prot · GQ0930 · 2002-12-05 00:00:00 — Hur många män-niskor anser inte att det är svårt att ge sig in i relatio-nen mellan föräldrar och barn?Historiskt är det faktiskt inte så länge sedan somdet var tillåtet att slå sina barn. I stora delar av värl-den är det fortfarande tillåtet att slå sina barn.Det är inte så länge sedan som våld mot kvinnorbörjade falla under allmänt åtal. såg mandet som ett familjebråk.Det har varit en lång process som fortfarande på-går att i hela samhället se alla människor som likvär-diga.Även om vi anser att domstolarna ska vara heltbefriade från alla fördomar och den historiska beting-elsen ser vi tyvärr att detta även präglar våra dom-stolar.Det är därför, herr talman, som det är så oerhörtviktigt att vi som lagstiftare lyfter frambarns utsatta situation.I utredningen om barnmisshandel var alla eniga.Vi såg alla just den problematik som lyfts fram idebatten . Det är just därför vi har kunnat varaeniga om att faktiskt förändra i lagstiftningen.Detsamma gäller . Där harman också sett kvinnors utsatthet och man har sett attstraffbedömningen när det gäller sexualiserat våldmot kvinnor inte heller har legat rätt i straffskalanjämfört med andra områden.Herr talman! Det är oändligt viktigt att inte baradiskutera straffrågan. I har vi fått fler och flerlångtidsdömda. Utvecklingen har inte gått mot milda-re och mildare straff. Vi har tvärtom en utvecklingmed fler och fler långtidsdömda där straffen somdöms ut blir allt längre. Det är viktigt att lyfta fram.Vi i tror inte att vi löser frågan omvåldet i samhället och våld mot barn och kvinnor medatt införa längre straff.Runt omkring i världen ser vi att i de länder därman har valt den vägen har man inte lyckats minskavåldet i samhället, våldet mot barnen och kvinnorna.Herr talman! Det är lätt att inför den allmännaopinionen och upprördheten när de mest brutala då-den visas upp i TV och tidningar genast svara med attvi ska lösa problemet. Vi ska skärpa straffen. Vi skalåsa in monstren som gör detta.Men vi vet att den vägen inte leder framåt.Vi måste kunna se och faktiskt också våga lyftafram i debatten att den förälder som misshandlar sinabarn ofta själv blev svårt misshandlad som barn. Vimåste se det sociala arvet. Vi måste våga diskutera desvåra sakerna.Herr talman! Jag önskar att vi gemensamt kanfortsätta kampen för barnens rättigheter, för kvinnorsrättigheter, för ett samhälle där vi kan minska våldetoch för ett samhälle där vi vågar ha en helhetssyn ochinte tror att längre straff är den enkla lösning somskulle ge oss ett finare samhälle.Anf. 7 ():Herr talman! Jag vill börja med att säga att jagtycker att det är bra att vi har denna debatt om svenskpåföljdspraxis.Vi har hört mycket om de låga straff som döms utvid grova misshandelsfall och brott mot barn, och jaginstämmer verkligen i denna kritik. Det är inte rimligtatt enbart den undre halvan av straffskalan används.Det finns också andra brott där jag och Center-partiet anser att det regelmässigt döms ut för lågastraff. Jag tänker framför allt uppehålla mig kringvåldtäkter.Debatten här i kammaren ska hållas på en generellnivå, men jag vill exemplifiera med ett bestämt rätts-fall.Den 20 september följde en 13-årig flicka medtre män, 17, , i en bil i . Ibilen försökte 18-åringen ge sig på flickan och sadeatt han ville ha sex med henne, men hon avvisadehonom bestämt.De körde ut till , en bit utanförstaden. Där våldtog 18-åringen flickan. När han ansågsig färdig med våldtäkten höll han strypgrepp påflickan medan 17-åringen gång på gång högg hennemed en skruvmejsel.Trots sina skador lyckades flickan ta sig till enkonferensanläggning inte långt därifrån där hon kun-de få hjälp.Hon överlevde, men fick svåra skador både fy-siskt och psykiskt.För två veckor sedan dömdes de båda männen iYstads tingsrätt; 17-åringen för mordförsök och 18-åringen för våldtäkt.Vad blev då domarna för de båda männen? Vi vetatt straffskalan för våldtäkt är två till , och förförsök till mord kan fängelse eller på livstidutdömas.Herr talman! 