prot · GP09114 · 2002-05-28 00:00:00 — har frågat mig vadjag avser att vidta för åtgärder för att förhindra att högskatt ökar andelen barn i ekonomiskt fattiga familjer,för att minska skillnaden mellan andelen barn i eko-nomiskt fattiga familjer i kommuner med hög re-spektive låg kommunalskatt, för att förhindra tenden-sen till ytterligare ökat bidragsberoende på grund avhöga marginaleffekter för ekonomiskt fattiga familjeroch slutligen för att öka rättvisan mellan de gruppersom uppbär socialbidrag och dem som inte uppbärsocialbidrag trots att deras inkomst ligger under soci-albidragsnormen.Låt mig först säga att barnfattigdomen är mycketlåg i . Enligt en studie av har Sverigeden lägsta andelen barn som lever i fattiga familjer.Trots att har högst andel barn som lever medbara en förälder är andelen barn med ensamföräldrarsom hamnar under fattigdomsgränsen lägst i Sverigeav alla . Kommittén Välfärdsbokslut(SOU 2001:79) konstaterar att barn i i all-mänhet har goda levnadsförhållanden vad gäller ex-empelvis ekonomiska och materiella villkor.Barnhushållen har generellt sämre ekonomiskaförutsättningar än befolkningen i övrigt. I vissa avse-enden försämrades också situationen , såväl relativt som absolut. Exempelvis ökadeandelen barn i hushåll med mycket låga inkomsterunder perioden, och ökningen var kraftigare än förbefolkningen i stort. Skillnaderna mellan barn medolika bakgrund är i många fall betydande. Barn tillarbetare, till utrikes födda och till ensamstående för-äldrar lever betydligt oftare i ekonomiskt utsatta hus-håll än vad andra barn gör. Skillnaderna är emellertidmindre framträdande vad gäller barnens personligaekonomiska förhållanden, exempelvis avseende hurstor månadspeng man har.Mycket talar för att situationen var som värstkring 1997. har arbetslösheten minskat,och att ha föräldrar med arbete är den enskilt vikti-gaste faktorn för att ett barn ska slippa växa upp ifattigdom. De offentliga finanserna har sanerats, ochregeringen har genomfört ett antal viktiga reformersom påverkar barnfamiljernas ekonomi, precis somframgår av Rädda Barnens rapport, vilken hänvisar till i interpellationen. Höjningen avbarnbidraget och införandet av maxtaxa inom för-skolan, förbättringar av föräldraförsäkringen och höjdnivå i a-kassan är exempel som innebär avsevärt merpengar i plånboken för alla barnfamiljer.Förstärkta generella välfärdssystem är viktigt föratt undvika att barn växer upp i fattigdom. Generellavälfärdssystem minskar klyftorna och ökar trygghetenför alla medborgare. Välfärd handlar om mer änskatter. Välfärd handlar om alla de resurser som indi-viden har till sitt förfogande för att kunna kontrolleraoch medvetet styra sina livsvillkor. Vi vet att barn iutsatta situationer gynnas på flera sätt av insatser somär generella, t.ex. den öppna förskolan eller fritids-verksamhet för alla barn, liksom att en skola för allager barn från ekonomiskt mer utsatta förhållandensamma möjligheter som andra barn.När det gäller marginaleffekter i de ekonomiskafamiljestöden bereds betänkande(SOU 2001:24) - Ur fattigdomsfällan, som det heter- på . Utredning-ens uppdrag var att pröva om familjestödet kan görasmer generellt, dvs. med minskade marginaleffekter,men med bevarad eller ökad fördelningspolitisk träff-säkerhet. Utredningen har analyserat de samladeeffekterna av skatter, bidrag och avgifter för olikatyper av barnfamiljer. Bostadsbidragen står för enbetydande del av marginaleffekterna för familjer medlåga eller medelhöga inkomster. Utredningen anserdärför att man bör pröva om det helt eller delvis kanersättas med ett stöd som inte är inkomstberoende. Enomläggning i mer generell riktning skulle öka deekonomiskt svaga hushållens möjlighet att varaktigtförbättra sin ekonomiska situation.För barn som växer upp i familjer med långvarigtsocialbidragsberoende är problemet ett annat. Social-bidraget ska utgöra ett yttersta skyddsnät när de gene-rella systemen inte träder in. Detta skyddsnät är indi-viduellt behovsprövat, och då