prot · GQ0913 · 2002-11-07 00:00:00 — Attdetta fungerar kan vi studera hos våra norska grannar.Där har partierna i gemensamt konstateratatt vattenkraften är en unik resurs med stark lokaltillhörighet. Med det synsättet är det naturligt att de bygder där vattenkraften finnsockså får del av det värde som skapas lokalt.Vad som krävs är en politisk vilja och en insikt attse helheten. Denna vilja och insikt har uppenbarligenännu inte slagit igenom i maktens korridorer, särskiltinte i de socialdemokratiska och moderata partiled-ningarna. Min förhoppning är att droppen så små-ningom urholkar stenen.I produceras av vattenkraf-ten i skogslänen, men mycket lite av denna rikedomstannar i de bygder där produktionen sker. Över 40kommuner i de sju skogslänen har därför bildat dentvärpolitiska föreningen , som arbetar för att minst 600 miljoner kronorav de stora summor som skapas här ska få medverkatill att utveckla de bygder som bidrar till produktion.Det är faktiskt ett högst rimligt rättvisekrav.Jag beklagar att det ansvariga statsrådet har strukit sig från talarlistan i den här de-batten. Det är lite arrogant mot kammaren och riks-dagsledamöterna att inte vilja delta i en debatt omregionalpolitik och infrastruktur. Det är kanske be-tecknande för intresset på området från regeringenssida. Det hade varit intressant att få diskutera återbä-ringen från vattenkraften med henne. Jag har gjort dettidigare, och då fanns ingen förståelse. Men den kan-ske når fram även till Regeringskansli-et.Jag hoppas emellertid att riksdagsmajoriteten viddet här äntligen kommer att vara beredd attåtminstone medverka till att låta utreda en modell föråterbäring på vattenkraften. Sker inte det får vi ännuen bekräftelse på att det är ett centralistiskt perspektivsom fortfarande präglar besluten i det här parlamen-tet.Herr talman! Det är dags att ta hela landet i bruk,och det är dags att ge alla landsdelar lika villkor ochförutsättningar för tillväxt och utveckling. Det är dagsför ett nytt perspektiv på - hela Sverige.Anf. 17 ():Herr talman! Vi säger att hela ska leva.Om det målet ska uppnås krävs engagemang ochhandlingskraft i kommuner, län och regioner. Mendetta måste kombineras med statliga insatser. Jag skai det här inlägget belysa problem och utvecklings-möjligheter i län. Jag ska peka på ett antalområden som är viktiga för länets utveckling och därdet krävs ett samspel mellan länet och staten.I sin prognos för perioden april 2002 till juni 2003sammanfattar länsarbetsnämnden läns pro-blem på följande sätt:- Arbetskraftsbrist inom vissa yrken.- Befolkningsminskning.- Svag infrastruktur.- Lägre utbildningsnivå.- Något ensidigt näringsliv.- Höga sjukskrivningstal.Vilka insatser är det då som behövs? De är blandandra följande.För det första: Snabbare och modernare kommu-nikationer.Arbetspendling mellan kommuner och län är av-görande i arbetet att bygga en starkare region. Det geross möjlighet att ytterligare utveckla de attraktivaboendemiljöer vi har i län som dettas till vara det faktum att trafiken och kontakternaöver utvecklas. Det är därförnödvändigt att bygga ut E 22, att modernisera järn-vägsförbindelsen mellan och Linköpingoch upprusta Stångådalsbanan. Detta är förbindelsersom går i nordsydlig riktning. Det är naturligtvis likaangeläget att satsningar sker på vägar och järnvägar iöstvästlig riktning. Därför måste de första stegen iutredningen om Östersjöbanan tas under mandatperi-oden som färje- och flygtrafiken mellansydöstra och länderna kring fort-sätter att byggas ut.För det andra: Fortsatt satsning på utbildning.Högskolan i har fått en mycket stor bety-delse för länet. Utvecklingen av högskolan måstefortsätta. Målet ska vara att den stärker sin positionsom hela länets högskola. Grunden har lagts genomden distansutbildning som redan finns i stora delar avlänet. i och iKalmar-Nybro är goda exempel som måste följas avflera. Ett sådant är ett projekt för att får enhögskoleutbildning med inriktning på livsmedel.