prot · GP0970 · 2002-02-15 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:70Fredagen den 15 februariKl. 9.00 - 9.45Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckorProtokoll2001/02:70----------------------------------------------1 § Kompletteringsval till utrikesutskottet ochkrigsdelegationenTredje vice talmannen meddelade att Socialdemo-kraternas riksdagsgrupp på grund av uppkomna va-kanser anmält som ledamot i krigs-delegationen och som suppleant iutrikesutskottet.Tredje vice talmannen förklarade valda tillledamot i krigsdelegationenLeif ()suppleant i utrikesutskottetSven Hulterström (s)2 § Anmälan om fördröjt svar på interpella-tionTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 2001/02:251Till riksdagenInterpellation 2001/02:251 av () om inflationenInterpellationen kommer att besvaras den 8 mars2002.Skälet till dröjsmålet är inbokade möten, mötemed och utlandsresor.Stockholm den 13 februari 2002FinansdepartementetBosse Ringholm3 § Svar på interpellation 2001/02:233 om de-mokrati för det nya sekletAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ jag avser att ta för att förbättra möjligheternaför alla att delta i politiskt arbete, vilka åtgärder jagavser att vidta för att möjliggöra för den förtroende-valde att vara medborgarnas ombud samt vilka initia-tiv jag avser att vidta för att politikerns roll ska för-ändras från att vara representant för "systemet" till attvara medborgarnas ombud. harockså frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för attöka möjligheterna till personval.Med propositionen Demokrati för det nya seklet(prop. 2001/02:80) inleder regeringen ett långsiktigtarbete för att utveckla demokratin i vårt land. Målenär ett högre valdeltagande, fler förtroendevalda, störremöjligheter till direkt deltagande och en ökad politiskjämlikhet.Harald första fråga gäller initiativ föratt förbättra möjligheterna för alla att delta i politisktarbete. Jag ska peka på några av regeringens förslagpå detta område.Regeringen föreslår att en möjlighet införs förlandets kommuner och landsting att ge alla som ärfolkbokförda rätt att väcka förslag i fullmäktige. Detär en unik reform i det avseendet att den vidgar möj-ligheterna för alla att delta i det politiska arbetet -även de som inte uppnått rösträttsålder. Vidare införsen möjlighet för kommuner och landsting att hållaoffentliga sammanträden med fullmäktigeberedning-ar. Regeringen avser också att utreda frågan om hurfolkinitiativet som ett led i samrådet med medborgar-na kan stärkas.En annan form av demokratiskt deltagande hand-lar om att engagera sig i driften av offentligt finansie-rade verksamheter. Som själv pekarpå föreslår regeringen förbättrade möjligheter tillbrukarinflytande genom att självförvaltningsorganska kunna ges vidgade befogenheter. Medborgarnasmöjlighet till insyn i offentligt finansierad verksamhetsom bedrivs på entreprenad ska säkerställas. Det-samma gäller insynen i friskolor.Parallellt med dessa olika former för medborger-ligt deltagande i de politiska processerna lyfter vigivetvis också fram det politiska förtroendeuppdraget.Här vill jag anknyta till andra ochtredje fråga om de förtroendevalda som medborgar-nas ombud.Regeringen föreslår att villkoren för förtroende-valda förbättras. Detta är, i motsats till vad HaraldNordlund hävdar, i allra högsta grad en fråga förriksdagen eftersom villkoren regleras i lagstiftning.Det handlar bl.a. om rätt till ledighet, rätt till skäligekonomisk ersättning och rätt att behålla ett förtroen-deuppdrag även om man flyttar. Detta möjliggör förfler människor att ta ett förtroendeuppdrag och däri-genom att delta i det politiska arbetet. Det förutsättergivetvis att också de politiska partierna tar sitt ansvarför att åstadkomma större spridning av uppdragen.Med fler förtroendevalda och bättre spridning avuppdragen ökar kontaktytorna mellan förtroendevaldaoch medborgare. Den förändrade politikerroll somHarald efterlyser åstadkommer vi, enligtmin uppfattning, just genom att möjliggöra för fler