prot · GP0956 · 2002-01-23 00:00:00 — Aldrig någonsinhar antalet poliser ökat så mycket. Den satsningen harredan givit resultat, och den kommer att fortsätta äveni framtiden.Slutligen får vi inte glömma bort att brott beror påsociala orättvisor. Vi måste fortsätta att stödja famil-jerna - de som har det svårast och är svagast. Det ärdet allra bästa brottsförebyggande arbetet.Anf. 47 BO ():Fru talman! kan aldrig ha blivit rå-nad. Skulle han bli det skulle det hända . Såsäger 17-årige som bor i en av Stockholmsförorter. blev han rånad två gånger. Entredje gång lyckades han fly. Vid det första rånet blevhan misshandlad, och varje gång hotades han medkniv. Han hoppade av andra året i gymnasiet. Hanfullföljde inte sin utbildning. Hans liv är rejält påver-kat.I en niondeklass har i genomsnitt sex eleverutsatts för rånförsök. Det innebär sex ungdomar - ochsäkert fler - med mardrömmar i varje skolklass. Dethandlar om tusentals ungdomar vars rädsla och orogör det svårare att lyckas i skolan. Det handlar omtusentals ungdomar vars livsdrömmar riskerar att intebli verklighet.Ministrarna i regeringen kommer och går,men sveket när det gäller skyddet mot våld består. Enanledning är att de har en felaktig grundsyn. I Social-demokraternas kriminalpolitiska program slår de fastatt brott kan förebyggas och tryggheten ökas genomatt de som riskerar att utsättas för brott ändrar sittbeteende. Budskapet till svenska folket är alltså föl-jande: Vi klarar inte att erbjuda dig ett rimligt skyddmot övergrepp, så det är bäst att du håller dig hemma.Men du måste ändå betala världens högsta skatterutan att få valuta skattepengarna när det gäller en avde mest grundläggande uppgifterna.Vilket företag skulle kunna bete sig på sammasätt, dvs. att om och om igen ta betalt för någontingsom inte fungerar till ett ständigt högre pris?Fru talman! Som alltid är det de människor somhar de sämsta förutsättningarna som drabbas hårdastnär politiken sviker. Det gäller de människor som inteha möjlighet att flytta från ett våldsamt bostadsområ-de, som inte har tillräckligt mycket pengar kvar efterskatt för att anlita och som inte kan kosta påsig att åka taxi hem . Det är dessa männi-skor som betalar det högsta priset genom den ständigaoron för sig själva och säker än mer för sina barn föratt Socialdemokraterna har rustat ned rättsstaten.För en borgerliga regering kommer en av de vik-tigaste uppgifter att bli en offensiv mot våldet. En avstatens mest grundläggande uppgifter är att skyddamänniskor mot våld. Ska den uppgiften krävsbåde politisk vilja och tillräckliga resurser. Dethandlar om att bygga ett samhälle som präglas avrespekt för varje människas okränkbarhet och rätt attforma sitt liv efter eget huvud. Det grundläggande äratt skapa förutsättningar för trygga föräldrar medkontroll över sin vardag, dvs. föräldrar som är starkaoch kan ge sina barn den kärlek och omtanke som gertrygghet - för trygga barn begår sällan brott ellerförfaller till våld.Skolans roll är viktig. Det handlar om att skolanska vara en god arbetsmiljö som likt samhället präg-las av respekt. Det handlar om att bekämpa och före-bygga mobbning. Det handlar om att se varje elev ochatt ta ansvar om något går snett.Det krävs rejäla insatser mot drogmissbruket. Deträcker inte med ord, det krävs handling. Den omfat-tande kritiken mot regeringens aviserade förslag somkom i går visar ju att även här är orden möjligenvackra, men knappt ens det, men det finns inget bak-om. Även om vi skulle vilja undvika det måste vi, förbarnens skull, tillåta drogtester omdet finns misstanke om missbruk.Kampen mot dopning måste skärpas väsentligt.Anabola steroider ökar våldsbenägenheten. Det krävsoerhört starka insatser i det avseendet.För att förebygga och beivra våld och andra brottbehövs väsentligt fler poliser. Polisnärvaron måsteöka, särskilt i de områden där brottsligheten är somstörst och där polisen behövs som mest. Det är be-klagligt att Socialdemokraterna sedan de börjaderegera har