prot · GP0992 · 2002-04-09 00:00:00 — Jag är dessutom övertygad omatt lärosätesförlagd forskning, i kombination med atten stor del av de statliga forskningsresurserna förde-las genom forskarstyrda forskningsråd, stärker kvali-teten på den forskning som bedrivs i Sverige.Regering och riksdag har slagit fast att staten, somär garanten för forskningens frihet, har ett huvud-ansvar för grundforskning och forskarutbildning.Under 1980-talet ökade de statliga forskningsansla-gen kraftigt, medan utbyggnaden av högskolansgrundutbildningar stod still.1990-talet präglades däremot av en kraftig ut-byggnad av högskolans grundutbildningar, medanökningen av de totala offentliga FoU-medlen tillcivila ändamål i fast penningvärde var mer beskedlig.1990-talets sanering av statens finanser påverkadenaturligtvis också de statliga forskningsanslagennegativt. tillfördes forskningen resurserfrån dels de nyinrättade forskningsstiftelserna, somgenom att de skapades med pengar från skattebetalar-na bör räknas till familjen av offentliga forskningsfi-nansiärer, dels EU-medel, som ju också i grund ochbotten är skattebetalarnas pengar.Det finns dock en oro i det svenska forskarsam-hället som är viktig att ta till sig. Den kommer sigframför allt av de stora strukturella förändringar somskedde . Intåget av forskningsstiftel-ser bortom forskarnas inflytande i kombination medstora EU-medel till näringslivsnära forskning och dennödvändiga saneringen av statens finanser skapade entyngdpunktsförskjutning inom den offentliga forsk-ningsfinansieringen i . Många forskare upp-levde att grundforskningen fick stryka på foten ävenom de totala offentliga forskningsresurserna inteminskade. Prioriteringen av tillämpad och strategiskforskning medförde att andelen fria medel för fors-karna att söka i konkurrens, där kvaliteten utgör detviktigaste urvalskriteriet, minskade.Sedan jag blev forskningsminister har forsknings-resurserna ökat och forskningspolitiken lagts om.Genom den nya myndighetsorganisationen för forsk-ningsfinansiering har forskarstyret stärkts. höjs de statliga anslagen tillgrundforskning och forskarutbildning med totalt 1,5miljarder kronor. Anslagen till ,grundforskningens högborg, ökar medomkring 30 %.Avslutningsvis vill jag påminna om att så sent som isitt förslag till statsbudget faktiskt föreslogatt anslagen till forskarutbildning under en tvåårspe-riod skulle sänkas med i förhål-lande till regeringens förslag. Mot denna bakgrund tersig svansföring något hög.Anf. 45 ():Fru talman! Jag får väl tacka för svaret, även omjag kanske inte var så lycklig över det sårande insla-get i slutet. Jag återkommer till det.För ett par veckor sedan presenterades en ny un-dersökning av SUHF, , om den högre utbildningen i landet. Avden framgår att de besparingar som har genomförtsunder 90-talet har urholkat anslagen till landets högrelärosäten. har, precis som ministern harsagt , antalet studenter i det närmastefördubblats som ett led i den politik som har förts föratt ungefär hälften av svenskarna ska läsa påhögre utbildning eller åtminstone påbörja sådan före25 års ålder. Flera har alltså blivit tvingade att dela påen mindre kaka.Kvaliteten på svensk grundforskning tycks varasjunkande, tvärtemot vad ministern vill göra gällande.Orsaken är minskade anslag i kombination med kravpå utbildning av fler studenter.Låt oss ta ett litet exempel. Vi vet att grundutbild-ningen ska bygga på vetenskaplig grund, på forsk-ningsanknytning och på beprövad erfarenhet. Forsk-ningsanknytningen innebär fakultetsanslag till våralärosäten, och fakultetsanslagen har blivit allt lägre.Utifrån detta ska på något vis denna försörjning tillgrundutbildningen ske, och då är det självklart att detblir en kvalitetssänkning. Därtill har våra professoreroch docenter fått allt mindre tid över för forskning.De ska undervisa mer, och det tar att skrivaansökningar. Eftersom fakultetsanslagen är mindreska man nämligen ansöka om pengar från , vilket också framgår av ministerns svar.Därmed ligger den kritik jag här