prot · GP0985 · 2002-03-20 00:00:00 — förslag för skolan har entydlig inriktning mot en kunskapsskola som sätterhöga mål men som låter elever utvecklas isin egen takt och efter sin intresseinriktning. Däremotkan jag inte se att Socialdemokraterna på allvar harpresenterat några förslag som skulle kunna vändautvecklingen i skolan.De mest kända förslagen som har kommit från antingen regeringen eller dessmyndigheter handlar om sådant som inte alls innebärlösningar på gymnasieskolans stora problem. Ettförslag handlar om ett nytt blandämne med samhäll-skunskap, religion, lite historia, etik, moral och medi-er. Ett annat förslag handlar om handlar om att av-skaffa kravet på godkänt i basämnena för att kommain på gymnasiet. har presenterat skrivelserom att skolan är för kunskapsinriktad och att betygs-gränserna på de nationella proven ska tas bort. Enannan socialdemokratisk utredare har föreslagit attmålen i läroplanen ska tas bort, dvs. de mål som skauppnås och som går att utvärdera. Den socialdemo-kratiska partikongressen har fattat några svårtolkadebeslut om att det nuvarande betygssystemet ska av-skaffas.Alla de här diskussionerna om konstiga förslag vi-sar att Socialdemokraterna, påhejade av Vänsterparti-et, är helt låsta i den här gamla politiken. Den rödatråden är rädsla för betyg och utvärdering och skepsismot tydliga kunskapskrav.För liberal skolpolitik är visionen om framtidenskunskapsskola mycket levande. Framtidens skola skavälkomna alla och erbjuda många olika valmöjlighe-ter, men den ska också ställa tydliga kunskapskravoch krav på att självklara regler i skolan ska följas.Skolans uppgift, och gymnasieskolans uppgift, är attöppna nya vägar och nya möjligheter för människoroch att låta människor växa.Jag avlutar med att yrka bifall till re-servation 3 under punkt 2.Anf. 115 () replik:Fru talman! När man lyssnar på upp-står en fråga tydligare än någon annan: Var ska manbörja någonstans?Det saknar i och för sig inte tydlighet. Det är enmängd förslag, och många av dem drar i samma rikt-ning: mot en skola med ökade krav på detaljkunska-per som lätt kan mätas. Det är en skola som skulleöka stressen för så många av de elever som egentli-gen behöver något helt annat, nämligen lugn och rooch helhetssyn i undervisningen.Nej, jag tror att jag den här gången ska vara litetrevligare än så och bara be att förklarafolkpartiets ståndpunkt i en fråga som jag ocksånämnde i mitt huvudanförande. Det handlar om hurman ser på makten över skolan. I motionskriver man att "elevstyrda skolor riskerar att urholkarektors och lärares ansvar och status". Jag tänkte beUlf förklara lite tydligare vad han menar meddetta. Hur har ni tänkt?Anf. 116 () replik:Fru talman! frågar var man skabörja. Vi skulle nog kunna göra en väldigt lång listapå skillnader mellan och Folkpartietnär det gäller skolpolitiken.Sammanfattningsvis kan jag säga: Att ställa högakunskapskrav i skolan är faktiskt att bry sig om ele-verna. Det är att engagera sig i eleverna. Att ställahöga kunskapskrav på alla är framför allt att bry sigom de elever som kanske inte alltid har det stöd hem-ifrån som de borde ha. Då ska skolan ge dem den nyamöjligheten. Det är en sådan skola stårför.När det gäller lärare och elevstyrda skolor är ty-värr den försöksverksamhet som pågår väldigtoklart formulerad. Man talar om elevmajoritet somska kunna fatta beslut i en mängd frågor. Jag är självväldigt positiv till olika typer av verksamhet medelev- och föräldrastyrelse i skolan.Men vad man inte har gjort klart i dagens försöks-verksamhet är vilka som har ansvar för de pedagogis-ka besluten i skolan, vilka som har ansvar för attanställa personal i skolan, och vilka som har ansvarför miljonsatsningar på ombyggnad och tillbyggnadav skolan. Jag tycker att det är självklart att det är deprofessionella som ska ha det avgörande ansvaret närdet gäller att fatta beslut om saker och ting som rörden rena undervisningen. Detta tycker jag är likasjälvklart som att det ska vara ekonomiskt