prot · GQ0912 · 2002-11-06 00:00:00 — Tala inte med mig om ohälsan, hölljag på att säga, för är det någonting som jag har upp-levt så är det kvalificerade och ansvarsfulla och mind-re ansvarsfulla politikers enorma attack när jag råka-de säga att det finns en del som överutnyttjar ellerfuskar. Det var väldigt vad det gick varmt då, och detvet ni ju allihop som sitter här. Kom inte och sägnågonting annat! Hur stort fusket är vet jag inte - detvet ingen av oss - men jag vet att det förekommer.Det är nonsens att försöka plocka poäng, som en delav er gjorde här både i opposition och i regering. Detvar någon som inte ville säga att det var fusk, utandåvarande ministern sade att det kanske sliras pålamellerna - vad det nu är för något i det här sam-manhanget.Vi har föreslagit en rehabiliteringsförsäkring, densom finns framarbetad. Den kostar ett antal miljarder.Den har vi täckt in i flera omgångar i vår budget, ochdet trodde jag faktiskt att var underkunnigom. Den tror vi är nödvändig.När det sedan gäller tiden håller jag fast vid att viska överlåta till föräldrarna - var juinne på det - att välja. Det är ju det vi inte gör. Vidikterar småbarnsföräldrarna när det gäller att satsaresurser på den grupp som har barnomsorg och somär särskilt utsatt tidsmässigt. Där är ni med om ettdiktat. Ni vågar ju inte låta föräldrarna välja. Såmycket frihet har vi inte. Och det finns ju en hel delborgerliga som inte heller vågar släppa till så mycketfrihet, vilket för mig är fullständigt obegripligt.(Applåder)Anf. 35 () replik:Herr talman! Det var en intressant formulering attdet är ett diktat att låta alla svenska föräldrar få möj-lighet till en förlängd föräldraförsäkring. Det är enlite märklig inställning, tycker jag, till en politik somkommer att beröra alla barn, i motsats till det förslagsom kd och lägger fram, som kan berö-ra en del men inte alla när det gäller att faktiskt fåmer tid i realiteten med sina föräldrar. Det tror jag ären stark poäng, en politik som gör att både barn ochföräldrar kan må bättre i framtiden.Alf pratade också om rädslans politik.Det finns många aspekter på de frågorna. Man kanockså tala om rädslan för det avvikande, för det sominte riktigt passar in i det normala, i det vanliga, i detsom de flesta rör sig kring. Jag tycker att och kd borde ta sig en rejäl funderare på om maninte skulle försöka modernisera partiet och driva enpolitik där man försöker vara med oss andra somförsöker åstadkomma förändringar som gör att politi-ken blir mer lika för alla, att vi inte längre har endiskriminering gentemot homosexuella till exempel, istället för att gräva i rädslans politik.Anf. 36 () replik:Herr talman! snurrar den gode till detnär han talar om en politik som blir mer lika för alla.Det är precis det vi står för, att också adopterade barnska få uppleva en politik som är lika för alla, att dehar rätt till både en mamma och en pappa. ser det hela från vuxen-perspektivet. Vi kristdemokrater ser det som en själv-klarhet att se den här frågan i första hand utifrånbarnperspektivet. Ska vi då tala om lika för alla måsteockså de adopterade barnen, som redan utifrån adop-tionen är utsatta för en påfrestning, ha rätt till en moroch en far.Sedan kan det väl inte vara obekant att det systemsom vi har för barnomsorg generelltsett är sådant att vill man få några pengar från GöranPersson, då ska kommunen acceptera . Sedan ska föräldern acceptera kommunensdiktat. Det kan ju inte vara obekant att vi har haftfolkomröstningar i det här landet, där en majoritet iUppvidinge och en majoritet i ville ha enannan tingens ordning. Det är väl demokrati att manfår tycka det, vilja det och kräva det. Det ska bli väl-digt intressant att höra hur miljöpartister, vänsterpar-tister och socialdemokrater möter folkliga krav i dekommuner där man fick folkomrösta, för det var juåtta kommuner till där man ville men inte fick. Dåtycker jag att man kan kalla detta för diktat.