skurit ned antalet poliser från 19 000till lite drygt 16 000. Om syndaren nu vaknar och görnågonting, så kommer det att dröja alldeles för länge.Nu gör man alldeles för lite för att klara den här upp-giften. Ni har svikit genom att rusta ned rättsstatenoch skära ned antalet poliser.Det krävs kraftfulla åtgärder för att värna kvinno-friden. Man ska inte behöva var rädd när man gårhem . Övervakningen av besöksförbudmåste förbättras. Elektronisk fotboja ska kunna an-vändas omgående, och vid behov ska livvaktsskyddfinnas.Rättsstaten måste reagera med mycket större kraftmot dem som kränker andra människors frihet redanförsta gången det händer. Påföljden vård inom social-tjänsten bör avskaffas, och ett särskilt ungdomsstraffsom inte syftar till fängelse utan till vård i särskildakriminalvårdshem med tillräckliga resurser för attåteranpassa ungdomarna bör ersätta.För att motverka det allt grövre våldet bör upp-såtsbegreppet ses över. Den som bär med sig ett far-ligt vapen inser ju rimligen att det kan komma tillanvändning. Om man då använder detta ska man iprincip dömas för uppsåtligt brott.Fru talman! Om våldsutvecklingen ska kunnavändas krävs en regeringen som klart och tydligt slårfast att det inte är de som följer lagen som ska behövaändra sina liv, utan det är de som bryter mot lagensom ska ändra sina.Jag skulle avslutningsvis vilja ställa en frågaThomas . De flesta inser att vård inom soci-altjänsten inte fungerar. Kan vi bli överens om attslopa vård inom och i stället införa ettsärskilt ungdomsstraff?Anf. 48 Justitieminister () replik:Fru talman! Det var verkligen att slå in en öppendörr eftersom det straff som efterlystes redan finns,nämligen sluten ungdomsvård. Det finns också vårdenligt socialtjänstlagen, och den ska finnas kvar.I det här sammanhanget vill jag passa på att sägaatt 1994 var studenterna på polisutbildningen anställ-da av polisen. Det är de inte . kanmöjligen lura en och annan, men jag förstår inte hurhan kan tro att han kan lura mig. Jag arbetar meddessa saker . Antalet utbildade poliser 1994var 16 758. har vi närmare 16 400, och inomnågot år är vid tillbaka till den tidigare siffran. Fram-för allt har vi inom långt över17 000. Det är tack vare att vi nu har gått från en tilltre polisutbildningar. Det är alltså den största sats-ningen någonsin.Men även när vi låg på den lägsta nivån var vifullt jämförbara med andra nordiska länder. Vi hadefler än och . Det är från den utgångs-punkten vi gör den här satsningen.Anf. 49 BO () replik:Fru talman! Om det är så att man -jag tror t.o.m. att det var , i varje fall två - intehar någon intagning till tar man på sigett mycket stort ansvar för att det inte finns tillräckligtmånga poliser. Därom behöver ingen tvista. Social-demokraterna har svikit en av dessa grundläggandeuppgifter.Det intressanta är om man är beredd att vidta nyaåtgärder. De som finns nu räcker ju inte. Den möjlig-het till sluten vård som finns räcker inte. Det måstevara en skarp och klar reaktion, och då krävs det båderesurser att kunna återföra och återanpassa samtidigtsom man inser att det är en reaktion som faktiskt sker.Det finns exempel på unga människor som har begåtten misshandel och fått vård inom , se-dan en misshandel till och vård inom socialtjänstenoch sedan ytterligare en misshandel och vård inomsocialtjänsten. Enligt en studie i återfaller . Varför kan inte medge att dettahar misslyckats? Det hjälper inte unga brottslingar,och det hjälper framför allt inte brottsoffren. ÄrThomas beredd att ta bort vård inom soci-altjänsten? Är han beredd att förbättra möjligheternatill en sanktion som innebär större möjligheter attåteranpassa ungdomar?Anf. 50 Justitieminister () replik:Fru talman! Vård enligt lyckas imånga fall. Jag har sett det själv eftersom jag hararbetat i domstol . Men det finns fall därdet inte fungerar och där man måste ta till strängareåtgärder. Det är där som bl.a. sluten ungdomsvårdkommer in. Det må så vara att tycker attdet ska vara strängare straff. Jag