prot · GQ0931 · 2002-12-06 00:00:00 — För mig är det självklartatt de kommunala och de fristående skolorna fortsätt-ningsvis ska ha samma ekonomiska villkor.Det som nu beskriver som plötsligaoch drastiska förändringar är snarare en fråga om enomställning till en situation där fristående gymnasie-skolor varken över- eller underkompenseras.Anf. 31 ():Herr talman! Jag ber att få tacka utbildningsmi-nistern för svaret. Bakgrunden till min interpellationär att många fristående gymnasieskolor hotas avdrastiskt förändrade ersättningar nästa år.Det nuvarande systemet för gymnasieskolor inne-bär att ersättningen utgår från ett medianvärde avkommunernas kostnader. Det systemet har garanteratatt alla friskolor får en rimlig ersättning. Det nyasystemet ska i första hand basera sig på vilka gymna-siekostnader elevens hemkommun redovisar. Somutbildningsministern själv säger varierar dessa oer-hört mellan kommunerna.För har vi inte samma problem, fördär är det inte många elever som väljer att gå i enannan kommun. Men när det gäller gymnasieskolorväljer elever ofta en skola som ligger på andra sidanen kommungräns.Nu har vi hört preliminära uppgifter om att vissaskolor kommer att få nedskärningar påmellan 10 och . Därför är jag rädd att det finnsen stor risk att friskolor alltmer kommer att etablerasig i eller flytta till kommuner där ersättningen tillskolan är hög. Enligt min ideologi ska rätten att väljaskola vara lika för alla. Med det nya systemet kanrätten att välja skola bli mer och mer beroende av ivilken typ av kommun man bor.Naturligtvis har utbildningsministern rätt när hansäger att detta beslut är fattat - visserli-gen mot röster. Han har också rätt i att vihar känt till beslutet om förändring . Intedesto mindre kommer den ekonomiska förändringenhastigt och drastiskt, nämligen . Dåkommer elever i samma skola att föra med sig olikaskolpeng beroende på vilken kommun de kommerifrån. Friskolor som har många elever från snålakommuner kommer att få mycket sämre villkor änandra.Majoriteten i utbildningsutskottet lyckades trotsallt mot Socialdemokraternas vilja få igenom ett be-slut om att det ska utarbetas ett tydligare system förredovisning av kommunens kostnader för att görakommunernas beräkningar tydligare. återstår detatt se om kommunernas bidragsberäkningar verkligenblir tydligare så att en friskola kan veta att den får denersättning som den är berättigad till enligt det nyasystemet.Inte minst är det problem med lokalkostnaden. Enkommun kan ju sprida lokalkostnaderna över mångafastigheter, och det är inte alls säkert att den verkligalokalkostnaden för skolorna syns i siffror. Därför ärdet stor risk för många friskolor att de inte får kom-pensation för de verkliga lokalkostnaderna. Kanskeborde vi i stället ha ett system där rimliga kostnaderersätts helt oberoende av enskilda kommuners kost-nader.Över huvud taget är detta nya bidragssystem intetillräckligt förberett. Om - jag säger om - vi verkli-gen ska göra en förändring i den här riktningen såborde den genomföras först efter det att vi verkligenhar utformat ett system som vi säkert vet garanteraratt ersättningen beräknas på ett säkert och korrektsätt.Herr talman! Osäkerheten om hur förändringenslår mot friskolorna är stor. Förändringen var en av defå försämringar för friskolor som gick igenom i riks-dagen när regeringens proposition behandlades ivåras. avslog glädjande nog en massaandra regeringsförslag om att öka kommunernasmöjligheter att av politiska skäl stoppa friskolor.Riksdagen avslog också att kommunerna i störreutsträckning skulle sköta utvärderingen. Det var bra.Det är viktigt att friskolor kan stå fria, utanför denkommunala organisationen, men ändå följa de natio-nella målen och utvärderas av direkt.Tyvärr blev det majoritet i för att ändrabidragsgivningen. Men jag anser inte att frågan omhur detta kommer att slå har utretts tillräckligt.Anf. 32 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag tycker att det ska finnas en enkelgrundprincip i synen på