attfaktiskt pröva på att vara politiker. När alla männi-skor i en kommun har någon bekant, granne ellersläkting som är förtroendevald minskar avståndetmellan politiken och medborgarna. När de förtroen-devalda aktivt tar kontakt med medborgarna och äröppna för dialog och diskussion, t.ex. via Internet,blir deras roll som ombud och företrädare för med-borgarna tydligare.Harald sista fråga gäller personval.Regeringen anser att personvalssystemet bör stödjasså att intentionerna bakom det uppfylls och dess po-tential bättre utnyttjas. Enligt den utvärdering somgjorts av val uppfattar en övervägande delav väljarna det positivt att ha möjligheten att påverkavilka som ska representera dem. Framför allt de yngreväljarna är positiva, och reformen har också visat sigha en positiv inverkan på annars icke politiskt aktiva.I utvärderingen konstateras emellertid också att per-sonvalets genomslag i de största valkretsarna varpåtagligt lågt och att personvalssystemet på grund avdetta kan sägas lida av en demokratisk obalans somdet är viktigt att åtgärda. Mot denna bakgrund harregeringen givit författningsutredning i upp-drag att överväga om de tre största valkretsarna börminskas. Jag vill i detta sammanhang också nämna attValmyndigheten har i uppgift att informera väljarnaom valförfarandet, däribland personvalssystemet.Avslutningsvis vill jag säga att jag delar HaraldNordlunds uppfattning att de politiska partierna bärett stort ansvar när det gäller att värna och fördjupademokratin, liksom att ansvaret för många av defrågor som jag nu berört ligger på nivå.Detta fråntar emellertid inte regering och riksdagansvaret för att lägga fast en övergripande strategi förhur vi ska värna och fördjupa demokratin i vårt landpå lång sikt. I propositionen Demokrati för det nyaseklet redovisar regeringen en sådan strategi tillsam-mans med en rad konkreta reformer i syfte att förbätt-ra demokratins funktionssätt. Propositionen är denförsta i sitt slag, men sannolikt inte den sista.Anf. 2 ():Fru talman! Jag påstår att det politiska systemetoch de politiska partierna befinner sig i en kris. Krisär ett starkt ord, men jag tycker att problemen är såstora att vi kan tala om en kris.Jag vill fråga demokratiministern: ministernmin uppfattning att vi befinner oss i en krissituationnär det gäller politiken och demokratin?Partierna har ett stort ansvar, javisst, men bland demest förändringsobenägna, som jag menar att vi har isamhället , är de politiska partierna och det poli-tiska systemet. Politiska partier arbetar på samma sättsom de alltid har gjort och organiserar sig på sammasätt som de alltid har gjort. Och det politiska systemeti övrigt är inte förändrat, även om vi ser långt tillbakai tiden.Resonemanget om fler förtroendevalda - visst, detökar kontaktytan. Men om vi dubblerar antalet förtro-endevalda ute i kommunerna och stänger in även demi sammanträdesrum blir det inte mycket av kontakt.Det krävs med andra ord förändrade förutsättningarockså för att vi ska kunna tala om ökade kontaktermellan politiker och medborgare. Det är häri detligger.Den medborgare i en kommun som känner en po-litiker fogar inte in den politikern i gruppen politikersom man talar lite föraktfullt om, utan det är Johans-son, eller vad vederbörande heter. Men detär den diffusa gruppen politiker som man tycker illaom och inte tar kontakt med.Visst, kontaktytorna behöver öka, men då måsteförutsättningarna förändras. Hur ska det då ske? Jagmenar att i den redovisning som jag har fått som svarpå mina frågor finns egentligen inte någonting annatkonkret än att medborgarna ska ges möjlighet attväcka förslag i fullmäktige och att fullmäktige skasvara på medborgarnas förslag. Det ärtunt, för tunt. Vi kommer inte att förändra situationenmed de åtgärder som här föreslås.Nej, vi måste ägna mer tid åt att lyssna och föradialog med medborgarna. Varför utvecklas inte de härtankarna mera? Hur vi ska förändra förutsättningar-na?Vi kan inte spela politikerrollen på det sätt som vigör om vi ska öka kontakterna mellan oss ochmedborgarna.Vi måste utveckla personvalsreformen. Det talas isvaret på min interpellation om personvalsreformen,men ingenting konkret sägs om hur man ska utveckladen så att det blir ett verkligt personval. Väldigt litetalas det också om hur vi ska förändra, förbättra,medborgarens deltagande i den demokratiska proces-sen. Det sägs att man ska ges möjligheter att delta idriften av offentligt finansierad verksamhet. Hur skadet gå till? Är demokratiministern beredd att diskute-ra att medborgarna får tillsätta styrelser för utförandetav service, att vi skiljer på politiken ochutförandet?Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! tecknar en mycketdyster bild av partiernas och det politiska systemetssituation i . Så frågar han mig om jag hållermed honom om bilden av att partierna är i kris och attockså demokratin är i kris. Jag skulle vilja svara ge-nom att säga att visst kan man säga att partiväsendetär i kris när vi ser att det är allt färre aktiva medlem-mar, att det är allt svårare för vissa partier i vissadelar av landet att besätta sina fullmäktigeposter, närvi kan se att människors tilltro till politiken, och par-tipolitiken i synnerhet, har mins-kat och när valdeltagandet kraftigt har minskat. 1998års val var det med det lägsta valdeltagandet i moderntid i Sverige.Samtidigt, , tror jag att det ärviktigt att se att det som vi kanske kan betecknasom partiernas kris, jag är inte säker på att det ärriktigt så, i alla fall inte är demokratins kris. Däremotär det en allvarlig arbetssituation för de lokalt förtro-endevalda, en allvarlig situation för de politiska parti-ernas förmåga till dialog med många och för derasförmåga till nytänkande. Det håller jag med om, ochdet skulle kunna bli en kris för den svenska demokra-tin i förlängningen om vi inte nu ser hur landet ligger,om vi inte ser de oroande tecknen och arbetar med attförändra förutsättningarna. Det håller jag med om.Tar vi inte fasta på den här situationen och deorostecken som finns nu och förändrar förutsättning-arna för partierna och för lokalt förtroendevalda kandet också bli en kris för människorstilltro till demokratin i vårt land. Men där är vi gud-skelov inte än.Jag skulle också vilja säga att tittar vi på de poli-tiska partiernas situation , partipolitikens situa-tion, måste vi ändå se att det har hänt någonting,. Vi är fortfarande en halv miljonmänniskor i det här landet som är medlemmar i depolitiska partierna. Det finns ingen annan rörelse somfångar upp så många människors samhällsengage-mang och intresse. De politiska partierna är fortfaran-de de facto en stor kraft för förändring av det svenskasamhället om man tar vara på de möjligheter sombjuds.En annan viktig sak är att jag skulle vilja påstå attjag då jag har haft förmånen att få ar-beta med och ansvara för demokratifrågor i regering-en har kunnat se en attitydförändring gentemot politikoch gentemot politiker. , vågar jag påstå, varsituationen faktiskt dystrare än vad den är . At-tityden gentemot politik och gentemot enstaka politi-ker både i massmedierna och bland folk i allmänhetuppfattar jag som betydligt mer dyster och grå då änvad den är i dag.Delvis kan detta vara en subjektiv uppfattning,och det är mycket möjligt att den är felaktig, mendelvis är det också så att vi har ett antal under-sökningar som stöder min bild och som vi inte hadeför . Vi har forskarna vid i som har kunnat konstatera attmänniskors tilltro till partipolitik har ökat markant,inte bara till politik i allmänhet utan till partipolitik.Vi har också ett antal undersökningar som kan visa påatt unga människors intresse för partipolitik har ökatpå sistone.Det är ännu för tidigt att säga om dessa siffror in-nebär ett trendbrott, men det är i alla fall något som äroerhört glädjande.Anf. 4 ():Fru talman! Min avsikt är inte att teckna en onö-digt dyster bild, men jag tycker att bilden är mörk.Faktum är att även om undersökningar visar atttilltron till politiker skulle vara bättre nu än exempel-vis 1998 tror jag att det handlar