prot · GP09114 · 2002-05-28 00:00:00 — Det gäller våndan, pinan, det onda,den skam och skuld som ofta finns runt begreppetmobbning, kränkande särbehandling och diskrimine-ring. Det gäller också hur svårt det ofta är för densom är drabbad att aktivt driva frågorna eftersom detär så mycket skuld och skam förknippat med dem.Många gånger är det också svårt - det har i varjefall varit det - att se arbetet mot kränkande särbe-handling som en del i det vanliga arbetsmiljöarbetet.Det är dit vi måste komma och se att det bakom be-grepp som psykosociala arbetsmiljöproblem, bakomstressen och utbrändheten finns just det vi dagligdagskallar mobbning. Det gäller också inte minst krän-kande särbehandling och diskriminering som kanskeär det allra tydligaste.Ingegerd Saarinen frågar om jag vill lagstifta motkränkande särbehandling. Jag vill nog ändå påstå attlagen finns. Det är mycket tydligt i Arbetsmiljöver-kets föreskrifter att arbetsgivaren har ettansvar för att klarlägga att kränkande särbehandlinginte accepteras. Han eller hon ska både planera ochorganisera arbetet så att kränkande särbehandlingförebyggs. Dessutom är som bekant diskrimineringolagligt . Vi förbereder som bäst hur man skastärka den lagstiftningen. Jag vill nog ändå påstå attdet i första hand handlar om att göra kampen för engod arbetsmiljö också till en kamp mot mobbning ochkränkande särbehandling. Där får Arbetsmiljöverketstå som symbol. Det är också den förändring som jagtycker har skett de senaste åren.Jag vill också hålla med om att det centrala facketbör ta ett större ansvar när det gäller arbetet motkränkande särbehandling och mobbning eftersom detofta är komplicerade mönster. De egna arbetskamra-terna är en del i problemet. Då behövs ofta en personsom kommer utifrån för att stötta och hjälpa indivi-den. Det är ett samtal som är rimligt att föra som jagockså har fört med representanter för de fackligaorganisationerna.Utan att förringa frågans vikt är mitt svar nej tilllagstiftning. Det handlar om att använda de möjlig-heter som lagstiftningen erbjuder ochframför allt erkänna detta som ett stort arbetsmil-jöproblem som inte är ett individuellt problem. Det ären del i en struktur där den som är lite olik, lite an-norlunda ofta drabbas av kränkande särbehandling.Det är självfallet oacceptabelt.Anf. 12 ():Fru talman! anmäldes 16 000 arbets-sjukdomar, ca 680 arbetsskador på grund av mobb-ning och trakasserier. Mörkertalen är naturligtvismycket större. Det är också sannolikt att många an-ställda inte vågar eller orkar anmäla eller ens påtalaatt kränkande särbehandling föreligger. Det ligger isakens natur. Mobbning kan alltså finnas med som endelorsak till ett stort antal sjukskrivningar.Vet statsrådet hur många personer det kan röra sigom som är sjukskrivna på grund av kränkande särbe-handling? Vad avser statsrådet göra för att motverkaatt dold mobbning leder till sjukskrivningar?Att hantera fall av mobbning är svårt för alla in-blandade. Vi har också för dåliga kunskaper om risk-källor och hur man kan vända utvecklingen. Mycketbättre rådgivning måste finnas till alla som ställs införproblemen. Är ministern beredd att stötta en omfat-tande forskning omkring mobbning, dess orsaker ochhur man kan komma åt den och hur rehabilitering kanske?Rehabilitering av mobbningsskadade är viktigt.De som har mobbat måste få professionell hjälp föratt komma ur de djupa hålen av hat, bitterhet ochförvirring och kunna börja om med bättre förutsätt-ningar än förut.Frågan om ett resurscentrum för mobbade haraktualiserats vid ett antal tillfällen. Kommer statsrå-det att arbeta för att ett resurscentrum för mobbadeinrättas som en hjälp och ett stöd för dem som harmobbats? Det är säkert inte en bra lösning för alla,kanske inte ens för flertalet, men kanske för en delsom har fått väldigt svårläkta skador.Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! Får jag börja med att säga att jag ty-värr inte vågar gissa på den första frågan, hur mångaav sjukskrivningarna som har sin botten i mobbningeller kränkande särbehandling. Men jag är övertygadom att har rätt i att det finns ettstort mörkertal. Det är oändligt svårt att säga "jag ärmobbad" som skäl till att man mår dåligt. Det är trotsallt lättare att säga: Jag är utbränd. Det är därför det ärså viktigt att bygga in kunskap om och respekt förmobbning och kränkande särbehandling hos alla desom jobbar med arbetsmiljöfrågor . Därför är detglädjande att mobbning numera är en tung del i ut-bildningen av arbetsmiljöinspektörer. Det handlar omhur man identifierar mobbning och vilka metoderman kan ha för att ingripa och förebygga. Forskningoch rehabilitering inriktas alltmer mot det vi kallarpsykosociala arbetsmiljöproblem, och mobbning ochkränkande särbehandling blir en allt större och vikti-gare del.Jag tror inte att vi är betjänta av att bygga upp ettnytt s.k. resurscenter. I stället ska vi göra och till resurscenter förkunskap och insatser mot mobbning och kränkandesärbehandling. Därtill skulle jag önska att alla fackli-ga centralorganisationer var som resurscenter för sinamedlemmar, för det behövs verkligen.Anf. 14 ():Fru talman! Jag är glad över ministerns engage-mang för frågan. Jag vill bara understryka en del avde saker som jag har tagit upp. Vid förändringar påarbetsplatsen har man ett bra och viktigt tillfälle att taupp den här sortens problem i arbetsgemenskapenoch åtgärda dem. T.ex. är nedskärningar ett mycketviktigt tillfälle att ta upp sådana problem. Det bordeman göra över huvud taget vid förändringar.Varje arbetsplats måste ha en handlingsplan motmobbning, och göra den tydlig och synlig. Människormåste verkligen uppmärksamma problemet.Jag tror också att det behövs en omfattande forsk-ning på området, och jag hoppas att ministern kom-mer att stötta sådana initiativ.Frågan om rehabilitering är väldigt viktig, efter-som jag tror att människor blir oerhört skadade avdessa problem. De måste därför få adekvat professio-nell hjälp att kunna resa sig.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2001/02:477 omsänkt veckoarbetstidAnf. 15 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagkommer att arbeta för sänkt veckoarbetstid för attförbättra jämställdheten, pressa tillbaka de skenandesjukskrivningstalen och lösa den kommande arbets-kraftsbristen. har också frågat mighur jag avser att utvärdera och ta till mig erfarenhe-terna från av sänkt arbetstid.Jag håller med om att det finnsskäl att förkorta arbetstiden. Traditionellt har en delav välståndsökningen i samhället tagits ut i form avförkortad arbetstid. Det önskemålet finns även i dag.Men jag delar inte uppfattningen att det bästa sättetatt göra det är genom en generell förkortning avveckoarbetstiden.Arbetstider handlar inte bara om hur mycket manarbetar, utan också om när man gör det och hurmycket man själv kan påverka arbetstidernas förlägg-ning. Hur man arbetar har stor betydelse för männi-skors möjlighet att planera sin tid och för möjlighetenatt kombinera arbetslivet och livet i övrigt. Därför ärjag övertygad om att ett ökat individuellt inflytandeöver arbetstiden är av stor betydelse för att minska destressrelaterade problemen i arbetslivet.Ett intressant förslag på hur man både minskar ar-betstiden och ökar det individuella inflytandet harpresenterats gemensamt av de fackliga centralorgani-sationerna LO, och måste de kostnader som är förknip-pade med en arbetstidsförkortning alltid vägas in. Enanledning till det är att en sänkning av veckoarbetsti-den skulle betalas av alla i samhället, men inte kom-ma alla till del. Detta skulle t.ex. drabba landets pen-sionärer hårt. Om en stor del av tillväxten i samhällettas ut som förkortad arbetstid för dem som jobbar fårpensionärerna mindre del av tillväxten.Samtidigt som det finns skäl att förkorta arbetsti-den finns det också skäl att förlänga den. Mångamänniskor, flertalet kvinnor, arbetar mindre ände själva önskar. Den faktiska arbetstiden behöverockså förlängas genom att vi får ned sjukskrivningar-na och