prot · GQ0938 · 2002-12-17 00:00:00 — Dels har vi den verklighet vi möter på Fräls-ningsarmén och , dels den vi kan läsaav när vi tittar på statistiken och jämför hur fördel-ningen av inkomsterna ser ut.Den slutsats jag drar av detta är inte att någon harfel eller rätt. Tvärtom tror jag att det är viktigt att viskaffar oss en bättre uppfattning om vad det är vipratar om. Därför kommer jag att efter årsskiftetbjuda in till ett kunskapsseminarium där vi diskuterarde begrepp vi rör oss med när vi pratar om att ensam-stående föräldrar med barn har svårt att få pengarnaatt räcka till. Jag tror nämligen att det är sant.Samtidigt kan vi konstatera att den ökade syssel-sättningen och de förbättringar vi genomfört för barn-familjerna för gruppen somhelhet också inneburit att den fått det bättre. För osssocialdemokrater innebär detta att vi ännu tydligaremåste prioritera de grupper som inte riktigt hängermed. Då är frågan hur de insatserna ska se ut.Tillsammans med säger vi klart nejtill den linje som inriktar sig på att gå över en merbehovsprövad prövning. För oss är den generellavälfärdspolitiken oerhört central och grundläggande,eftersom det handlar om att skapa jämlikhet, rättvisaoch trygghet för alla.Därför är det också oerhört viktigt att kunna höjataken i sjukförsäkring och föräldraförsäkring. Ja, inte för att gynna höginkomsttagarna, utanframför allt för att se till att vi skapar en solidaritetoch en sammanhållning i samhället som innebär att viomfördelar.Den dagen vi får grupper som ställer sig utanföroch inte vill vara med och betala, den dagen brytshela systemet upp. Den dagen vi går in för behovs-prövade bidrag, den dagen vi går in och riktar in vårabidrag och prövar dig och mig, den dagen får vi ännumindre resurser för dem som behöver dem allra bäst.Det är anledningen till den förändring i målsättningensom vi har inom detta politikområde, där vi klartsäger att skillnaderna i de ekonomiska villkoren mel-lan familjer med och utan barn ska minska inomramen för den generella välfärden.När vi fortsättningsvis diskuterar hur våra insatserska utvecklas och förbättras framöver är det utifrånden grunden vi kommer att resonera. Det är möjligt,och ska också vara en av målsättningarna, att höjasysselsättningen och kombinera det med en politik förökad rättvisa och minskade klyftor.Det är därför oerhört viktigt att de familjeekono-miska stöden tar sin utgångspunkt i detta. Det handlarockså om att skapa ett handlingsutrymme, den verkli-ga valfrihet som pratar om. Den verk-liga valfriheten ska omfatta alla, inte bara någrastycken. Det har sin grund i de värderingar som viföreträder, och det handlar om att skapa goda upp-växtvillkor, goda förutsättningar, för alla barn. Bar-nens bästa är utgångspunkten för vår familjepolitik.Det har tidigare nämnts vilka förbättringar somhar gjorts. Låt mig ändå kort säga att barnbidragen,som vi höjt , nu har nått denhögsta nivån . Vi har, sett realt, aldrig haft såhöga barnbidrag tidigare. Vi har byggt ut föräldraför-säkringen, och vi tänker fortsätta med det om vi harpengarna till det.Vi planerar att höja taket för att ta bort åtminstoneett av argumenten från papporna när de säger att dehar svårt för att vara hemma, men också för att bevaraprincipen om den generella välfärden. Vi tittar överunderhållsstödet, och vi tittar också över bostadsbi-draget.Detta sammantaget, tillsammans med den ökadekunskap som jag inledningsvis nämnde, ska bilda dengrund som gör att vi kan arbeta vidare och skapa enfamiljepolitik som har sin utgångspunkt i att vi villskapa ett stort mått av jämlikhet, trygghet och solida-ritet i samhället.Men, som sagt, de varningssignaler som jag tyck-er mig kunna utläsa av det vi hört de senaste dagarnatar jag på allra största allvar. Vi har ett förfärligt 90-tal bakom oss. Vi har förbättrat sysselsättningen.De allra flesta har kunnat höja sin disponibla inkomst,men det krävs fortfarande insatser för dem som i daghar de knappaste resurserna, framför allt de ensam-stående föräldrarna med