prot · GP0999 · 2002-04-19 00:00:00 — Allra sist kan jag säga att jag tycker att visammantaget i den arbetsmarknadspolitik som vi förkan skönja en hel rad positiva saker, och dem gläderjag mig åt. Men jag är också beredd att anta utma-ningen att ta tag i de problem som återstår och jobbaaktivt med dem. Vi har ju också saker som vi måsterätta till ; det är jag den första att erkänna.Anf. 156 () replik:Fru talman! är stolt när hangör bokslut socialdemokratiskt rege-ringsinnehav. Han är det därför att det har skapatsjobb i . Det är ju självklart -i vilket annat land i har det inte skapats nyajobb ?Det intressanta är att liggerSverige på elfte plats av de 14 länder för vilka vi kanse statistik från när det gäller den procentu-ella andelen nya jobb. Det innebär att är nr 11av 14 länder vad gäller förmågan att skapa nya jobb idet konjunkturläge som har rått mellan 1995 och2000. Är vi då duktiga i på detta? Kan vi sägaatt vi har rustat vår ekonomi och vår arbetsmarknadså att vi har dynamik, så att vi har tillväxtkraft och såatt vi förmår skapa de nya arbeten som vi behöverskapa för att ge alla människor sysselsättning?Svaret är nej, och då kan inte nöjd. Han måste konstatera att socialdemokratinhar misslyckats. Men i stället säger han: Jag är stolt.Sedan pratar han om sjukskrivningarna, och sägeratt problemet ligger ute på arbetsplatserna. När sjuk-skrivningskostnaderna ökar med 25 miljoner kronorvarje dag - det är ökningstakten - och den totalakostnaden är så säger att problemet ligger ute på arbetsplatserna.Men när han pratar om hur många nya jobb som harskapats så är socialdemokraterna nöjda. Då har soci-aldemokratin lyckats. Varför är alltid alla plusteckensocialdemokratins förtjänst och alla minusteckennågon annans fel? Tänk om ta ansvar för hela politiken!Jag har en fråga om aktivitetsgarantin: i löfte att detinför höstens budgetproposition kommer ett förslagom en övergångsarbetsmarknad och omställningsar-betsmarknad, eller vad vi nu ska kalla det?Kan vara lika positiv till lär-lingsutbildningen som en arbetsmarknadspolitiskåtgärd som var, eller är Sven-ErikÖsterberg bromsklossen?Anf. 157 () re-plik:Fru talman! På den senaste frågan kan jag svaraatt jag inte alls uppfattar mig som någon bromskloss iden delen. Lärlingsutbildning har genomförts i en helrad delar, och vi har ställt oss positiva till det. Menman får se till att det inte bara blir en tradi-tionell yrkesutbildning enligt den gamla modellen. Vivet ju att framtidens arbetstagare behöver ganskabreda kunskaper och fortlöpande också vidareutbild-ning i de jobb som de har. Då är det också viktigt attde har en bra bas. Men jag tror att denna del kan varaen faktor som kan bidra i positiv riktning.När det gäller att skapa nya jobb så var ju StefanAttefall själv med . Detarv som han och de borgerliga lämnade efter sig -94med arbetslöshet - jag vet att det här är gammalskåpmat, , men det tål att återupprepas- gjorde att situationen var oerhört svår.Man kan naturligtvis titta på hur många fler jobbsom har skapats osv. Man kan också titta på hur vihar lyckats bekämpa arbetslösheten och fått ned den.Då kan vi se att har väl så god klass somövriga , och har faktiskt lyckats bättreän många andra länder när det gäller att få ned ar-betslösheten. Sedan kan man ju alltid önska att detuppstod fler arbeten osv. Det kan jag också tycka.Jag tycker inte att vi behöver skämmas för det här,men jag har inte haft för avsikt att vara stolt och gåomkring och pösa med bröstet. Om man har uppfattatmig på det viset så skulle jag vilja be om ursäkt påden punkten. Men jag tycker inte att det är någon idéatt klä sig i aska osv. på grund av den arbetsmark-nadspolitik som har förts, utan jag tycker att utveck-lingen har varit ganska skaplig somhar gått.Men det finns alltså mer att göra och mer attåstadkomma här.Anf. 158 () replik:Fru talman! Vi kan läsa på affischer runtom påstan: Jag är stolt. Därför är jag socialdemokrat.Men frågan är om socialdemokrater kan vara såstolta när man ser hur har lyckats jämförtmed andra länder i samma konjunkturläge. Det är ingenting att vara stolt över att detskapas jobb i när konjunkturen är god. Detman ska vara stolt över är om har lyckatsbättre än andra länder, och det har inte gjort.Sverige har lyckats sämre.Visst var utgångsläget jobbigt, och vi