Över huvud taget är livsmedel en tillgång för Kalmarlän som måste tas till vara. På dessa och liknande sättkan vi befästa vår tätposition när det gäller andelengymnasieelever som söker vidare till högre utbild-ning.För det tredje: Knyta ihop näringslivet med ut-bildning och forskning.Det är viktigt att bevara och utveckla den basin-dustri vi har i länet. Men det handlar också om attstödja ett nyföretagande som utgår från bland annatbioteknik, livsmedels- och miljöteknik. Både i ut-vecklandet av befintliga företag och branscher ochsatsning på nya krävs ett nära samarbete mellan democh utbildning och forskning.För det fjärde: Satsning på "upplevelseindustrin".Kalmar län har mycket goda förutsättningar atthävda sig inom det som kallas upplevelseindustrin.Genom medvetna satsningar under de senaste årenhar län blivit ett av landets snabbast växandeupplevelselän. , SödraÖlands världsarv, i med sinskärgård, i , Glasriket i och Rock-City i är några exem-pel. Att knyta ihop orter eller produkter med en upp-levelse blir allt viktigare.En idé är därför att skapa en akademi för den nyaupplevelseekonomin. Tanken är att den ska arbetadirekt mot näringslivet och högskolan.För det femte: Turismen.Alla län knyter stora förhoppningar till turismensom tillväxtmotor. län hävdar sig redan i dagmycket bra, men vi har mycket goda förutsättningaratt hävda oss ännu bättre i konkurrensen om turisterbåde från vårt eget land och från andra länder.Ett intressant område är det som kallas marin tu-rism. Här finns det fortfarande mycket som kan görasför att ta till vara det läge län har. Det är an-geläget att snabbt ta till vara dessa möjligheter inteminst för att möta konkurrensen från andra länderrunt . Bland andra de baltiska staterna hargamla traditioner som turistländer. De kommer givet-vis att satsa på just marin turism för att attrahera ut-ländska turister.Herr talman! Jag har här redovisat ett antal ange-lägna insatser för att utveckla län. Länets egetengagemang och initiativkraft är stora. Det är ennödvändig förutsättning för fortsatt utveckling.Men staten måste fortsätta att ta sitt ansvar. Eta-bleringarna av högskolor i de olika regionerna är ettmycket bra exempel på vad man kan göra.Anf. 18 () replik:Herr talman! Jag saknar ansvarigt statsråd. Därförfår förmånen att besvara mina frå-gor.Livskraftiga jord- och skogsbruk är förutsättning-en för en levande landsbygd, men också bra kommu-nikationer, farbara vägar och ett bra småföretagarkli-mat. Jag undrar då om Socialdemokraterna är bereddaatt släppa fram alternativa driftsformer inom kvinno-dominerade yrken, exempelvis vård, skola och om-sorg. Är Socialdemokraterna också beredda att ta sittansvar för kärnverksamheten ute i gles- och lands-bygdskommunerna?Anf. 19 () replik:Herr talman! Jag tackar för det stora förtroendesom visas mig, men jag kan naturligtvis inte läggasamma tyngd bakom mina ord som ett statsråd skulleha kunnat göra.Jag tycker redan att vi är inne på den vägen att viförsöker se på alternativa former, allt i akt och me-ning att försöka se till att de verksamheter som vi nuhar ansvaret för ska kunna bli bättre.Anf. 20 () replik:Herr talman! Dessvärre upplever vi inte att så ärfallet ute i kommunerna. Men jag uppskattar attKrister Örnfjäder säger att ni jobbar med frågan ochhar den inriktningen. Kan jag då vädja till er att drivaden frågan vidare?Hur ser på kärnverksamheten?Hur ser Socialdemokraterna på möjligheterna attbevara kärnverksamheten i såväl landsbygds- somglesbygdsområden?Anf. 21 () replik:Herr talman! Jag har lite svårt att sätta mig in iden frågan rakt upp och ned. Det varierar ju så otro-ligt mycket mellan olika kärnverksamheter och mel-lan olika områden. Om jag nu säger att det är klart attjag ska ställa upp på det vet jag egentligen inte hurlångt jag har sträckt vårt åtagande. Jag kan inte ge ettbra och rakt svar på den frågan.Anf. 22 () replik:Herr talman! Tack, , för ettmycket fint tal om . Jag lärde mig en hel delom det.Jag är också oerhört förvånad över att KristerÖrnfjäder som representant för det