prot · GP09105 · 2002-05-14 00:00:00 — Att bekämpa denna typ av brottslighetär ett prioriterat område för regeringen.Enligt vår uppfattning måste kampen mot våld motkvinnor och barn bedrivas utifrån ett helhetsperspek-tiv och på bred front. Detta var också utgångspunktenför den s.k. kvinnofridsreformen som regeringen sattei gång 1998. För att komma till rätta med problemetbehöver vi alltså arbeta vidare med åtgärder inommånga olika områden.Cecilia tar upp frågan om påföljdsva-let vid misshandel och påstår att Högsta domstolenhar utvecklat en praxis som innebär "att tingsrätternaska döma mildare när det gäller misshandel riktadmot barn eller kvinna än mot annan person". Honpåstår vidare att detta inneburit att det i allt störreutsträckning döms till villkorlig dom med samhäll-stjänst för sådan brottslighet som enligt lagstiftningenska medföra fängelse.Jag kan naturligtvis inte uttala mig om enskildadomar, men vill bestämt påstå att av Högsta domstolens praxis är felaktig.Högsta domstolen har i ett flertal rättsfall uttalatatt utgångspunkten vid valet av påföljd för misshan-del som inte är ringa är att sådan brottslighet medförfängelse. Den har vidare slagit fast att det inte ärmeningen att villkorlig dom med samhällstjänst mereller mindre generellt ska ersätta fängelse i de fall dåförutsättningarna för villkorlig dom i övrigt förelig-ger. Dessutom har domstolen uttalat att det bl.a. vidmisshandel som riktat sig mot en till gärningsmannennärstående kvinna normalt får anses finnas ett mindreutrymme att döma till en icke frihetsberövande på-följd än vad som annars är fallet.Min generella bild är att Högsta domstolens praxisligger väl i linje med de riktlinjer för påföljdsvaletsom lämnas i förarbetena till påföljdsreformen 1999.Eftersom det nu gått den nya på-följden infördes har regeringen för sedan gettBrottsförebyggande rådet (BRÅ) i uppdrag att utvär-dera påföljden. Resultatet är avsett att presenteras islutet av året.Min avsikt är att med utgångspunkt från bl.a. re-sultaten av BRÅ:s utvärdering inleda en övergripandeöversyn av påföljdssystemet. Jag vill inte nu föregriparesultatet av det arbetet. Jag tycker dock allmänt settatt det är viktigt att vi behåller och utvecklar alterna-tiven till de kortare fängelsestraffen. De negativaverkningarna av fängelse är välkända. ärdet givetvis viktigt att säkerställa att de alternativapåföljderna har sådant innehåll att de utgör en till-räcklig reaktion på den brottsliga gärningen.Arbetet med att motverka våld mot barn ochkvinnor måste emellertid fortgå i ett betydligt bredareperspektiv än enbart utifrån valet mellan olika påfölj-der. När det gäller det arbete som just nu pågår inomRegeringskansliet vill jag särskilt nämna departe-mentspromemorian Ytterligare åtgärder för att mot-verka våld i nära relationer (Ds 2001:73). I prome-morian, som bereds inom Justitiede-partementet, föreslås bl.a. utökade möjligheter attmeddela en person besöksförbud. Ett annat viktigtarbete värt att påminna om är regeringens propositionStraffansvaret för människohandel (prop.2001/02:124), som överlämnades till . Denna utgör ett första steg för att åstadkomma ettbättre skydd mot exploatering av främst kvinnor ochbarn.Nationellt råd för kvinnofrid inrättades av rege-ringen . Rådet har uppmärksammat en radolika områden när det gäller våld mot kvinnor såsomvåld mot kvinnor med funktionshinder, våld motäldre kvinnor, våld mot kvinnor med invandrarbak-grund, våld inom homosexuella relationer samt vill-koren för kvinnojourernas verksamhet. Rådets syfteär att utgöra ett rådgivande organ för frågor som rörvåld mot kvinnor. Det ska också vara ett forum därregeringen kan utbyta erfarenheter och idéer medföreträdare för organisationer och forskare som ärengagerade i frågor som rör våld mot kvinnor.Jag kan försäkra att regering-en är beredd att vidta alla de åtgärder som kan behö-vas för att förbättra skyddet för kvinnor och barn motatt utsättas för våldsbrott.Anf. 96 