prot · GP09109 · 2002-05-21 00:00:00 — För att hjälpa till att kana-lisera finansieringen av projekt har en särskild fondbildats som finansieras dels från de fem länderna,dels från biståndsgivarna.Det har varit vissa svårigheter när det gäller fram-för allt dammprojektet, att reglera vattenföringen iområdet och att få till stånd en väl fungerande lokaloch regional förankring. Det har att göra med att vissaav länderna har varit tveksamma eller ovilliga tillsamverkan. Försök har gjorts att initiera frågan. Län-derna hävdar att vattnet är en resurs som ska tillhöraalla och att begränsning eller avgifter för dess an-vändning strider mot internationell praxis.Inom FN har alltså både UNDP och andra organarbetat med såväl regionala som nationella program,med mycket omfattande insatser. har bidragitmed 12,5 miljoner till dammprojektet. Vi har dessut-om bidragit till ett projekt som leds av Läkare utangränser i anslutning till Aralsjön.Regeringen har gett Sida i uppdrag att under dethär året utarbeta en regionstrategi. Den omfattar helavårt arbete i , alla de fem staterna. Jagvill tillägga att Sida dessutom har besöktAralsjön för att följa upp våra svenska insatser i regi-onen. Vi avvaktar Sidas rapport frånbesöket.Jag kan försäkra att vi ävenfortsättningsvis kommer att bidra med insatser ochstödja projekt med anknytning till Aralsjön.Jag vill i mitt nästa inlägg återkomma till min synpå möjligheterna att agera i i dennafråga.Anf. 110 ():Fru talman! Jag tycker inte riktigt att jag fick svarpå frågan. Visserligen fick jag bekräftat igen att manarbetar på olika sätt och i olika organisationer, natio-nella och internationella, och att arbetar ge-nom dem, såvitt jag förstår. Men jag vet också att ialla de här organisationerna och genom olika andraorganisationer kör man i många fall sitt eget race.Jag skulle önska att ministern kunde säga att vi nuhar en heltäckande handlingsplan för hela det härområdet, där alla olika organisationer som arbetarmed har en gemensam plan och en strategiför hur man ska rädda och återuppväcka sjön ochhjälpa de människor som bor runtomkring sjön. Detsvaret har jag inte fått, och jag väntar på det. Jaghoppas att jag ska kunna få det - jag vet inte.För att nu ange något av tyngden och allvaret imina frågor i interpellationen och de frågor som jagställde tidigare, vill jag påstå att räknas somett av vår tids värsta miljöproblem. Det är inte obe-kant. Det är ett miljöproblem som både gäller självamiljön och ger konsekvenser för människors hälsaoch försörjning, ekonomiska och näringspolitiskaproblem osv.Frågan gäller i allra högsta grad framtiden för befolkning omkring , som ligger i etthett politiskt område i f.d. . Om maninte satsar helhjärtat i förlängningen kan det såledesge säkerhetspolitiska konsekvenser och problem.Jag ställde i mitt förra inlägg en fråga om Sverigehjälper de här länderna i frågor om demokrati ochmänskliga rättigheter m.m. och om vi har program föratt kunna ställa upp. Jag vet att de här länderna verk-ligen önskar att få skolning i demokrati. EftersomSverige i många sammanhang kallas världens mestdemokratiska land tycker jag att vi har ett ansvar attdela med oss av vår kunskap i demokrati och i hurman ska kunna arbeta demokratiskt både inom ochmellan länderna. Det skulle vara fint om jag kunde fåett svar om det.Speciellt efter talar vimycket om terrorismen i världen och hur oskyddadevi egentligen är mot den. Vi vet också att terrorismenhar förgreningar i många länder och utvecklas inten-sivt i länder och bland folk som på olika sätt kännersig orättvist eller orättfärdigt behandlade av framförallt oss här i västvärlden. Vi vet att terrorismen för-grenar sig i , , och mångaländer.Ett sätt att mota och förebygga terrorism är att setill att människorna kommer i en sådan livsbalans attde kan härda ut och få ett hopp om en bättre framtid ide många områden av världen där hopplöshet ochmisströstan breder ut sig i dag.Jag vill påstå att och området omkringden är ett sådant område. Här