18-åringen dömdes till och tvåmånaders fängelse. 17-åringen dömdes till två årssluten ungdomsvård.Medan flickan kommer att lida - för-modligen hela livet - kan hennes våldtäktsman varaute i september nästa år.Något är allvarligt fel i svensk påföljdspraxis.Även om männen är unga, vilket givetvis ska be-aktas vid straffbedömningen, kan det inte vara lag-stiftarens mening att en myndig man som våldtar en13-årig flicka ska kunna vara fri efter bara tio måna-der.Detta är ett fall, men det finns tyvärr många fler.Det är en mycket oroväckande trend att brottenblir grövre och grövre. Respekten för andras liv ochegendom har minskat bland framför allt - vill jagpåstå - pojkar och yngre män. Vi är folkval-da, och vi måste med skarp tydlighet markera att viinte kan acceptera denna utveckling.En 18-åring är myndig och kan och ska ta fullt an-svar för sina handlingar. Att utsätta en 13-årig flickaför denna våldtäkt, denna kränkning och det psykiskalidande som hon tvingats leva med ska bestraffas, ochdet ska bestraffas hårt. och två månaders fäng-else är inte ett straff som står i proportion till det brottsom begåtts.Anf. 8 TALMANNEN:Jag får avbryta detta inlägg. Kammaren äger ickeöverlägga om hur domstol tillämpar lagstiftning. Ensak är att läsa upp en dom som har fallit, men kam-maren äger icke överlägga om hur domstolen hardömt eller bedöma domstolens dom.Anf. 9 ():Herr talman! Jag ber om ursäkt för detta och gåröver till det generella. Jag är fullt medveten om attdomstolarna är och ska vara självständiga, men jagville ändå exemplifiera med detta rättsfall.Jag anser att de allra flesta straffskalorna i brotts-balken är tämligen väl avvägda, även om det säkertkan finnas anledning till justering av framför alltminimistraffen för sexualbrott och narkotikabrott.Problemet är, som sagt, att straffskalorna inte an-vänds fullt ut.Det finns våldtagna kvinnor som kallar våld-täktsrättegången för den andra våldtäkten. Det finnsdomare, nämndemän och försvarsadvokater - somoftast är män - som utsätter den våldtagna kvinnanför påfrestningar som inte är värdiga det svenskarättsväsendet. Jag tycker att det finns all anledning förjustitieministern och regeringen att ta etthelhetsgrepp för att förbättra de våldtagna kvinnornassituation. En förbättring skulle kunna vara att våld-täktsmännen verkligen får straff som står i proportiontill de brott som de begått.Anf. 10 ():Herr talman! Mina koncept blev lite rubbade efterJohan inlägg, men jag ska försöka återhämtamig så fort jag kan.Jag vill meddela att jag delar upp-fattning att hårdare straff inte är den verksamma vä-gen för att minska våldsbrotten. Det handlar väldigtofta om störda människor, och det handlar ocksåväldigt ofta om att kriminalvården och samhälletmåste ta sitt ansvar för att återföra människor till ettbättre tänkande.En del värderingar i samhället i dess helhet harblivit förändrade. Jag funderar här lite grann över denvåldsglorifiering som finns bland ungdomar. De harfått ett helt annat beteende. Våld har på något sättaccepterats i samhället. Jag tycker att det är skräm-mande att man vill se våld som en lösning på ett pro-blem. Jag ser högre straffskalor och längre inlåsningav människor som samhällets våld tillbaka mot de härmänniskorna. Jag tror att vi måste understryka attsamhället har ett ansvar för att människor återförs tillett bättre leverne och att de kommer undan från detkriminella.Jag vet att detta inte är möjligt i en del fall, därkalla och cyniska människor helt medvetet kalkylerarmed risken och priset för att begå ett brott, ofta avekonomisk karaktär. För dem kan ett långvarigt fäng-elsestraff säkert vara verksamt, men för människorsom är i affekt och som genom barndomsupplevelserhar fått en felaktig värdegrund för att handskas medsina problem gäller det att samhället går in med envård som kan återföra dem dit.När jag nåddes av beskedet om den här debatteninsåg jag att det var ett känsligt ämne. Jag vill ta ettlite mer generellt grepp på detta och tala lite grannom