är inte förvånad överdet.Jag vet inte om känner till att maxi-mistraffet är om man inte tillämpar en två-tredjedelsprincip för barn . Om Bo Lund-gren tycker tycker att det ska vara ännu strängarestraff så delar i alla fall inte jag den uppfattningen.Men jag tror faktiskt att det är en missuppfattningfrån sida.Anf. 51 BO () replik:Fru talman! När det gäller frågan om straffsatseroch straffmätning finns det ytterligare ett problemsom jag inte hade tid att beröra. ,ordförande i justitieutskott, har med un-dersökningar från BRÅ kunnat visa att man t.ex. vidgrov misshandel inte använder maximistraffet utanlandar på ungefär halva straffskalan. Det kan ju intevara rimligt att man har den typen av straffmätning.Det är ju inte det som har sagt när man hargjort en straffskala.Men det intressanta för mig när det gäller ungamänniskor är i grunden inte att straffa utan att återfö-ra, och då måste man se till att man har något somungdomar inte skrattar åt. Undersökningen i Gävlevisar att av de ungdomar som sedandömdes till vård enligt återfaller.Lagman vid tingsrätten i Gävlesäger: Vård inom är ingen av minafavoritpåföljder, men jag har ofta inget annat alterna-tiv.Dels krävs det fler poliser, dels krävs det sats-ningar mot drogmissbruk, och där har ni totalt miss-lyckats, dels krävs det att man är beredd att tala omstraff, inte för straffets egen skull utan för att det kanhjälpa ungdomar att återanpassas och framför alltskydda dem som annars skulle ha fallit offer för våld iframtiden. Där har ni svikit. Orden saknar innehåll.(Applåder)Anf. 52 ():Fru talman! Debatten handlar mycket omungdomar och ungdomsvåld, mobbningen i skolan,ungdomsvåldet i övrigt och integrationsfrågor. Dessafrågor är oerhört viktiga. Men det är frågor som är såviktiga att man borde vara försiktig med att användaden här frågan till politisk retorik.När man tittar på statistiken framgår det att vålds-brotten ökar. Man drar ut enskilda individers utsatt-het, och vi är alla överens om att det är fruktansvärdahändelser för människor som blir utsatta för brott.Men om man inte vågar titta djupare än så finns detrisk för att man genomför en politik som aldrig kom-mer att få någon effekt.Fru talman! Om man tittar på den senaste statisti-ken framgår det att våldsbrotten, framför allt när detgäller de unga, fortsätter att öka, vilket var anledning-en till att begärde den här debatten. Dåska man kanske komma ihåg vad sadetidigare här i skoldebatten om mobbning, nämligenatt det är viktigt att varje enskilt våldsfall och varjemobbningsfall där våld förekommer anmäls till poli-sen. Och där har det skett en mycket stor förändring isamhället.Man kan titta på . 1981-1992 var det33 % av de fall där en skolelev utsatts för lindrigtvåld men inte behövt uppsöka läkare som anmäldes.Åren 1993-1997 hade andelen anmälda fall ökat till49 %. Och även om det inte finns någon tydlig stati-stik senare så vet vi att ökningen har fortsatt.Med andra ord: När just de åtgärder som Mode-raterna begär att man ska vidta i skolan vidtas så gerde också den effekten i statistiken att antalet vålds-brott fortsätter att öka.Fru talman! Jag tror tvärtom att vi inte bara ska senegativt på denna ökning i statistiken när denna de-batt kommer till stånd. Vi måste också se att vi meroch mer får ett samhälle där vi inte accepterar att våldska användas på något sätt. Ju mer vi lyckas att frånsamhället markera det, och ju mer vi lyckas skapa ettsamhälle där detta blir tydligt och alla vidtar åtgärder,desto mer kommer vi att få en statistik som visar attvi lever i ett våldsammare samhälle.Fru talman! När man tittar just på ungdomsvåldetså gäller det att också titta på alternativa datakälloroch hur mycket det faktiska våldet egentligen ökar.Då ska man kanske titta på de intervjuundersökningarfrån SCB av människors levnadsförhållanden ochdäribland utsatthet för våld. Där får människor, bl.a.ungdomar, möjlighet att anonymt tala om både om dehar begått brott och om de har varit utsatt för