(Applåder)Anf. 37 ():Herr talman! Det är kanske så att man skulle börjamed en liten valutvärdering. Det verkar så. Då ska jagbara säga något utan att gå in på detaljer. Vi har na-turligtvis tillsatt en valutvärderingsgrupp i Vänster-partiet precis som alla andra partier har gjort.Jag måste säga att det är något att glädjas över attvi i har fått ett valresultat som så tydligt mar-kerat att många människor i väljer solidaritetoch trygghet genom gemensam finansiering i ställetför det köp-och sälj-koncept som det borgerliga alter-nativet erbjöd. Det sticker ut lite om vi tittar på hurutvecklingen ser ut i de övriga europeiska länderna.Jag tycker att vi har anledning att fundera övervad det är som gör att vi fortfarande har den här ma-joriteten i . Jag tror att det beror mycket på attvi har en folkrörelsebaserad politik som än så längehar sina rötter ute bland människor och inte i en poli-tisk elit som svävar i några högre sfärer med sinaegna privilegiesystem. Då är det viktigt att vi hållerkvar det synsättet och att vi arbetar för detta. Då ärdet naturligtvis viktigt att vi också ser oss om i våraegna hus så att det inte utvecklas privilegiesystemsom skär i ögonen på många människor i form avfantasilöner och pensioner som de flesta med all rättuppfattar som väldigt provocerande när de ser på sinegen vardag. Jag tror att det är viktigt att vi tänker pådet.Jag tycker att vi har anledning att vara glada, åt-minstone vi som tillhör den här rödgröna majoriteten,över att se att det finns ett sådan stabilt förtroende föratt bygga solidaritet och att använda skattemedel föratt göra detta. Vi har faktiskt gått till val på att intelova skattesänkningar. Det är ganska anmärkningsvärti den politiska atmosfär som finns - inte minst iEuropa.Vänsterpartiet har gått tillbaka, det vet vi. Det in-nebär ju att man kommer upp i talarstolen.Det innebär att man har möjlighet att lyssna lite bättrepå vad de andra säger och att reflektera lite. Det ärnågra saker som har kommit upp i debatten som jaginte hann beröra tillräckligt i replikerna men som jaggärna vill ta upp.Jag vill gå tillbaka till den här diskussionen somvi hade, , om integrationen. LarsLeijonborg sade någonting i debatten som jag ändåtycker är betecknande för hur man ser på det här. LarsLeijonborg sade att ju fler låglönejobb som slås utdesto svårare blir det för de nya som kommer att fåjobb.Då vill jag koppla det till förslag omarbetskraftsinvandring. Jag undrar: Vad är det somgör att det är så självklart att de som kommer hit skaha låglönejobb? Vad är det som gör att om man intehar en massa låglönejobb innebär det att man motar-betar arbetskraftsinvandring? Är det så vi ska se påFolkpartiets förslag? Vi ska ha låglönejobb, och dess-utom gärna med andra villkor än de som finns förandra som jobbar här. Det är just det jag tycker är såbekymrande med politik. Ni ser på demsom kommer hit som att det är människor som ska halåglönejobb och otrygga anställningar. Det är det vihar reagerat mot. Det är ett sätt att resonera som jagtycker är väldigt stötande.Den andra sak som sade somupprörde mig var i diskussionen om hur man skakunna forma sitt liv, att människor måste få frihet attforma sina liv. Lösningen på det problemet är att viska kunna köpa tjänster. Barnfamiljer ska till exempelkunna köpa tjänster; gå på restaurang eller någotsådant. Då undrar jag: Vad är det för människor somFolkpartiet och pratar om? Vilkalönegrupper är det man pratar om när man tror att detär genom att köpa tjänster som vi ska kunna få störrefrihet i våra liv?Det är den här diskussionen om pigor. Vem skavara piga åt pigan då? Det är väl den här typen avlåglönejobb som man tänker sig att det är invandraresom ska ha. Och så är det kvinnor. Det här är ett väl-digt förlegat sätt att tänka. Där vi ser det här bli verk-lighet i en del länder ser vi ju just detta. Det blir enökad segregation. Vi får ökade klyftor i samhället.Det vill inte vi ha.Sedan skulle jag vilja gå över till det som handlarom den kommande mandatperiodens stora politiskafrågor. Jag tänker inte prata nu om ohälsan, miljöfrå-gorna och