barn, som har svårt att fåpengarna att räcka till.Låt oss fundera på hur vi framöver ska inriktadessa insatser så att vi inte hamnar i en situation därvi skapar ett större mått av orättvisor och ojämlikhe-ter.Anf. 127 () replik:Fru talman! Låt mig inledningsvis säga att jaguppskattar anslaget från socialförsäkringsutskottetstidigare ordförande, nuvarande statsrådet, när det gäller barns situation. Det är sannerligenså att långt ifrån alla barn mår bra i välfärdslandetSverige. Låt oss vara överens om målsättningarna attskapa ett gott liv för alla barn.Kerstin sade för en litenstund sedan att vi inte ska lagstifta om barns tid pådagis. Jag skulle vilja fråga statsrådet om det.Vi har ju en mycket strikt arbetstidslagstiftning sominte tillåter att man är på jobbet hur länge som helst.Det är ett skydd för vår hälsa och vårt välbefinnandesom vuxna. För barn finns inte ett motsvarandeskydd, och säger attdet uppenbarligen inte finns något behov av ett sådantskydd, eftersom vi inte ska lägga oss i hur länge barnär på dagis.Delar statsrådet verkligen den synen? Är det rim-ligt att barn tillbringar så mycket tid på dagis att detvida överstiger den tid vuxna tillbringar på jobbet?Anf. 128 Statsrådet ()replik:Fru talman! Maxtaxan i barnomsorgen är en av deabsolut viktigaste reformer vi har genomfört på sena-re tid just därför att den inte bara skapar en förbättradekonomi för barnfamiljerna, utan också för att denger möjligheter till att kunna disponera sin arbetstidpå ett helt annat sätt än tidigare.Inom barnomsorgen hade det utvecklats ett sy-stem med dagistaxor som var kraftigt tidsrelaterade.Taxorna var inte bara inkomstrelaterade utan ocksåtidsrelaterade. En kvart för sent eller en kvart förlänge innebar att avgiften åkte upp eller ned. Det varett otroligt stressmoment för de flesta barnfamiljer.Genom maxtaxan kom vi ifrån det. Det förbättra-de situationen för barnfamiljerna och skapade ettutrymme för barnfamiljerna att kunna disponera sinarbetstid på det sätt de tyckte var bäst. Det skapadetillsammans med föräldraförsäkringen ett stort ut-rymme för flexibilitet som gör att man kan anpassasin arbetstid utifrån de förhållanden man har i varjefamilj. Det var en reform som var positiv för bådebarnen och deras föräldrar.Anf. 129 () replik:Fru talman! Utgångspunkten även i statsrådets re-sonemang är att det är föräldrarnas situation som styrbarnens vardag och barnens tid på dagis. Min frågavar: Finns det ingen gräns för hur länge man kantillåta att barn är på dagis? När det finns begränsning-ar i arbetstid för vuxna är det då inte rimligt att manockså funderar över om det är bra för barn att vistaslängre tid på dagis än vad vi tillåter vuxna att vistaspå jobbet? Maxtaxan har förvisso inneburit storaförändringar och förbättringar för många. De störstaförbättringarna har de fått som tjänar bra och som hardet bra. Men frågan är: Har det blivit bättre för bar-nen?Anf. 130 Statsrådet ()replik:Fru talman! Jag hävdar bestämt att maxtaxan ibarnomsorgen har varit bra för barnen. Vi har kunnatskapa förutsättningar för att alla barn ska kunna varapå dagis. Det är inte ekonomin som ska vara avgö-rande för det som det har varit tidigare.Vi har gett rätten även till barn som har arbetslösaföräldrar att kunna vara på dagis. När människorblivit föräldralediga har de nu kunnat bevara möjlig-heten att ha barnen på dagis. Det har vi genomförtutifrån ett barnperspektiv just för att sätta barnet icentrum.Det är naturligtvis så att för långa vistelsetider pådagis kanske inte är det bästa. Men maxtaxan i barn-omsorgen har inte inneburit den utvecklingen. Detfinns många undersökningar som visar att det inte ärpå det sättet. Det är en del i den propaganda somfortfarande förs från en del borgerliga partier motmaxtaxan. Det som är intressant att notera är att det inte finns någon som är emot maxtaxan i barn-omsorgen.Slutligen när det gäller maxtaxan är det ändå så attvi har en avgiftsfri skola. Min förhoppning är att vi iframtiden också ska kunna ha en avgiftsfri