regeringsbärandepartiet inte nämner ett ord om det som flera av oss härinne nu har påtalat, nämligen varför ansvarig ministerinte finns på plats och dessutom har strukit sig fråntalarlistan. Jag skulle vilja höra vad om att statsrådet har gjort det och inte finnsmed i debatten här . Tycker han också att det ärnonchalant?Anf. 23 () replik:Herr talman! Nej, utan att veta orsaken och anled-ningen till att hon har strukit sig vill jag inte ta deorden i min mun. Den som är bäst skickad att kunnasvara på den frågan är naturligtvis Ulrica.Anf. 24 () replik:Herr talman! Men hon är ny minister och har fåttett nytt stort ansvarsområde, och många här i pleni-salen tycker att det är oerhört viktigt att diskutera detoch har därför samlats här . Tycker inte KristerÖrnfjäder, trots att han är representant också för detregeringsbärande partiet, att det är oerhört viktigt attdet ansvariga statsrådet finns på plats?Anf. 25 () replik:Herr talman! Jag skulle naturligtvis ha varit tack-sam om var här, eftersom hon har en väldigtstor kompetens och skulle ha kunnat svara på ett antalfrågor på ett betydligt bättre sätt än vad jag har förut-sättningar att göra. Jag saknar henne också, men jagförutsätter att det finns en bra anledning till att honinte är här.Anf. 26 ():Herr talman! Eftersom jag är från ,huvudstad i , blir väl knap-past någon förvånad om jag under rubriken och infrastruktur tar upp vissa vägproblemsom finns i min hemmaregion.I vårt land är det av stort samhällsintresse att in-frastrukturen håller hög standard för att kompenseraför de stora avstånden. Detta gäller inte minst förvägnätet. Både hög körstandard och hög trafiksäker-het är viktiga. God infrastruktur med bra vägar ärockså en förutsättning för ett blomstrande näringsliv,medan bristfälliga vägar verkar direkt hämmande - , som den också kallas- från till är tänkt att vara detinre stora pulsåder. Därför är det särskiltviktigt att den håller hög standard. Så är det inte . Den viktigaste åtgärden är att bygga om vägentill motorväg på dess mest trafikintensiva sträcka,mellan och till förbindelsenmed , som går mellan och Göte-ne vid . Det skulle få en kraftigt positivinverkan på dels trafiksäkerheten, dels näringslivet iGötaälvdalen och tvåstadsområdet samt Dalsland.Den mindre goda standarden missgynnar särskilt möjligheterna till attutveckla näringslivet i industristaden , menäven regionhuvudstaden och Dalslanddrabbas. Till exempel har i redan flyttat viktiga delar av verksamheten tillGöteborg och förlagt nya verksamheter där i ställetför i . Vägens bristfällighet påverkar Saabslogistik, men det största problemet är pendlingsmöj-ligheterna för de anställda, som uppgår till 7 000. Avdessa pendlar drygt hälften till arbetet . Rentallmänt innebär nuvarande vägförhållanden att pend-lingsavståndet till inte är acceptabelt, vilketnegativt påverkar möjligheterna att till Tvåstadsregi-onen rekrytera folk medspetskunskap från universitet och högskolor i Göte-borg. Detta missgynnar i hög grad ett företag somVolvo Aero i Trollhättan.Beträffande är det värt att beakta att bilindu-strin globalt präglas av överkapacitet och lönsam-hetsproblem , vilket har resulterat i en omvand-lingsprocess som kommer att leda till koncentrationav utveckling och produktion till de länder som harbäst förutsättningar. Avgörande faktorer kommer attvara tillgången på kompetens, arbetskraft och in-frastruktur. I den omställningen kommer arbetstill-fällen att flyttas mellan länder, och detta i sin turkommer att innebära att vissa länder kommer ut somvinnare, andra som förlorare.För att ska bli en vinnare i den stora om-ställning som bilindustrin genomgår krävs - förutomdet som industrin själv kan påverka - tillgång påvälutbildad personal på alla nivåer och en fungerandeinfrastruktur, dvs. bland annat en utbyggd riksväg 45.Sverige har det största bilindustriberoendet i Europa.10,av arbetskraften i är beroende avfordonsindustrin för sin inkomst jämfört med 10,2 %i Tyskland.Vid ett möte i älv-dalen sedanfick förre näringsministern