ansvarigapersoner som tar ansvar för ekonomiska beslut. Ochjag tror egentligen inte att heller skullevilja lämna över detta ansvar med stora konsekvensertill 16-17-åriga omyndiga personer.Anf. 117 () replik:Fru talman! Min invändning gällde inte alls i skolan ska ställa höga kunskapskrav. Det ärnågonting som ställer upp på. Det somvi invänder mot är att det som man i Folkpartietsskola skulle lära sig kommer att vara glömt nästavecka eller . Vår uppfattning är att denkunskap som man får i skolan gärna får finnas kvarunder en lite än en mandatperiod, kanskerent av hela livet. Det är därför som vi talar om ska lära för livet och inte för betygen i sig.Sedan är förstås mycket väl medvetenom att vi inte talar om en kravlös skola, utan en be-tygsfri skola som den vi förespråkar skulle ställat.o.m. högre krav på såväl lärare som elever. Jagsäger inte att vår väg är enkel. Men jag tror att det ärden enda som är framgångsrik om man vill skapa enhelhetssyn i undervisningen och ge eleverna möjlig-het att utvecklas till kritiskt självständiga människorfullt ut.Jag får något slags förklaring till denna formule-ring, men ändå inte. Om jag får hjälpa påtraven lite grann finns det två möjliga förklaringarsom jag ser det till att man har skrivit att elevstyrdaskolor riskerar att urholka rektors och lärares ansvaroch status. Den första skulle vara att man misstrorelevernas seriositet generellt sett. De klarar inte avdetta helt enkelt. Men jag hör på att haninte menar det. Jag uppfattar att han personligen ärpositiv till elevstyrda skolor, och han säger att detbara är vissa saker som de inte får fatta beslut om.Men den formulering som jag invände mot handlar juinte om vad man ska fatta beslut om var utan om just urholkar rektors och lärares ansvar och sta-tus.Jag undrar om möjligen har insett attfrågan om makten över skolan är just en fråga ommakt också och att om någon får mer makt så fårnågra andra möjligen lite mindre makt och kansket.o.m. lite mindre status. Om skolan blev elevstyrdskulle den bli mer av ett samarbete än av att lärarenmed hela armen pekade likt en militär på vilken kun-skap som man skulle uppnå på kortast möjliga tid.Anf. 118 () replik:Fru talman! Jag hoppas att vid ettannat repliktillfälle får tillfälle att utveckla varifrånhan har fått de uppgifter som han framförde i sininledande beskrivning av vilka detaljkunskaper somman skulle lära sig i skola. Jag och Folk-partiet ställer oss naturligtvis bakom en skola där manpremierar förståelse och möjlighet att gå vidare ikunskaperna och där man inte premierar utantillkun-skaper.Betyg är ett bra utvärderingsinstrument. De utvär-derar lärarnas insatser, elevernas insatser och skolansinsatser. Men de behöver ju inte sättas bara på utan-tillkunskaper, utan de ska sättas på helheten.När det gäller elevstyrda skolor behöver man intekomplicera det så mycket. Mitt enkla budskap är attdet måste finnas ett avgörande ansvar för professio-nella beslut i skolan. Detta ansvar ska lärare och ele-ver ha. Om man tänker på konsekvenserna av enelevstyrd skola i juridisk mening undrar jag om ensKalle skulle tycka att en majoritet av eleverskulle sitta och avgöra om ett visst antal specialpeda-goger ska anställas på skolan eller inte och om manska bygga om idrottssalen för 20 miljoner eller inte,osv. Det är ett ansvar som vi inte kan lägga på elever-na. Däremot ska eleverna vara med i planeringen avsitt arbete, i diskussionen om hur man ska arbeta medolika moment. Det är väldigt viktigt. Men det profes-sionella ansvaret måste någon professionell våga ta.Anf. 119 ():Fru talman! de gröna anser att gym-nasieskolan ska vara en skola för alla där ungdomarmed olika förutsättningar och intressen från olikamiljöer, kulturer och religionsinriktningar får möjlig-heter till en bra utveckling och förberedelse införvuxenlivet. Gymnasieskolan ska ge varje elev en brabaskunskap i kärnämnena och därutöver vara yrkes-förberedande för såväl praktiska som mer teoretisktorienterade yrken. För vissa praktiska