är det ofrånkomligt får marginaleffekter. Jag anser att det är viktigtatt socialbidraget fortsätter att fylla sin funktion somyttersta skyddsnät.Det viktigaste är dock att människor får möjlig-heter att själva ordna sin försörjning. Det är mot denbakgrunden man ska se det mål för social rättvisasom regeringen presenterade . Fram till år2004 ska socialbidragsberoendet halveras. Det skaske genom en rejäl satsning för att öka sysselsätt-ningsnivån och skapa ett friskare arbetsliv. Det be-hövs verkligen. Med tanke på den demografiska ut-vecklingen har vi helt enkelt inte råd att ha en del avden arbetsföra befolkningen utanför arbetskraften.När det sedan gäller åsikt att detär skatten som gör att människor blir fattiga kan jagbara konstatera att det här går en skiljelinje mellanoss. Jag är övertygad om att ett rättvist och tryggtsamhälle, där vi tar ett gemensamt ansvar för allasvälfärd, skapar bättre förutsättningar för fortsatt till-växt och minskad fattigdom genom att erbjuda verk-liga möjligheter för alla individer att själva kontrolle-ra och medvetet styra sina livsvillkor. Lika övertygadär jag om att skattesänkningar som finansieras genomen utarmning och nedmontering av välfärden leder tillökad fattigdom och ökade orättvisor, inte minst blandbarnen.Anf. 43 ():Fru talman! Rädda Barnens rapport i möttes av en ganska enstämmig kör avkommentarer från olika håll. konstate-rade att barnfattigdomen - andelen barn i fattiga fa-miljer - hade ökat och att den huvud-sakliga förklaringen till detta var den ökade arbets-lösheten och besparingarna i statsbudgetarna och i dekommunala budgetarna . Det är ingenöverraskning för någon. De konsekvenserna fick denekonomiska nedgången . Socialminis-tern hänvisar också till den förändring som samhälls-ekonomin har genomgått ochkonstaterar att barnfattigdomen sannolikt är någotlägre än den var 1997.Jag ställde några frågor, och bakgrunden till demär en speciell aspekt på den redovisning Rädda Bar-nen gjorde. Man kan konstatera att det finns vissakategorier människor vars barn är särskilt utsatta förbarnfattigdom. En grupp är naturligtvis de arbetslösa,som socialministern hänvisar till. En oproportioner-ligt stor grupp är människor som är födda utanförSverige.Dessutom visar , vilket inte har dis-kuterats lika tydligt, att skillnaderna mellan enskildakommuner ökar dramatiskt. De skillnaderna har inteminskat , utan de fortsätter att öka.Man kan ställa sig frågan vad det är som liggerbakom den ökningen. Vi har gjort ett försök att tittapå det. Analysen började i mitt eget hemlän. Jag kon-staterade, kanske något förvånande för socialminis-tern, att det fanns en direkt parallellitet mellan storandel fattiga barnfamiljer och hög kommunalskatt.När vi analyserade hela landet visade det sig att det iprincip ser likadant ut överallt. Generellt har kommu-ner med hög kommunalskatt en stor andel barn ifattiga familjer.Om man tar bort den viktigaste förklaringsfaktornnär det gäller fattiga barnfamiljer, nämligen arbets-lösheten, blir skillnaden i utdebitering ännu tydligare.Därför ställde jag frågan till socialministern. Kanman göra någonting? Vad kan man göra för att und-vika att skatten för de fattiga barnfamiljerna innebärett ökat bidragsberoende och ökad ekonomisk på-frestning?Socialministern avvisar över huvud taget alla så-dana relationer. Jag vill ställa frågan igen. Är det entillfällighet att de kommuner som har hög kommunal-skatt också har en stor andel barn i fattiga familjer -större än kommuner som har lägre utdebitering?Socialministern hänvisar till tre generella åtgärdersom har förbättrat fattigfamiljernas situation. Höj-ningen av barnbidraget har förbättrat alla familjerssituation. Det gäller inte specifikt dem med en dåligekonomi. Tvärtom vet vi att det i vissa kommuner harinneburit att de som är beroende av socialbidrag intehar fått en förbättrad situation. Maxtaxan gynnarspecifikt dem med höga inkomster och dem somtidigare har betalat höga avgifter inom barnomsorgen.Förbättringen av