får människor att vilja och orka jobba kvarlängre i arbetslivet.De områden tar upp - jämställd-heten, sjukskrivningarna och arbetskraftsbristen - ärkomplexa och rymmer många aspekter. Jag tror inteatt en generell förkortning av arbetstiden är lösningenpå alla dessa problem.När det gäller insatser för att minska ohälsan i ar-betslivet arbetar regeringen med ett brett åtgärdspro-gram. I budgetpropositionen presenteradesett elvapunktsprogram för ökad hälsa i arbetslivet. Deförslag som kommer att diskuteras i de trepartssamtalregeringen för med arbetsmarknadens parter utgör ettviktigt underlag för det fortsatta arbetet.Grundläggande för rimliga arbetsvillkor som ska-par förutsättningar för god hälsa är att det bedrivs ettsystematiskt arbetsmiljöarbete på arbetsplatserna, attarbetsorganisationen är väl utformad och att denenskilde har ett starkt inflytande över arbetet.När det gäller deltidsarbetslösheten har regeringenavsatt sammanlagt under entreårsperiod för aktiviteter som syftar till att minskadeltidsarbetslösheten. Medlen kommer främst attanvändas för att pröva nya arbetsorganisationer ocharbetssätt som skapar fler heltidsarbeten.Kommittén för nya arbetstidsbestämmelser,KNAS, har i uppdrag att pröva olika vägar till för-kortning av arbetstiden och ge förslag på hur dessaskulle kunna genomföras. Kommittén ska också ana-lysera konsekvenserna av förslagen, bl.a. avseendesamhällsekonomin, hälsan och jämställdheten. Somen del i sitt arbete har kommittén tagit fram en skrift-serie med analyser av olika aspekter på arbetstiden.En skrift, Internationell jämförelse av arbetstid, ana-lyserar bl.a. konsekvenserna av arbetstidsförkortning-en i Frankrike.I juni i år kommer kommittén att lämna ett om-fattande delbetänkande med förslag om arbetstidenslängd och förläggning.Anf. 16 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet svaret. Vi i de gröna vill ha en verkligarbetstidsförkortning. Vi vill ha en livskvalitetsför-bättrande, sysselsättningsskapande, hälsobefrämjandeoch jämställdhetsskapande arbetstidsförkortning.Detta kan man få genom en daglig märkbar arbets-tidsförkortning.Det förslag som de fackliga organisationerna harlämnat, och som kommittén eventuellt kommer attlämna, kan inte bidra till detta på det sätt som jagönskar. Jag tror att en höjd livskvalitet erhålls genomen bättre balans i vardagen, inte i balansen mellanarbetsveckor och semesterveckor.En verklig arbetstidsförkortning tar mer reallöne-ökningsutrymme i anspråk. Å andra sidan får mannågot påtagligt tillbaka, nämligen en levnadsstan-dardhöjning och livsbalans - inte i pengar ochgrejer.När arbetslösheten var högre och sysselsättnings-graden lägre var det naturligtvis lättare för oss attargumentera för att en arbetstidsförkortning skullekunna leda till, och kanske finansieras av, minskadarbetslöshet och ökad sysselsättning.På riktigt lång sikt påverkas jämviktsarbetslöshe-ten troligen inte av de förändringar som man gör iarbetstidens längd, men på kort sikt leder det till för-ändringar när man förkortar arbetstiden.Vi i tror att en daglig arbetstidsför-kortning med skulle kunna skapa nya jobb ien helt annan utsträckning än den förkortning somfacken föreslagit.Om vi tittar på de hälsobefrämjande frågorna servi att ohälsan i arbetslivet har seglatupp som den stora gökungen i offentlig ekonomi. Pådet personliga planet skulle säkert de som är sjuk-skrivna ange en rad andra skäl för att återfå hälsanframför skälet att deras ekonomiska situation skulleförbättras. Den största kostnaden för ohälsa betalas juav individen, framför allt på det personliga planet.För att med kraft kunna argumentera för att en ar-betstidsförkortning är hälsobefrämjande kan man fåstöd av en rad tidningsartiklar där olika stressforskareförordar en kortare, mer flexibel, individ- och livssi-tuationsanpassad arbetstid. En översyn av hur arbetetläggs upp, hur inflytandet sker, hur scheman m.m.läggs upp underlättas av en arbetstidsförkortning värdnamnet.Att komma till rätta