allmänhetens rättsmedvetenhet. Vi har i vårt sam-hälle ett rättsmedvetande där människor reagerar påatt det i en del fall utdöms alldeles på tok för lågastraff. I en del fall obstruerar människor mot samhäl-lets beslut.Jag tänker bland annat på de ungdomar som i dagstår utanför en salvadoransk familjs bostad i ung flicka sade där med sina diffusa begrepp an-gående myndigheter, ordningsmakt och domstolar iallmänhet: "De ha int hjärt. De ha e isklump." Påvanlig svenska betyder det: De har inget hjärta. Dehar en isklump. Det här visar på en ung människasengagemang och medkänsla.Givetvis ska rättssamhällets regler upprätthållas.Vi har också en del andra sådana här fall som harstört. Lindomefallet väckte en stor upprördhet, mendet har lett till åtgärder. Vi har också den allmännauppfattningen från olika grupper om händelserna iGöteborg med de hårda straffen mot demonstranternaoch, som många ser det, det generösa handhavandetav det som man hävdat vara polisens misstag. Detföranledde senast en debatt i går.Det här gäller olika grupper i samhället, men detär handskandet med detta som ger legitimitet för vårahandlingar och som skapar ett rättsmedvetande.Till detta kommer övergrepp mot människor somhar en mycket svag ställning. Det kan gälla barn, menjag vill inte prata bara om barn. Jag vill tala om allamänniskor som kan betraktas som svagare i någotavseende. Det kan handla om människor i en vårdsi-tuation. Det kan också röra sig om en pojke somkanske är relativt stor och stark men som står ensammot tio andra. Jag skulle vilja betrakta den pojkensom en svagare part.Jag skulle väldigt gärna vilja att vi förde in någotav det begreppet i vår lagstiftning och att man än merän understryker att våld mot utsatta grupper,mot människor i beroendeställning eller, som jagnämnde, mot svagare part bör bedömas som grovt.Detta har också en kommitté nu kommit fram till närdet gäller våld mot barn.Vad gäller en del andra brott instämmer jag helt iBeatrice Asks önskemål om en starkare tillämpningav straffsatserna i brottsskalan. Jag syftar på miljö-brotten. Det upprör väldigt många människor att enoljetanker kan förorena miltals av stränder och förstö-ra den biologiska mångfalden i vissa områden därföratt det kan vara ekonomiskt lönsamt att släppa ut olja.Detsamma gäller de låga straffsatserna för ekonomis-ka brott.Jag har ingen särskild fråga, men jag är tacksamför att den här debatten har kommit i gång, och jaghoppas att vi längre fram kan arbeta vidare med attskydda de svagare parterna i samhället.Anf. 11 Justitieminister ():Herr talman! Det är alldeles riktigt, , att vi aldrig kan bry oss för mycket om barn.Jag tror att vi alla delar den uppfattningen. Men denhär debatten kräver trots allt vissa korrigeringar.Låt mig först medge att vi har låga straff i Sverigetill exempel jämfört med , men vi har inte sär-skilt låga straff i jämfört med till exempelandra EU-länder. Det är en myt som harfunnits och som jag hoppas att nu inteska försöka odla på det kriminalpolitiska området,helt enkelt därför att den inte är sann.Låt mig också tala om siffrorna när det gäller grovmisshandel. Det begås ungefär 600 sådana , ochi av fallen döms det till frihetsberövande. Attsiffran inte är högre, , beror sannoliktpå att detta i mångt och mycket är ett ungdomsbrott.Det handlar om 15-16-åringar, och då dömer manofta till andra påföljder. Det tycker jag är bra.Möjligtvis missuppfattade jag ,men jag tyckte hon sade att det skulle vara lägre straffför misshandel av barn än av vuxna. Oavsett hur jagska uppfatta det är i alla fall praxis att det ska dömashårdare när det gäller våld mot barn. Vi vill under-stryka det med den precisering som vi nu är enigaom.Vad kan vi då göra i denna församling? Ja, vi ärlagstiftare. Vi sätter gränser, och domstolen sätterpraxis. Det är detta som är grunden för rättsstaten.Men självklart kan vi också påverka praxis, och detkan vi göra i olika riktningar. Vi kan göra det i rikt-ning mot strafflindring när det gäller kraftiga provo-kationer. Om