mindre om att man nuskulle vara mer benägen att ansluta sig till politiskapartier och delta i politiska möten. Det finns ingen-ting som tyder på att den benägenheten har ökat.Jag tror att den här förändrade attityden, som inteär tydlig men som finns, har att göra med att politi-kerskandalerna har varit någotfärre och något mindre. Men i fråga om tilltron till attvia de politiska partierna och det politiska systemetkunna göra sin röst hörd och påverka har det inteskett någon förändring. Det är det som gör att jagtecknar en så dyster bild.Jag talar ofta med skolungdomar. Jag är ofta ute igymnasierna och för den här diskussionen. Jag frågarofta: Varför är ni inte beredda att engagera er poli-tiskt? Jag får svar som att det är ingen idé, det är såtrögt. Det är den typen av synpunkter; jag är inteberedd att köpa hela paketet. Då är det naturligtvispartiernas ansvar att fundera över hur man kan anpas-sa den politiska organisationen, arbetssättet, till dehär förändrade förväntningarna från unga människor.Där är vi dåliga. Det är vårt ansvar att förändra det.Det måste vi göra.Vi har ett ansvar från riksdag för att för-ändra förutsättningarna. Jag vill återkomma till dettamed förutsättningarna när det gäller deltagande iutförandet av exempelvis service. Är de-mokratiministern beredd att medverka till att man kantillsätta styrelser för att ta ansvar för drift av exem-pelvis barnomsorg, tillsätta detta med medborgarnadirekt. Politiken handlar om att bestämma om pengar,kvalitet och kvantitet och om att följa upp och utkrä-va ansvar, men utförandet kan mycket väl ske avmedborgare, och ansvaret kan tas av medborgarnadirekt.Jag hade velat se den typen av resonemang i dehär sammanhangen, men de finns knappast. De finnsbara i kanten och väldigt ytligt men inte genomgåen-de. Det är den här typen av förändringar som måstetill, tror jag. Får medborgarna de här möjligheternaökar också intresset för att vara med i politiken, ochden vägen kanske man kommer att känna att man villansluta sig till ett politiskt parti. Det är den typen avgrepp som måste till för att vi ska få en önskadförändring.Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! Jo, det är precis människors benägen-het att delta i politiskt arbete som jag tycker att vimåste vara varsamma med hur vi handskas med. OmHarald har haft möjlighet att ta del avKommundemokratikommitténs betänkande i den härdelen, det som ligger som ett av underlagen till de-mokratipropositionen, tycker jag att man måste för-vånas över det faktum som där visar sig, nämligen attdet finns en enorm potential av människor i alla åld-rar med många olika erfarenheter som faktiskt sägerpå en direkt fråga: Jo, jag är visst beredd att engageramig partipolitiskt. Jag är beredd att ta ett förtroende-uppdrag. Det finns en enorm outnyttjad potential sompartierna aldrig använder sig av.Det är människor som vi borde ta hand om inomramen för de politiska partierna, människor som bor-de få frågan om de vill vara med och ta ansvar ochvill dela med sig av sina kunskaper. Problemet, Ha-rald , är att de inte får frågan. Man kan kan-ske säga att det är lite grann av partipolitikens mo-ment 22-situation. Ju färre som är aktiva lokalt i depolitiska partierna, desto tyngre blir deras arbetsbör-da, och desto mindre klarar de av att befinna sig ute iskolorna, i arbetsplatsernas fikarum, i bostadsområ-denas föreningslokaler och i idrottsföreningarnasomklädningsrum och ställa just den här frågan till deengagerade människor som faktiskt finns.Vi måste bli fler som deltar i det lokala demokra-tiska arbetet. Den potentialen finns. Vi lyckas inteåstadkomma den förändring som faktiskt finns grepp-bar mitt framför ögonen på oss. Det finns säkertmånga olika förklaringar till att vi inte lyckas meddet. Men jag tror att en förklaring är att vi måsteåstadkomma den förändring som jag tror att HaraldNordlund efterlyser, om jag vågar tolka vad han sä-ger, nämligen att politiker måste se sig mindre somsystemets företrädare och mer som medborgarnasföreträdare