finns det många aspek-ter att ta tag i.Jag kan inte se att man kan marginalisera Aral-sjönsfrågan och låta den bli ett väldigt litet problemlångt borta. Jag ser det som en stor och allvarligframtidsfråga. Jag har inte sagt att ministern har gjortdet, men ibland kan jag få uppfattningen att mangärna vill tycka att frågan ligger så väldigt långt bortaatt vi egentligen inte har någonting med den att göra.Jag har inte den uppfattningen.Anf. 111 Statsrådet ():Fru talman! Som svar på den sista frågan vill jagmed en viss kraft understryka att jag delar MargaretaViklunds bedömning att vi får akta oss för att före-ställa oss att saker som inträffar på ett visst geogra-fiskt avstånd inte angår oss. Det är naturligtvis intealls på det sättet utan tvärtom.Vad som utmärker den värld vi nu lever i är attsaker som inträffar i en del av världen har konsekven-ser för oss alla. Det är någonting som understryksväldigt ofta, och det är det som är bakgrunden till vårdebatt liksom till den aktivitet som har bedrivits.Jag ska inte på något sätt försvara det som har in-träffat eller inte har inträffat i denna region när detgäller att vända utvecklingen för och städaefter de fruktansvärda förbrytelser mot miljön somSovjetväldet i området har inneburit. Det kunde varaklädsamt om de som en gång försvarade detta sam-hällssystem kunde framträda och förklara det. Dengruppen tillhör varken eller jag, såvi kan vara lugna.När det gäller den samlade handlingsplanen vardet jag försökte säga i mitt svar att både EU och deinternationella organen försöker understödja de an-strängningar som sker i området för att få till stånd ensamlad insats för att vända denna utveckling. Det harvisserligen skapats en understödjadetta, men ska man vara sannfärdig måste man ocksåmedge eller klara ut att det finns olika intressen hosde berörda länderna, som har försvårat genomföran-det av en sådan handlingsplan.I modernt bistånds- och utvecklingstänkande överhuvud taget tror jag att ägarskap är oerhört viktigt. Visom trots allt inte är direkt berörda, oavsett om vi ärlångt borta eller nära, må vara på plats på grund avinternationell solidaritet och därför att vi bör samver-ka för att skapa en bättre värld. Men vi kan aldrigåstadkomma något - oavsett om det gäller lilla Sveri-ge, det betydligt större EU eller det internationellasamfundet - om det inte skapas en grundläggandeenighet i området dessa fem länder emellan.Här tror jag att det är en utveckling på gång. Dethar gått bättre. Men anledningen till att det har sak-nats en samlad attack är skilda intressen hos dessaländer.För detta kan inte och inte heller EU varaansvarigt. Vi kan däremot försöka underlätta samver-kan. Det gör vi i den regionstrategi som vi har gettSida i uppdrag att utarbeta. Där understryker vi justdet som säger. Skapandet av de-mokratiska institutioner, värnet för mänskliga rättig-heter och jämställdhet mellan könen är viktiga ut-gångspunkter i vårt framtida arbete tillsammans medländerna i Centralasien.På det sättet har vi velat befordra just den demo-kratiska samverkan som och jaguppenbarligen är överens om måste till för att miljönska kunna förbättras, en rimlig, dräglig och hälso-bringande tillvaro för människorna i området skakunna skapas och all grogrund för extremism ochterrorism, som vi annars riskerar, ska kunna undvikas.Anf. 112 ():Fru talman! Det låter så fint när ministern talar omallt vi gör och vilka insatser vi kan göra när det gällerdet som saknas. Den grundläggande enheten saknas,sade ministern. Visst gör den det. Jag vet också att detär problem mellan länderna.Sverige arbetar inom FN och EU på olika sätt föratt få länderna att enas. Vad har vi för plan i det ar-betet? Hur arbetar vi tillsammans med de andra län-derna i EU för att lösa dessa tvister och problem, såatt man kan enas om arbetet och om hur man skakunna förbättra situationen?Jag anser att vi inte har gjort tillräckligt för att fåden negativa utvecklingen att vända i Aralsjön.Tvärtom talar allt för att situationen bara blir sämre.Sjön krymper mer och mer. Det som förr var blomst-rande hamnstäder ligger tiotals mil eller ännumer från vattnet. De rika fiskfångsterna är ett minneblott, liksom möjligheterna att odla jorden. Aralsjönsbottensand yr vid stormar långt in över land och förmed sig gifter och sjukdomar. Det finns gott omdumpade gifter i Aralsjön.