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för sva-ret, även om det bara delvis berörde ämnet jag tagitupp. Jag är helt enig med justitieministern om att detbehövs åtgärder på många områden för att komma tillrätta med samhällsproblemet misshandel, som justi-tieministern talade om. Men misshandel är ett allvar-ligt brott. Det gäller att man är väldigt noga med varjeåtgärd för att helheten ska bli bra.Jag dristar mig att använda en liknelse för att ska-pa förståelse för dagens fråga. Om justitieministernskulle baka en sockerkaka spelar det ingen roll hurbra äggen, sockret, mjölet och bakpulvret är om inteugnen har rätt temperatur. Det blir ingen god sock-erkaka om temperaturen är för hög eller för låg.Samma sak gäller i denna fråga. Tar inte staten sittansvar för våldsmonopolet och rättsskipningen urhol-kas rättssystemet. Strafftillämpningen är en fråga somär mycket viktig för hela rättssystemet och för tilltrontill det samma. Vi folkvalda i riksdag är härför att stifta lag. Det är bara vi som kan och får ändralagar som inte efterlevs utifrån de intentioner lagstif-taren gett. Det är ett stort ansvar, och det tycker jagatt vi ska leva upp till.Svaret från justitieministern är för mig någotsvårtolkat, och jag får en oroskänsla i maggropen. Åena sidan säger justitieministern att jag har helt fel imin kritik av rådande praxis. Å andra sidan vill hankanske senare initiera en översyn avpåföljdssystemet. Detta går inte ihop för mig.Vi har en granska bra lagstiftning mot våldsbrott . Det som gör mig arg är att den inte tillämpas.Det gör mig arg som förtroendevald och som med-borgare. Våldsbrott ska bestraffas hårt. Det är mycketviktigt att staten ger en stark signal om att ett sådantbeteende inte accepteras. Det är viktigt för alla in-blandade - för brottsoffret och de anhöriga tillbrottsoffret, för den som begår brottet och för tilltrontill hela rättssystemet.För brottsoffret, som justitieministern inte nämntett enda ord om i sitt svar, är det viktigt därför attstraffet ger upprättelse och är en del i läkningen efterden kränkning och den behandling man utsatts för.För brottslingen är det viktigt därför att han - det äroftast en han - får en stark reaktion på det våld hanutsatt en annan människa för och får veta att det inteaccepteras. Strafflängden kan också avgöra omvåldsmannen med hjälp av behandling kan kommatill insikt om att han har gjort fel och inte göra om detigen.Om inte staten utnyttjar sin skyldighet att döma ivåldsbrott riskeras tilltron till hela rättssamhället.Människor kan ta lagen i egna händer och självautdela rättmätiga straff eller anlita entreprenörer påområdet. Detta är också väldigt oroande.BRÅ gjorde en sammanställning överstrafftillämpningen när det gäller grov misshandeloch konstaterade att man inte använder hela straff-skalan. Jag skulle vilja veta om justitieministern anseratt man tillämpar straffskalorna på rätt sätt inomdomstolsväsendet. Det är det min fråga gäller.Anf. 97 Justitieminister ():Herr talman! Det är domstolarna som avgör vilkenpraxis som ska gälla. Vi har exempel på att man lig-ger på olika nivåer i straffskalan. Misshandel ger intemaximistraff, och narkotikabrottslighet ger andrastraff. Det är inte min sak att göra enskilda bedöm-ningar av den saken.Låt mig i stället svara på de andra frågor somställdes. Det sades att jag inte nämnde någonting ombrottsoffer. måste ha lyssnat oer-hört dåligt. Det var ju precis det jag talade om när jagberättade om den departementspromemoria som vi nuarbetar med, som heter Ytterligare åtgärder för attmotverka våld i nära relationer. Jag beskrev precisdetta, och ändå frågar om det.Vi arbetar alltså med en departementspromemo-ria, och vi arbetar med att kunna utöka möjligheternaatt meddela en person besöksförbud. Detta är heltinriktat på brottsoffer och på att stärka brottsofferssituation. Ytterligare saker nämndes. Jag talade ocksåom att Nationellt råd för kvinnofrid inrättades avregeringen . Det är också fråga ombrottsoffer.Jag blir