våld. Dåär det intressant att notera att när det gäller det grovaungdomsvåldet så ligger 16-20-åringars självrapporterade utsatthet för våld somresulterat i kroppsskada stabilt kring . Andelensom har uppgett att de har utsatts för så allvarligt våldatt de uppsökte någon form av sjukhusvård ligger mereller mindre stabilt på . Om vi tittar påstatistiken när det gäller antalet anmälda brott ser viockså en mycket klar ökning.Fru talman! När man nu politiserar debatten pådetta sätt och föreslår att man ska ändra på system,vidta kraftfulla åtgärder, införa ungdomsfängelse ochmer och mer stöta ut denna grupp riskerar vi i ställetatt faktiskt ännu mer misslyckas med den modell somvi ändå har, där vi lyfter fram dessa frågor iljuset och kan arbeta med dem.I stället måste vi förstå att det är ett samhällspro-blem som kräver reformer för att förbättra livssitua-tionen för utsatta grupper. Men i stället riskerar manatt lägga skulden på den ondskefulla individen. Ochgentemot den har staten inga skyldigheter, men där-emot gentemot hans offer. Då blir resultatet att statenska satsa på lag och ordning i stället för att ödslapengar på välfärdsprogram. Det är precis den model-len som man har valt i många länder där man absolutinte har lyckats bryta brottstrenden.Fru talman! Det krävs tidiga insatser. Det krävstidiga insatser ute i kommunen, inom socialtjänstenoch inom skolan för att se dessa barns utsatta situa-tion. Och jag är helt överens med omdet som han sade i sitt tal att trygga barn inte begårnågra brott. Med andra ord handlar det om att satsa påtidiga insatser för att skapa trygga barn. När otryggabarn agerar på ett sätt som skadar och utsätter andraför risker kan lösningen inte vara att låsa in dem påungdomsfängelser, utan lösningen måste vara heltinriktad på att man ser till att de får en trygghet ochatt de kan komma tillbaka till samhället.Anf. 53 BO () replik:Fru talman! Det finns inget förslag, i alla fall intefrån vår sida, om ungdomsfängelse. Så det kan vilämna därhän i debatten.Detta är en fråga som måste politiseras, eftersomvi de facto har ett ansvar. Jag tycker att det finnsväldigt mycket att göra när det gäller att skapa tryggaföräldraskap och trygga barn. Men det handlar om attlåta individerna och föräldrarna få ett utrymme. Dethandlar om att politikerna inte ska bestämma översådana nära saker som hur barnomsorgen ska organi-seras. Det finns ingen diskussion om hur barnomsor-gen ska stödjas med resurser och motsvarande. Menden stora frågan är om det ska styras av politiker ellerindivider.I artiklarna om nyfattigdomen i ochDagens Nyheter talar människor om att varken tideller pengar räcker, att det inte finns tid till kärlekmellan man och hustru eller till barnen. Det är ju därproblemet ligger. Se till att skapa förutsättningar förstarka individer, starka föräldrar. Det är det väsentli-ga. Men det är ni emot. Ni vill ju ta ifrån individernadetta och överlämna detta till politikerna. Det är därdet går snett i fråga om otryggheten.Anf. 54 () replik:Fru talman! Nej, tvärtom - en poli-tik som ger alla liknande möjligheter. När man tittarpå dagis och många av de insatser som görs av soci-altjänsten och av skolan ser man att det är just i frågaom dessa barn som det inte finns de goda föräldrare-surser som talar om.Om samhället och politiken skulle ta ett steg till-baka och säga till t.ex. missbrukare som har barn attde själva får avgöra hur de ska göra med barnomsorg,om de ska ha ett barnomsorgskonto eller om de skagöra andra val, då tror jag inte att de dessa val kom-mer att gynna barnen.Vi vet att anledningen till att många av dessa barnhar klarat sig bra i samhället och ändå haft en relativttrygg uppväxt är att det har funnits dagispersonal ochvuxna i skolan. Utan dessa möjligheter hade det varitännu värre. Därför är det viktiga en politik där mansatsar på att ge alla förutsättningar.Anf. 55 BO () replik:Fru talman! Med föräldrar som missbrukar eller ärkriminellt belastade har vi en annan situation. Vad