Är biståndsministern beredd att satsa ännu mer påAralsjön både när det gäller framåtriktat bistånd ochen fungerande handlingsplan för området? Jag tjatarom denna handlingsplan.Jag är fullt medveten om att vi i inte kanhjälpa alla överallt i världen. Därför är det angelägetatt det vi gör och satsar på ger maximal avkastningoch maximalt resultat.Jag skulle vilja fråga ministern hur reger-ingen rent konkret tänker arbeta vidare för att restau-rera och för att intensifiera insatserna för attkomma till rätta med problemen.Anf. 113 Statsrådet ():Fru talman! Huvudlinjen i det arbetet är att vi skafullfölja någonting som vi har hållit på med rätt länge.Utöver att delta, framför allt via de internationellaorganisationerna och Europeiska unionen, ska viockså i varje möte med dessa länder understrykabetydelsen av att samla sig kring ett gemensamt age-rande. Den senaste gången vi gjorde det var när Kir-gizistans president var här och besökte oss. Jag träf-fade honom personligen. Vi tog upp frågan. Vi arbe-tar via vår diplomatiska representation. Det är SvenHirdman i som är vår representant i dessaländer. Vi har en dialog i gång.Det kanske viktigaste när det gäller vår insats äratt vi nu har bestämt oss för att gå in i Centralasien.Vi gör en ny regionstrategi. Vi har gett ett uppdragom det till Sida. Det är man i dessa länder medvetenom. Strategin har en profil som jag tror att MargaretaViklund kommer att om inte vara tillfredsställd medså åtminstone ställa sig positiv till.För närvarande kan jag inte precisera hur jag serpå möjligheterna att lösa problemen genom konferen-sen i , men jag kan försäkra MargaretaViklund att vattenförsörjningen i världen är en av deverkligt betydelsefulla frågor där kommer attgå fram både självt och tillsammans med de övrigaEU-länderna för att få till stånd tydliga åtaganden ochklara resultatredovisningar. Där står myckethögt på listan. Jag kommer också att underrätta riks-dagen om vilket resultat vi har uppnått där. Men detär för tidigt att nu säga något exakt om förloppet avdenna konferens. Vi befinner oss faktiskt i ett ganskatidigt skede av förberedelserna, även om det inte är såmånga månader kvar till konferensen.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 2001/02:445 ombekämpningen av hiv/aidsAnf. 114 Statsrådet ():Fru talman! har ställt ett antalfrågor till mig om svenska åtgärder mot hiv/aids.Inledningsvis vill jag slå fast att arbetet mothiv/aids är och förblir en mycket högt prioriteradfråga för . Det är bl.a. därför som äraktiv och pådrivande medlem i styrelserna för såvälUNAIDS som den nybildade globala fonden motaids, tbc och malaria. Under vårt halvår som ordfö-rande i EU deltog vårt land mycket aktivt i förhand-lingarna om den deklaration om hiv/aids som FN:sgeneralförsamling antog . Vi driver ocksåvikten av att integrera hiv/aids i det arbete som görsav FN:s olika fonder och program.Hiv/aids drabbar hela samhället. Det är en epide-mi som trasar sönder samhällsväven. Det är en hälso-fråga som får konsekvenser inte bara för hälsosektornutan för hela samhället. Det handlar om ekonomiskutveckling och om en fungerande sjuk- och hälsovårdtillgänglig för alla. För att nå framgång måste kampenmot hiv/aids finnas med i alla delar av vårt arbete.Detta gör det svårt att redovisa insatserna i en särskildbudgetpost. I höstbudgeten redovisade regeringen ettbidrag på till denglobala fonden mot aids, tbc och malaria. Det äröronmärkta resurser, men speglar endast en begrän-sad del av totala insats mot hiv/aids.Jag delar uppfattning att ökadjämställdhet mellan män och kvinnor är avgörande ikampen mot hiv/aids och i kampen mot fattigdomen.Jämställdhet