bekymrad när jag läser interpellationenoch ser att det står på följande sätt: "Prejudicerandedomar från har skapat en praxis atttingsrätterna ska döma mildare när det gäller miss-handel riktad mot barn eller kvinna än mot annanperson." Jag utgår naturligtvis från att har grund för detta påstående och vet i vilkadomar säger att det ska vara milda-re straff när det gäller misshandel riktad mot barneller kvinna än när det gäller misshandel riktad motannan person. Det innebär inte att det kan bli andrapåföljder utan att man har skapat en praxis som inne-bär mildare påföljder när det gäller misshandel avbarn eller kvinna än när det gäller annan person. Jagskulle bli oerhört tacksam om jag fick reda på vilkarättsfall det gäller.Anf. 98 ():Herr talman! Jag har en förteckning över alla defall man hänvisar till i tingsrätten, justitieministern.Grunden till min interpellation är att jag har blivituppringd och fått besök av ett antal nämndemän somhar visat mig olika fall där grov brottslighet - barn-misshandel - inte har föranlett fängelse utan villkor-lig dom med samhällstjänst i 40 eller . Detär ett artbrott. Jag är inte som justitieministern jurist,men som jag har förstått lagen står det att misshandelriktad mot barn ska anses som grov misshandel.I de fall jag har här - jag lämnar gärna över demtill justitieministern om han inte känner till dem - harman inte ansett det som grov misshandel trots attförövaren varit utrustad med vapen och slagit motansikte och huvud, vilket kan ge oerhörda skador påsmå människor. Brottet har inte ens renderat fängel-sestraff utan villkorlig dom. Lagstiftaren har sagt attsådan här artbrottslighet ska rendera fängelse. I do-marna uttalar det som justitiemi-nistern säger, men när det gäller att fastställa påfölj-den gör de inte det de säger. Om det är någon somkan ändra lagar och felaktig praxis är det vi som lag-stiftare. Det är därför jag har frågat justitieministernom han tänker förändra detta. Det brådskar.Brottsförebyggande rådet gjorde ju, som justitie-ministern påtalade, en översyn av hur straffskalornatillämpas i vårt land. renderade grovmisshandel i en tredjedel av fallen inte ens fängelse. fjärdedel av fallen utdömdes ett straff som lågunder lagens lägsta straff. Är detta rätt? Jag tyckerinte det. Medborgarna i det här landet tycker inte det.De flesta människor och medborgare i detta landvet att det är förbjudet att slå barn. Min dotter ,som är , påtalar ofta att man hamnar i fängelseom man slår barn. Uppslutningen kring att se barn-misshandel som ett fruktansvärt brott är väldigt stor.Att utsätta barn, framför allt sina egna barn, för någotså fruktansvärt är avskyvärt i de allra flesta männi-skors ögon. Ett barn är helt skyddslöst. Det kan intepå något sätt skydda sig från misshandel, inte medhjälp av kroppsstorlek, verbal förmåga eller genomatt fly till en säkrare plats. När en förälder slår ettbarn begår han eller hon inte ett brott utan flera.Staten måste ta sitt ansvar. Misshandel av barn ärgrov misshandel och ska ge påföljden fängelse. In-stämmer inte justitieministern i detta?Anf. 99 Justitieminister ():Fru talman! Jag ska inte i en interpellationsdebattlära hur påföljdssystemet funge-rar. Men jag blir väldigt förvånad över att hon tror attdet automatiskt ska dömas till fängelse bara för att detär normalpåföljden. Jag vill understryka att det ärnormalpåföljden. Det innebär inte att man i samtligasituationer ska döma till fängelse. Det finns en radolika kapitel i som anger olika förutsätt-ningar och ger frihet för domstolarna att döma tillolika påföljder, utifrån ålder, situation och mycketmera som vi inte kan gå in på här. Jag rekommende-rar att ta del av detta. Det kommerdå att klarna något, tror jag.Det som säger, att Högstadomstolen har dömt till en annan påföljd än för miss-handel, är inte samma sak som att en praxis har utbil-dats att man ska döma mildare när det gäller miss-handel riktad mot barn eller kvinnor. Det vore enfruktansvärd praxis om