friskolor. De ska ha ersätt-ning som motsvarar den ersättning som går till dekommunala skolorna. Det är i ett internationellt per-spektiv ett ganska radikalt tänkande. Jag hade denamerikanska utbildningsministern på besök här , som var mycket förvånad över dennagenerositet mot privatskolor. Det skulle inte fungera ihans miljö. Men jag tycker att det är en rimlig princip- samma villkor.Då ska man också hitta ett system för hur man skafå samma villkor. Det ska inte vara så att den enaeller den andra får mer, vilket naturligtvis skulle fåkonsekvensen att man väljer den skola som får mestpengar.Ulf förespråkar den så kallade rikspris-listan. Han tycker att det är den som mest rättvist gerfristående gymnasieskolor ersättning. Men hur funge-rar den? För en fristående skola som framför allt harelever som kommer från kommuner med höga kost-nader så får man med riksprislistan, som ju är ettmedelvärde, lägre ersättning än man får med detsystem som ska gälla från . De sko-lorna är alltså missgynnade i system ochgynnade i det nya systemet. Varför är det rättvist?Det finns också en, som jag tycker, ännu merkomplicerad fråga för att ta ställning till.Tänk er en och samma kommun, en och samma fa-milj, där ett av barnen väljer ett visst program i denkommunala gymnasieskolan och det andra barnetväljer samma program i den fristående gymnasiesko-lan. Ska man då i den fristående skolan få mer ersätt-ning än i den kommunala? Var ligger rättvisan där?Jag vill att den grundläggande principen ska gälla:så långt som möjligt en likvärdig behandling. Jag hari grunden en positiv syn på att det finns alternativ tillden kommunala skolan. går vi till ett system somjag tycker tar hand om detta på ett mycket bättre sätt,det vill säga att man får utgå från att elever i en ochsamma kommun har rätt till samma ersättning obero-ende av vilken skola de väljer.Detta är, precis som jag har beskrivit, ett förslagsom har lagts fram för mycket länge sedan och ettbeslut som har fattats för länge sedan. Det är ett be-slut som alla kommuner har varit medvetna om länge.Det kommer självfallet att finnas anledning att följaupp redovisningsprinciper och arbetsätt. Det ska vigöra. Det kommer att göra.Jag tycker att det står klart att principen är riktigoch rimlig. Jag tycker också att det står klart att UlfNilsson omöjligtvis kan beskriva sin favoritmodellsom mer rättvis och rimlig.Anf. 33 ():Herr talman! Riksprislistan, som utbildningsmi-nistern kritiserar kraftigt, infördes av en socialdemo-kratisk regering. Det är mycket möjligt att systemetkan förbättras och utvecklas jämfört med den. Minhuvudsakliga kritik här riktar sig mot att vi inför ettsystem utan att vi säkert vet på vilka beräkningsgrun-der friskolorna kommer att få sin ersättning. Vi vetinte heller om det kommer att bli drastiska föränd-ringar som till och med kan tvingafriskolor att lägga ned.Dessutom frågar utbildningsministern var rättvi-san ligger i att elever i samma kommun får med sigolika stora resurser beroende på vilken skola de valt.Även om det ligger lite vid sidan av debatten, är minmotfråga: Var ligger rättvisan i att svenska eleveröver huvud taget får så olika resurser till gymnasieut-bildning beroende på vilken kommun de går i? Skadet verkligen vara så för evigt att man ska behöva hatur och födas i rätt kommun för att få en bra utbild-ning?Detta är ju ett av den svenska skolans stora pro-blem. Resurser och insatser fördelas inte på ett lik-värdigt sätt. Det skiljer oerhört mellan kommunerna.Det finns exempel på kommuner där skolans resurserär hälften så stora som i andra kommuner. Folkpartietmenar att resurserna ska fördelas lika oavsett i vilkenkommun man bor. Det som alltid måste skilja är jusådana saker som resurser till elever med behov avsärskilt stöd och resurser till språkundervisning förinvandrarelever till exempel. För att få rättvisa ochlikvärdighet behövs det på lång sikt ett nationelltansvar för skolan - en nationell skolpeng, som Folk-partiet föreslår.Eftersom Socialdemokraterna