riktar i linje medde slutsatser som har presenterat,också det alldeles . Där framgick att de of-fentliga medlen till forskning har minskat med 1,6miljarder kronor . Det är detta som jagär oroad över.Utbildningsministern har återkommande konstate-rat att ligger långt framme som forsknings-nation. De nu redovisade undersökningar som jag harpekat på visar att detta är en sanning med modifika-tion.Så sent som har jag varit i kontakt med fyraforskare, varav ingen hade upptäckt att detta har för-stärkts. Det finns nämligen många andra dolda hål, såatt säga, som de här forskningspengarna går till. Vihar lokalöverbyggnader, vi har administration och vihar andra delar.Eftersom forskningen är underfinansierad står viinför en risk för en forskningskollaps, skulle jag viljasäga. Det är förödande för en nation som ,som är beroende av forskningen för att behålla sinekonomiska standard. Forskning är egentligen ingen-ting annat än ett samhälles framtida välfärd.När det gäller nyttiggörandet av svensk grund-forsknings idé är vi svaga. Det visades i tydlig statis-tik vid . Därförvill jag höra: På vilket sätt anser forskningsministernatt vi är starka när det gäller innovationer? Kurvangår stadigt nedåt, medan den i t.ex. går sta-digt uppåt.Resten får jag återkomma till i mitt nästa inlägg.Anf. 46 Utbildningsminister ():Fru talman! tar i sitt inläggupp tre områden, och det är viktigt att jag försökerkommentera alla tre - utbildning, forskning och inno-vationer.När det gäller utbildning säger utbyggnaden har inneburit att fler har blivit tvung-na att dela på en mindre kaka inom högskoleutbild-ningen. Det är en mycket stor resursöverföring somhar skett till högre utbild-ning. Sammantaget innebär utbyggnaden en kostnadpå . Det är alltså inte så, omYvonne vill mena det, att det är sammakaka som några tiotusental studenter till har tryckts inunder, om jag får formulera mig så. Det är absolut fel.Däremot innebar 90-talet, innan utbyggnadsperio-den, besparingar på ersättningen per student; förstgenom att den moderata utbildningsministern gjordeen utbyggnad utan att över huvud taget föra in någraresurser. Det var det som var problemet för humanio-ra och samhällsvetenskap under sista år.Sedan genom budgetsaneringen, där all statlig verk-samhet fick dra ned med ungefär 10 %.Men vändpunkten 1997 och framåt innebär myck-et stora överföringar av skattemedel som riksdagenhar beslutat om. Det är unikt i vår omvärld. Dethandlar om 6 ½ miljard i överföringar till högsko-lestudier för att kunna bygga ut. Det är en viktig peri-od som vi nu går igenom.Jag är den förste att peka på de problem som 90-talet förde med sig för kvaliteten i grundutbildningen.Därför har jag arbetat mycket under denna mandatpe-riod just med kvalitetsfrågorna, dels för att stärkakvalitetsutvärderingen, nya starkaroll, dels för att se till att med 200 nya miljoner sär-skilt förstärka ersättningen per student inom humani-ora och samhällsvetenskap. Det är viktigt, och det ärockså ganska unikt. Det är ett trendbrott att riktasärskilda medel för att öka kvaliteten. Det känner jagen viss stolthet över, måste jag erkänna.Också när det gäller forskningen är det väldigtviktigt att se varifrån diskussionen kring forsknings-politiken härrör - 90-talet. En borgerlig regering somunder 90-talets inledning lämnar den traditionen att satsa på fri grundforskning och istället inrättar forskningsstiftelser som forskarna harnoll och intet inflytande över, som ska ha olika stra-tegiska uppdrag, förändrar tillsammans med EU-medlemskap och EU-medel för forskning, som hartradition av mycket stark näringslivsnära forskning,forskningslandskapet i Sverige.Yvonne för också in en tredje faktor,saneringsperioden, när svenska finanser var i uruseltskick. Också här har vi kommit till en ny trend. Detpekar också på i sin stora rapport omforskningsfinansiering i . Trenden har vänt.Nu ökar resurserna.Jag är den förste att inse att de ännu inte har ökat iden omfattningen att vi har lämnat 90-talet fullt utbakom oss. Strukturförändringen