föräldraförsäkringen har inte speci-fikt gynnat de fattiga barnfamiljerna utan faktisktslagit på ett annat sätt.Jag vill återkomma med frågan till socialminis-tern. Anser inte socialministern att det finns någotsamband mellan den kommunala utdebiteringen ochandelen fattiga barn?Anf. 44 Socialminister ():Fru talman! Jag är oklar över hur stor erfarenhet från den kommunala världen är.Jag kan däremot berätta att jag har egen erfarenhet.Jag var kommunstyrelsens ordförande i undernågra år . Där lärde jag mig en sak.Det finns ett sådant samband som på, men det är omvänt.I är en stor del av befolkningen och del av barnfamiljerna invandrare. De hade kom-mit under ett 80-tal då arbetsmarknaden sviktade. Vihade höga socialbidragskostnader beroende på attarbetslösheten var hög. Vi hade stora sociala bekym-mer i kommunen. För att klara åtagandena mot deenskilda individerna, som faktiskt inte hade någrainkomster att beskatta, var vi tvingade att ha en gans-ka hög utdebitering.Det är alltså det omvända förhållandet som råder.I den mån kommunerna har denna typ av socialaproblem får de också höga kostnader. Det skulle varaintressant att se vad det är för material som hänvisar till.Min erfarenhet är att man kan läsa av vilka socialaambitioner kommunen har i den kommunala utdebite-ringen. Dessutom varierar skattekraften tyvärr väldigtmellan olika kommuner. Det är lätt för de kommunersom har låg arbetslöshet och relativt hög skattekraftatt hålla nere den kommunala utdebiteringen. Detförsöker vi i någon mån korrigera genom den kom-munala skatteutjämningen. Vi försöker ge mer rättvi-sa förutsättningar.Det omvända förhållandet tror jag inte att någonsocial forskare har kunnat visa på, nämligen att manökar den faktiska fattigdomen genom en hög kom-munal utdebitering. Det förhållandet har jag inte settnågon peka på. Det skulle vara intressant att se LarsElinderson peka på det.Anf. 45 ():Fru talman! Jag vet inte om erfa-renheter av socialt arbete i är viktigare änerfarenheter av socialt arbete i , där jag harvarit verksam i ungefär . Mina erfarenheter ärinte riktigt de samma som socialministerns, vilketnaturligtvis beror på att förhållandena i ärannorlunda än de är i Falköping.Men det är detta man kan utläsa av välfärdsbok-slutet och av Rädda Barnens redovisning. Man redo-visar förhållandena kommun för kommun. Vi kankonstatera att de kommuner som har en anmärk-ningsvärt mycket högre kommunalskatt än jämförba-ra grannkommuner också har en större andel fattigabarnfamiljer.Det är inte så - det vill jag hävda - att ambitionenalltid bör vara en följd av vilken utdebitering manhar. Det finns kommuner som kan vara mycket merambitiösa och ha effektiva åtgärder utan att ha en högkommunalskatt. Det finns inget naturligt sambanddäremellan.Rädda Barnen konstaterar - och det konstaterasockså i välfärdsbokslutet - att trots de åtgär-der som socialministern hänvisar till fortfarande till-hör de kommuner i landet som har allra högst andelsocialbidragsberoende hushåll. Det samband somsocialministern hänvisar till är alltså heller inte givet,att generella insatser innebär att socialbidragskostna-derna minskar. Tvärtom visar det sig att andelensocialbidragshushåll inte alltid står i relation till an-delen fattiga familjer. Det finns en stor skillnad, variation, mellan kommuner. Det kan vara en högandel fattiga och en låg andel socialbidragshushålloch tvärtom. Andelen som utnyttjar möjligheten att fåsin försörjning under kortare eller avsocialbidrag är inte direkt avhängig av de ekonomiskafaktorerna, utan det finns andra faktorer i det sam-manhanget.Den avslutande frågan, som jag ställde till social-ministern, gällde om socialministern såg någon orätt-visa i det förhållandet att av dem somligger på inkomstnivåer under socialbidragsnormenfaktiskt, av olika skäl, kan tillgodogöra sig socialbi-drag? Man kanske inte ansöker om att få stöd i för-sörjningen genom socialbidrag, men det kan ocksåvara så här på grund av att man kanske bor i en högttaxerad villafastighet