yrken skagymnasiet dessutom erbjuda en yrkesutbildning avmer omfattande karaktär, fullständig eller förbere-dande beroende på yrkets art.Gymnasietiden infaller normalt under en periodav människans liv då han eller hon tar det första ste-get in i vuxenlivet och dessutom är särskilt öppen förupplevelser av konst, litteratur och musik och fördju-par de sociala relationerna. Kamratskap och kärlekprövas och formas, och de stora livsfilosofiska frå-gorna ställs, diskuteras och pockar på svar. Det ärdärför speciellt viktigt att gymnasiet utformas så attdet också kan ge ett bra stöd för denna viktiga fas i enmänniskas utveckling. Det kräver tid och utrymmeför en rad aktiviteter utöver det rena kunskapsinhäm-tandet.Gymnasieskolan ska ge generösa möjligheter förungdomar att pröva, lyckas men också misslyckas.Goda vuxenkontakter behövs i skolan för allt detta.Och eleverna ska i praktisk verklighet få erfara värdetav genuint intresse, samverkan och hjälpsamhet.I gymnasiet ska således kunskapsinhämtandet gåhand i hand med utvecklingen av sociala och estetiskasidor av hela personligheten. Här läggs alltså grundenför möjligheterna till ett vuxenliv med hög livskvali-tet som yrkesverksam samhällsmedborgare men ock-så som kamrat i vänkretsen, som förälder, som aktiv iolika föreningar och i andra av samhällets verksam-heter. Vi vill i detta perspektiv se en gymnasieskolamed en bredare syn på kunskaper.Omställningen av gymnasieskolan till det som vinu länge har kallat det nya gymnasiet är inte fulltgenomförd. Det återstår två stora problem att lösa.Det ena hittar vi på de yrkesförberedande program-men där det går många elever som inte har intresseför studier i de kärnämnen som man ska läsa på dessaprogram. Gymnasiet lyckas inte fånga deras intresse.Och många elever är trötta på skolan. Infärgningen avkärnämnena måste gå längre. Det var tydligt uttalatatt man i det nya gymnasiet skulle lägga stor vikt vidinfärgningen av kärnämnena så att innehållet ochformen för undervisningen skulle vara anpassad tilldet program och den inriktning som eleven gick på.Men där har man inte kommit alls så långt som skulleha varit önskvärt. Det gäller alltså att anpassa svens-ka, engelska, matematik, osv. så att de passar för deolika programmen.Det andra stora problemet ser vi på de mera teo-retiskt inriktade programmen, de som är en direktförberedelse för fortsatta högskolestudier. Där skaman alltså läsa för att få tillräckligt bra betyg för attsedan komma in på någon av de attraktiva högskole-utbildningarna. Där råder hets och stress och en allt-för stor arbetsbörda för att man ska klara av att få debetyg som krävs.Betygen är alltså ett av kärnproblemen, och detskulle jag vilja säga något särskilt om. Att betygsätt-ningen dominerar skolarbetet i gymnasiet innebär attelevernas inställning fokuseras på konkurrens där vi istället skulle vilja se en större uppmärksamhet påsamverkan och hjälpsamhet mellan eleverna. Betygs-systemet är ett system som pressar individen att hög-prestera. Och för många elever handlar det om attligga i topp eller något över den gräns som man meden normal arbetsinsats kan klara av med de förutsätt-ningar och intressen som man har.Betygssystemet i skolan skulle kunna jämförasmed det gamla ackordssystemet som tillämpades förri tiden på många arbetsplatser. Dessutom är det någotvärre än det gamla ackordssystemet därför att det ärutformat så att varje individ snarare hetsas att drivaupp ackordskraven - samma hets, stress och utslit-ning som i ackordsjobben.Ackordsjobben är dessbättre borta numera. Men iskolan tolererar vi systemet. Dessutom får man inteens lön i form av pengar i skolan. Man får fiktivapengar i form av ett papper med betyg med ett löfteom att det ska leda vidare och öppna nya portar, löf-ten som är mycket osäkra. Vi vet att betygen är gans-ka slumpmässiga och dessutom dåliga prediktorerbåde av studieframgång och av yrkesframgång. Sompedagogiskt hjälpmedel är betygen som bekant sna-rast ett hinder. Att