och vara ute mer bland människor ochprioritera det mer i det partipolitiska arbetet. Detfinns naturligtvis en konflikt inbyggd mellan det ochatt också sitta på de nödvändiga och viktiga internamötena och sammanträdena som är kopplade tillansvaret att övergripande leda den kommunala för-valtningen och de interna partipolitiska åtagandena.Men vi måste nog omprioritera. Vi måste prioriteramötena, kontakterna och dialogen med människormer än vad vi har gjort om vi ska lyckas ändra pådetta.Harald ställer en direkt fråga till migom styrelse och brukare och om det direkta deltagan-det i demokratin och om inte det är en väg för attåstadkomma och ta hand om människors engagemangbättre. Jo, jag tror det. Och just därför skriver vi endel om det i demokratipropositionen och säger attdetta kan vara ett sätt att möta människors engage-mang, som ofta tar sig uttryck i intresse för kanskejust ett dagis eller en enstaka lokal verksamhet. Visst,det tror jag. Det finns ingen anledning för partiernaatt vara rädda för det enfrågeengagemang som finnsoch florerar och är mycket livaktigt runtom i Sverige.Tvärtom, det ska vi ta fasta på. De politiska partiernaen gång startat som engagemang i en fråga.Men, , det är oerhört väsentligtatt vi då tar hand om detta engagemang och ger detmöjligheter att växa, men på ett sätt som inte under-minerar det representativa systemet. Vi måste varavarsamma med hur vi gör våra vägval.Anf. 6 ():Fru talman! Jag är fortfarande långtifrån nöjd. Jagkan instämma i väldigt mycket av dessa teoretiskaresonemang. Men hur ska vi komma dit? Vi måste blifler. Och jag upprepar att vi inte åstadkommer denönskade förändringen om vi blir dubbelt så mångapolitiker men som stängs in i utredningar och sam-manträden. Kontakterna ökar inte i och med det. Vimåste förändra förutsättningarna. Hur ska vi åstad-komma det? Där har vi en uppgift att fylla. Är detsjälvklart att vi ska sitta med i alla de sammanhangsom vi i riksdag sitter med i? Hur ska det blimöjligt för ledamöterna i riksdag att vara utemer och träffa människor? Jo, det är naturligtvis ge-nom att man ändrar förutsättningarna. Och det försför lite resonemang kring detta. Det hjälper inte att viökar antalet förtroendevalda innan vi har förändratdetta. Först därefter får vi de effekter som demokra-tiministern talar om.Jag tror att personvalet har en mycket viktigfunktion i detta sammanhang. Hur ska vi kunna ut-veckla det? Är ministern beredd att medverka till attvi får ett personalval som är ett verkligt personval,dvs. att medborgarens kryss slår direkt och påverkarvem som ska sitta i en beslutande församling? Vi ärlångtifrån detta. Jag tror inte att vi ska vara rädda fördetta.Ministern lägger också in brasklappar när detgäller medborgarens direkta deltagande och an-svarstagande för driften. Varför ska vi vara rädda föratt låta medborgarna direkt ta ansvaret? Det politiskaansvaret handlar ju om ekonomin, kvaliteten ochkvantiteten. Där ligger ju ändå den politiska makten.Men medborgarinflytandet blir mera direkt om med-borgarna får vara med. Varför ska man vara så rädd?Anf. 7 Statsrådet ():Fru talman! , vi må vara överensom mycket, men jag blir lite bestört när jag hör ho-nom beskriva det som oviktigt att antalet förtroende-valda blir större och att vi inte skulle uppnå någonförändring om det blev fler människor som var aktivaförtroendevalda och som tog ansvaret för samhälletsutveckling, för beslutsfattandet om vårt gemensam-ma.Självklart ska vi inte vara instängda i sammanträ-desrum eller i denna vackra sal. Självklart handlarförutsättningarna för en vital demokrati om just mö-ten och dialoger över gränser. Det är bara på det sättetsom en fördjupad demokrati kan åstadkommas.Men ska inte degradera sin egen,andra riksdagsledamöters och kommunfullmäktigele-damöters roll. Varje enstaka politiker är viktig. Allapolitiker har olika erfarenheter, kunskaper och enga-gemang. Varenda en av de 47 000 förtroende valdasom finns i det här landet är viktig. Om vi kan få flerförtroendevalda med