med ohälsan i arbetslivet krä-ver en rad insatser. Det gäller att korta köerna inomvården och ge försäkringskassorna möjlighet att mötaalla behövande med lämplig rehabilitering. Menframför allt krävs att den arbetsmiljö eller den arbets-situation som man kommer tillbaka till efter sjuk-skrivningen inte är densamma som innan man blevsjukskriven. I annat fall riskerar man att hamna i enrundgång av sjukskrivningar och rehabilitering.De hälsobefrämjande åtgärderna ska sättas in därfolk befinner sig och verkar, dvs. ute i arbetslivet. Dåär, enligt , en arbetsorganisationsöversyni samband med en arbetstidsförkortning värd namnetden enskilt viktigaste åtgärden.När man tittar på jämställdhet, som jag också frå-gat om, ser man att jämställdheten påmånga områden utvecklas åt rätt håll, även om mankan tycka att det går långsamt. blir det ocksåen backlash.De tidsundersökningar som gjorts visar att detobetalda hushållsarbetet till största delen utförs avkvinnor. Om man slår ihop det betalda och obetaldaarbetet visar det sig att kvinnor jobbar mer än män.Antagligen är det detta förhållande som återspeg-las i ohälsostatistiken.Det finns föräldraförsäkringsmånader vikta åtpappan, vilket har medverkat till att bryta könsmönst-ret. Men en arbetstidsförkortning skulle nog vara detmest verkningsfulla medlet. Här har vi också JämOmed oss.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! och jag har ganskaolika analyser, och också väldigt olika förslag på vadman ska göra. Det har inte förändrats genom åren.Däremot tror jag att vi kan konstatera att de flesta avoss är överens om att arbetstiden har förkortats underde senaste årtiondena, eftersom det är en fråga sommånga prioriterar. Jag tror också att vi kan konstateraatt arbetstiden kommit att bli en allt större välfärds-fråga. Det är alltså inte längre enbart fråga om självaarbetstiden.Det jag fortfarande vill hävda, och som utgör engrundläggande skillnad i synen på detta, är att pro-blemen med stressen, utbrändheten och också jäm-ställdheten beror på hur arbetet är upplagt, inte hurmånga timmar man arbetar. Det är för mig denspringande punkten.För mig är det den första, den viktigaste och denavgörande frågeställningen hur arbetsorganisationenser ut och hur inflytandet för individen ser ut. Detgäller självfallet också, , inflytandetöver arbetstidens förläggning.För en del människor är lösningen en längre ar-betstid. Människor blir fruktansvärt stressade av attbara ha en deltid fastän de har kämpat föratt få upp arbetstiden. Andra önskar sig en kortarearbetstid därför att det är problemet. Den kortarearbetstiden vill en del ta ut i längre semester ellerkortare arbetsdag, eller kortare vecka eller tidigarepension.För mig är det viktigt att konstatera att vi har olikabehov som individer. Vi har olika behov av vårt liv. Det viktiga är nu att förändralagstiftningen så att det blir en större möjlighet attpåverka.Det vore till men för tillväxten och därmed ocksåför möjligheterna till jämställdhet att använda ut-rymmet i samhället för en stor generell förkortning avarbetstiden.Jag ser med stor spänning fram emot förslagetfrån , som förkortas KNAS. Jaghoppas att den ska lägga fram ett förslag som förenarallt detta. Vi får då en debatt om inflytande och indi-viduella lösningar men också rätten att få en kortarearbetstid. Den synen tror jag att ochjag delar.Anf. 18 ():Fru talman! Att vi vill ha större inflytande, stats-rådet , motsäger inte alls en arbetstids-förkortning. Det gäller också hur arbetsorganisationengörs. Det främjas t.o.m. av en arbetstidsförkortning.Det kan man se på försök. När man inför en kraftigarbetstidsförkortning tvingar det fram att man ändrararbetsorganisationen. Det främjas i stället av den.Statsrådet sade också att statsrådet inte ville ha engenerell förkortning av arbetstiden. Det förslag somhar lagts fram är också generellt. Alla kommer att fådel av de fem ytterligare lediga dagarna. De delas avalla. Men det blir kortare per dag. Jagtycker inte att det är