är ett av de svenska biståndsmålen. Re-spekt för kvinnans rättigheter är både ett mål och ettmedel för utveckling. Kvinnans sexuella och repro-duktiva rättigheter är centrala - inte minst för attminska spridningen av hiv/aids. Men vi måste ocksåarbeta med männen och deras sexualitet.I det internationella arbetet, exempelvis i för-handlingarna om FN-deklarationen , driverSverige linjen att sjukdomens allvarliga följder måstevara styrande för arbetet mot hiv/aids. Skillnader ikultur och människosyn får inte lägga hinder i vägenför ett effektivt arbete mot hiv/aids. Detta var dock enav de svåra punkterna i FN-förhandlingarna . Viavser från svensk sida att noga bevaka denna fråga isamband med den årliga uppföljningen av FN-deklarationen.Barnen är dubbelt utsatta. Många bär på hiv.Ännu fler har förlorat en eller båda sina föräldrar isjukdomen. Kartläggningar av de föräldralösa bar-nens situation har redan gjorts av bl.a. . Förraåret presenterade regeringen en särskild strategi förbarn som drabbas av hiv/aids. ger redan ettomfattande stöd för att förbättra situationen för dessabarn.Ett mycket viktigt inslag i svenskt utvecklingsbi-stånd gäller just uppbyggnaden av hälsosystem. Sve-rige bidrar aktivt inom både WHO och föratt detta ska prioriteras. Inom den globala fonden harSverige också drivit denna linje, så att medel frånfonden kan användas till att bygga upp hälsosystem.När det gäller överföring av hiv till spädbarn sät-ter FN-deklarationen mot hiv/aids upp målet att an-delen spädbarn som smittas ska minskas med 20 %till år 2005 och . kom-mer inom ramen för biståndssamarbetet att medverkatill att dessa mål uppnås.Självfallet ska människor som är sjuka kunna fåtillgång till sjukvård inklusive medicin. I samarbetemellan FN-organ som WHO och har läke-medelsindustrin medverkat till betydande prissänk-ningar på bromsmediciner. Tolv länder har t.ex. er-bjudits och accepterat gratis distribution av Nevirapi-ne för att förhindra att smitta överförs mellan mor ochbarn under graviditeten.En möjlighet att minska finansieringsbördan föru-länder utgörs av prisdifferentiering. har iEU aktivt förespråkat främjandet av ett frivilligt så-dant system för läkemedel mot hiv/aids, tuberkulosoch malaria. Läkemedelsindustrin inbjuds att för-handla med om väsentligt lägre priser förmediciner på dessa länders marknader. Inom EUdiskuteras möjligheten att inrätta ett särskilt EU-organ som ska övervaka och befrämja överenskom-melser om prisdifferentiering.I situationer av nationell hälsokris har länder rättatt ta till drastiska åtgärder för att säkra tillgången tillläkemedel. Denna rätt bekräftades genom beslut vidWTO:s ministermöte i . Där-emot saknar många av de minst utvecklade ländernakapacitet att dra nytta av denna möjlighet, t.ex. attgenom tvångslicenser producera läkemedel. Det på-går förhandlingar i WTO för att komma till rätta meddetta problem. och EU vill att de länder ihälsokris som saknar egen produktionskapacitet un-der vissa villkor ska kunna låta ett annat land produ-cera de nödvändiga medicinerna. Målet är att en lös-ning ska ha uppnåtts före utgången av detta år.Men användning av bromsmediciner är en kom-plicerad process som fordrar stöd från ett väl funge-rande sjukvårdssystem. I de fattiga länderna saknassådana resurser. Fokus i dessa länder måste därförligga på prevention, socialt stöd och vård samt - pålång sikt - vacciner som kan nå även de fattiga. Detär en långsiktig kamp som måste föras på bred front,vilket ju också tydligt framgår av FN-deklarationenfrån . Om detta arbete inleds med att värl-dens länder börjar genomföra de åtaganden man ena-des om i tror jag attoerhört mycket vore vunnet.Anf. 115 ():Fru talman! Först vill jag tacka för ett bra svar,men det ger ändå anledning till ytterligare ett parfrågor.Jag instämmer helt i ministerns slutord i hanssvar, särskilt den sista meningen som syftar på FN-deklarationen : "Om detta arbete inledsmed att världens länder börjar genomföra de åtagan-den man enades om i den 25-27 juni 2001tror jag att oerhört mycket vore vunnet. "Men frågan är då hur , den svenska reger-ingen, kan trycka på de andra länderna så att de upp-fyller sina löften och förpliktelser. Jag ser det som ettmycket tufft och viktigt arbete för mänskliga rättig-heter och jämställdhet. Frågan om makt, som tycksbehärska världen, får komma i andra hand. Har mi-nistern något svar på den fråga som han själv ställde?Och hur mycket är regeringen beredd att satsa påhiv/aids i ett globalt perspektiv? 