bostadsfrågorna, många aktuella frågorsom vi har framför oss den kommande mandatperio-den. Andra ledamöter från kommer attgöra det i den allmänpolitiska debatten. Jag vill ta uppfrågan om EMU-anslutningen. Jag tror att vi är över-ens om att det är den absolut största och viktigastepolitiska fråga som vi har att avhandla. Det här äravgörande för framtiden. Blir det ett ja så är vi där.Det går inte att backa från det.Jag tror att vi är många som har sagt att det är och avgörande fråga. Då är det också viktigt hurman hanterar den. Vår uppfattning i äratt vi ska ha en folkomröstning och att det ska hinnagå från det att vi fattar beslut om att vi ska ha enfolkomröstning på det här och det här viset till dessatt vi har själva folkomröstningen. Det ska finnas tidtill en bred folkbildning omkring de här frågorna såatt vi undviker en debatt liknande den som jag hademed här. Den var på en intellektuelltoacceptabel nivå.Det måste bli en diskussion som gör att mångafler förstår att det inte bara är en fråga om huruvida vihar euro eller kronor i portmonnän. Det är inte baraen fråga om att vi ska kunna resa utan att behövaväxla pengar. Det är inte bara en fråga om huruvidavi ska samarbeta eller inte med andra länder. Det ärklart att vi ska göra det, både med de europeiskaländerna och med länder i andra världsdelar. Det härär inte någon liten fråga.Det är inte heller bara en ekonomisk fråga, som endel gärna vill få det till. Det är ofta det som kommerupp i debatten. Det bekymrar mig, för det är inte baraen fråga om pengar. Det är inte ett ekonomiskt pro-jekt, detta, utan det är ett politiskt projekt. Det hand-lar om att gå in i en politisk union, en form av fede-ration eller statsbildning. Det handlar om att ha ge-mensam utrikes- och säkerhetspolitik, om att byggaupp en gemensam försvarskapacitet och om att ha engemensam ekonomisk politik som ligger fast oavsettom man har olika förutsättningar i olika länder.Det innebär att kärnan i detta faktiskt handlar omdemokrati. Är det så att vi självständigt ska kunnaanvända det redskap som heter pengar, ekonomiskpolitik, för att kunna förverkliga våra politiska mål?Eller ska vi lämna ifrån oss det verktyget till en cen-tralbank som är gemensam för hela den politiskaunionen så att vi inte längre själva har de verktyg somheter valuta, ränta och riksbank? Det är det som ärsjälva kärnan. Det här måste bli klart. Det måste finnas en folkbildning om-kring detta.Det är angeläget att det här arbetet kommer igång. Jag vet inte varför inte statsministern har kallatihop oss partiledare för att vi ska kunna få den härdiskussionen, och få beslutet framför allt. Mångamänniskor väntar naturligtvis ivrigt på att få sätta sigin i frågan och framför allt på att få vara med ochbesluta i frågan. Många har farhågor för att det inteska finnas tillräckligt med tid att sätta sig in i det.Många har farhågor för att det ska bli en folkomröst-ning som inte tillgodoser både ja- och nej-sidan på etträttvist sätt och så vidare. Vi har ju erfarenheter av attdet inte har gått så bra till tidigare.Det här skulle jag vilja reda ut, och jag skulle väl-digt gärna vilja höra från statsministern: När får vi ettmöte så att vi kan klara ut det här? Kan vi inte få detkan vi väl passa på nu? Alla har väl lite tid kvar avsin talartid så att vi kan gå upp och säga hur vi tyckeratt vi ska ha det här. Mot slutet kanske vi kan kommatill klarhet i den här frågan. Vi kanske skulle användadet här som ett forum för att fatta beslut också i såda-na viktiga frågor.Min fråga är till statsministern, men naturligtvisvill jag också höra andras syn på detta.Anf. 38 Statsminister ()replik:Herr talman! Det är berättigade frågor som Gud-run ställer. Jag kommer att besvara dem imitt huvudanförande, där jag ska ägna en större delav tiden åt just EMU-frågan.Anf. 39 ():Herr talman! Årets val innebar en valframgång förCenterpartiet. Även om den var liten var det enmycket efterlängtad valframgång, vill jag lova.Statsministern har hävdat att årets val var ett ide-ologiskt