förmåga att leva upp till vad vibeslutar här i . Ett enigt utskott var nu se-nast överens om principerna för en utformningav finansiell samordning som skulle omfatta social-försäkring, hälso- och sjukvård, socialtjänst och ar-betsmarknadsmyndigheter. Det var inte första gångendenna beställning gjordes, men fortfarande har vi intesett något förslag. Min fråga till statsrådet är därför: När får vi detta förslag hit tillriksdagen?Anf. 44 ():Herr talman! Det krävs nytänkande för att vändaden nuvarande ohälsotrenden. Regeringen har visser-ligen satt upp hälsomål genom att anta ett elva-punktsprogram, men man kan konstatera att koncent-rationen på arbetslivet och sjukskrivningsprocessen äri det närmaste total. Vi tror att ohälsoproblematiken istället borde fokusera på det friska hos varje männi-ska och att man därför måste arbeta mer brett för attkomma till rätta med problemen.Enligt vårt sätt att se är de skenande sjukskriv-ningarna ett tecken på att det snarare är samhälletsom är i olag. Om man frågar människor som intemår bra och som känner sig stressade vad som är felfår man ofta svaret: "Nej, det är inget särskilt. Det harbara blivit för mycket. Vad är det egentligen som harblivit för mycket? För mycket arbete, för mycketprylar, för mycket resande, för mycket stimulans, förmycket splittring, för höga förväntningar, för mångadåliga samveten? Kan allt detta ha att göra med män-niskans oförmåga att sätta gränser? Gränser mellanhem och arbete, mellan tillgänglighet och avskildhet,mellan individen och gruppen? "Det senaste var ett citat ur bok otid, med underrubriken på jobb-et. Den beskriver andra sätt att beskriva ohälsa på än iekonomiska termer, som antal sjukskrivna och för-tidspensionerade. Jag rekommenderar den bokenvarmt som julläsning.Trots att den tekniska utvecklingen har varit tänktatt förenkla för människor är vi i en situationdär tiden upplevs som mer knapp . Detfinns en förväntan på hög prestation på alla områden.Förenklad kommunikation och en explosion av in-formation gör att möjligheterna ter sig obegränsade.Människor förväntas välja elbolag, telefonbolag,pensionsfonder, eventuellt extra försäkringar, läkare,behandlingar, skola och mycket annat. Vi blir ocku-perade av vardagsvalen och informationssökandetmedan utbudet är föränderligt.Man kan också säga att vi i saknar en ge-nomtänkt förståelse av fritiden och varför den ärviktig. Fritid betraktas som den tid som blir över. Detbehövs motiv och motivation för en förändring. Ettsådant motiv är att man forskningsmässigt vet attfritiden inverkar starkt på hälsan.I ett växande antal länder finns fritidsvetenskapligforskning från grundläggande högskoleutbildning tilldoktorsnivå. Den benämns bland annat Leisure scien-ce eller Freizeitwissenschaft. Nyckelord inom denfritidsvetenskapliga teoribildningen är inre motiva-tion, upplevd frihet och livsmakt.I tycks vi ha en motsatt utveckling, därfritid och kultur får allt svårare att få plats i denkommunala budgeten. Fritid i ordets rätta bemärkelseär fri tid, men används ordet till det som är efterarbetet och inte till den fria tiden. anseratt vi måste återta ordets innebörd.Vi har också länge drivit kravet om förkortad ar-betstid och ser det som en frihets-, jämställdhets- ochfolkhälsoreform. Det skulle kunna humanisera ettarbetsliv som för många upplevs som nedbry-tande i stället för upplyftande och på så sätt skapamöjligheter för en bättre balans i livet mellan arbeteoch egen fri tid.Grunden för att bryta nyrekryteringen till gruppensjukskrivna och förtidspensionerade är det förebyg-gande hälsoarbetet. Där är bland annat en väl funge-rande företagshälsovård mycket viktig. En grund-läggande insikt som måste vara vägledande i arbetetmot bättre hälsa är att det inte hjälper hur mycketvård- och rehabiliteringsresurser vi än sätter in omfolk blir sjuka igen så snart de sätter foten på sinordinarie arbetsplats.Miljöpartiet vill att det öppnas upp möjligheter attpröva på ett annat arbete, och då även hos annanarbetsgivare. Det får dock inte blir så att man fårprova på och sedan inte ges en reell möjlighet attverkligen byta arbete.För att rehabiliteringsarbetet ska kunna lyckaskrävs att tillräckligt med resurser finns tillgängliga såatt varje persons individuella behov blir uppmärk-sammade. En absurd situation har varit att försäk-ringskassans resurser har blivit alltmer begränsade itakt med att sjukskrivningstalen har ökat. Man harinte haft resurser för rehabiliteringsarbetet utan harfått ägna merparten av sin tid åt det löpande