ens barn har farit illa och man därförger sig på en annan person kan det bli strafflindringpå grund av den kraftiga provokationen. Det kanockså vara straffskärpning, såsom det är när detär fråga om särskild hänsynslöshet, särskilt utsattaoch just det vi nu vill precisera, nämligen barn i dessautsatta positioner.Detta är ingen brandkårsutryckning, här påbörjade regeringen , just för att under-stryka allvaret. Det har ingenting med den här debat-ten att göra.Jag kan nästan ana en viss besvikelse på vissa hållöver att vi är så eniga. Tvärtom är det väl positivt attvi är eniga i den här frågan. Det ska vi väl i ställetmarkera. Det är så många frågor vi har olika uppfatt-ningar om. Vi är inte för någon allmän straffhöjning.Men här tycker vi likadant i alla partier. Se det somnågot positivt! Detta är precis vad utsatta barn behö-ver, inte något politiskt partikäbbel - särskilt som vitidigare har varit överens.Slutligen tycker jag att det är bra att talmannengriper in. Vi måste respektera självständiga domsto-lar. Även jag som justitieminister har naturligtvissynpunkter och kan tycka att domstolar dömer på ettannorlunda sätt än vad jag kanske skulle göra rentgenerellt. Men vi kan ju inte ha ett system där vi harsjälvständiga domstolar så länge de dömer på det sättsom vi själva tycker. Döm som ni vill, men bara sålänge ni dömer som vi vill - vad har vi då skapat försystem? Då har vi skapat ett slags kvasisjälvständig-het. Det ska vi inte ha. Domstolar dömer, och de somstår till ansvar för hur det har dömts är bara de berör-da personerna i det aktuella målet - åklagare ochdomare. Det är vi som ska se till att lagstiftningen bärframåt för att kunna ge utrymme åt domstolarnassjälvständighet och sättande av rättspraxis.Anf. 12 (m):Herr talman! Det är väldigt intressant att de sombekymrar sig över denna debatt visavi domstolarnasintegritet är de som själva håller sig till baradet som rör den senaste mediedebatten. Vi moderater,som har begärt diskussionen, har ett bredare perspek-tiv. Vi vet att det inte är domstolarna som stiftar lag.Det gör ju vi i kammaren, och fungerar det inte somvi vill måste vi ta ansvar för det.Jag vill inte sprida myter om svenska regler, justi-tieministern. Men om man gör EU-jämförelser ochsäger att svenska straff är förhållandevis tuffa tror jagatt man tittar på straffskalan och inte på det faktiskautfallet. I vart fall har vi en trend som visar attdet utmäts låga straff, och frågan är om vi tycker attdet är rimligt. Justitieministern står här som försvars-advokat för det rådande läget i stället för att ha litevidgade vyer och kanske ett framtidsperspektiv: Ärdetta bra? Det tycker inte vi moderater.Debatten visar att det finns ett stort engagemangför ingripande och agerande mot barnmisshandel. Detär väldigt bra. Jag påpekade inledningsvis att vi tilloch med hade velat göra mer från moderat sida, ochjag ser fram emot förslag från regeringen. Men jagvill också säga apropå den diskussion som har förtsatt förebyggande insatser inte ersätter den reaktionsom måste komma när misshandeln ska lagföras. Jagtycker att det krävs att hela straffskalan kommer tillanvändning.Jag tycker också att tog fram nå-gonting viktigt, nämligen alla människors lika värde.Det har pratats mycket om barnen här, och jag ärsjälv oerhört engagerad i det. Men nedslagna åldring-ar, eller varför inte en tonåring på väg hem till mam-ma på småtimmarna som blir nedslagen och miss-handlad, är också offer för oerhört allvarliga brottsom vi inte får acceptera. Min fråga till justitieminis-tern är fortfarande: Är det rimligt, och tycker Social-demokraterna att det är bra, att vi generellt får såkorta och milda straff för de grova våldsbrott som viser ?Vi moderater anser att hela påföljdssystemetmåste ses över, både för att brott och straff ska stå irimlig proportion till varandra och för att åstadkom-ma bättre resultat, som jag sade inledningsvis. Det ärdags att flytta fokus när det gäller rättsskipningen såatt vi mer ser på dem som har utsatts för