lära för betyg ger sämre resultat änatt lära av intresse för ämnet.Nu har vi inget annat parti än medoss i den här frågan. Vi vet inte om vi kan vända osstill fackföreningarna eller LO så att de med sina erfa-renheter av ackordsjobbets fasor kan höja en röst föratt hjälpa till att få bort eländet med betygshetsen iskolan. vill alltså ta bort de graderadebetygen i gymnasieskolan och få en skola som ärinriktad på studier av intresse för ämnet och anpassadefter de enskilda elevernas förutsättningar och intres-se.Dessutom vill vi ha en gymnasieskola med ökatelevinflytande, fler vuxna i skolan och en individuali-serad undervisning. Infärgningen av kärnämnena ärviktig, och vi vill ha en mycket bättre balans mellande olika kunskapsområdena i gymnasieskolan. Detligger för stor tyngdpunkt nu på rent kunskapsin-hämtande i kärnämnena.Det här programmet finns redovisat i vår motion.Jag skulle vilja yrka bifall till reservation nr 6 underpunkt 6 som rör innehållet i den motionen. Där tar viockså upp en mängd detaljer som jag inte tänker gånärmare in på. och har tagit uppkravet på lärlingsutbildning. Det är ett gammalt kravfrån också. Vi delar synpå betydelsen av att vi får kostfrågan ordnad på gym-nasiet precis som vi har i , så att vi fårnäringsriktig och bra mat, ekologiska basvaror, äventill gymnasieeleverna. Betydelsen av idrott och mo-tion betonas.Historieämnet kommer vi till . Detska bli en intressant diskussion. Där tror jag att viskulle kunna få ett bra exempel på ett ämne som ärsom gjort för infärgning, alltså att man inte införhistorieämnet som ytterligare ett kärnämne som manska ägna speciella kunskapsstudier utan får in histo-rieämnet i de andra ämnena, inte minst i de yrkesin-riktade programmen. Går man fordonsteknik kan manockså få lära sig väldigt mycket historia om fordo-nens utveckling, kommunikation, hur man reste ochträffade varandra osv. Varje ämne harsin historia. Naturligtvis görs ämnet intressant fördem som har valt att läsa det om man får ett perspek-tiv bakåt i tiden så att man förstår allt det som harhänt . Historieämnet har en givenplats. Jag tror att det är ett pedagogiskt viktigt instru-ment, förutom att det är värdefullt att varje individkan placera in sig själv i ett historiskt sammanhang.Anf. 120 ()replik:Fru talman! Jag reagerar på åsiktvad gäller betygen. Vi kristdemokrater arbetar eftersubsidiaritetsprincipen. Det innebär att den enskilda,familjen m.fl. ska kunna fatta beslut och att samhälletsedan högre upp i hierarkin ska ge stöd där det be-hövs.Nu vill ju eleverna ha betyg. Då går ifrån principen vad ungdomarna vill. De vill habekräftelse, de vill förstå varför, de vill kunna sökavidare. Vilket sorteringsinstrument ska använda för t.ex. sökande till gymnasieskolan, tillolika grenar inom gymnasieskolan eller till olikavalmöjligheter när det ändock finns en begränsningav resurser, platser och lärare. Eleverna tror inte pålottning. De vill veta varför.Anf. 121 () replik:Fru talman! Vi är alltså för ökat elevinflytande, såjag uppskattar att man frågar eleverna vad de tycker.Men jag tror att frågan får lov att formuleras rättnoggrant. Frågar man elevorganisationerna förstårman att de är lite mer tveksamma. De har väl ögonenöppna för möjligheterna att bli av med betygen.Den vidgade synen måste naturligtvis inkluderaett helt nytt antagningssystem för högre studier. Sålänge det inte finns förstår man att eleverna inte vill tabort betygen. Det viktiga är naturligtvis att vi fårarbeta fram ett bra antagningssystem för högskolestu-dierna så att eleverna känner på sig att de får en rätt-vis bedömning av sina möjligheter att följa de studi-erna. Då kanske det är lättare att ta ställning till ombetygen ska bort eller inte. Jag tror faktiskt att elever-na om de får frågan om betygen är en bidragandeorsak till hetsen i skolan skulle svara entydigt ja.Den undersökning som nämndes tycker jag är in-tressant som idé, men man får nog vara lite försiktigmed att tolka resultatet av den. Det bör väl