förskola.Detta är ett steg på vägen. Det är en oerhört stor jäm-likhetsreform med barnen i centrum. Det är någontinghelt annat, , än att förespråka sådana sakersom att hemarbetet ska uppvärderas, som finns attläsa i reservation.I grunden handlar det om att vi har olika synsättnär det gäller hur vi ska kunna skapa en bra familje-politik som är till för alla barnfamiljer och alla barn.Genom den socialdemokratiska politiken skapar viförutsättningar för trygga och bra uppväxtvillkor föralla barn med en stor valfrihet också för alla föräldrar.Det gör man inte med den politik som kristdemokra-terna företräder.Anf. 131 () replik:Fru talman! Jag vill inleda med att säga att detkänns väldigt bra att vi har en barnminister och att vihar en så "barnslig" statsminister att han inrättar ensådan post. Det är väldigt positivt.Berit Andnor sade att hon hade varit på Stadsmis-sionen. Vi som inte var där såg kanske på TV-nyheterna . Det handlade om de 800 barn somär rotlösa och inte har något fast hem nere i Malmö.Vi kan se att det finns en klyvning. Det finns mångasom har det bra, men det finns också många som hardet riktigt bedrövligt. Jag ska inte uppehålla mig viddet.Däremot skulle jag vilja gå in lite grann på fråganatt få fler pappor att ta ett större ansvar i familjen. Dethar ryktats om att föräldraförsäkringen ska delas upprakt av och att föräldrarna inte ska kunna dela densinsemellan. Från vårt håll har vi förespråkat att manska se över hur man ska kunna arbeta med det som enstimulans.Genom ekonomiska styrmedel och på andra sättska man ge lite morötter så att människor tar till sigdessa viktiga frågor och försöker arbeta för jäm-ställdhet inom familjen. Det påverkar familjesituatio-nen, situationen på arbetsmarknaden och ävenohälsotalen längre fram.Jag skulle vilja höra lite grann hur tankarna går.Tänker man börja med att göra det på frivillig basismed ytterligare ekonomiska stimulanser, eller ska detrakt av vara en lagstiftning som säger att hälften gårtill mamman och hälften går till pappan? Hur serBerit Andnor på den frågan?Anf. 132 Statsrådet ()replik:Fru talman! Låt mig som en kommentar också tillAnnika Qarlssons tidigare inlägg säga att det jagtycker är centralt och viktigt är att se att alla barn intehar det riktigt bra. Hur skapar vi de bästa förutsätt-ningar för att alla barn verkligen ska kunna ha tryggaoch goda uppväxtvillkor? Där skiljer sig vår syn.Frågan är vilka effekter de olika insatserna harsom vi som förespråkar och jag.Efter att ha lyssnat till tidigareinlägg kan jag konstatera att de skattesänkningsför-slag som nu för fram med denna politikmest kan få den kända beteckningen Ebberöds bank.Någonstans ska detta ändå finansieras. På vilket sättskapar detta bättre uppväxtvillkor för de barn somAnnika Qarlsson säger sig värna om?Sedan till föräldraförsäkringen. Där har vi för av-sikt att återkomma med direktiv till en utredning föratt titta över föräldraförsäkringen ur ett genderpers-pektiv. Hur ska vi kunna skapa bättre förutsättningarför att få ett delat ansvar för barnen genom föräldra-försäkringen? Där vill jag återkomma.Vi har genom den utbyggnad av föräldraförsäk-ringen som vi genomfört - den ytterligare pappa- ochmammamånaden och det höjda taket som vi planerarfrån - skapat förbättrade möjligheter.Jag tror att det kanske krävs också en del andra insat-ser. Jag måste få lov att återkomma i den frågan.Anf. 133 () replik:Fru talman! Det tog upp först hand-lade lite grann om vårt skatteförslag. Jag skulle viljapåstå att vårt skatteförslag kanske främst vänder sigtill dem som inte har fått del av de resursförstärk-ningar som gått till barnfamiljerna de senaste åren.Fortfarande finns det självklart familjer och barnsom står helt utanför det sociala trygghetssystemet.De är inte hjälpta av skattesänkningar. Det är jag välmedveten om. Dem får vi inte lämna därhän. Detmåste till andra åtgärder för att finnas där för dem. Viska inte ta bort den generella välfärden.Jag ser ett stort problem om inte ni har sett de