då man behöversocialbidrag eller att det förutsätts att man gör sig avmed sin bil, vilket en del kommuner kräver, för ska få socialbidrag. Ser socialministern någotproblem i detta? Det rimliga vore naturligtvis att vihade en någorlunda likartad standard i landet när detgäller hur stor andel av dem som verkligen är fattigasom utnyttjar och får stöd av socialbidragssystemet.Anf. 46 Socialminister ():Fru talman! ska inte uppfatta minfråga om den kommunala erfarenheten som någonoförskämdhet. Jag var faktiskt mera intresserad avden kommunala erfarenheten, därför att den spelar enroll i det här sammanhanget. Jag visste inte att LarsElinderson hade erfarenhet. Det var gläd-jande att han hade det. Då har ändålärt sig, vilket är fundamentalt, att det i de kommunersom av olika skäl har en social struktur med storainkomstskillnader och en hög arbetslöshet är viktigtatt man kan erbjuda en bra skola, en bra social ser-vice, en bra barnomsorg osv. för att just ge barnfa-miljerna en möjlighet att utvecklas.Detta är viktigt, och det kan innebära att just dekommuner som har de här bekymren kan få en högrekommunal utdebitering än de kommuner som har ensocial sammansättning som är mindre bekymmersamoch som dessutom ger kommunerna ökade skattein-täkter och en bra ekonomisk bas. Så det är inte allde-les säkert att man av skattesatsen kan avgöra hur detegentligen ser ut i kommunen och vilka politiskaambitioner som finns. Förutsättningarna kan vara såolika, och bekymren kan vara så olika.Jag tror inte på att det, om Malmökommun skulle sänka kommunalskatten med 3 eller 4kr för att komma ned till den lägsta kommunala utde-biteringen i , skulle leda till någon som helstförbättring för de familjer som behöver samhälletsstöd. Jag tror inte att någon enda familj skulle få detbättre på det sättet. Det är kanske det viktigaste. Omman ska dra några slutsatser av skulle det ju vara att det skulle vara tillgagn för de utsatta familjerna om man sänkte kom-munalskatten i kommuner som har hög skatt och storasociala problem. Om man skulle göra det i Malmöskulle den kommunala verksamheten - skolorna,barnomsorgen, fritidsverksamheten och annat - blisämre. Jag är alldeles övertygad om det, och detskulle drabba dem som har det allra sämst ställt.Jag tror alltså inte att det finns den koppling mel-lan utdebitering och fattigdomsproblembland barnfamiljer som tror. Jag troratt förhållandet är precis det omvända. Har man fa-miljer med sådana här problem måste man också setill att den kommunala omsorgen fungerar så att mankommer ifrån problemen och ger ett handtag till för-äldrarna likaväl som till barnen. Det är den viktigasteslutsatsen av det här resonemanget.Jag tror således inte på ett sådant här samband.Jag tror att det finns ett omvänt samband och att detär viktigt att kommunerna ser till att de tar ut så passmycket skatt att de kan ha en välfärdspolitik somfungerar.Sedan ställde en fråga om vilkafamiljer som får socialhjälp. Det är också en ganskakomplicerad fråga. Det kan visa sig att man har enårsinkomst som blir ganska låg, trots att ens må-nadsinkomst är mycket hög, eftersom man kan hakortare perioder då man inte har någoninkomst. Det kan handla om arbetslöshet. Man kan avolika skäl vara i ekonomiskt beråd. Då behöver mansocialbidrag eller stöd. I sådana här fall kan alltså dengenomsnittliga årsinkomsten vara låg, och så får mansocialbidrag trots att man har en hög inkomst.Det kan vara det omvända förhållandet också.Man kan redovisa ganska höga inkomster, trots har behövt stöd, så det gårinte att alldeles enkelt läsa ut vilka som borde ha stöd.Detta kan bara avgöras genom att medborgarna tarkontakt med och får sin sak prövad ochgenom att det förekommer individuell prövning frånperson till person. Något annat system kan inte funge-ra.Anf. 47 ():Fru talman! Nej, jag tog det inte som en oför-skämdhet att socialministern ifrågasatte om jag hadenågon erfarenhet. Jag trodde att socialmi-nistern var medveten om varifrån jag kom. Vi hardiskuterat i