finns där fortfaran-de.Jag ser det som väldigt viktigt att grundforskningska prioriteras också . Där ser jagVetenskapsrådets roll som särskilt viktig. Grund-forskningsråd, styrt och kontrollerat av forskarnasjälva, forskarstyre genom lag i är en väl-digt viktig grundprincip. Kvaliteten kan de driva justgenom konkurrensen kring forskningsmedlen. Jag sergärna att vi kan fortsätta att förstärka Vetenskapsrå-dets resurser. Resurserna till liggerpå plus de här åren.Jag måste också där säga att det är en politik somjag kan känna att jag står för. Det räcker inte. Men engrundläggande stolthet känner jag också där för att vihar lyckats vända trenden.När det sedan gäller innovationerna är det riktigtatt vi inte i tillräcklig omfattning lyckas förmedlaockså kunskapen när det gäller innovationer. Menockså här finns intressanta utvecklingstendenser.Inom biotekniken framstår nu som ett avEuropas allra starkaste innovativa länder. Vi har Upp-sala-Stockholmsområdet, vi har och Göte-borgsområdet där vi har möjlighet att också fortsättaatt förstärka en mycket intressant utveckling på inno-vationsområdet.Anf. 47 ():Fru talman! När jag talar om en allt mindre kakahandlar det om per capita jämfört med tidigare och dåhar det blivit mindre. Trots att det har tillförts pengartill grundutbildningen har det blivit mindre.Men det var egentligen inte där, herr utbildnings-minister, som jag var kritisk. När jag lyfter fram dethär är det fråga om den sammanvägda delen. För attnå hög kvalitet ska grundutbildningen de facto ha enliten del av de fakultetsmedel och den forskningsan-knytning som krävs. Därför är det viktigt att det ärrejäla fakultetsmedel till den forskarmiljö som det ärmöjligt för våra forskare att arbeta i och för att detockså ska kopplas över till grundutbildningen.Jag hade önskat att ministern i det trendbrott somhan talar om hade tillfört mer fakultetsmedel till våraforskarinstitutioner. Då hade vi haft en större möjlig-het att se till att kvaliteten ökar. Det är nämligen detsom jag avser när jag relativt stolt kan tala om att vårtparti kan stå för att vi inte avsätter så mycket pengartill forskarutbildningen. Vi är oroliga för att kvalite-ten inte ska upprätthållas.Det har ingenting att göra med att vi anser att vårnation behöver stå sig högt när det gäller forskningoch högre utbildning utan det handlar om att den inteska byggas ut så snabbt att man ger avkall på kvali-teten. Hade ministern varit med på SISTER:s årskon-ferens, som jag tidigare refererade till, hade han ocksåuppfattat de signaler som gavs i forskarvärlden ochfrån andra ställen, även internationellt, där vi inte kanvara så starka när det gäller innovationer. Jag tror attdet skulle vara värdefullt för vårt land om vi fick entydlig signal från forskarministern om hur vi på ettbättre sätt, gärna i kontakt med t.ex. näringsministern,kunde utnyttja den forskning som kommerfram till för att nå starkare innovationer, så att vi fåren sprudlande tillväxt i landet.Det var sårande för mig att höra ministerns slutordi svaret, att inte ska stå med såhög svansföring. Jag skulle vilja veta vad han menar.Om han menar att jag faktiskt har tagit den senastestatistiken och de senaste utredningarna på allvar kanjag inte se det som något märkvärdigt att lyfta framdem i en debatt som denna. Jag ärfullständigt övertygad om att ministern tillsammansmed mig själv och alla andra politiker i den här kam-maren är intresserad av landets bästa och samhälletsvälfärd . Det är ju det samhället vi byggertillsammans. Då tycker jag att det är bra att vi frånolika fronter lyfter fram behoven och det som skullekunna åtgärdas. Det har varit min ambition med denhär interpellationen.Anf. 48 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är det enkla faktumet att Krist-demokraterna är det parti i som vill dra nedpå högre utbildning och forskning. Jag har en listaframför mig. Anslagen till grundutbildningen i hög-skolan vill ni dra ned med 590 miljoner, anslagen tillforskarutbildningen med per år2003-2004, ni