sig-naler som jag har fått hemma. Det finns grupper sominte har fått del av skattesänkningarna. Eftersom de äri procent märker man om man har låg inkomst knapptav om det blir skattesänkningar i procent.De resurser som har tillförts via maxtaxan harockså riktat sig till dem som har det gott ställt och hardet bra. Visst förbättras läget för hela gruppen. Mendet är en del som får det bra, och en del märker ingenförändring alls. Någonstans måste man ha fundering-ar på hur vi ska åtgärda detta. Hur ska vi nå ävendessa grupper?Anf. 134 Statsrådet ()replik:Fru talman! Just det, . Hur ska vigöra då? Jag hävdar bestämt att det inte är med skat-tesänkningar som vi når dit. Skattesänkningar skaalltid betalas. Det är alltid någon som får betala. Detär inga pengar som ramlar ned uppifrån, om nu Anni-ka Qarlsson trodde det, vilket jag inte tror att hon gör.Men det ska betalas.Min uppfattning är att det utrymmet inte finns.Det krävs tvärtom insatser för att förbättra situatio-nen. Det är djupt felaktigt att påstå att vi inte skulleha prioriterat barnfamiljerna . Det ärprecis tvärtom. Barnfamiljerna har stått främst när detgäller de förbättringar vi har genomfört under desenaste åren.Vi har höjt barnbidragen. Vi har byggt ut föräldra-försäkringen. Vi har höjt grundnivån i föräldraförsäk-ringen. Vi har infört maxtaxan i barnomsorgen. Dethar inneburit oerhört stora förbättringar för de flestabarnfamiljer, ja för alla barnfamiljer.Barnbidraget är på den högsta nivån någonsin.Det, , är att prioritera rätt och attprioritera rättvisa och jämlikhet.Anf. 135 i Tyre-sö (m):Fru talman! Debatten handlar om makt. Den handlar om makt över livet. Dethandlar om hur man ska få livet att gå ihop, att hinnamed och att kunna bry sig om andra. Det handlar omatt man som förälder ska kunna räcka till för sinaegna och också för grannens barn, att kunna räcka tillför jobbet och vännerna och att få vardagen att gåihop. Då handlar det om både tid ochpengar.Vi har diskuterat ohälsan. Den harväl sitt ursprung i många saker - i maktlöshet och iatt människor saknar arbete och pengar. Vi kan kon-statera att det finns en mängd orsaker, men att allde-les för många människor i mår dåligtoch att de antagligen inte känner att de har tillräckligmakt över sitt eget liv.Kan det ha något att göra med att i Sverigebetalar nästan alla åtminstone av tio iskatt? Sex arbetade timmar av tio jobbar man förnågon annan. Då blir det ibland svårt att få tiden atträcka till för annat. Det blir svårt att få pengarna atträcka till, och man upplever kanske att man inte hartillräckligt mycket makt över sitt liv. Det är andra,som statsrådet , som bestämmer hur man skaha det.Många blir beroende av bidrag för att de ska kun-na betala höga skatter. Många kan inte påverka ge-nom att arbeta mer, för välfärdssystemen i Sve-rige har rätt så höga trösklar.Välfärdssystemen har, som vi också har diskuterati dag, sina vita fläckar. Jag har funderat en hel delöver föräldraförsäkringen då jag har träffat mångastudenter som känner att den absolut inte är till fördem när de får barn. Det finns också många egenfö-retagare som upplever att det finns vita fläckar itryggheten, och utlandsarbetare som kommer hemoch märker att de här systemen inte var riktigt till fördem.Kan det vara så att det generella välfärdssystemsom talare efter talare har talat så gott om inte funge-rar så bra? Kan vi inte åtminstone från talarstolen fåställa oss den frågan? kan vi konstatera attinget annat land beskattar låg- och medelinkomstta-garna så hårt. Inget annat land tar av tiofrån ett sjukvårdsbiträde.Det är de med de lägsta inkomster-na som har svårast att kvalificera sig till systemen ochfå ut tillräckligt mycket från dem. Det är också mångaur de här grupperna som drabbas allra hårdast närtillväxten viker och när jobbtillfällena minskar pågrund av ett högt skattetryck.Nu, i det här betänkandet och framöver, diskuterashelt andra problem än att få tiden och livet att räckatill. Här handlar det om att höja ersättningsnivåernaför