brott och detmedborgarna kräver när det gäller skyddet för densom vill leva och lever ett hederligt liv. Den som harblivit utsatt för våld eller misshandel är kränkt och fårofta smärtsamt bära med sig erfarenheten i många år.Påföljderna måste fungera som en upprättelse och ensymbol för att samhället står på hans eller hennessida. Den breda allmänheten måste känna att samhäl-lets insatser för lag och rätt fungerar och ger trygghet.Så är det inte i dag.När det gäller gärningsmännen tycker jag ochModeraterna att insatserna och omsorgen framför alltska fokusera på ingripande tidigt mot våld och brottså att man inte fortsätter i karriären. Däremot anservi, och står för det, att fängelsestraff behövs och attsådana om de har bra verksamhet är viktiga för enhuman kriminalpolitik, något som vi anser att Sverigeska ha också . Ser vi oss omkring i värl-den, och det gör vi ju, är det uppenbart att alternati-ven till påföljder för verkligt grova brott ofta är väl-digt inhumana och ociviliserade.Jag är rädd för att ni som ifrågasätter fängelse-straff över huvud taget eller underminerar att de an-vänds på ett vettigt sätt skapar utrymme inte bara förkritik och mediestormar utan för rena pöbelfasoner.Det är viktigt att värna rättssamhället och rättsstaten,och då måste vi använda konkreta verktyg och se tillatt våra intentioner med lagstiftningen kommer tilluttryck i praktiken. Det ansvaret är justitieministernsoch vårt i kammaren. Vi har en hel del att göra för atträtta till brister.Anf. 13 ():Herr talman! Det här är en spännande debatt påmånga sätt. Jag vill understryka att det i fråga om detproblem vi diskuterar med våld mot både barnoch gamla, mot alla för den delen, finns ett enormtmörkertal. Avgörande för att människor ska känna sigupprättade och mindre förorättade och visas den re-spekt de förtjänar är att vi har en hög kvalitet i po-lisväsende, åklagare, domstolar och kriminalvård. Härkänner jag att i mycket lovar runt,men jag tycker att regeringen håller ganska tunt. NärRiksåklagaren till exempel går in och granskar ettantal nedlagda fall när det gäller sexuella övergreppmot barn finner han att måste tas upp igen raktav därför att man inte har gjort tillräckligt. Var ärrättserkännandet och respekten för de barn som varitutsatta i de fallen? Här handlar det om hur regeringenbehandlar de rättsvårdande myndigheterna, inte minsti budgethänseende men också i fråga om klara direk-tiv och ledning vad gäller prioritet. Ministerstyre är viemot, men att man leder de rättsvårdande myndighe-terna på riktiga prioriteringar ska vi faktiskt under-stryka.Jag vill också lyfta fram vad vi vet om sambandetmellan våld mot barn och olika förutsättningar. Vi vetgenom olika undersökningar att det starkaste sam-bandet finns mellan familjeekonomin, fattigdomen ifamiljer, och våld mot barn. Därför måste vi lägganed kraft på att bryta den fattigdom som finns hosbarn - ekonomiskt, socialt och mentalt - i deras fa-miljer. Då måste vi, precis som i andra debatter här ikammaren, gå in och prata om skolan, om integratio-nen, om diskrimineringen och om arbetsmarknadspo-litiken för att få ett land där barn växer upp i hyggligamiljöer.Avslutningsvis, herr talman, är jag lite orolig föratt vi snart kommer att mista vår förmåga att isolerareptilhjärnan när det gäller att alltid ropa på hårdaretag. Vi vet ju att det är mycket annat som spelar roll.Anf. 14 ():Herr talman! Den här debatten har ju handlat omsvensk rättspraxis. Det jag försökte förtydliga i mittanförande var att det är viktigt att straffskalan utnytt-jas så att straffet står i proportion till brottet och dess-utom är förenligt med det allmänna rättsmedvetandet.Thomas säger att vi lägger oss i vaddomstolarna gör när de fäller domar som vi inte gil-lar. svarar han inte på min fråga om hantycker att det är rätta proportioner i tillämpningen, tillexempel att straffskalan används tillräckligt när det ärbrott utförda mot barn jämfört med brott mot vuxna.Om gapet är för stort mellan det allmänna rättsmed-vetandet