befolkningen att tro att enutbyggnad av skulle påbörjas mycketsnart. Dessvärre var det bara luft i löftena. Trots attregeringen har fått många uppvaktningar om nödvän-digheten av att bygga ut händer ingenting.I regeringens senaste budget när det gäller in-frastrukturen i nämns inte riksväg 45med ett enda ord. Därför tvingades en lokal social-demokratisk riksdagsman som presenterade regering-ens budget i att tillkännageatt det inte blir någon utbyggnad av underden här mandatperioden, men att den ska vara klarföre . Framtiden får utvisa hur mycket det löftetär värt.Då det ekonomiska utrymmet är begränsat är detnödvändigt att högprioritera när det gäller statligainvesteringar. har frågan om privatfinansiering av stora väginvesteringar och andra stör-re projekt aktualiserats. Utbyggnaden av riksväg 45kan vara ett lämpligt projekt för sådan finansiering.För att göra det möjligt att bygga ut riksväg 45mellan och till motorvägsstan-dard är det angeläget att regeringen tar till vara nyafinansieringsmodeller, typ PPP som är en förkortningför Public and Private Partnership.Ett annat vägproblem i ärDalslands mindre vägar, vilkas kvalitet är undermå-lig. Det är nödvändigt att rusta upp landskapets inrevägnät om näringslivet där ska kunna utvecklas ochavfolkningen stoppas. Ingen del av landet har så stordel tjälavstängd väg i procent av den totala vägläng-den som har.Enligt Region stängs eller nästan 50 %av vägnätet i för fordon vilkas bruttoviktöverstiger . Det innebär stora problem förnäringslivet och inte minst för skogsbruket inomsåväl sågverksindustrin som massaindustrin.Västra Skogsägarna framhåller att utvecklingeninom skogsnäringen har inne-burit en kraftig rationalisering för att aktivt möta denpågående globaliseringen av näringen. Rationalise-ringen har främst gått ut på att höja kvalitetskraven påråvaran genom krav på färskt nyavverkat virke och attminska kapitalkostnaderna genom att hålla små lagervid industrin och kräva just in time-leveranser frånskogen.För att det ska vara möjligt att klara den utveck-lingen och den globala konkurrensen är det nödvän-digt med ett bärkraftigt vägnät som är tillgängligtunder . Men som det är , då råvarorna intekan levereras i tillräcklig omfattning, tvingas sågver-ken att lägga upp stora lager med kvalitetsförluster påvirket och ökade lagringskostnader som följd. FörDalslands del kan dessa kostnader uppgå till20 miljoner kronor.Även för andra delar av näringslivet samt förpendlings- och arbetsresor, kollektivtrafik och skol-bussar, veterinärer, räddningstjänst, post, handi-kappomsorg och hemtjänst med flera är den begrän-sade framkomligheten under tjällossningen mycketkostnadskrävande och besvärande. I ett landskap somDalsland med dess rika och varierande natur bordeturismen kunna utvecklas, men en förutsättning fördet är bättre vägar.Som ett första steg i ett långsiktigt åtgärdsprogramhar Region i samarbete med närings-livet, kommuner och en stor allmänhet pekat ut demest vitala stråken som bör tjälsäkras för att på så sättskapa ett så kallat robust stråkvägnät. Dessa robustastråk utgör av det avstängda vägnätet och skautgöra de viktigaste förbindelse- och utfartsvägarnaför den tunga trafiken. Åtgärderna för att tjälsäkradessa vägar har kostnadsberäknats till ca 250 miljonerkronor. Till detta kommer ca föratt åtgärda , inre pulsåder.Vägverket menar det ska kunna genomföras på femår.Om intet görs åt det dåliga vägnätet i Dalslandkommer detta även fortsättningsvis att ha en häm-mande effekt på näringslivsutvecklingen med risk förfortsatt avfolkning av landskapet som följd.Anf. 27 () re-plik:Herr talman! Jag vill bara påpeka ett problem medväg 45.I inledningen av anförandelåter det som att väg 45 går från till Karesu-ando, men i resten av anförandet låter det som attdenna väg slutar vid Värmlandsgränsen. De delar avväg 45 som det är störst problem med börjar vidDalslandsgränsen genom via ochupp till där Sälentrafiken från går, och dessa delar är mycket olycksdrabbade.I en av infrastrukturmotion