sparar 315 miljoner på studiestödet, nislopar anslaget till myndigheten för nätuni-versitet, ni minskar anslaget till , niminskar anslaget till att bredda rekryteringen tillhögskolan. är i denna mening liteunikt som parti i riksdagen.Jag har väldigt höga ambitioner när det gäller ut-bildnings- och forskningspolitik. Jag är stolt över attvi har lyckats göra detta starka trendbrott. Men jag serväldigt stora uppgifter framför oss, inte minst när detgäller forskningen. Det är otvetydigt så att det behövsän mer resurser till svensk forskning om vi som ettlitet land ska fortsätta att hålla oss allra främst. Detblir en väldigt viktig fråga . Då ärdet märkligt att möta den kritik som för fram från ett parti som har så att säga abdike-rat lite grann när det gäller satsningar och i stället troratt mindre satsningar ger bättre kvalitet.Det här är en period då vi framför allt har gjortnågonting som är unikt, om vi ser på flera årtiondenssikt, nämligen en stor satsning också i kronor pågrundutbildningen. Det var alldeles nödvändigt. Dethar gjort att svenska unga människor också har fått enmycket större möjlighet att läsa vidare på högskolan.Det var alldeles nödvändigt för deras framtid och förlandets framtid.Framför mig ser jag forskningen som det som ärhögprioriterat. när vi har ett vetenskapsråd som ärstarkt och börjar finna sin roll, som har en resursök-ning framför sig på , men som också har väldigtintressanta uppslag för sitt fortsatta arbete tycker jagatt det är där vi ska sätta in de stora ambitionerna.I regeringens forskningsberedning har vi ett antalmöten . hade videt andra mötet i en serie som ska förbereda nästamandatperiods forskningspolitiska proposition. Denförsta forskningsberedningen samtalade om forskar-utbildningen och dess framtida roll. I Forskningsbe-redningen sitter erkända forskare och näringslivs-människor, och vi för resonemang tillsammans. Vi ärrörande överens om att forskarutbildningen behöverytterligare satsningar därför att den har en sådanstrategisk roll.I förmiddags talade vi just om innovationer ochinnovationspolitik. På ett kommande möte senare ivår ska vi ägna en heldag åt grundforskningens vill-kor och framtida idéer och strategier kring hur vi skastärka svensk grundforskning.När det gäller just dagens möte kring innovationervar det en väldigt samstämmig diskussion som varintressant att höra. Först och främst finns det enuppslutning kring att högskolorna spelar en väldigtstor roll för vårt framtida välstånd. Vi måste fortfa-rande vara väldigt vaksamma för att en innovations-politik inte får hota den akademiska friheten ochintegriteten. Men det finns en stark insikt om attjust högskolorna måste delta i att också föra ut kun-skaper och idéer till näringslivet om ett välstånd skakunna byggas i framtiden.Då är t.ex. frågor kring lärarundantag viktiga. Vi-dare är det frågor om hur de holdingbolag som uni-versitet och högskolor har kan stötta innovationspro-cessen. Naturligtvis är det frågor om riskkapital ochsåddfinansiering. Det är en rad frågeställningar somvi har arbetat med men somsäkert kommer att vara väldigt viktiga också undernästa mandatperiod.Vi har att lära av vad som har hänt under de sena-re åren inom biotekniken. Där visar att vi kanvara oerhört dynamiska också när det gäller små ochmedelstora företag. ärsett till sin storlek både i och i ett världspers-pektiv ett starkt kluster för bioteknik. Det är något atthämta inspiration från för den framtida politiken.Anf. 49 ():Fru talman! Jag är positivt överraskad över att nihar diskuterat innovationer så mycket. Det har inteframkommit så tydligt tidigare i den politiska debat-ten. Vi ligger på efterkälken, och debatten behövs.Det var det jag efterlyste. Där är vi rörande överens.Jag kommer från en stad där biotekniken och desskonsekvenser har fått ett starkt fäste, så jag tror att vikan få ut mycket av detta.Det är angeläget att lyfta fram den kritik som mi-nistern visade när det gällde mitt partis lägre satsningpå högre utbildning och forskning. Det