envist håller fast vikommunaliseringen av skolan och jag inser att detkan dröja långt in innan vi får en majoritetför att avkommunalisera skolan, får vi diskuterahur vi kan skapa så säkra och förutsägbara möjlighe-ter som möjligt inom systemet.I min interpellation ställde jag frågan om utbild-ningsministern tänker vidta några åtgärder för attskydda de fristående skolorna mot oväntade föränd-ringar i den ekonomiska situationen. är det baraknappt en månad kvar innan den nya ersättningen skatillämpas, och friskolorna har ännu inte fått reda påvilken ersättning de ska få . Skolverketsnya redovisningssystem kommer inte att vara klartförrän . De flesta friskolor lever meden väldigt knapp ekonomisk marginal. En minskadersättning på till exempel kan mycket väl inne-bära att en skola går omkull. Det är över huvud tageten så stor osäkerhet kring den här nya ersättnings-principen att det just därför behövs en beredskap föratt gripa in om systemet skulle visa sig få negativakonsekvenser.Jag konstaterar att utbildningsministern inte hållermed mig. Min naturliga fråga blir då om utbild-ningsministern verkligen är säker på att kommunernaden sista januari plötsligt kommer att redovisa sinaskolkostnader på ett klart och begripligt sätt. Är hanverkligen säker på att det nya redovisningssystemet,som vi inte vet mycket om, kommer att fungera? Vetman över huvud taget om ersättningen kommer att blikorrekt ens efter de principer som regeringen nu harfått igenom?Herr talman! Osäkerheten är väldigt stor. Detfinns fristående skolor som inte har en aning omde kommer att få 10 000 mer eller 10 000 mindre perelev om en månad.Anf. 34 Utbildningsminister ():Herr talman! Det var en snabb fanflykt. Jag fickinte med mig ett enda argument för det system somUlf förespråkar, nämligen prislistan. menade att inte heller den duger. I stället skadet införas en statlig skolpeng. Hur ska det gå till?Hur ska den fungera? Hur får du den rättvis?En statlig skolpeng ska först ta hänsyn till attkostnaderna faktiskt skiljer sig åt mellan kommuner-na. Det ser vi också avspegla sig i skillnaden i resur-ser. Det finns naturligtvis politiska beslut bakom dettamen också kostnader, till exempel lärarlöner, lokaler,skolskjutsar och mycket annat. Hur ska en statligskolpeng ta hänsyn till de olika behov som eleverhar? Hur ska lyckas konstruera ett systemsom på individuella basis lyckas ta hänsyn? Det gårsäkert att ta hänsyn till vissa grova parametrar. Detgår säkert också att få en extra peng för vissa elever,om man kräver diagnostik och underlag. Men hur blirdet med allt det som skolan faktiskt också måstekunna ta hänsyn, till exempel väldigt skiftande behovhos elever?En peng skickas hem till familjen, och man ska gåut och handla skola. Hur kommer det att upplevasefter med ett så väldigt trubbigt instrumentsom ett skolpengssystem blir när man själv som för-älder upptäcker att pengen räcker inte för de behovsom mina barn har? Vem vänder man sig till då?Man vänder sig knappast till kommunalpolitikeneftersom det är en statlig skolpeng, så där finns ing-enting att hämta. Man kan möjligen vända sig med ettbrev till och säga att mitt barn har inte fåtträtt skolpeng och hävda att det har skett ett fel justhär. Men man blir säkert hänvisad till den stora, nya,kraftfulla beräkningsmyndighet som har inrättats föratt räkna ut alla dessa skolpengar.Med ett statligt skolpengssystem kommer vi ocksåfå en utveckling där familjer alltmer bevakar att justderas peng går till deras barn. Det ska vara raka rörmellan peng och service. Därmed försvinner det somär en grund i vår skolpolitik, nämligen att det också ärett gemensamt ansvar. Alla barn har rätt till en brautbildning. Barn som behöver extra stöd måste få detextra stödet. Det går inte att beräkna för varje individi någon statlig myndighet, men syns väldigt tydligt iskolans vardag.Det är alltså det alternativ som före-språkar. Något argument för prislistan, det system vilämnar , lyckades inte menar att vi har haft god tid på oss att