val. Jag håller med honom. Alternativen isvensk politik blev tydligare , och de ärtydliga också här i riksdagen.Det är ingen slump att den sociala och regionalaklyvningen av vårt land bara tilltar. Det är ingenslump att mer än 800 000 människor är sjukskrivnaeller har förtidspension . Det är heller ingenslump att löneskillnaderna mellan kvinnor och mänhar ökat med . Det äringen slump att företagarna står på Drottninggatanhela veckan för att protestera mot krånglet och byrå-kratin för småföretagen. Och det är ingen slump attnästan varannan kommun tappar invånare.Herr talman! Det är ingen slump. Det är ett sys-temfel vi ser. Det är den naturliga följden av ett sam-hälle där alltmer makt och alltfler beslut koncentre-rats till allt färre människor, allt längre bort. Och detsaknas inte exempel på hur systemen ständigt sättsframför de människor som de är tänkta att hjälpa.Ta de sjuksköterskor vi såg på TV i går. De harbra utbildning, lång erfarenhet och kunskaper somskulle komma till nytta i sjuksköterskebristens Sveri-ge. Men de får inte använda sin utbildning. De fårinte använda sina kunskaper här. De får inte bidra,därför att byråkratin sätter käppar i hjulet. Man dömermänniskor till arbetslöshet och beroende av socialbi-drag i stället för att ta vara på kunskap och kompe-tens.Statsministern tar valresultatet till intäkt för attfortsätta på den inslagna vägen. Jag måste säga att detär ett löfte som förskräcker. Om socialdemokratiskpolitik fört oss dit vi är , hur ska då mer av sammasort kunna lösa problemen?Särskilt svårt att se på detta är det kanske för encenterpartist. För i lever minnet av hurBondeförbundet och Socialdemokraterna en gång itiden slogs på samma sida. Vi slogs mot samma över-het, samma översitteri och samma förmynderi. Vislogs för de enskilda människorna mot dem som hademakten över bönderna och arbetarna.Men , när de gamla patronerna och direktö-rerna är borta, har Socialdemokraterna tagit derasplats. Man har satt sig i de nedsuttna skinnfåtöljerna.Precis som den förhatlige bruksägarensatt där. Man har själv blivit den nya överheten.Även om man inte ska dra liknelsen för långtspelar det ingen roll för vad det kallas - om det ärauktoritär, frihetlig eller demokratisk socialism. Soci-alism är och förblir socialism - inte först och främstför hur den utövas, utan för hur den påverkar männi-skor och griper in i människors vardag.Det är också därför regeringen inte känner någragränser när det gäller att reglera livet för människorin i minsta detalj. Det är därför som statsministernnärmast personligen har lovat att köpa böcker tilllandets skolbibliotek. För vem skulle kunna anförtroen lokal politiker att göra något sådant? Det är därförman har lagstiftat om maxtaxa för barn, maxtaxa föräldre, förbud mot skattehöjning, förbud mot skatte-sänkning, förbud mot försäljning av hyreshus, förbudmot entreprenörer i vården. För tänk, bara tänk, påhur det skulle kunna bli om människorna själva lokaltskulle besluta om sådant.Herr talman! Storskalighetens allra största miss-lyckande är kanske ohälsan och sjukskrivningarna. Iflera år har vi varnat för följderna om inte någontinggörs. Vi har varnat för att statsfinanserna hotas. Menvi har också beskrivit de mänskliga kostnaderna.Men vi har faktiskt talat för döva öron. Inte förränsjukskrivningarna blev en valfråga reagerade rege-ringen. Inte förrän maktinnehavet var hotat kom någ-ra förslag på . Och , när valet är vunnet,väntar vi naturligtvis med spänning på de konkretaåtgärderna och de tydliga propositionerna.För det är inte förslagen som har saknats, somPeter menade. Det är den politiska viljansom har saknats. För och många andrahar lagt fram förslag - och igen - omvårdgaranti, finansiell samordning, rehabiliteringsga-ranti, tvåläkarintyg, ökade kontroller, individuellaplaner, utbildning i försäkringsmedicin, hjälpmedels-garanti och mycket mer.Nu har vi i och för sig sett vad löftena handladeom. Vi ska få en ny myndighet, lovar regeringen -ytterligare en myndighet som