600 miljoner kronorlåter mycket men räcker inte långt. Hiv/aids-perspektivet måste in i hela biståndspolitiken.Fru talman! Jag anser att hiv/aids-frågan och dessbehandling eller, kanske bättre, brist på möjlighet tillbehandling på ett alldeles speciellt sätt belyser helasyd-nord-komplexet och den orättvisa fördelningenav resurser. Det gäller t.ex. den medicinska och soci-ala forskningen, som främst satsar på västvärldensproblem. Jag vill också påstå att problem somhiv/aids påverkar oss ännu mer genom globalisering-en. Det är viktigt att vi har med oss våra fattiga syst-rar och bröder och deras barn på vagnen mot utveck-ling och demokrati, men eftersom ca 5 miljoner äraidssjuka enbart i och sjukdomen drabbaralla samhällsklasser oavsett hudfärg kan det också fåkonsekvenser för våra gemensamma handelsuppgö-relser och ömsesidiga åtaganden.Jag har inte minst i arbetet i mitt eget utskott, för-svarsutskottet, under hela den här mandatperioden vidåtskilliga tillfällen hävdat att hiv/aids inte bara är etthot mot folkhälsan och mot enskilda individer utanockså ett säkerhetspolitiskt hot. Staters framtid kanstå på spel, inte minst i . Tyvärr har jag inte fåttmed mig utskottsmajoriteten när det gäller den säker-hetspolitiska dimensionen av hiv/aids men ocksåandra sjukdomar av epidemisk karaktär.Hiv/aids hotar den politiska stabiliteten i hela Af-rika, och satsar miljarder kronor på biståndoch uppbyggnad av samhällsstrukturer som raseras avaids, och det får naturligtvis konsekvenser också förSveriges och andra länders säkerhet. Eftersom FN:ssäkerhetsråd har klassat hiv/aids som ett säkerhetspo-litisk hot kan jag inte förstå varför inte re-gering kan acceptera den ståndpunkten. Vi brukar juändå ställa oss solidariskt på FN:s sida i de allra flestasammanhang. Ser biståndsministern utifrån dennamycket kortfattade beskrivning och aspekt att det kanfinnas anledning också för den attse hiv/aids som en säkerhetspolitisk fråga? Ett sådantställningstagande kanske inte direkt ligger på bi-ståndsministerns bord, men jag utgår från att det inomregeringen finns en viss samordning och diskussiongällande de utrikespolitiska frågorna.Hiv/aids-frågan är inte enkel, fru talman, men villvärlden verkligen göra någonting åt hiv/aids-situationen så kan vi. Det är jag helt övertygad om,men man kan undra om världen verkligen innerst innevill. Vi kan ju bara titta på president ochhans förnekande av problemet, trots att hans land ärett av de värst drabbade i världen. Under senare tidhar han ändå varit tvungen att lätta upp sina uttalan-den något. 5 miljoner människor i har aids.Anf. 116 Statsrådet ():Fru talman! Till att börja med vill jag säga att vinog har hört till de länder som med allra största efter-tryck i det internationella samtalet och i planeringenjust har drivit en helhetssyn på hiv/aids, som Marga-reta här talar om.Huruvida det i nuvarande läge finns anledning attsärskilt uppmärksamma de säkerhetspolitiska aspek-terna - jag skulle inte alls vara främmande för attanalysera det - vill jag för ögonblicket låta varaosagt. befinner vi oss nämligen i ensituation där det finns all anledning till oro. Det är detsom ligger i mitt svar, och jag tror att vi är överensom det.Vi hade en uppföljning av barntoppmötet alldelesnyligen i . Det visade sig att det var nöd-vändigt för vår delegation att tillsammans med en delandra likasinnade kämpa som lejon för att i deklara-tionen inte stryka bort några av de viktiga landvin-ningarna i , i och i Peking.Flera