man skrev att det skulle varaen mildare påföljd för att brottet är riktat mot ett barn.Det är den domen som jag frågar efter, inte efter endom där man har dömt till en annan påföljd än förmisshandel. Det är inte samma sak. Det tror jag vi äralldeles överens om.Jag efterlyser en dom där det står att det ska varaen mildare påföljd för att brottet riktar sig mot ettbarn. Det vore oerhört allvarligt om det var på detsättet.Anf. 100 ():Fru talman! I en av dessa domar hänvisar faktisktHögsta domstolen själv till ett mål som gäller ettkrogslagsmål. Där utdömdes ett strängare straff, vil-ket domstolen själv hänvisar till. I krogslagsmålethade en okänd människa pucklat på en annan. Manhänvisar i sitt eget uttalande till ett annat mål som integäller samma slags brottslighet. Det är det jag tyckerär så fruktansvärt. Det är en detaljfråga. Jag ska gärnalämna över materialet till justitieministern för påläs-ning.Hur rättssystemet fungerar med sina påföljder ärväldigt viktigt för medborgarnas tilltro till det. Trorinte medborgarna på det är vi väldigt illa ute. Destraffskalor som vi har beslutat om i riksdaghar väldigt noggrant utretts och anpassats till varand-ra. De är ett uttryck för den representativa demokra-tins tolkning av folkviljan. Det är vårt sätt att ersättapersonliga vendettor och utfall av eget hämndbegärmed en skala i graderad reaktion i ett öppet rättssam-hälle. Jag tycker det är viktigt att vi följer detta.Brottsförebyggande rådet påtalade bristerna redan förett år sedan. Är justitieministern beredd att vidtaåtgärder för en förändring?Anf. 101 Justitieminister ():Fru talman! Jag sade inledningsvis att vi ska ut-värdera påföljdsreformen. Det är naturligt när den harpågått ett par . Man vill se hur den har uppfattatsav domstolarna och se om det behövs en ändring. Det är inte något särskilt fall som föranle-der utvärderingen.Skulle den situation föreligga, som alldeles felaktigt beskrivit i interpellationen,att man ska döma mildare eftersom brottsoffret är ettbarn då skulle jag vara oerhört orolig. Men det är inteså. Att man hänvisar till andra rättsfall är någontinghelt annat. Om det skulle vara praxis att det ska dö-mas mildare om offret är ett barn och inte en vuxenperson då skulle jag vara den första att ingripa. Menjag vill upprepa att det inte innebär att man i olikarättsliga resonemang är förhindrad att hänvisa tillandra rättsfall.Det ska ske en utvärdering av den påföljdsreformsom genomfördes . Det är viktigt. Vi följer detta.Av den praxis som har utarbetats i domstol är det så -och jag tycker det är viktigt - att normalpåföljden förmisshandelsbrott är fängelse. Det är ett så allvarligtbrott att det bör föranleda fängelse som normalpå-följd. Men det är också viktigt att vi har en möjlighettill nyansering, och att man kan ta hänsyn till samtligaomständigheter i det enskilda fallet. Det är så manbygger upp ett rättssamhälle i ett demokratiskt sam-hälle. Man ger olika möjligheter för självständigadomstolar att döma i enskilda mål.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 2001/02:382 omPolismyndigheten i VärmlandAnf. 102 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag ämnar vidta för att den polisiäraverksamheten inte ska minska när civilanställd perso-nal sägs upp. Frågan är ställd mot bakgrund av att 35civilanställda har varslats om uppsägning i Värmland.Jag har noterat att i Värmlandlänge har lämnat bekymmersamma prognoser överdet ekonomiska läget, och att de även harhaft stora underskott. De varsel som har gjortsingår i en åtgärdsplan som ska leda till ekonomiskbalans. I planen ingår även förtidspensioneringar ochen möjlighet för civilanställda att utbilda sig till poli-ser.Jag har också noterat att iVärmland enligt den senaste prognosen beräknas varai ekonomisk balans vid budgetperiodens slut. Dåkommer myndigheten dessutom att ha ökat antaletpoliser med 33 stycken jämfört med när antalet ärsom lägst.Som skriver i sin fråga satsarregeringen på polisen. bedömer