är viktigt förmig att få säga att det här handlar om att vi har velatha en stabil, stark men långsammare tillväxt i jämntakt. Det är därför vår budget har sett ut som den gör.Vi vill naturligtvis ha vägar för att utveckla den delenför framtidens välfärd, dvs. det vi med ett annat ordkallar för forskning. Den måste byggas så. Vi får intetillväxt i landet utan att bygga vidare på hög utbild-ning och forskning. Där är vi också överens. Vi måstehitta vägar där inriktningen blir så bra och effektivsom möjligt. Där är jag orolig för forskningsmiljöernapå lärosätena, och där är jag orolig för att vi springer iväg så snabbt att vi biter oss själva i svansen - för attanvända svansmetaforen - och missar i kvalitet, vil-ket resulterar i längre tidsåtgång. Det förlorar landetoch våra lärosäten på.Det är jätteviktigt att detta blir bra och effektivt.Där måste vi satsa mer på kvaliteten i forskarskolornaoch i grundutbildningen. Vi får inte riskera att hamnai något som tar på grund av att vi harförlorat i kvalitet. Kanske lagar också kanöverföras.Anf. 50 Utbildningsminister ():Fru talman! Vill man bita sig i svansen kanske detunderlättar med en hög svansföring.Jag vill ta upp en tråd som om forskarutbildningen. En av de stora sats-ningarna vi har gjort på när-mare en kvarts miljard kronor är satsningen på fors-karskolor. Jag tror att vi har en del att lära oss avdetta . Den enkla grundidén är att vibehöver göra forskarutbildningen attraktiv som ut-bildningsform om vi ska kunna rekrytera våra mestbegåvade människor till att ta det steget. Men det ärockså fråga om en insikt om att vi behöver mer sam-verkan i mellan högskolor och universitet.Nu är de flesta forskarskolorna - 16 stycken överhela landet, med ett universitet som värduniversitet -i full sving. Jag har besökt ett par av dem, och jag harblivit ganska inspirerad av dem. Genom att se till attdet finns goda resurser för forskarutbildning skapasgoda miljöer för unga människor att satsa på en fors-karkarriär. Det gäller också samverkansidén, somockså ökar den kritiska massan och gör att vi fårmöten mellan forskargrupper - både rutinerade fors-kare och nya doktorander. Jag tror att det kan bliväldigt bra.Jag har bl.a. besökt historiska institutionen i Lund.Där leder man en forskarskola i historia med flerahögskolor inblandade. Mötet med studenter och lärarevar starkt. Man har där fått en väldigt fin start. Denkvalitet som det blir av att doktorander och lärareöver hela landet kan samverka är en intressant modellockså för framtiden. Men det kräver mer resurser.Kristdemokraterna argumenterar för mindre resurser.Jag tror inte att det på lång sikt är en klok politik.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2001/02:315 omspecialdestinerade medel till förskolanAnf. 51 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig vadjag avser att göra för de kommuner som inte får delav de specialdestinerade resurserna till skola ochförskola.I början av 1990-talet genomfördes många ochgenomgripande förändringar inom skolans område.Samtidigt minskade kommunernas resurser, vilketockså drabbade skolan. Resurserna till skolan ökar nuåter. Dock finns det stora skillnader mellan olikakommuner och mellan olika skolor. Det finns oroandesignaler om arbetsbelastningen och om svårigheter attleva upp till de mål som anges i läroplaner och andrastyrdokument. Alla elever kan inte läsa, skriva ochräkna tillräckligt bra när de lämnar , bl.a.därför att resurserna för att hjälpa elever i behov avsärskilt stöd har varit otillräckliga.För att förbättra förutsättningarna för barn ochungdomar att nå målen för utbildningen har regering-en infört ett särskilt statsbidrag som ska användas tillpersonalförstärkningar i skola och fritidshem. Måletmed bidraget är att personalen ska öka med 15 000anställda till år 2006.Innevarande läsår får kommunerna 1 miljard kro-nor till personalförstärkningar. Därefter ökar bidragetsuccessivt med per läsår till dess attnivån är nådd /2006.Efter fem år ska bidraget infogas i det generella