olika sammanhang då jag har hänvisat tillmin egen hemkommun och till min egen kommunalaerfarenhet. Men jag kan ha förståelse för att man intekan komma ihåg alla diskussioner som vi har fört.Jag tycker att diskussionen om skatten är viktigfrån flera olika utgångspunkter. Vi kan konstatera attdet som har hänt med det svenska skattetrycket underde inte är att skattetrycket totalt setthar ökat speciellt mycket, i varje fall inte under densenare delen av den här perioden. har vi legat på ungefär samma andel - det hargått upp och ned några procent. Den stora skillnaden iförhållande till många andra länder är att de med deallra lägsta inkomsterna - de med låga och medelhö-ga inkomster - har väsentligt högre skattetryckän man hade för . Det är där som jag,till skillnad från socialministern, tror att det finns ettdirekt samband.Man kan bara titta på hur det ser ut i den statistiksom redovisar. Om man tar bort de tvåandra faktorer som man hänvisar till som har betydel-se när det gäller andelen fattiga familjer, nämligenarbetslöshet och etnisk bakgrund, om man är född iett utomeuropeiskt land, finns det ingen annan bety-delsefull faktor som hänvisar till änutdebiteringen. När man jämför kommuner med lik-artade arbetslöshetssiffror, likartad andel invandrar-hushåll finns det ett direkt samband mellan högkommunal utdebitering och en hög andel fattiga fa-miljer.Anf. 48 Socialminister ():Fru talman! Jag har inte sett någon leda i bevisjust det som nu säger, nämligen atthög utdebitering i sig leder till ökad barnfattigdom.Jag har inte hört någon som har sagt detta. Jag targärna del av materialet för att se hur man har kommittill den slutsatsen.Oavsett hur man gör studierna är det kompliceratatt se samband mellan utdebitering, kom-munens verksamhet och den sociala utvecklingen förkommunens invånare. Min slutsats är att man barakan klara välfärdsåtagandena om man har en relativthög skattesats, i alla fall med den kommunala erfa-renhet som jag har. Om man ska göra det omvända,nämligen sänka skatten radikalt i den här typen avkommuner som har de här problemen, ska det finan-sieras på något sätt, och det är svårt att se att detskulle kunna göras på annat sätt än att det drabbar devärst utsatta.Det finns ju en förklaring till att i all in-ternationell statistik hävdar sig mycket bra när detgäller barnens situation. Vi behöver inte vara nöjdamed situationen, men vi har vid internationella jämfö-relser konstaterat att vi har klarat den här problemati-ken bättre än alla andra. Det tror jag hänger ihop medatt vi just har den generella välfärden utbyggd, att vihar tillgång till skola, dagis osv. på vettiga ekonomis-ka villkor eller på fria villkor. Det är det som gör attvi har klarat det här bättre än många andra.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2001/02:438 om ge-nerisk substitutionAnf. 49 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder som jag avser att vidta för att en översyn avförpackningsdesign på läkemedel ska komma tillstånd, samt vilka åtgärder som har vidtagits medanledning av mitt tidigare frågesvar 2001/02:695.Tasso Stafilidis har som bakgrund till sin inter-pellation påtalat att parallellimportörer i Danmarkefter domstolsbeslut har tvingats att använda vitaförpackningar med svart text på sina produkter och attdetta leder till en ökad förväxlingsrisk för patienterna.Vidare menar interpellanten att beslut omatt införa utbyte av läkemedel på apotek fr.o.m. den 1oktober 2002 kommer att leda till en ökad förväx-lingsrisk om parallellimportörerna, såsom i ,tvingas att använda endast vita förpackningar medsvart text. I har dockvalt att inte godkänna vita förpackningar med svarttext.Inledningsvis vill jag informera om att det an-kommer på apotekspersonalen att informera patientenom att ett utbyte kommer att ske och att medverka tillatt patienten förstår att utbytet inte medför någonmedicinsk olägenhet. Det kommer även att finnas enmöjlighet för förskrivaren att motsätta sig ett utbyteom denne anser att ett