finnasnågra lite bättre argument än att man hänvisar till enelevundersökning. Betygen är ju dåliga som mätin-strument och inget bra pedagogiskt instrument. Detkanske vi kan vara överens om. Inte ens Ulla-BrittHagström vill väl införa ackordsjobben på någotannat ställe än i skolorna, gissar jag.Anf. 122 ()replik:Fru talman! I vissa delar kan jag hålla med Gun-nar , just vad gäller stressen. Vi kristdemokra-ter vill införa ämnesbetyg i stället för kursbetyg.Men vi har ju målrelaterade betyg. Det är mycketpedagogiskt uppbyggt. Det har verkligen lett till enpedagogisk diskussion lärare emellan för att se överkriterierna. Jag tror att den diskussionen har lett tillatt lärarna har börjat samverka på ett sätt som maninte har gjort. Det är av godo för eleverna.Jag undrar då: Vad har gått ut medför andra förslag? Om inte tror på atteleverna vill ha kvar betygen, vad har de fått att jäm-föra med från sida för att kunna ta ställ-ning till vad som i så fall skulle vara bättre?Anf. 123 () replik:Fru talman! Jag tänker inte gå in på betygskriteri-erna, som jag anser vara ganska dåliga och vaga istrukturen. Det är klart att det leder till att lärarnamåste diskutera kriterierna. Det är väldiga diskussio-ner för att försöka tolka kriterierna. Det finns väl härsom i alla sammanhang goda spin-off-effekter ävenav dåliga förslag.Men när det gäller alternativen är de framför alltatt vi får ett bra antagningssystem. Högskoleverkethar tittat närmare på det här och fördjupat sig lite iämnet. Man har kommit fram till att betygen inte ärnågot bra urvalsinstrument för antagning till högsko-lestudier. Man har börjat en försöksverksamhet därman tar fram olika exempel på antagningsinstrumentoch försöker pröva dem. Det är ett positivt sätt attarbeta med frågan.Vi kan också ställa upp på en försöksverksamhet,har vi sagt, där man på försök avskaffar betyg i enviss region. Det är inte alldeles lätt att genomföra.Och hur det ska se ut i detalj har jag inte tittat närma-re på. Men vi är naturligtvis öppna för alla möjligasätt att gå till väga när man tar bort betygen. Detkrävs en utredning för att man ska göra det på ett brasätt, så att det inte drabbar eleverna negativt, heltklart.Anf. 124 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillförslaget i utbildningsutskottets betänkande nr 9 ochavslag på samtliga motioner.I betänkandet behandlas 115 motionsyrkandenfrån allmänna motionstiden om olika gymnasie-frågor. Det visar på ett väldigt stort intresse för skol-frågorna och för gymnasieskolorna i synnerhet. Yr-kandena gäller övergripande frågor om rätt till gym-nasieutbildning i gymnasieskolan, kärnämnen, hög-skolebehörighet som mål för gymnasieutbildning,villkor för antagning m.m. Vidare handlar det ombetyg, gymnasieexamen, lärlingsutbildning, entrepre-nad, elevinflytande, vissa ämnesområden osv.Utskottsmajoriteten föreslår att avslårsamtliga yrkanden, i flertalet fall med hänvisning tillpågående utredningsarbete i Gymnasiekommittén2000 och 2000 arbetar sedan våren2000 med uppdraget att utreda och lämna förslag framtida utformning av gymnasieskolans studie-vägsutbud. Genom ett tilläggsdirektiv fickkommittén i uppdrag att lämna förslag bl.a. om hurett ökat inslag av lärande i arbetslivet i gymnasiesko-lan bör utformas, hur en förändrad utformning avvissa kärnämneskurser bör se ut och förslag till ettämnesbetygssystem. Kommittén ska också prövaförutsättningarna för att en gymnasieexamen skakunna införas. Kommittén ska lämna sitt utrednings-förslag den 16 december 2002.Jag har hört flera av talarna bekräfta att vi äröverens om att vi bör se över gymnasieskolan. Mensamtidigt har vissa tyckt att vi kanske gömmer gym-nasieskolans frågor så att vi slipper ta den debatten ivalrörelsen. Jag och mina kamrater är beredda att taden debatten i valrörelsen, men jag tänker inte skäm-mas för att jag seriöst behandlar gymnasiefrågornaoch tar den tid som krävs för att göra ett bra jobb. Detär förödande om vi går för snabbt fram och inte hin-ner förankra