hade ennedförsbacke i svensk ekonomi som var dramatisk.Den började och pågick ungefär till 1993. Sedanlyckades vi vända utvecklingen. Men sedan, 1995,bröts den positiva utvecklingen som hade börjat, ochkom tillbaka först 1997 - inom parentessagt som sjukskrivningstalen också börjadeöka.Sven-Erik säger om lärlingssystemetsom en arbetsmarknadspolitisk åtgärd att han inte villha gamla modeller. Kalla det gamla eller nya model-ler - men det finns fungerande exempel och funge-rande modeller. Det finns någontingtrögt i socialdemokratin när det gäller lärlingssystemoch lärlingsutbildning. Det finns en oförmåga att tatill sig systemet att en människa som kanske inte är såmotiverad för teoretiska studier kan få jobba praktisktute i företag och t.ex. lära sig ett hantverk, gå nära enperson som kan yrket och lära upp sig den vägen ochsedan få praktisera sin kunskap och komplettera medteori. Det finns ett slags ovilja att förlägga utbild-ningen på företagen. Utbildningen ska tydligen varaså långt bort från arbetslivet som möjligt. Varje ökadpraktikperiod som socialdemokratin har medgett iolika utbildningssammanhang har på något sätt kom-mit till efter en viss tröghet och ett visst stånkandeoch stönande. Det finns en motvilja. Jag vet inte varden sitter, men det är någon ideologisk blockering.Jag hoppas bara att det lossnar och att vi använder deinstrument som finns och de goda exempel som finns.Anf. 159 () re-plik:Fru talman! Jag är stolt över att vara socialdemo-krat, , och jag hoppas att är stolt över att vara kristdemokrat. Det unnar jaghonom. Jag tycker att vi kan vara stolta, och det skaman också kunna lyfta fram.Men som jag säger att jag är stolt överdet vi har gjort så är jag inte nöjd med den situationsom råder, utan jag vill mycket mer. Det ligger väl ipolitikens anda att alltid vilja sträva framåt och viljaåstadkomma mer. Det är det som är kittlingen; det ärdärför vi håller på med det här uppdraget. Vi ser ju attvi har ett uppdrag att verkställa. Jag tänker verkställadet efter min bästa förmåga och fortsätta att driva dethela. Därför tycker jag att detta är ett ganska brauttryck, även om jag förstår att är litestörd av det och tycker att vi slår oss för bröstet. Jagtycker att vi också kan göra det till viss del, utifrånden situation som beskrevs här.Jag har en kort kommentar om 1993. Visst vändedet lite grann arbetslöshetsmässigt 1993, och det storaraset skedde . Men det som följde i spåretav detta är också det som har gjort att hela processensedan har varit så svår. Ekonomin gick i botten. Sve-rige hade en ekonomisk situation som påminnermycket om den som har , där man inte vet hur man ska reda ut situationen.Det går ju att peka på vissa saker, men sammantagethänger detta ihop.Nu har vi sanerat ekonomin och fått ned arbets-lösheten parallellt. Det är två jättestora uppgifter sombl.a. inte trodde var möjliga att ge-nomföra. Många debatter här i kammaren har handlatjust om det. Det här går inte att genomföra, och detkommer inte att fungera, har man sagt. Men det har jufaktiskt fungerat riktigt hyggligt. Vi har en ekonomi ibalans som ger överskott och vi har också successivtbetat av arbetslösheten.När det sedan gäller de andra delarna så tyckerinte jag att det finns någon tröghet. Men bara för säger att man har ett lärlingssystem så kan maninte bara kasta sig i den tunnan och baraköra det spåret. Vi kör det till viss del . Utvärderadet och se vad det ger! Men det handlar som sagt varockså om att ge kunskaper på bredden. Man kan intebara satsa på lärlingsutbildning.Anf. 160 HANS () replik:Fru talman! I betänkandet diskuterar vi arbets-marknadsproblem för olika grupper: äldre, yngre,invandrare, kvinnor och funktionshindrade. Det finnsväl snart inte en grupp som inte är ett problem.I ett mycket långt särskilt yttrande har Vänster-partiet diskuterat och resonerat kring det här och omen del andra spörsmål. Vi har sagt oss: Det är ju integrupper av människor som är problemet. Problemet ärett arbetsliv som inte har förmåga att anpassa sig efterde människor som faktiskt lever i vårt land. Det finnsockså påtagliga brister när det gäller resurser ochmakt hos människor som gör att de inte tar sig in påarbetsmarknaden.Vi menar att många av de problem som arbets-marknadspolitiken försöker lösa är problem som finnsi det