utbyte skulle medföra en medi-cinsk risk. Vidare har till uppgiftatt tillgodose att den enskilde och hälso- och sjukvår-den får tillgång till effektiva och säkra läkemedel avhög kvalitet.I föreskrifter om läkemedels-förpackningar och märkning av läkemedel anges hurläkemedelsförpackningar ska utformas. Dessa före-skrifter är utformade för att i första hand tillvaratapatientsäkerhetsaspekten.Frågan om ett företags möjlighet att använda va-rumärken på läkemedelsförpackningar regleras dock ivarumärkeslagen. Där anges bl.a. att ensamrätten tillett varumärke innebär att annan än varumärkesinne-havaren inte i näringsverksamhet får använda ettidentiskt eller förväxlingsbart varumärke för sinavaror, vare sig på varan eller dess förpackning, i re-klam eller affärshandling eller på annat sätt. I sammalag föreskrivs emellertid även att ensamrätten till ettvarumärke inte hindrar att någon annan än varumär-kesinnehavaren använder varumärket för varor somvarumärkesinnehavaren, eller någon med dennessamtycke, har fört ut på marknaden. Den svenskavarumärkeslagen bygger på rådets direktiv89/104/EEG.I och har frågan om parallellim-portörers förpackningar hanterats på olika sätt, vilkettyder på att frågan är komplicerad. I har godkänt ansökningar från parallel-limporterande företag när det gäller förpackningarsom har varit vita med svart text. Verket har docksedan dess uppmärksammats på att det kan uppstå enförväxlingsrisk för patienten om många förpackning-ar har ett likartat utseende och arbetar för närvarandemed frågan hur verket ska tillse att patientsäkerhetensäkerställs vid godkännandet av förpackningar förparallellimporterade läkemedel.Jag vill slutligen understryka att parallellimport avläkemedel inom EU är viktigt eftersom det ofta bidrartill ökad konkurrens och lägre priser för både konsu-menter och landsting. Jag kan dock här inte föregåvilka åtgärder som genomgångkan komma att föranleda.Som svar på interpellantens andra fråga kan jaginformera om att regeringen tillsatte denarbetsgrupp med uppdrag att genomföra en översynav prissättningen av produkter inom läkemedelsför-månen som jag hänvisade till i mitt frågesvar tillTasso Stafilidis . I arbetsgruppens upp-drag ingår särskilt att se över om det är möjligt ochlämpligt att införa ett förenklat prissättningsförfaran-de för generiska och parallellimporterade läkemedel.Arbetsgruppen ska redovisa sitt uppdrag senast den 1oktober 2002.Anf. 50 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret. Ministern och jag verkar vara över-ens om att patientperspektivet är det viktigaste förläkemedelsmarknaden. Varken varumärkesrätt elleregentligen någonting annat ska få tillåtas att hotapatientsäkerheten.Eftersom frågan är av yttersta vikt finns det allanledning att förekomma problem i stället för attvänta och se för att därefter reagera och ställa sakertill rätta. Det är därför som det norska läkemedelsver-ket ändrat sitt tidigare beslut om att tillåta försäljningav vita förpackningar med svart text när alltfler läke-medel parallellimporteras, eftersom förväxlingsriskendå ökar.Är det inte så att det på detta område i Sverigefinns en risk för att frågan hamnar mellan olika sto-lar? har ett tillsynsansvar för lä-kemedlet fram tills dess att läkemedlet expedierats påapoteket till den enskilde konsumenten. Det är kanskedärför som tidigare inte har settförväxlingsrisken som något större problem.Tillspetsat, fru talman, skulle man kunna säga attoavsett hur förpackningarna ser ut så kommer apo-tekspersonalen i princip alltid att expediera rätt läke-medel. Det är ju en välutbildad personal som just hardetta som sin profession. Problemet uppstår i ställetnär konsumenterna ska dosera sina läkemedel hemmaoch tar fel läkemedel, fel styrka etc.Det är tillsynsområde samtidigtsom det är som godkänner för-packningarnas utformning. Förväxlingsrisken finns ihemmet, inte på . Det är därför det är så vik-tigt med starka igenkänningstecken. Det måste varamöjligt att tydligt skilja på förpackningarna.