genom-föra det nya systemet. Det har en väldigt grund-läggande princip, nämligen att det ska vara likvärdigavillkor och likvärdig ersättning oberoende av om detär en fristående skola eller en skola. Det ärett internationellt sett alldeles unikt system. får viockså ett system där det inte blir så att elever som gårpå samma program men i olika skolor i samma kom-mun får olika ersättning.Skolverket jobbar på detta tillsammans medkommunerna. Man har kontakter och arbetar framåt.Kommunerna redovisar sina kostnader. Jag bedömeratt vi kommer att behöva utvärdera hur detta gåreftersom det också handlar om att ta fram informationsom inte har varit tydlig. Jag tycker att det ären väldigt bra process. Det kommer att ge oss kun-skap och information om skolan som vi behöver imånga andra sammanhang. Men att det skulle genom-föras i en så rask takt att det inte ska vara möjligt attgenomföra i praktiken hållet jag alls icke med om.Det är mycket länge sedan beslutet fattades i riksda-gen.Anf. 35 ():Herr talman! Utbildningsministern frågar vartman vänder sig om tycker att man får för lite resursertill sitt barn i ett skolpengssystem. Min fråga är juvart man vänder sig om man bor i en kommunsom väljer att prioritera skolan så dåligt att man har20-30 % lägre resurser än vad man har om man råkarbo i en annan kommun. Huvudargumentet för ettskolpengssystem är att skapa likvärdighet och rättvisavillkor mellan kommunerna.Sällan har jag hört en minister vara så genomgå-ende kritisk mot ett system som hans regering harvarit med om att genomföra, nämligen systemet medriksprislistan, som utbildningsministern nu är. I minreservation i utbildningsutskottet uttryckte jag tydligtatt vi säkert kan hitta ett bättre system för ersättning-en till fristående skolor än det gamla systemet, menjag sade att vi inte hade underlag, fakta, för att såhastigt genomföra ett nytt system som vi inte vet hurdet kommer att verka. Det är också min huvudin-vändning. Det finns ingen beredskap från regeringenssida att gripa in och hjälpa till om det visar sig attenskilda skolor på olika håll får lägga ned på grundde här ekonomiska förändringarna.Jag upprepar en gång till att det väl är en alldelesför stor osäkerhet när skolor ettsystem genomförs inte har en aning om vilken ersätt-ning de ska få.Herr talman! Jag vill i övrigt avslutningsvis sägaatt jag mitt i den här debatten är lite glad över attSocialdemokraterna numera erkänner att det faktisktkan vara bra med friskolor. handladeju debatten om att Socialdemokraterna ville stoppafriskolorna. säger de inte det, och det är bra. Dethandlar , som jag tycker att vi har fått höra i utbild-ningsministerns inlägg här, mera om brist på inlevelsei och förståelse för friskolors situation.De flesta av förslagen från Socialdemokraternassida handlar fortfarande om att på olika sätt försvåraför friskolorna, och ni visar också med behandlingenav det här förslaget att ni har en väldigt liten inlevelsei de ekonomiska förhållanden som de flesta friskolorlever under.Anf. 36 Utbildningsminister ():Herr talman! Det alternativ som före-språkar är en statlig skolpeng. försöker fådet att låta som höjden av rättvisa, men hur ska detsystemet ta hänsyn till elevernas väldigt skilda be-hov? Det återstår för att svara på detta.Hur ska en myndighet som byggs upp för att beräknadetta lyckas fånga upp elevernas individuella behov?Är det inte egentligen så att det måste vara ett gemen-samt ansvar i skolan och i kommunen att fördelaresurser så att det är möjligt att i skolan praktiskt tahänsyn till detta?Man bör ge extra stöd till de elever som behöverdet och göra det tidigt i , så att de får medsig de kunskaper de behöver fortsättningsvis. Manska inte tro att en supermyndighet kan beräkna ennödvändig schablon till var och en av familjerna iSverige, som sedan ska ut och handla skola. Jag harmycket svårt att förstå att det skulle vara höjden avrättvisa.Ulf system kommer att innebära blandannat dramatiska omfördelningar mellan kommuner-na. Vissa kommuner får