jagtalar om är grundprincipen. Självklart har vi gemen-samt ett ansvar.Jag kommer aldrig att glömma när jag för något årsedan var i och fick en redovisning av bak-grunden för en 16-åring som just hade dömts till niomånader för grovt rån. Vid var första notering-en. Vid upptäckte polisen att han inte kundeläsa - tala om utanförskap! Riskfaktorerna fanns, meningenting hände.Visst har vi alltså ett ansvar tvärsigenom i skolanoch för den delen också i barnomsorgen. Men i nor-malfallet: Låt föräldrarna få en chans att bli starkaoch trygga och att ha kontroll över vardagen, för dåhar de möjlighet att på ett helt annat sätt ge barnenomtanke, kärlek och trygghet och då får vi en i grun-den bättre situation.När det sedan gäller dem som verkligen begårbrott måste vi reagera; det är vad jag säger. Det fårinte vara så att unga människor skrattar åt detta medvård inom . Det är inte fråga om att istället ha ett ungdomsfängelse, att lära dem brott förresten av livet, utan det handlar om att ta ett ansvarför den människan och om att låta den människan taett ansvar för sin situation - i en bättre form än densom finns i dag.Anf. 56 () replik:Fru talman! Jag tycker att ska varalite försiktig med att säga att unga människor skrattaråt påföljden överlämnande till socialtjänsten.Jag har själv jobbat inom missbruksvården, jaghar själv haft fosterbarn och jag har själv jobbat somkontaktfamilj och har mött många av dem som över-lämnats till vård inom där man harvidtagit åtgärder. Det är ingenting att skratta åt, utandet handlar om att kunna utveckla även de insatsernainom socialtjänsten.Alternativet kan inte vara att se till att vi har såhårda straff att man slutar att på något sätt uttrycka inte bryr sig om vad samhället gör, för då behö-ver vi gå väldigt långt. Nej, det handlar om ett sam-hälle där vi både tar ansvar för offren och har modoch kraft att ta ansvar och att ta hand om de individersom begår brott och där vi inte betraktar dem somondskefulla.Anf. 57 ():Fru talman! Med en känsla av overklighet hör viom våldet bland barn och unga - ett barn som dödarett annat barn, några 14-åriga killar som våldtar enjämnårig tjej, ett gäng ungdomar som rånar sina skol-kamrater, elever som körs till sjukhus efter det attmobbning urartat till misshandel.Ja, frågorna hopar sig: Varför händer detta nu?Varför, och vad är det tecken på? På vilket sätt har vimisslyckats? Vad skulle priset vara för en kursänd-ring?Det här är frågor som vi ofta ställer till varandraoch som ofta klingar tomt. Det tycker jag att de gjortockså i debatten här , i alla fall hittills.Thomas försökte svara och sade: Detgörs ett jättearbete inom forskningen. Ändå vet inteforskarna vad som händer därför att de säger att manmåste vara försiktig med statistik. Det måste ocksåpolitikerna vara.Vi menar att vuxenvärldens avskärmning frånbarnen har pågått . Det är ett resultat av detsom vi kan se. Våra barn lider brist på vuxen-kontakt och ropar efter att någon ska höra, att någonska se och att någon ska reagera.Enligt har mer än hälften av alla barn dåligakontakter med vuxna. En fjärdedel av alla barn haringen närstående vuxen alls att tala med. Under år2000 var det 36 500 barn som vände sig till barnpsy-kiatrin för att få hjälp där. Självklart har någontinggått snett. Det måste bli en förändring; det är vi ivuxenvärlden som bär ansvaret.När ett barn kan lita på de vuxna i om-givningen blir det andra barn och ungdomar som bliralltmer betydande och inflytelserika i deras liv. Kom-pisgruppen blir centrum i tillvaron. Det blir där somvärderingar förmedlas, normer skapas och gränsersätts - utan de vuxnas kontroll eller överinseende.När det inte finns några vuxna som sätter gränser,som ser felstegen och som förmedlar värderingar tillbarnen skapas ett samhälle i samhället där barnenskapar sina egna spelregler. Vad är det för olagligtmed att ta ecstasy eller GHB? Gör inte alla det? Dethär är lite grann av ungdomars syn på vad som är rättoch fel. När det kombineras