attantalet poliser kommer att öka så mycket att det i det närmaste mot-svarar en ny polis . Vi kan redan nu se ef-fekterna av satsningen genom att ökningen av antaletpoliser har påbörjats. utexaminerades 188nya polisaspiranter, och kommer ytterligare237.Resurserna till respektive polismyndighet fördelasinte av regeringen utan av . Fördel-ningen sker efter budgetdialog mellan rikspolischefenoch länspolismästaren. fått tillskott i den medelsfördelning som Rikspo-lisstyrelsen har gjort. har fått anslagsökningar på 32respektive exklusive pris- ochlöneomräkningen.Avslutningsvis vill jag säga att beredningen avmyndigheternas budgetunderlag pågår. Av polisvä-sendets budgetunderlag framgår att polisen, trots desatsningar som regeringen har gjort, bedömer att manhar stora resursbehov under den kommande treårspe-rioden. Regeringen avser även fortsättningsvis attfölja rättsväsendets verksamhet och resultat. I höstensbudgetproposition kommer en bedömning av polisenstotala resursbehov att göras och regeringens förslagtill anslag för polisorganisationen samt deberäknade anslagen att presente-ras.Anf. 103 ():Fru talman! Först vill jag tacka statsrådet för sva-ret.Frågorna om rättsstat och polis- och rättsväsendeengagerar väldigt många. För en demokrati och rätts-stat är det helt avgörande att människor kan lita på attdet finns polis när det behövs, att polisen arbetarförebyggande och att rättssäkerheten finns och funge-rar. Det är också avgörande att de som drabbas,brottsoffren, får stöd och förståelse och att samhälletgör allt för att förebygga och förhindra att ungdomarhamnar i problem. När så sker ska det vara tydligagränser.Det är också viktigt att brottslingar som döms tillnågon påföljd verkligen avtjänar denna. Det måsteockså finnas en kriminalvård värd namnet så att per-sonen när straffet är avtjänat är förberedd på livetutanför och har en chans att komma tillbaka.Det här kanske kan tyckas vara självklara resone-mang, men jag tror ändå att det är viktigt att säga attdetta är helt avgörande för en demokrati. Om, somdet tyvärr alltmer är , människor tvivlar och intelitar på att rättsstaten riktigt fungerar överallt, då är vipå väg mot något som jag tycker att vi måste förändraoch det snabbt.Det var mot bakgrund av detta och det som sker iVärmland som denna interpellation skrevs. Jag hartagit upp ämnet förut med statsrådet,och statsrådet har då, liksom vid många andra tillfäl-len, sagt att vi är på väg åt rätt håll, att det blir flerpoliser och mer resurser till rättsväsende och krimi-nalvård. Men det verkar som om verkligheten, åt-minstone i , varje gång statsrådet sägerdetta går åt ett annat håll.I , det län jag kommer från, har trendentyvärr varit tydlig: Det har blivit färre poliser och enökad osäkerhet och otrygghet bland befolkningen.Det senaste, vilket statsrådet också tog upp i svaret, äratt har beslutat att sägaupp 35 civilanställda. De här 35 personerna har na-turligtvis arbetsuppgifter som är viktiga och ävenframgent måste utföras på något sätt och av någon.Denna någon är med all säkerhet en polis, eller kan-ske många poliser. som ett stort antal poli-ser slutar efterhand på grund av ålder och inte ersättsmed nyanställningar får fler som är kvar arbeta medde uppgifter som de civilanställda tidigare utfört.Den här utvecklingen tror jag inte att statsrådetheller tycker är rimlig eller riktig. Jag vill därför frågahur statsrådet ser på det här. Är det verkligen en rim-lig utveckling? Oavsett svaret som jag fick från stats-rådet är det så här det ser ut i . Det är dennautveckling som sker. Statsrådet säger att det ska blibättre, men innan det kan bli bättre måste det tydligenbli sämre.Anf. 104 Justitieminister ():Fru talman! Jag ska inte tala om för Per-SamuelNisser att jag inte går in i diskussionerna mellanRikspolisstyrelsen och . Det vet Per-SamuelNisser mycket väl om, och därför ska jag inte hellergöra det.Det är dock viktigt att erinra om att polisen somhelhet har ett överskott. Man hade