välavlönade pappor. Det finns pengar - så utställsdet i alla fall, fast det är lite osäkert just . Nästastora grej är att man ska höja taken. Det riktar sigverkligen till dem som kanske har lite bättre margi-naler än dem som så många har stått och ömmat förtidigare i dag.Många av de som skulle dra nytta av att detblir höjda tak är de personer som också har fått bingoi maxtaxelotteriet, där det finns en grupp som betalar- alla barnen. Barnen betalar med större barngrupperoch också en utarmad mångfald där det kanskebara blir de kommunala dagisen som kommer attfinnas kvar, med utbränd personal, jättestora barn-grupper och oftast längre dagar på dagis.Jag skulle vilja säga att de generella välfärdssy-stemen har en mycket dålig träffsäkerhet. Jag villockså drista mig att ifrågasätta jämställdhetsperspek-tivet. Vad får det för konsekvenser när man inte kanvälja själv? När vi skapar ett enda system till exempeli föräldraförsäkringen så är det få kvinnor som kansäga: Jag skulle vilja börja jobba igen efter åtta må-nader! Då får man nämligen inget dagis, eftersom deallra flesta - mamma eller pappa - förväntas varahemma till dess att barnet är . Mentänk om man är ensamstående och skulle vilja ha enlite annorlunda lösning!Vi borde se mer på detta som en kvinnofälla. Jagträffar många väninnor och kvinnor som upplever attden långa och generösa föräldraförsäkringen kan hamotsatt syfte, det vill säga att den konserverar dengamla strukturen. Här handlar det om att på något sättnu försöka tvinga hem papporna. Det är väl vällov-ligt, men jag skulle hellre se att man inte fattade så-dana beslut på politiska grunder utan att var och enkänner att man har ansvar för sina egna barn och harmöjlighet att alldeles själv avgöra hur man vill läggaupp det hela.Jag ser också problem med den styrning som vihar därför att det finns så lite kvar av alternativbarnomsorg. Hur ser det ut ? I , somjag själv har lång erfarenhet av, vet vi att dagmam-morna är utrotningshotade. De finns knappt längre.Många kunde gå till öppen förskola och kyrkis -många av dem som försökte pussla med tid och peng-ar för att kunna vara hemma lite och arbeta en del ochsamtidigt ändå ge sina barn en pedagogisk möjlighet.De möjligheterna rycks nu undan eftersom alla tving-as in i maxtaxereformens välsignelse och in i denkommunala barnomsorgen.Eftersom man har satt så låga ersättningsnivåeroch eftersom man inte får betala mer blir också kon-sekvenserna av detta att de kvinnor, män, företag,föräldrakooperativ och personalkooperativ som driverdagis säger att de kommer att ha svårt att klara att hakvar sina dagis. Det är dagis som har inneburit ettnyttigt och vettigt mångfaldsperspektiv. Men finnsinte de ekonomiska förutsättningarna. Då finns barade kommunala dagisen kvar, för de kan inte stänga.Och där mår många barn dåligt i dag.I dag är det bara de rika som har råd att skapa för-utsättningar för sin alldeles egna barnomsorg. Men vivet att många människor skulle vilja påverka mycketmer själva när det gäller hur de ska ta hand om sinabarn när de är små just för att få tiden och livet atträcka till.Det som slår mig när jag lyssnar på diskussionenär att allt blir politik. är jättekaxigt, förnu har man fått en kontaktdag till. Här ska vi sitta ochbestämma på politisk väg hur många kontaktdagar detska vara och hur mycket det ska vara av si och så ochhit och dit! Människor är olika. Familjer är olika.Varför kan vi inte ge människorna makten tillbaka?Det handlar om makten att bestämma själv, att be-hålla lite mer av sin egen inkomst och slippa bli såberoende av vad vi sitter och bestämmer i den härförsamlingen och i våra fullmäktigeförsamlingarruntomkring i landet.Jag skulle vilja säga att vi är snärjda i systemet,och det är därför jag vill ifrågasätta det generellavälfärdssystemet. Det klår människor på deras egnapengar, minskar människors handlingsutrymme ochstyr dem till ett visst beteende som jag tror är skadligtför ett civilt och växande samhälle i det långa loppet.Statsrådet ska ha ett