arbetet såatt människor har kunnat få ut sina ersättningar.Miljöpartiet, och Socialdemokra-terna tillskjuter numera pengar till försäkringskassor-na för att få en effektivare rehabiliteringshantering.Sjukskrivning till vila ska givetvis alltid finnas,men det bör i högre grad kunna kompletteras medsjukskrivning på deltid. anser att manmåste kunna komma i arbete enligt de små stegensmöjligheter, det vill säga öka sin arbetsinsats medexempelvis lägre procentsats än dagens. Det kan varaett alltför stort steg att ta för en person som varitlångtidssjukskriven att öka i taget. Mångavittnar om att de på grund av just detta fortsatt attvara sjukskrivna än de egentligen självavelat. Det ska inte vara så att det är själva administra-tionen som sätter stopp för människors återgång iarbete.Att säkerställa att rehabilitering sker på lika vill-kor är viktigt, då det visat sig att män får tidigare ochdyrare rehabilitering än kvinnor. Det ska inte liggaenbart på kvinnors lott att ta ansvar för sin rehabili-tering. Därtill måste arbetsgivare ta ett större ansvarför att rehabiliteringsutredningar och planer för ar-betstagare görs och att det sker inom lagstadgad tid.Kvinnors sjukskrivningstal är högre än sjukskriv-ningstalet bland män. Vi anser, liksom majoriteten iutskottet, att det är naturligt att hälsoarbetet till stordel kommer att inriktas på att minska kvinnors sjuk-skrivningar. Vi avser att återkomma om det visar sigatt minskningen av kvinnors sjukskrivningar inte blirden avsedda.Ett synsätt präglat av rehabilitering, bland annatgenom omskolning och arbetsbyte, skulle underlättaför personer som med dagens begrepp är förtidspen-sionärer att på heltid eller deltid återvända till arbets-livet. Detta är också delvis tanken bakom att förtids-pension försvinner som begrepp och ersätts av akti-vitetsersättning eller sjukersättning som ska omprö-vas. Det är dock anmärkningsvärt att det är försäk-ringskassans personal som förväntas engagera sig ochvara pådrivande för förändringen. Vi anser att ansva-ret måste delas av den sjukskrivne, arbetsgivaren ochförsäkringskassan.Vi anser det viktigt att de studerandes situationförbättras. Det gäller inte minst föräldraförsäkringenskvalifikationsvillkor, en eventuell student-SGI i sjuk-försäkringen samt försörjningsstöd under sommaren.Men situationen behöver även förbättras i andra avse-enden, som till exempel när det gäller tillgång tillbarnomsorg och . Vi utgår frånatt resultatet av den pågående studiesociala utred-ningen kommer att leda till förbättringar för de stude-rande i dessa avseenden och avstår därför från att nureservera oss i frågan.Vi anser vidare att man ska överväga om fler yr-kesgrupper kan få rätt att sjukskriva respektive frisk-skriva människor. Det har blivit allt svårare att få tidhos läkare, och många läkare klagar på att för myckettid går åt till administration. Vi vill avlasta dem ge-nom att exempelvis psykologer och sjukgymnasterkan förlänga sjukskrivning under pågående behand-ling.Företagares ekonomiska situation i socialförsäk-ringen måste utredas liksom möjligheterna till reha-bilitering för de omkring 50 000 personer som intehar fast anställning. Det rapporteras i medierna om enoklar ansvarsfördelning mellan arbetsförmedling ochförsäkringskassa och om att människor kommer ikläm på grund av detta. Det kan till exempel röra sigom journalister som frilansar eller om personer somvikarierar eller är projektanställda. Vi anser att social-försäkringen måste upplevas som en trygghet för alla.Miljöpartiet har i en rapport presenterat förslagetFriska pengar. Förslaget syftar dels till att stoppa denökande kostnaden för ohälsan, dels att komma tillrätta med ohälsoproblematiken på lång sikt och gelandstingen den handlingskraft de behöver införkommande demografiska utmaningar. Förslaget för-utsätter också långsiktigt tänkande vad gäller före-byggande arbete och folkhälsoperspektiv. Grundtan-ken är att staten har kostnaderna men inte verktygenför att åstadkomma en förändring. Staten kan intelösa ohälsoproblemet men skulle däremot kunnaskapa incitament som underlättar för dem som kanagera, så att de verkligen kan göra det. Ett bra exem-pel på detta är i Göteborg.Till sist vill jag nämna en grupp som är specielltdrabbad av ohälsa, och det är personer med utländskbakgrund. De måste i högre grad uppmärksammas dåmånga, av olika orsaker, ännu inte kommit in på densvenska arbetsmarknaden.Jag yrkar bifall till reservation 24.Anf. 45 ():Herr talman, kära ledamöter i utskottet och alla niandra som är här!