någon större skillnad.Statsrådet sade att det är väldigt många som ar-betar deltid, och då främst kvinnor. De skulle ocksågynnas av en arbetstidsförkortning eller en sänkningav normalarbetstiden. Då skulle deltidsarbetandemycket lättare kunna gå upp till heltid.Jag har också frågat vad statsrådet anser omFrankrike. Där har socialdemokraterna drivit igenomen kraftig arbetstidsförkortning ned iveckan genom den lag som tillkom om RTT, laréduction du temps de travail. Det är socialdemokra-terna i som har drivit den frågan.Här har man börjat med anställda i privata företagmed över 20 anställda. har man fortsatt medden offentliga sidan. Där har 785 000 vårdanställdafått del av detta. Eftersom det är hög arbetslöshet iFrankrike har man sett att det har gett jobb. Helt nyli-gen visade att 364 000nya jobb hade skapats.Människor har börjat låna fler böcker. Det är meromsättning på lokala kaféer. Fritiden påverkas väldigtmycket av att man har sänkt arbetstiden från 39 till 35timmar. Det är nytt folk som strömmar in i företagen.Scheman och tänkesätt måste läggas om, dvs. ar-betsorganisationen görs om. De företag som minska-de arbetstiden fick bl.a. en sänkt arbetsgivaravgift.Jag undrar om socialdemokraterna har övergettsin vision som sextimmarsdag som man dock hardrivit . Den frågan har bl.a. drivit. Varför vågar maninte ta den chansen här i och försöka minskaarbetstiden ordentligt?Det är den fackliga delen av ,, som har stridit för detta. Bl.a. har drivit frågan hårt. Socialdemokraterna i Frankrikevågar. Varför vågar inte Socialdemokraterna här iSverige?Anf. 19 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill börja med att rätta mig själv.När jag talade om att säga nej till generell förkortningav veckoarbetstiden. Visst är vi överens om att vibehöver en förkortning av arbetstiden. Det vi diskute-rar är delvis hur stor den ska vara och kanske framförallt på vilket sätt den ska genomföras. Jag behöverinte upprepa de olika åsikter som vi står för. Det blirspännande att se vad kommittén lägger fram för för-slag under nästa månad.När det gäller gäller det att hålla reda påett antal saker. Det är förvisso mycket intressant attfölja både vilka ambitioner man hade i ochhur man bedömer resultaten. Men det gäller ocksåvarför man gjorde arbetstidsförkortningen. Det harockså sin lite speciella historia med avsaknaden avt.ex. kollektivavtal och hur man knöt tillkomsten avkollektivavtal till möjligheten att göra undantag i 35-timmarsregeln.Barbro Feltzing nämnde att man hade fått framdrygt 300 000 nya jobb. I blev det förra åretdrygt 100 000 nya jobb. är ett många gång-er större land än . Det var inte en väldigt im-ponerande summa nya jobb som har kommit fram iFrankrike. Det är en av de diskussioner man nu har iFrankrike.Socialdemokraterna i har valt andra vägaratt förkorta arbetstiden, som ärmycket väl bekant med. Det handlar om hur semes-terlagstiftningen ser ut, föräldraledigheten ser ut osv.Det intressanta är när säger attsocialdemokraterna i vågar göra det facketvill. Det var där att korta veckoarbetstiden. I Sverigevill vi också göra som facket vill i . Det ärnågot helt annat än att förkorta veckoarbetstiden.Det har väl sin poäng att socialdemokrater iFrankrike lyssnar på de fackliga organisationerna iFrankrike, och i lyssnar vi på de fackligaorganisationerna i . Vi hoppas att vi kan ge-nomföra det förslag som de fackliga organisationernafrån LO, via och till TCO har varit överens om.Anf. 20 ():Fru talman! Det är riktigt, statsrådet, att socialde-mokraterna här har lyssnat på facket. Jag tycker baraatt det är ett väldigt litet steg att ta. Vi i Miljöpartietmotsätter oss inte om förändringen kommer. Det görvi inte. Det är ett steg på rätt väg. Men jag tycker pånågot sätt att det är alldeles för små myrsteg.Jag ska ta upp tråden om lite ytterligare.En hel del företag har fortsatt från 35 ned till 32 tim-mar . Det börjar också komma uppgifter omstora besparingar vad gäller kostnader för sjukskriv-ningar och utbrändhet. Den