stats-bidraget som en varaktig nivåhöjning.I den förordning som reglerar statsbidraget tassärskild hänsyn till kommuner som på grund av an-strängd ekonomi har avtal med Kommundelegatio-nen. Enligt dessa avtal ska de aktuella kommunernasänka sina bruttokostnader och uppnå ekonomiskbalans senast bokslutet för . För att även dessakommuner ska kunna ta del av statsbidraget får bi-draget användas för att motverka en minskning avpersonaltätheten. Kommunerna kan alltså användastatsbidraget för att behålla personal inom skolan somannars inte skulle ha kunnat vara kvar.Hänsyn tas också till kommuner med vikande ele-vunderlag genom att bidraget används för att ökapersonaltätheten.I interpellationen skriver att detspecialdestinerade statsbidraget inte får användas föratt ersätta tjänster som kommunen tidigare dragit in.Men som jag nämnde inledningsvis är det just pågrund av de besparingar som skola och fritidshemvarit utsatta för som det särskilda statsbidraget till-kom. Däremot är det självklart att bidraget inte fåranvändas för att ersätta redan befintlig personal medny eftersom målet med bidraget är att öka personal-tätheten.Anf. 52 ():Fru talman! Först vill jag tacka skolministern försvaret på min interpellation.Jag vill börja med att tala om varför jag har fram-ställt interpellationen. Under slutet av nåd-des jag av beskedet från en av landets större kommu-ner - kommun - att man inte skulle komma iåtnjutande av de specialdestinerade statsbidragen somskulle gå till personalförstärkningar i skolor och fri-tidshem och som regeringen, precis som skolminis-tern redovisade, anvisade i förra årets budget. Anled-ningen var att man i hade haft ett ekonomisktunderskott , och i arbetet med att åstad-komma en budget i balans hade man tvingats dra intjänster i den kommunala verksamheten.Budskapet till kommunen från var allt-så nej till de specialdestinerade pengarna för att ökapersonaltätheten. Jag vill då tala om vad man säger ikommunen.Skolstyrelsens ordförande, tillika partikamrat tillskolministern, säger i en kommentar att han är kritisktill systemet att kommunerna har krav på sig att fåbudgeten i balans som man inte får någotbidrag om antalet tjänster har minskats. Det är där detfinns pengar att hämta. Det blir ett moment 22. Lik-nande kommentar framför kommunstyrelsens ordfö-rande i samma kommun - med samma partitillhörig-het.Fru talman! Detta sker trots att det kanske är justen sådan kommun som är i behov av pengarna. Minfråga till skolministern är vad han avser att göra förde kommuner som inte får del av de specialdestinera-de resurserna till skola och fritidshem - jag har för-stått att det rör sig om ytterligare en kommun.Huvuddelen av skolministerns interpellationssvarutgörs av en historieskrivning och en beskrivning avpå vilket sätt de specialdestinerade medlen är tänktaatt fördelas.I slutet av interpellationssvaret uppfattar jag attskolministern inte vill eller inte känner till - men såtror jag inte att det är - att det faktiskt finns kommu-ner som inte fick ta del av medlen på grundav att de arbetat med att få sin budget i balans.Nu är det så att detta har inträffat. Vad är det somgör att regeringen väljer ett arbetssätt som motverkarsitt eget syfte - något som ytterst drabbar elever,personal, lärare och fritidspedagoger mycket hårt?Detta var väl inte regeringens ambition med de peng-ar som skulle förstärka kvaliteten ute på grundskoloroch i fritidshemmen.Anf. 53 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är ingen tvekan om att skolan be-höver mer resurser. Det är därför som vi på statlignivå har lagt ned så mycket gemensamma resurser föratt öka möjligheterna att anställa fler lärare och andraspecialister ute på våra skolor. Vi från regeringentycker att det är så viktigt att vi också har specialdes-tinerat pengarna till nyanställning av lärare och andraspecialister.Här har valt en annan väg. Devill allmänt förstärka resurserna till kommunerna.Pengarna kan gå till äldreomsorgen, till skolan ochtill många olika verksamheter.