kartlägger hälsan ochsjukskrivningarna och som ska beskriva redan kändafakta! Är det någon här i kammaren eller blandsvenska folket som tror att vi kommer att bli friskareav att vi får ännu en myndighet som tar fram nyafakta?Nej, det är människors upplevelse av maktlöshetoch anonymitet inför de stora systemen som görmänniskor sjuka . Vi ser det kanske mest i of-fentlig sektor, som inte alls är någon mönsterarbets-givare utan tvärtom dras med de största problemen.Vi ser hur kvinnor drabbas värst, genom dåliga ar-betsmiljöer och otydlig ledning men också genomdubbelarbete.Herr talman! Upplevelsen av otillräcklighet ochstress i vardagen, inte bara på jobbet, spelar en storroll för ohälsan. Det är så mycket som ska gå ihop: Viska jobba, vi ska städa, vi ska hämta och lämna barnpå dagis, vi ska skjutsa till idrottsklubben, vi skaumgås med vänner, laga mat. Det är inte märkligt omdet brister för väldigt många.Därför är det en nyckelfråga att se till att familjer-na kan få mer tid med barnen särskilt när de är små.Därför måste papporna ta ett större ansvar för barnensuppväxt. Och därför måste småbarnsfamiljerna få enbättre ekonomisk situation och större valfrihet.Hälsa och livsmiljö hänger också ihop. Och därförmåste miljöfrågorna också handla om miljön i varda-gen, om buller, stress och vårt behov av utrymme ochgröna rum i våra livsmiljöer. Forskningen visar tyd-ligt och entydigt att just närheten till de gröna rum-men är viktig för hälsan.Stressen förvärras när man inte har kontroll översin egen tillvaro - när man i många familjer måstevända på varje krona för att få vardagen att gå ihop.Därför behövs en väg bort från beroendet av bidragoch offentlig välvilja. Att kunna försörja sig själv ochkunna klara sig på sin lön ger självkänsla. Det är intebara statsråd som vill klara sig på sin lön och be-stämma hur man vill använda sina pengar. Låt detockså gälla folk med vanliga inkomster.Det är därför jag och så envist drivitfrågan om sänkta skatter för dem som behöver detbäst och inte bara för dem som ropar högst. Det ärdärför vi lagt konkreta förslag som skulle sänka skat-ten med för många lärare, sjukskö-terskor, affärsbiträden, chaufförer och många, mångaandra.Det ger bättre jämställdhet, för när man sänkerskatten för dem med vanliga inkomster, så sänkerman den också mest för kvinnor. Och det förbättrarför de äldre som arbetat ihop till sina pensioner, mensom ofta, på ålderns höst har lite kvar att leva på. Härfinns alla kvinnor som jobbat deltid, som har haft låglön och slitit hela sitt liv men inte kan gå tilltandläkaren, köpa sina glasögon därför att pensioneninte räcker.Och min fråga till Socialdemokraterna är: Varförär det så svårt att sänka skatter så att fler kan leva påsin lön? Varför är det så svårt att få ett resultat sominnebär att fler kan leva på sin lön och lätta bördanför dem som har minst, inte bara för dem som tjänarbäst?Den ekonomiska friheten är naturligtvis viktig.Men minst lika viktig är valfriheten i vardagen: själv-bestämmandet, vardagsmakten, rätten att välja om-sorg åt sina barn, möjligheten att överklaga och kun-na få rätt mot myndigheters beslut.Att kräva valfrihet i skola, vård och omsorg är enfråga om lokalt självbestämmande: att slå vakt ommöjligheten att lokalt driva en förskola, att ha infly-tande i äldreboendet där mamma bor och att tillsam-mans med sina arbetskamrater kunna driva en skola.Det handlar ju om att vi som människor vill vara medoch påverka och engagera oss. I vardagen kring vårabarn och i vården av sina anhöriga är det viktigt attvara med och påverka. Tänk så många fantastiskainsatser som görs av människor och hurmånga fler som står i kö för att få vara med och på-verka.För att ett verkligt lokalt självbestämmande skabli möjligt måste också makten finnas lokalt och näramänniskorna. Det är därför som kämparför det kommunala självstyret.Låt mig ta strandskyddet som ett exempel. Där harriksdag och regering beslutat om hårda restriktionersom säkert är lämpliga i där stränderna ärutsatta för