mycket kraftigt sänkta er-sättningar, och andra får höjda. Det blir dramatiskaomfördelningar mellan elever och efter hand kravfrån föräldrarna på alltmer av raka rör mellan denpeng och den utbildning som det egna barnet får.Därmed knäcks det gemensamma ansvaret för skolan.Jag tycker att det verkar vara ett mycket dåligt sy-stem.I de nya bidragsreglerna finns det, precis som ti-digare, en ordning där det anges hur man ska välja attfördela resurser.För det första: Elevens hemkommun ska bestäm-ma bidraget efter samma grunder som kommunentillämpar vid fördelning av resurser till motsvarandenationella program vid de egna gymnasieskolorna.För det andra: Om programmet inte finns i kom-munen men i den kommun där den fristående skolanligger, ska bidraget bestämmas efter samma grundersom lägeskommunen tillämpar.För det tredje: I annat fall ska utbetalas det beloppsom fastställs av , det vill säga efter denprislista som omhuldar. Om man i någotenstaka fall inte har lyckats utarbeta kostnaderna,finns prislistan där redan färdig att använda. I denmeningen finns det alltså en trygghet att det ska gå atthantera ett system även från . Det är gottom tid. Det är en rimlig princip, och haringet försvar för den gamla principen. Då tycker jagatt det är rimligt att vi fullföljer det beslut som riks-dagen har fattat.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2002/03:72 om våld iskolanAnf. 37 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag ämnar vidta mot det upptrappadevåldet i skolan. refererar till enartikel i om en händelse vid engymnasieskola där rektorn beslutade att en elev skullestängas av - ett beslut som upphävdes av länsrätten.Självfallet kan jag som minister inte kommentera ettenskilt fall eller domslut. Min inställning till våld iskolan är dock helt klar - det är helt oacceptabelt.Det är ett fullkomligt självklart krav, och en själv-klar rätt, att få känna lugn och studiero. Trygghet ären alldeles nödvändig förutsättning för kunskap. Dethär är något som alla barn vet, som alla föräldrar vet.Arbetet med skolans gemensamma demokratiskavärderingar, värdegrundsarbetet, är helt nödvändigt.För att kunna motverka våld, mobbning och kränkan-de behandling måste alla inse vad principerna om allamänniskors lika värde och okränkbarhet betyder iverkligheten. Skolans demokratiuppdrag är därför enförutsättning för kunskapsuppdraget.Fler vuxna i skolan bidrar till ett tryggare klimatoch till att chanserna att upptäcka och motverka våldoch trakasserier ökar. Efter initiativ av regeringentillförs landets skolor nu upp till 15 000 lärare ochandra specialister genom det särskildabidraget till personalförstärkningar i skolan. Det se-naste året är det första då vi sett en ök-ning av lärartätheten.Många skolor och skolledare tar sitt ansvar för detförebyggande arbetet mot våld i skolan. Jag är med-veten om att rektorer och annan personal hamnar isvåra situationer när våld och provokationer inträffar.Det är viktigt att personalen känner att det finns stödoch verktyg för att i en balans mellan olika behov ochintressen vidta konkreta åtgärder för att lösa de pro-blem som kan uppstå. Flertalet skolor har hand-lingsprogram mot kränkande behandling. Regeringenhar givit uppdraget att ta fram exempel påeffektiva handlingsprogram, för att sedan ge demspridning över hela landet. Den nya lärarutbildningenkan även ge större möjligheter att öva på konflikt-hantering och sociala relationer, så att lärarna får enökad beredskap inför konfliktsituationer.Då våldshändelser ändå inträffar i skolan harskolledare både en möjlighet och en skyldighet attvidta åtgärder för att säkra övriga elevers trygghetoch säkerhet. Vissa åtgärder är mer ingripande änandra. Om en elevs uppförande kan antas inverkaskadligt på andra elever eller det finns andra särskildaskäl, får eleven enligt 6 kap. 23 § gymnasieförord-ningen stängas av från undervisningen helt eller del-vis av terminen eller förvisasfrån skolan för , dock högst tre terminerutöver den termin när beslutet