reella arbetslivet. Där skapas det ohälsa ochrehabiliteringsbehov. Där ska praktikplatser kommatill, men de kommer inte till utan statlig subventione-ring. Där är kompetensutveckling en bristvara, etc.Det gör att vi i det särskilda yttrandet säger nog egentligen måste integrera arbetslivspoliti-ken med arbetsmarknadspolitiken. Politiken måstenog mer bli att ställa krav på de verkliga aktörerna -de som anställer, de som avskedar och de som talarom vilka krav de har vid sina rekryteringar. Det ärarbetsgivarna, men också facken ute på företagen ochförvaltningarna.Vi har sagt oss att det kanske är dags för en ny ar-betslivs- och arbetsmarknadsutredning. Jag satt iArbetsmarknadskommittén, som tillsattes 1993. Detär nog dags att ta nya grepp efter tio år.Så tycker vi. Vad tycker omframtiden ur den synpunkten?Anf. 161 () re-plik:Fru talman! Det vi ser inför nästa mandatperiod ären rad olika utmaningar på arbetsmarknadsområdet.Jag berörde några här. Det kommer att vara arbets-kraftsbrist inom vissa områden, osv. Ohälsan ochsjukskrivningstalen är ett bekymmer.Ser vi sedan på framtidens arbetsmarknad ser viatt det säkert kommer omställningsprocesser. Vissa jobb försvinner, och nyakommer till. Människor ska skolas om från vissayrken till andra. Detta kommer med all säkerhet attkräva utbildningsinsatser av större omfattning än vadvi av tradition har varit vana vid.Det var en kortsiktig arbetsmarknadspolitik, därdet räckte med att gå en svetskurs för attfå ett jobb. Så enkelt är det inte längre. Det kommeratt vara bredare. Det innebär att arbetsmarknadspoli-tiken och arbetsmarknadsutbildningarna säkert kom-mer att behöva närmas det traditionella utbildnings-systemet. Där delar jag uppfattning.Vi ser att detta länkas ihop på ett annat sätt. Jag ärvän av den tanken.Vi ser också att arbetsmarknadspolitiken ska mötahelt andra problem. Då måste vi ha en organisationoch ett system som kan vända fronten mot de pro-blem som finns i morgondagens samhälle och bemötadem.Utan att ge ett löfte rakt av - det kan jag naturligt-vis inte göra - kan jag säga att jag inte är främmandeför tanken på en översyn av arbetsmarknadspolitiken,inriktad på de uppgifter som ligger framför oss. Manskulle kunna titta i kristallkulan för att se vad somgömmer sig runt hörnet och hur vi ska rusta oss föratt möta det.Vi har varit fyllda av dagens bekymmer. Vi harförsökt laga efter läge och hantera de problem somhar funnits. Det har inte funnits så mycket utrymmeför att titta långt fram i tiden. Förhoppningsvis kan vigöra det nästa mandatperiod. Då kan vi ta ett klivframåt och modernisera arbetsmarknadspolitiken.Anf. 162 HANS () replik:Fru talman! Låt mig kort säga att jag gläder mig åtdet svaret. Vi som så starkt har försvarat det statligaansvaret för arbetsmarknadspolitiken när det gäller attse till att det finns pengar och resurser för att möta deproblem som människor i arbetslöshet står inför harockså förmåga att förstå att det krävs förnyelse. Jagtänker på hur arbetslivet och företagsamheten förnyasoch på hur den regionala obalansen gör att vi möterhelt olika utmaningar på olika ställen.Det vore inte dåligt om vi lyckades få till stånd enförnyelse och vågade bryta gamla mönster, samtidigtsom vi fortsatte att ta ansvar för att arbetsmarknadenska fungera för alla, med allas delaktighet. Däri ligger friheten att väljasitt liv. Däri ligger den svenska välfärdens framtid.Jag skulle vara mycket glad om vi framöver kun-de enas om en sådan inriktning.Anf. 163 () re-plik:Fru talman! Jag tror också att det som kommer attkrävas av morgondagens arbetsmarknadspolitik ochytterst av dem som jobbar på fältet direkt mot dearbetssökande är mera anpassning till den enskildeindividen. Man måste i ännu större utsträckning be-möta den enskilde på den enskildes villkor. Det trorjag är en av framgångsnycklarna. Man måste kunnaskapa en ordentlig motivation.Samtidigt som vi ser ett system som täcker helalandet ser vi också att de regionala skillnaderna ärganska stora. Det vidtas vissa typer av åtgärder i vissaområden. Tillväxtområdena är inte fria från bekym-mer. Där har man andra bekymmer att hantera än vadman har i regioner som har svagare tillväxt. Det är enannan typ av åtgärder som ska sättas in. Det kommeratt ställa krav på stor flexibilitet på den myndighetoch på dem som