mycket hårt tryck från många men som blirfullständigt absurda i när vi vet att man därhar minst tre sjöar per invånare.Varför ska det vara så omöjligt att låta de lokaltförtroendevalda fatta sådana beslut? Varför ska debehöva stå med mössan i hand och begära undantaghos statliga byråkrater när vi vet så väl var kunskapenoch den verkliga omsorgen om den egna hembygdenfinns?Strävan efter självbestämmande och viljan att varasin egen är drivkraften bakom många företagare. Deär många de som drivits av viljan att förverkliga enidé, en tanke eller en dröm. Men de skulle kunna varamånga fler i vårt land.Det handlar om något så enkelt som vanlig an-ständighet, nämligen att småföretagare ska kunna blibehandlade med respekt av myndigheter, att man skaha ett fungerande socialt skydd precis som de männi-skor som man ger jobb åt, att få erkännande och möj-lighet att få avkastning på det arbete och de pengarsom man har lagt ned på den egna affärsidén.Det är också en fråga om lika villkor för kvinnoroch män, att företagande inte ska vara en manligdomän och offentliganställning en kvinnlig, att Sveri-ge ska vara ett land där både män och kvinnor får ochkan driva företag och också får goda villkor att göradet.Varför är det så svårt att leva upp till de egnahögtidliga löftena från olika regeringsföreträdare ombättre villkor och om enklare regler?Möjligen är det så att de egna ministrarnas egenbeskrivning av Simplexgruppen ger det bästa svaret.Sanningen är att fyra heltidsarbeten inte har kunnatförhindra och ta bort en enda regel. All deras tid harnämligen gått åt till att förhindra nya dumheter underdessa år. Och det är klart att om det kommer såmycket dumheter från så många statsråd är det tydligtatt det är svårt att rensa i det gamla.Företagandet är en nyckel för att skapa tillväxtoch utveckling i hela landet. Och i längden måste detvara människors eget arbete och egna skapande somär grunden för välfärd i landets alla kommuner ochsom ger intäkter till välfärden. Det är många jobbsom måste göras, offentligt och privat, och som krä-ver tillväxt och att alla är med och bidrar.Många unga står utanför arbetsmarknaden, ochmånga människor som har kommit hit har aldrig fåttchansen att komma in på arbetsmarknaden. Vi måsteta vara på de läkare, sjuksköterskor, lärare, ingenjörersom jobbar överallt utom i sina egna yrken föratt de har fel hudfärg eller fel namn.Herr talman! De kommande fyra åren kommer atthandla om vilket slags samhälle vi vill leva i och hurdet ska formas - om vi ängsligt ska blicka över ryg-gen eller om vi ska ta oss an morgondagens frågor,om vi ska ägna oss åt nostalgiska tillbakablickar påfolkhemmet eller om vi tillsammans ska forma en nygemensam dröm för Sverige.I grunden handlar det för oss om hur vi ser påmänniskan. Är det alla vi individer som tillsammansär , eller finns det ett abstrakt kollektiv somstår över de enskilda människorna? Ska vi fortsättastyra uppifrån, eller ska vi börja bygga underifrån?Ska vi fortsätta att centralstyra och lägga till rätta,eller ska vi tro på att var och en själv bäst förmårforma sin vardag bara det ges rätt förutsättningar ochlika villkor och också tro på att människors företag-samhet och människor i gemenskap med varandrakan förändra och världen?Det handlar också om hur vi skapar ett hållbartSverige men också en hållbar värld, hållbara för bådemänniskor och natur och som i slutändan ger ökadlivskvalitet för var och en av oss.Valet 2002 visade på tydliga alternativ i svenskpolitik. Jag ser fram emot att använda för attgöra dessa alternativ än tydligare 2006 och att dåpåbörja förändringen mot ett byggt under-ifrån, ett där människor får växa.(Applåder)Anf. 40 ():Herr talman! Vi har haft en lång valrörelse, och vikanske alla är lite trötta. Det kanske ärdärför som denna debatt känns lite tam. Jag ska för-söka hjälpa till lite grann att bidra till lite mer frisk-het.Miljöpartiet kommer efter detta val att bedriva ettnära samarbete med regeringen, framför allt när detgäller ekonomi- och budgetfrågor.