kunskapsseminariumom den kris som vi nu ser inför julen för många män-niskor, inte minst ensamstående med barn. Kan detkanske vara så som LO-ekonomen i dagens ? har i fleradagar visat just på baksidan av den generella väl-färdspolitiken och den kris som råder i Sverige.Många har inte råd att betala sin egen julmat en gång.Kan det vara så som säger, nämligenatt makten är koncentrerad till medelklassen ochatt medelklassen inte bryr sig om de fattiga? I ställetför att se orsakerna ser man bara till antalet bidrags-beroende. Det kanske är så.Jag skulle i alla fall kunna hävda att de reformersom har införts inte har riktats till deensamstående lågavlönade kvinnor som figurerar iAftonbladet . Det är kvinnorsom inte har råd att fira jul. Om hadefrågat dem så tror jag att hon hade fått veta att mångaav dem tvingas att betala sin inkomstskatt. Det är vältur det, men det är ett stort misslyckande försocialdemokratisk bidragspolitik.Om tar detta på allvar så tycker jagatt hon och jag skulle ha ett eget kunskapsseminari-um. Det första som jag skulle vilja få henne att ac-ceptera är det självklart enkla: Människor som betalarskatt ska inte behöva bidrag och de som får bidragska inte tvingas betala skatt.Jag nämnde inte inledningsvis dådet bar mig emot. när han sitter här kan jag dockinte låta bli att säga att det är roligt att höra honomprata om skatt efter bärkraft. Det är precis det vi mo-derater föreslår. Vi vill för barnfamiljer införa ettextra grundavdrag med per barn per år2003 och . Det skulle betydaett antal hundralappar per barn i varje barnfamilj, somdå skulle växla bidragsberoende mot att i stället fåbehålla mer pengar av sin egen inkomst. Detta är justatt betala skatt efter bärkraft.Vi vill också införa en barnomsorgspeng så attmänniskor ska kunna välja sin egen barnomsorg, varesig man kan betraktas som höginkomsttagare ellerlåginkomsttagare.För oss handlar detta om att ge makten över livettillbaka till människorna. Vi vill få människor i Sve-rige att må bättre. Jag beundrar föräldrar i Sverige.Jag tycker att det är fantastiskt att se deras engage-mang och deras ambitioner för sina barn. Men jagförstår också att många sliter ut sig för att få jobb,familj och fritid att hänga ihop.Och det är klart: Om man jobbar avtio åt någon annan, om man avstår av tio,blir det svårt att få det att hänga ihop, detta särskiltsom man har väldigt dålig valfrihet i de generellasystemen.Jag har lyssnat på både och fruKarlstedt, som heller inte verkar vilja erkänna pro-blemen. Jag säger bara maxtaxereformen, där vi tyd-ligen har två helt olika verklighetsbilder. Jag sägerockså de vita fläckarna i föräldraförsäkringen, sominte har berörts. Och det är väl så: Är man socialde-mokratisk politiker vet man bäst själv. Men det jagmärker är att ni framför allt drivs av att försvara eraegna system. Ni sätter systemen före människornaoch barnen.Anf. 136 () replik:Fru talman! Det är intressant att lyssna på GunillaCarlsson. Man hade kunnat tänka sig att denna attackpå den generella välfärden i grunden berodde på attmoderater aldrig har begripit själva tankegången. Jagtror dock att det är precis tvärtom. Jag tror att dengenerella välfärden, där det skapas klassalliansermellan det som kan kallas medelklassen och arbetar-klassen vilka innebär att man har ett gemensamt in-tresse av att upprätthålla en rättvis fördelning av sam-hällets resurser, är just det som ochhennes parti har för avsikt att attackera.Ett samhällssystem där man påstår sig öppna förvalfrihet men i själva verket öppnar för ökade klass-klyftor - rejäla skattesänkningar i procent ger ju merpengar till dem som redan tjänar mycket och mindretill dem som inget arbete har eller har låga inkomster- är ju det system som på punkt efterpunkt, på utgiftsområde efter utgiftsområde, faktisktförespråkar. Det är därför skattesänkningarna påtiotals miljarder ska genomföras. Det är därför denytterligare karensdagen ska läggas till för att sättapress på dem som är hemma och lata och barapåstår sig vara sjuka.