och tillämpningen och folk börjar ageramåste också vi våga fundera om det är rätt proportio-ner.Avslutningsvis vill jag citera ochSusanne Askelöf, som i sitt bokslut med barn-konventionen säger så här: "harhaft flera positiva effekter inom lagstiftning och pådet organisatoriska och institutionella planet. Men närdet gäller barns konkreta vardag har konventioneninte inneburit någon större förändring. "talar om den sociala miljön,fler skolkuratorer, skolsköterskor och så vidare. Dåhar ju och regeringen en lysandechans att se till att får genomslag iSveriges land, så att våra barn kan känna sig tryggaoch veta att rättsstaten står på deras sida.Jag önskar att den här debatten ska få fortsätta närvi går vidare med våra ärenden i justitieutskottet, omvikten av att se till att barn och utsatta människor,oavsett om det är män eller kvinnor, unga eller gamla,ska veta att lagstiftningen är så inrättad att den står påbrottsoffrets sida.Anf. 15 ():Herr talman! När man lyssnar på den här debatten,framför allt på , får man en känsla av attvåldet ökar i samhället när det talas om statistiken föranmälda våldsbrott. Det finns också en annan aspektpå statistiken och siffrorna som jag tycker att det äroerhört viktigt att lyfta upp.De ökade anmälningarna visar också att acceptan-sen för att våld används ständigt minskar i samhället.Acceptansen för att män slår sina kvinnor minskar isamhället. Vi vet att det fortfa-rande finns ett stort mörkertal. När det gäller barn vetvi att det finns ett stort mörkertal, där barn miss-handlas men där det inte anmäls.Vänsterpartiets förhoppning är att vi ska kunnaskapa ett rättsväsende där det anmäls varje gång enkvinna eller ett barn blir utsatt för våld. Då skulle vifå en statistik och en stigning i kurvorna över hurvåldet utvecklas i samhället som såg katastrofal ut.Men det vore ett tecken på en lyckad politik, därmänniskor inte längre accepterar att våld används vidnågot tillfälle, utan allting ska anmälas.Då är det viktigt att vi politiker inte ställer oss ochskriker: Titta vilken katastrof! Titta hur brottsutveck-lingen ser ut! Vi måste ha hårdare och hårdare straff!Om vi ställer brottsoffrens upprättelse i förhållan-de till hur långa straff vi mäter ut riskerar vi att skapaett väldigt hårt samhälle. Brottsoffer ska få sin upp-rättelse, men det ska inte kopplas till att vi ska låsa inmänniskor på väldigt . Samhället kan både tahand om brottsoffer och se till att brottslingar ocksåfår en möjlighet till ett bra liv.Anf. 16 ():Herr talman! Brott mot barn ska bedömas som enförsvårande omständighet. Det tycks vi vara heltöverens om. Jag skulle också vilja att det skrivs in ilagen att upprepande av likartade brott ska bedömassom en försvårande omständighet.Sveriges riksdag är vald att representera Sverigesmedborgare. Det jag hör när jag är ute och lyssnaroch diskuterar med människor runtom i vårt land ärdetta: Hur kan så låga straff dömas ut? Jag hållermed.Samtidigt måste det poängteras att straffen inteenbart får vara en förvaring. Kriminalvårdens pro-gramverksamhet måste effektiviseras och förbättras.Vi anser inte att regeringens budget för kriminalvår-den ger utrymme för detta, men till detta återkommervi säkert i budgetdebatten om någon vecka.Domstolarna är och ska vara självständiga - detvill jag absolut hålla med om. Men som människa ochfolkvald har jag en åsikt som jag vill uttrycka, och jagär övertygad om att de som har valt mig tycker att detär rätt att jag uttrycker min åsikt. Jag kan inte stillati-gande acceptera när jag ser saker som jag tycker ärfel.Herr talman! Jag lovar att jag ska försöka dra lär-dom av mitt misstag och ta det något lugnare i nästadebatt.Anf. 17 ():Herr talman! Den här debatten handlar om på-följdspraxis. Alla omfattas inte riktigt av det, mendessvärre omfattas alla mer eller mindre av våldet.Jag tar då chansen.Den lagstiftning vi sysslar med är till för att värnarättssamhället - javisst. Den är till för att skyddamänniskor. Vi vill skapa ett tryggt samhälle för allamänniskor.