ett överskott , trots att vi fick höra så mycket om motsat-sen . är i och för sig budgeten på13 miljarder, så det är väldigt svårt att veta exakt varman hamnar. Det finns heller inget som säkert sägervar vi kommer att hamna vid årsskiftet.Jag ska alltså inte gå in på . Men närPer-Samuel Nisser efterfrågar när den här förbättring-en ska göras och synas är svaret: Det gör den redan.Det har redan blivit fler poliser. Däremot har det intevarit i någon större omfattning . Ökningen börjadeunder och kommer att fortsätta under 2002.Prognosen är att man kommer att ha flerpoliser än året efter den borgerliga regeringen 1995.Det är intressant med tanke på den polisdiskussionsom nu förs så intensivt.Men som sagt: Det kommer säkert att behövasytterligare medel. Det är därför vi nu kommer attdiskutera det i den kommande budgeten. Det arbetethar faktiskt redan påbörjats. Med de tre polisutbild-ningar som finns utbildas det också bortåt 700poliser , vilket ger det resultat som redan harpåbörjats.När det gäller de civilanställda fick de egentligenett större avbräck tidigare än de andra poliserna. Jagvill erinra om att det redan nu harkunnat synas förbättringar här som helhet - jag kan juinte tala om något annat än helhet - och att antalet harökat med bortåt 1 000 personer under de senaste fyraåren.Anf. 105 ():Fru talman! Jag är fullt medveten om och förståratt statsrådet inte kan gå in på detaljer i ett län. Mendetta är ändå så pass konkret. Jag tycker också att detär bra att visa hur det ser ut därifrån man kommer.Det är vår uppgift här i att berätta det förstatsrådet.Det syns en märkbar förändring, säger statsrådet,när det gäller både poliser och civilanställda. Menden syns inte i . Där går utvecklingen åtandra hållet. Så är det faktiskt. Och blir det färrepoliser eller färre civilanställda blir det sämre service;det är min övertygelse. Det kan inte kompenserasmed att enskilda eller olika övervakningsgrupper,vilket vi också ser , runtom i landet börjar ta etteget ansvar.Ett ökat samarbete lokalt och att alla tar ett ökatansvar är säkert bra. Men att alltmer organisera medstöd av kommuner eller föreningar och företagar-grupper tycker inte jag kan vara en riktig utveckling.Det har gått så långt att kommuner, bl.a. ochKil, har diskuterat att gå in och stödja polisen medresurser, dvs. en uppgift som inte på något sätt liggerpå kommunen utan är en statlig uppgift.Det vi nu ser är resultatet av att människor ute ilandet ser att polis och rättsstat tyvärr inte längreräcker till. Ansvarig för detta är regeringen, och an-svarig för detta är statsrådet.En av statens viktigaste uppgifter är att bekämpabrott och att skydda människor från brottslighet ochfarliga brottslingar. Därför krävs att polisen är synlig,patrullerar på gator och torg och kan rycka ut när såkrävs. Den måste ha en bemanning som täcker helalandet, även landsbygd, och det måste finnas resursersom räcker till att anställa viktig civil personal tillsådana arbetsuppgifter att polispersonalen kan arbetamed det den är utbildad och anställd för. Om dettainte sker är jag rädd att otryggheten ökar.Jag sade tidigare att 35 civilanställda sägs upp iVärmland. Till detta ska läggas att slutade 15poliser och 15 civilanställda, och ska 19 polisertill gå i förtida pension. Det blir förmodligen sammasak när nästa årskull fyller . Intresset förförtida pension är stort. Det verkar som om Värmlandär på väg att hamna under 400 poliser totalt ,och det är naturligtvis oacceptabelt.Min fråga är alltså: Vad ska jag säga till dem iVärmland? Även om statsrådet säger att trenden ärriktig i stort är den inte det i . Vad ska jagha för budskap till värmlänningarna när jag träffardem, när det nu är på väg att bli under 400 poliser ochnär det blir mycket färre civilanställda?Anf. 106 Justitieminister ():Fru talman! Jag ska uttrycka mig kort. Jag tror attdet är väldigt viktigt att verkligenförklarar hur systemet fungerar, dvs. att det är Riks-polisstyrelsen som fördelar medel till .