och, inte minst, ta del av remissomgång-en som alltid följer på en utredning. Det vore för-ödande, och det platsar inte i en demokrati.Utifrån vad jag har redovisat tänker jagberöra enbart några frågeställningar.När det gäller ambitionsnivån i gymnasieutbild-ningen vill jag understryka Socialdemokraternastidigare och nuvarande ståndpunkt att det ska varaminst en treårig gymnasieskola. Eftersom tiden inte ärnågon värdemätare är det viktigt att fastslå en ambi-tionsnivå vad gäller uppnådd kunskap. Jag vill marke-ra att den nivån inte ska sänkas. Förutom kunskap skagymnasieskolan också bidra till elevernas personligautveckling och lägga grunden till en lust till ett livs-långt lärande.Motiven för arbetarrörelsens engagemang är gi-vetvis att kunskapen ger människor frihet att görasina egna livsval. Kunskapen öppnar nya vägar attdelta i samhällsdebatten - i demokratin. Kunskap gersjälvförtroende och inre styrka. Framför allt: Kunskapger makt. Därför blir också kunskapen och utbild-ningen en viktig del av jämlikhetspolitiken.Jag vill se en levande demokrati med ett bildatfolk. För att uppnå detta kan man inte sortera bortvissa elever utifrån möjligheten att nå kunskapsmå-len.Att räkna med alla är en mycket stor utmaningoch kräver resurser både i form av olika personal menockså utvecklade metoder och arbetssätt. Resurser förelever i behov av särskilt stöd krävs i utökad ut-sträckning i gymnasieskolan.En viktig faktor för att höja kvaliteten på under-visningen är att på olika sätt arbeta för att elever fårpåverka och ta ansvar för sina studier. En annan vik-tig fråga är att noga undersöka varför elever uteblirfrån undervisning. Det kan vara många olika skäl,men med kunskap om varför och därefter vidtagnaåtgärder kan denna frånvaro minska och intresset förundervisning öka.En fråga som jag har funderat mycket på är pro-blemet med att har förvandlats till entreämnesskola för elever som man bedömer kommeratt ha svårigheter att bli godkända i matematik,svenska och engelska och därmed bli behöriga till ettnationellt program. Tanken var ju att höja kraven föratt ge bättre förutsättningar för vidare gymnasiestudi-er. Effekten av att eleverna inte får läsa de andraämnena har minskat möjligheterna att klara gymnasi-estudierna. De olika ämnena hör ihop, och de är vik-tiga på var sitt sätt. Det är viktigt att vi kommer tillrätta med problemet.Det är viktigt och riktigt att vi ska oroa oss ochförsöka komma till rätta med att av elevernalämnar utan att vara behöriga till ettnationellt program.Jag kan inte låta bli att göra en historisk återblicksom en liten jämförelse.Sommaren 1965 inträffade en av mina lyckligastedagar. Förutom lyckan när jag begåvades med tvåbarn är den dagen när jag fick besked från kommunenatt jag antagits som elev till gymnasieskolans ekono-miska linje då jag har haft min starkaste upplevelseav lycka. Då fick av en elevkull tillträdetill en gymnasieutbildning. I dagbekymrar vi oss, med rätta, över att inte är be-höriga till ett nationellt program. Jag säger inte dettaför att bagatellisera problemet. Det är en av minahjärtefrågor att alla ska komma in. Detta är mer föratt peka på att det har hänt mycket inom utbildnings-området, bl.a. när det gäller tillgänglighet för alla tillutbildning. Vi kan göra ännu mer, och vi ska göra det.Elevernas möjligheter att komma in på sina förs-tahandsval måste förstärkas. De utbildningsvägar somerbjuds måste kännas rätt och väcka intresse för stu-dier. Gymnasieskolan får inte upplevas som en trans-portsträcka till ett arbetsliv eller till vidare studier.Den ska upplevas som en meningsfull och viktig delav livet. Det hjälper inte att vi och andra ute i arbets-livet säger att detta måste läsas för att det kan varabra att ha. Studierna måste kännas viktiga och riktigautifrån elevens perspektiv. Då ökar motivationen ochlusten att lära för livet och inte för skolan.Det är många andra viktiga frågor som tas upp ibetänkandet, men det känns inte riktigt och rätt attdiskutera dem .