länder, bl.a. - vilket vi bedömer som ut-omordenligt allvarligt - var igång med att försöka atttona ned betydelsen av kampen mot hiv/aids för bar-nen i världen. sade till slut på densvenska delegationens vägnar att om det var på dettavis ville vi inte i fortsättningen ha några gemensam-ma deklarationer. Vi ville inte åka på internationellamöten och försvara resultaten från tidigare möten. Viåker på internationella konferenser för att flytta frampositionen.Vi har igång ett intensivt arbete in-för som handlar omatt skydda UNFPA mot de attacker som iscensättsmot organisationen - en systematisk internationellförtalskampanj som har lett till att den amerikanskepresidenten har skjutit upp utbetalningen av till UNFPA. Det är en organisation som syss-lar med reproduktiv hälsa och som är utomordentligtstrategisk.Jag hoppas att vi ska kunna övertala våra partnersi EU om att göra en mycket kraftfull deklaration tillstöd för organisationen så att vi får stopp på förföljel-sen. Det är ett fruktansvärt ansvar de människor tar påsig som angriper det internationella arbetet förhiv/aids som miljoner människor, framförallt barn och ungdomar, riskerar att dö.Det är en mycket allvarlig situation vi befinneross i nu i det internationella samarbetet. En synnerli-gen ohelig allians av konservativa grupper i FörentaStaterna, och vissa extrema muslimskaregimer motsätter sig att man i öppenhet och enga-gemang och med respekt för mäns och kvinnors sex-uella rättigheter arbetar emot hiv/aids. Detta är utom-ordentligt allvarligt.Tänk om det ska vara så att vi och våra efter-kommande ska sitta med våra barn som ska se på ossoch fråga: Visste ni vad som hände utan att göra nå-gonting?Den säkerhetspolitiska tolkningen av detta vill jagför ögonblicket låta vara ogjord, men jag tar gärnatillfället i akt att från talarstol säga att jagär utomordentligt bekymrad över de krafter i världensom tycks göra allt vad på dem an-kommer för att försvåra i stället för att underlättadetta arbete. Arbetet gäller inte bara , utan somMargareta alldeles riktigt påpekar, helamänskligheten.Anf. 117 ():Fru talman! Jag har kanske ett likartat engage-mang för den här frågan. Jag var med på den särskil-da . Jag var med omde svårigheter vi hade där för att komma överens. Närjag hör ministern tala här om det som jag även hörtfrån annat håll och läst om, kan jag inte riktigt förståatt det skulle behöva hända sådana här saker. Manställer sig frågan vad som egentligen ligger bakom.Är det bara fråga om makt? Eller vad är det? Det kandet väl inte handla om när det gäller de små barnen.Det är väl ändå en mänsklig rättighet att få behand-ling och att få leva?Jag skulle vilja fråga lite om aidsfonden. Hiv/aidsär stämplad som en skamlig sjukdom, som manegentligen inte vill veta av. Jag undrar om just detkan vara en av anledningarna till att den planeradeaidsfonden blev en fond för aids, tuberkulos ochmalaria. Man ville inte att fonden skulle få den för-nedrande stämpeln av att vara en fond för aids. Detskulle kunna innebära att man erkände sjukdomen.Jag anser för min del att fonden givits fel namn, ävenom det var en kompromiss.Fonden i sig själv är jag positiv till. Aids behöverpengar från många olika håll och på många olikanivåer. Men min fråga är ändå: Hur tänker man salu-föra, göra PR, för den här fonden? Den kommer ju attbehöva massor av pengar.Sverige har lovat att geen ansenlig summa till fonden. Det är bra. Jag förstårinte varför man inte skulle kunna öronmärka pengar-na i budgeten. Jag tycker utifrån mitt perspektiv attdet skulle kunna ge en särskild tyngd och en speciellfingervisning om det engagemang som finns i fråganhär i vårt land - även om det i så fall bara skulle angeen begränsad del av alla de insatser som totalt görsoch som måste göras för hiv/aids.Enligt en rapport, Coordinate 2002, har man nåttfram till ett världsomspännande samförstånd om hurde tre stora gisslen hiv/aids, tuberkulos och malariaska behandlas. Många av behandlingarna är inte sådyra, säger man också.