med en ökad tillgång pånarkotika bidrar det till att barn och unga fortsätter atthamna på glid. Det här större utbudet av droger ochnya konsumtionsmönster liksom en mer tillåtandehållning till narkotika hos ungdomar är också oerhörtalarmerande och påverkar vad som sker i vårtsamhälle.Nyfikna ungdomar prövar illegala droger. Alltoftare sker det i nöjesmiljöer och på ungdomsdisko-tek. har antalet ungdomarsom prövar droger mer än tredubblats. Forskare ochstatistik får säga vad de vill, men detta är alarmeran-de. Tycker inte det?Samtidigt kan man se att antalet grova våldsbrotthar fördubblats . Respekten för ord-ningsmakten har däremot minskat och är i vissa fallobefintlig. Till stor del beror detta på att påföljdenkommer . För dem som inte är straffmyndigafinns det nästan inga insatser eller åtgärder alls. Tho-mas sade i sitt inlägg att nu ska det tillsnabba åtgärder och pekade på bl.a. samhällstjänsten.Han sade att de unga ska sona sina brott.Det är precis vad vi har försökt att genomföra ge-nom familjerådslag och medling. Vi har haft en pro-jekttid. Det har visat sig att detta faktiskt gett godaresultat. Men så fort projekttiden är över finns detinga pengar, resurser, för kommunerna och social-tjänsten att fortsätta att bedriva den här verksamheten.Det mest grundläggande är ändå att om barn imycket unga år inte får den här inneboende känslanför vad som är rätt och fel blir det mycket svårt attersätta det senare i livet. För att få den här processenatt fungera behövs det faktiskt vardagstid tillsammansmed vuxna därför att det är i de vardagliga situatio-nerna som man löser konflikter och tränar samlevnadpå ett naturligt sätt.Kristdemokraterna har föreslagit en förändradbrottsförebyggande strategi i syfte att systematiskt,långsiktigt och med stor tydlighet arbeta med de härinsatserna med information till alla vuxna och föräld-rar som jobbar med barn om hur viktigt detta är.Därför vill jag fråga justitieministern: Vad tänkerThomas göra för att de här snabba åtgär-derna ska bli snabba åtgärder? Det är ju ThomasBodström som tillsammans med regeringen har an-svaret för rättspolitiken som denna ser ut . Vadär det som händer? Barn går och väntar alltför längepå att få behandling, vård och hjälp.Det är precis som sade i fråga omundersökningen i . Man får faktiskt t.o.m.komma till ungdomshem. Men inte heller det hjälperdärför att det kommit . Vi måste komma inmycket tidigare och arbeta förebyggande för att kun-na trygga framtiden för den uppväxande generatio-nen.Anf. 58 Justitieminister () replik:Fru talman! Jag delar uppfattningen om flera avde saker som framförts, och det brukar jag göra närdet gäller delar helt uppfattningen om att det behövs flervuxna för att öka den sociala kontrollen över vårabarn som hamnar snett. Regeringen gör nu den aktu-ella satsningen på skolan och på polisen, just för attdet ska vara fler vuxna som arbetar nära våra barn.När det gäller droger lade regeringen i går fram enny proposition. Jag vill erinra om att samhället harmöjligheter att reagera oerhört fort. Det räcker fak-tiskt med ett telefonsamtal från socialnämndens ord-förande för att ett barn ska omhändertas, och ett barnska omhändertas om det finns risk för ett fortgåendemissbruk av narkotika. Där har man också praxisenatt även något enstaka drogmissbruk är så alarmeran-de att det kan leda till åtgärder enligt LVU. Det ärbra, men detta ska användas bättre. Där har vi dockett av problemen - det fungerar på olika sätt i kom-munerna.Anf. 59 ()replik:Fru talman! Jag vill informera att det fungerar väldigt olika i kommunerna. Detfinns inte resurser som kan sättas in för att manska kunna vidta nödvändiga åtgärder så tidigt att deskulle kunna få effekt på sikt.Thomas sade att det bara behövdes ettsamtal från socialnämndens ordförande för att ettbarn ska omhändertas. Då har liten erfarenhet av det kommunala socialaarbetet. Det är en oerhört lång process innan det gårså långt att över huvud taget doku-menterar det som har hänt.