erfarenheter av hur det är attvara nysvensk och att ha kommit in till , flerförtroendevalda som är äldre, fler med funktionshin-der och fler som har andra erfarenheter än det som ärdet gängse bland de politiskt förtroendevalda såär väl det en demokratisk vinst så stor som någon?Det är viktigt med många erfarenheter företräddabland de politiskt förtroendevalda. Och det bordeockså erkänna.Jag ser fram emot en utveckling av personvalet,och jag är övertygad om att vi redan i höstens valkommer att se att det blir alltfler än tidigare somanvänder sig av denna möjlighet.Jag är övertygad om att och jagkommer att få många möjligheter att dis-kutera fördjupningen av den svenska demokratin.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2001/02:234 omkommunallagens bestämmelser om stöd till nä-ringsverksamhetAnf. 8 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagavser att låta göra en översyn av kommunallagen föratt göra denna tydligare vad gäller kommunernaskompetensområde avseende stöd till företag.Kommuner och landsting får enligt 2 kap. 8 §kommunallagen genomföra åtgärder för att allmäntfrämja näringslivet i kommunen eller landstinget.Med det avses exempelvis att tillhandahålla markeller teknisk service till företag. Kommuner ochlandsting får tillgodose hantverkets och den mindreindustrins behov av lokaler, under förutsättning attverksamheten inriktas på företagarkollektivet i all-mänhet. Däremot faller individuellt anpassad lokal-hållning åt enstaka företag utanför den kommunalakompetensen.När det gäller individuellt inriktat stöd till enskil-da näringsidkare får det bara lämnas om det finnssynnerliga skäl. Så kan exempelvis vara fallet omkommunen vill upprätthålla en viss kommersiellservicenivå i glesbygd vad gäller t.ex. livsmedelsaffä-rer och bensinstationer.När det gäller den konkreta gränsdragningenmellan vad som kan ses som stöd till enskild ochgenerella näringslivsfrämjande åtgärder är det svårtatt direkt i lag göra en så exakt definition att denutesluter alla tolkningssvårigheter i det enskilda fal-let. Vad som kan ses som synnerliga skäl måste ocksåkunna variera med hänsyn till samhällsutvecklingen.Det är i sista hand en uppgift för domstolarna att efteröverklaganden tolka lagen i de enskilda fallen. Ge-nom utvecklingen i rättspraxis klarläggs gränserna förden kommunala kompetensen. Om synnerliga skälskulle anses föreligga i ett enskilt fall måste ocksåEuropeiska gemenskapens regler om stöd till nä-ringslivet beaktas. Dessa innehåller ett principielltförbud mot stöd som kan riskera att snedvrida kon-kurrensen på den gemensamma marknaden.Den nuvarande övergripande regleringen avkommuners och landstings möjlighet att ge stöd tillnäringslivet är enligt min mening i huvudsak välavvägd. Jag ser inget behov av att generellt vidga denkommunala kompetensen för att tillgodose enskildaföretags lokalbehov.Kommuner och landsting har naturligtvis en vik-tig roll att spela när det gäller att generellt bidra tillgoda utvecklingsvillkor för det lokala näringslivet.Regeringen har bl.a. i propositionen En politik förtillväxt och livskraft i hela landet (2001/02:4), redovi-sat sin syn på kommuners och landstings roll i detregionala utvecklingsarbetet.Under 1990-talet har kommuner och landstingökat sina insatser i syfte att utveckla det lokala nä-ringslivet, bl.a. på grund av EU-medlemskapet ochÖstersjösamarbetet. Det har från kommunalt hållpåpekats att det finns ett behov av att få en klararebild av den kommunala kompetensen vid genomfö-randet av regionala tillväxtavtal och vid deltagande iolika projekt inom ramen för EU:s strukturpolitik.Regeringen har i propositionen Kommuner ochlandsting i internationell samverkan (2000/01:42),bl.a. angett att det bör undersökas om det finns kom-petensproblem i detta avseende.Sammanfattningsvis menar jag att det kan finnasanledning att se över den kommunala kompetensen ivissa avseenden. Men jag ser inget behov av att för-tydliga kommunallagens regler om stöd till enskildaföretag.Anf. 9 ():Fru talman!