föreslår viatt väg 45 borde bli en även i , frånGöteborg till . Är Kristdemokraternaberedda att ställa upp bakom förslag?Anf. 28 () re-plik:Herr talman! I mitt inlägg berörde jag främst dendel av väg 45 som går mellan och Väners-borg. Jag anser att det är extra viktigt att det blir enmotorvägsutbyggnad där för att näringslivet ska kun-na utvecklas i hela älv-dalen. ,och även har nytta av en förbätt-ring av den vägen.Runar nämnde att jag sade att vägenfortsätter ända upp till och att det är dåligstandard på många ställen. Men som ett första led iförbättringarna anser jag att det är särskilt nödvändigtmed sträckan upp till och Trollhättan.Jag har besökt industrierna i , och jaginser att det kan bli kräftgång för dem om denvägsträcka som jag nämnde i mitt anförande inteförbättras.Anf. 29 () re-plik:Herr talman! Vi är överens om mycket. I veckanpublicerades en artikel i därLappiakommittén hade tagit upp också andravägsträckor. Även kommunalråden i , ochTorsby hade synpunkter på vilka sträckor av väg 45som var de sämsta. Det är viktigt att komma ihåg attväg 45 är viktig också från Dalslandsgränsen genomVärmland.Men min fråga var: Är bereddaatt ställa sig bakom förslaget att väg 45 ska bli enEuropaväg även genom som det är från Sici-lien till ?Anf. 30 () re-plik:Herr talman! Vi kristdemokrater har avsatt merpengar än regeringen på vägar och infrastruktur.Självfallet är vi inte emot att hela sträckningen från till är av så brakvalitet som möjligt. Det kan mycket väl vara lämp-ligt att göra denna väg till en Europaväg.Anf. 31 ():Herr talman! behöver tillväxt, en tillväxtsom fördelas över hela landet.Alla bygder har inte lika villkor för utveckling.Alltför ofta har statliga beslut och åtgärder sådaneffekt på landsbygdskommunerna att möjligheten tilltillväxt försvinner.Det är då väsentligt att betona vikten av en grund-filosofi som innebär att alla bygder ska ges lika vill-kor för en hållbar utveckling.Exempel på en sådan självklar sak är tillgångentill en vägstandard som medför framkomlighet underårets . Detta kan vara en fråga som är heltavgörande för ett landsbygdsföretags fortlevnad.I dag är underhållet på det finmaskiga vägnätet såeftersatt att företagens behov av varuförsörjning ochförmåga att leverera produkter inte kan ske undervissa tider av året. Så får det inte vara.Standardnivån på det finmaskiga vägnätet är så-dan att man alltför ofta kan tala om direkt kapi-talförstöring. Ska hela landet ges möjlighet att upp-fylla grundkravet om en levande bygd måste rimligaförutsättningar ges bland annat på kommunika-tionsområdet.Befolkningstillväxten kan, i ett övergripande per-spektiv, tyckas vara en liten fråga men är för mångakommuner en fråga om överlevnad. ser vi flytt-lassen gå från de mindre kommunerna till residens-städerna och från residensstäderna till storstäderna.När det gäller möjligheterna för landets mindreoch medelstora kommuner att klara rimlig standardoch serviceutbud blir det alltså svårare, och rollen blirallt tydligare för de här små och medelstora kommu-nerna som "farmarlaget" för tillväxtregionerna.Det här är inte enbart ett Norrlandsproblem. Vadjag talar om är egentligen ett Västmanlandsproblem,alltså ett problem i storstadens närhet.I har, i ett femårsperspektiv, allakommuner utom minskat i befolkning. I ettlänsperspektiv är det bra att växer - detta föratt trygga länets befolkning i dess helhet. Men det ärinte bra för övriga kommuner eftersom de rakt avförlorar befolkning. Mest påtagligt är detta i Norbergskommun där man har förlorat av befolkningen.Skinnskattebergs och minskning är 8,1 %under den här perioden.Utvecklingen i är sådan att Västeråsnu blir större än övriga kommuner tillsammans. För-modligen sker det, om vi följer den statistiska ut-vecklingen, nästa år.Tillväxten i var under det tredje kvartalet327 % större än länsökningen. Det är inte en lyckligutveckling i ett demokratiskt perspektiv. Den domine-rande kommunen, med sin nuvarande ledning, blir iett sådant här läge den som håller i taktpinnen förlänets