meddelas. Dessa be-stämmelser tillämpas i kommunerna, något som blandannat kan utläsas ur den artikel som hänvisar till. Där anges att kommun barai år fattat beslut om avstängning i 13 fall. Eftersombeslut om avstängning kan överklagas till förvalt-ningsdomstol - som grundar sina domar på förelig-gande dokumentation - är det viktigt att skolorna hargoda rutiner för dokumentation av de utredningarsom föregått beslut om avstängning.Skolan är en del av samhället, och självklartspeglar skolan det omgivande samhället. Sammagrundläggande värderingar och normer ska råda.Skolan ska inte vara en frizon för beteenden som ärkriminaliserade i övriga samhället. Skolan ska dockinte fungera som en domstol. Brott som begås i sko-lan ska utredas av rättsväsendet och behandlas påsamma sätt som brott som begås i det omgivandesamhället. Ansvaret för att se till att elever följerskolans och samhällets regler och normer ligger yt-terst på föräldrarna. Elever som begår våldshandling-ar kommer ofta från otrygga familjer. Det är därförviktigt att skolan samarbetar med andra samhällssek-torer som exempelvis polis, socialtjänst, kyrka ochtrossamfund för att kunna förebygga och förhindravåldshändelser.För mig är det en viktig utgångspunkt att det ävenfortsättningsvis ska finnas möjligheter att vidta olikaåtgärder när våld förekommer i skolan. Hur en skola,rektor eller lärare ska agera i en viss situation kandock inte regleras i detalj. Det måste kunna lämnastill rektors goda omdöme att avgöra vilka åtgärdersom krävs i det enskilda fallet. skollags-kommitté har fått i uppdrag att bland annat föreslåförändringar för att stärka barns, ungdomars ochvuxnas säkerhet, skydd och trygghet i barnomsorgs-och skolverksamhet. Kommittén ska även behandlafrågor kring kränkande behandling. Jag är nu inteberedd att föregripa förslag, somkommer att redovisas i år.Anf. 38 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret. Självfallet försöker jag inte locka ministern attkommentera ett enskilt fall eller ett domslut utan vadjag efterlyst är en helhetssyn på det ökade våldet iskolan och på hur samhället ska försöka tackla dettaframöver.Jag måste erkänna att jag trots att jag i botten ärlärare inte har läst gymnasieförordningen, men jagblir besviken om den är skriven på ett sådant sätt atthot i skolans värld inte föranleder kraftigare åtgärd änen skriftlig varning. Jag har varitnämndeman och tror mig veta att ett hot inte bedömsefter hur det är uttalat utan efter hur det uppfattats ochden fruktan som det framkallat. "Skolan är en del av samhället, och självklartspeglar skolan det omgivande samhället", säger mi-nistern och fortsätter: "Skolan ska inte vara en frizonför beteenden som är kriminaliserade i övriga sam-hället." Jag vågar påstå att ett grovt hot uttalat ute isamhället föranleder en rejäl påföljd, men i skolansvärld lägger man uppenbarligen gymnasieförordning-en som en form av filter emellan. Egentligen är detdärför gymnasieförordningen som jag här kritiserar.Herr talman! Lärarna för en tuff kamp mot detalltmer tilltagande buset och våldet och behöver helasamhällets stöd. Men som buset och våldetökar fråntas ju lärarna verktygen för att komma tillrätta med det. Betyg i ordning och uppförande hartagits bort, och de gånger en lärare handgripligt hartagit tag i bråkiga elever så är det ju läraren som hardömts. Ett fall i för säkert 10-15 årsedan, då en lärare dömdes för att han tog tag i enelev, har för alltid ristat in sig i lärarnas medvetande.Jag kan garantera ministern att en lärare drar sig i detallra längsta för att över huvud taget ta tag i en elev.Nu senast kunde vi läsa i tidningen att den skol-lagskommitté som utbildningsministern hänvisar tillkommer att föreslå att eftersittning inte längre skavara tillåtet. Inga betyg i ordning och uppförande,ingen eftersittning, ingen avstängning, inte ens hand-griplig avskiljning från klassrummet tillåts. Jag skullevilja fråga ministern vilka metoder han tror att enlärare har kvar för att stävja bråk.