skenande sjukförsäkring-en är något som man måste titta på.Jag hoppas att det som kommittén nu eventuelltlägger fram, det fackliga förslaget, inte kommer atthindra en minskning av normalarbetstiden i fortsätt-ningen. Även om det är en liten bit på väg hoppas jagatt det ska bli mer av det.En sådan förkortad arbetstid som vi föreslår kostarnaturligtvis mycket mer. Men man får också mycketmer tillbaka. Det kostar mycket av det samhällseko-nomiska utrymmet för materiell konsumtion ochliknande. Om man bara ska titta på BNP när det gäl-ler ekonomin skulle man kanske snarare öka än mins-ka arbetstiden.Det kanske hotar de politiska målen som livskva-litet, jämställdhet, sysselsättning och hälsa. I och medatt tillväxtekonomin riskerar att urholka detta skullemänniskor kanske bli ännu mer sjuka om de börjadejobba mer.Valet står mellan ökat samhällsekonomiskt livs-rum å ena sidan och en kortare arbetstid med merfritid, breddat deltagande på arbetsmarknaden, bättrehälsa och ökad jämställdhet å andra sidan.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2001/02:479 om in-tegrationspolitikAnf. 21 Statsrådet ():Fru talman! har med hänvisningtill invandrarorganisationernas bristande delaktighet iEU-projekt och aktivitetsgarantin frågat på vilket sättjag tänker förstärka invandrarnas möjligheter att själ-va agera, försvara sina intressen, snabbare få ingång iarbetslivet samt förändra mentalitet och socialamönster i den egna etniska gruppen och förbättrarelationerna med hela samhället. Vidare har hon frå-gat om det på departementet finns något pågåendearbete angående en långsiktig strategi för empower-ment - egen makt - för de olika etniska grupper som lever i Sverige.Låt mig inledningsvis säga några ord om invand-rarnas delaktighet i arbetslivet. Som väl medveten om har vi under de senaste tre årenhaft ett trendbrott med ökad sysselsättning och mins-kad arbetslöshet bland invandrare. Men mycket åter-står att göra. En fortsatt angelägen uppgift för rege-ringen är därför att genom olika åtgärder medverkatill att fler invandrare kan försörja sig själva och attforcera de hinder som finns på arbetsmarknaden.En av mina prioriteringar som integrationsminis-ter är att främja invandrarnas delaktighet och delta-gande i integrationsarbetet. Mot denna bakgrund hadeAna och jag tillsammans med generaldi-rektörerna för AMS och en dialogom integrationsfrågor och om hur samverkan i dessafrågor kan utvecklas mellan myndigheter och invand-rarorganisationer. hade då ett antalmöjligheter och kom också med konkreta förslag omhur samarbetet kan förbättras mellan myndigheter ochinvandrarorganisationer. Om jag minns rätt saknadesdet i alla fall inte under dialogen en beredvillighet tillsamverkan också från myndigheternas sida, utan manefterlyste fler konkreta exempel på samverkansformeroch samverkanspartner.Samverkan är ju en av hörnstenarna inom aktivi-tetsgarantin. Sådan kan ske mellan en rad olika aktö-rer: kommun, stat, parter på arbetsmarknaden, företagoch andra organisationer. Alla är tänkbara om de kanbidra till att arbetssökande får arbete.Samverkan är ett område som verkligen behöverutvecklas vidare. Detta har också påpekats från AMSi olika sammanhang. Den närmare bedömningen avvilka samverkansavtal som ska slutas görs av arbets-förmedlingen med hänsyn till de arbetssökandes be-hov och förutsättningar på arbetsmarknaden. Jag somminister kan inte ingripa i detta arbete.Jag delar uppfattning om viktenav att ge människor makten över sina egna liv. Det ärockså min bestämda uppfattning att invandrare behö-ver engageras mer i integrationsarbetet. Samverkanmed invandrarorganisationerna ser jag som en blandflera vägar för att uppnå denna delaktighet. Det ärockså viktigt att individens deltagande i framtagandetav den individuella handlingsplan som varje arbets-sökande ska ha fungerar på ett tillfredsställande sätt.Vad gäller vill jag framhålla attdet inom Växtkraft mål 3 finns ettinsatsområde speciellt riktat mot den sociala ekono-min.