utveckling, vilket inte självklart innebär enutveckling för hela länet.Den regionala utvecklingen i länkräver därför en översyn av den framtida organisatio-nen på regional nivå. Kontakterna inom samhälletsolika sektorer har förändrats . Vi ser detmest påtagligt i kontakterna över länsgränsen motsåväl och som . En över-syn av länsorganisationen är därför nödvändig för attsäkra både demokrati och utveckling för hela det härgeografiska området.Förmågan att upprätthålla en bra service i de om-råden som klassificeras som landsbygd och glesbygdhar underminerats . I Västmanlandsfall gäller det alltså ett område som ligger drygt entimmes bilresa från . Orsakerna tilldenna situation är många men staten har ett övergri-pande ansvar för de här orternas överlevnad, för derasmöjligheter att leva vidare.Åtgärder som behövs, vid sidan av en godvägstandard, är - som jag tidigare nämnt - en brakollektivtrafik med rimliga taxor och också en kol-lektivtrafik som fungerar även när den förstasnöflingan har fallit. Vad gäller den spårbundna kol-lektivtrafiken måste alltså driften bli bättre.Även om strävan är att arbetstillfällen och boendefinns på samma ort ser inte verkligheten ut på detsättet. Möjligheten till daglig pendling är viktig förlänen i storstadens närhet. Detta är också en möjlighetatt avlasta storstaden vad gäller boende och att erbju-da yrkesverksamma i storstaden ett boende i en miljösom är lugnare än storstaden.Åtgärderna innefattar givetvis också frågan om attskapa en företagsvänlig miljö där alla bygders resur-ser tas till vara. Paketet för det åtgärdsprogrammet äromfattande men åtgärderna är väl kända och intesvåra att genomföra. Det gäller också åtgärder i formav skapandet av en högskola med hög kvalitativ behöver extra resurser förforskning och utveckling.Staten har ett ansvar för kommuner som drabbasav utflyttning. De kommunerna finns i hela landetmen också, som sagt, i storstadens närhet.Vid sidan av de åtgärder som jag pekat på är utlo-kalisering av statliga verksamheter en väg att stötta dehär bygderna. Ett åtgärdsprogram för utlokaliseringav statliga verksamheter bör därför genomfö-ras.Herr talman! Vi kan konstatera att möjligheternaför småkommunerna att klara tillväxtenförutsätter att de ges lika villkor som tillväxtkommu-nerna. Det är statens uppgift att skapa de förutsätt-ningarna. Jag ser därför fram emot en förändring avnuvarande regionalpolitik till en regionalpolitik värdnamnet som ger kommunerna lika villkor.Anf. 32 ():Herr talman! är i många stycken ett fan-tastiskt land. Men är också ett avlångt landmed skiftande förutsättningar, möjligheter och utma-ningar. I ena ändan av bor människor näravarandra. Man har god tillgänglighet till nya ochandra arbetsmarknader, och tillväxten är god.Den del av där jag bor, in-land, präglas av låg tillväxt, av långa avstånd till nyaarbetsmarknader för den som drabbas av arbetslöshet,av befolkningsminskning och av att vi bor väldigtglest.I hemkommunen , som till ytan är likastor som och tillsammans, är vi bara3 313 invånare. Vi lever i ett kallt och väldigt kargtklimat. Vi är beroende av bilen för att kunna förflyttaoss. Det skulle faktiskt kännas både tryggt och sköntatt kunna åka med kollektivtrafiken i snöstormen närsnön yr och vägen inte är plogad.Våra naturliga nackdelar har genom människorsinnovation blivit till vår fördel. Säkert har ett ochannat ögonbryn höjts över idéer som har kommit attspela en stor roll för utvecklingen i Norrbotten:· Vi har en storslagna vidder och sistavildmark, ett för turismen. Vi harvärldsarvsområdet , åtta nationalparkeroch ett unikt ishotell i . Vem kunde troatt byggandet i is skulle bli en sådan industri!· med ca 11 000 studen-ter och 1 400 anställda är faktiskt en av Norrbot-tens största arbetsplatser. Passande nog satsar manbland annat på just distansöverbryggande hälso-vård, elektronisk handel och nätbaserat lärande.· Vi har en växande näringsgren som bygger på deninternationella fordonsindustrins behov av test-ning, i just kallt klimat.