ska jobba med detta. Det är någon-ting som kan ingå i den framtida översynen.Detta är grunden till att vi kan vara offensiva. Vihar rätt metoder för att gå in i detta på ett tidigt stadi-um, och då kan svensk arbetsmarknadspolitik bli änmer framgångsrik än vad den varit hitintills.Anf. 164 ()replik:Fru talman! Jag har en fråga till som handlar om något som jag tog upp i mittanförande. Jag undrar varför man diskriminerar före-tagare och studerande när det gäller arbetslöshetsför-säkringen.Det är inga stora åtaganden det innebär att göraförsäkringen mera jämlik för arbetstagare och egnaföretagare. Som det ser ut riskerar en personsom startar ett eget företag inte bara sin egen utanäven familjens ekonomi om han eller hon drabbas avarbetslöshet om företaget inte fungerar.Det gäller också den som studerar och harvarit anställd. Vi vill ju på olika sätt uppmuntra män-niskor att studera. Likväl kan man inte få a-kassasommartid, då man vill arbeta men inte får någotjobb, om man tänker fortsätta att studera under höst-terminen.Det innebär att en del människor som har kommitupp och behöver förnya sin kompetensoch förbättra sin utbildning får avstå eller tvingasförsörja sig på något annat sätt.Det är enkla saker som borde gå att åtgärda, mensom regeringen inte har gjort något åt. Vad sägerSven-Erik om detta?Anf. 165 () re-plik:Fru talman! Jag ska börja med att inte hålla medMargareta. Det är inga enkla saker. Det vet vi därföratt vi har analyserat frågorna.Om vi ser till företagarna och a-kassan skriver vifaktiskt i betänkandet att det pågår en översyn. Dettatror jag att utskottet behandlade , och man hadeganska skarpa skrivningar om att det bör ske en över-syn.Där kan jag hålla med . Vi ärberoende av småföretagen. Helst ska vi ha fler småfö-retag. Det är också viktigt att småföretagarna kankänna trygghet när arbetsuppgifterna sinar och de intekan försörja sig på sitt företag.Men det är också väldigt viktigt att vi har en legi-timitet när det gäller försäkringarna. Vi måste haväldigt noga avvägda regler, så att försäkringen fulltut används på det sätt som det var tänkt. Får vi enuppluckring och försäkringen börjar användas på ettsätt som inte var tänkt förlorar systemet legitimitet föralla dem som ska vara med och betala. Det gäller demsom betalar egenavgifter, men också ytterst skattebe-talarna.Att slå vakt om ett bra a-kassesystem innebär attvi har ett regelverk som de som är med och betalartycker är riktigt och bra. Detta är svårt på företagarsi-dan. Det vet har diskuterat denna fråga med bl.a. företagarefrån . Jag har stor förståelse för vad desäger. Förhoppningsvis - detta har man tittat på tidi-gare - kan man komma fram till ett a-kassesystemsom underlättar. är det svårt för småföretagareatt få a-kassa. De måste avveckla sitt företag.När det gäller studerande är det nästan sammasak. Jag har hört trista exempel. Vi vet hur det vartidigare, när möjligheten att få a-kassa fanns. I förstahand ska man feriearbeta mellan studieperioderna. A-kassan ska inte automatiskt bli ett försörjningssättunder studieuppehåll. Det måste vara arbete som skagälla i första hand.På den punkten görs det ingen översyn just ,men jag har uppmärksammat problemet. En del harbekymmer på denna punkt. Så långt kan jag sträckamig.Anf. 166 ()replik:Fru talman! Jag är glad om det snart kommer ettresultat av denna översyn. Jag tycker också att det ärpositivt om uppmärksammardessa frågor.Man måste naturligtvis stå till arbetsmarknadensförfogande om man är stu-derande. Men om man inte får något sommarjobbtycker jag att man är precis lika berättigad till a-kassasom om man hade avslutat sina studier och inte fåttnågot arbete . Jag kan interiktigt förstå varför detta ska behöva hänga upp sig.Sedan gäller det frågan om företagarna. Detta kanju drabba även den som är gift med en företagare.Man ifrågasätts och hanteras ganskailla. Som gift med en företagare som har det knackigtkan man, om man blir arbetslös, bli ifrågasatt när detgäller om man har rätt till a-kassa. Det är också såda-na saker som behöver tas upp. Man kanske också skaändra tillämpningsanvisningarna när det gäller hurman ska hantera olika människor som finns i familjenoch i omgivningen. Det är många frågor som behövertas upp för att man ska få ett bra och fungerandenätverk, så att människor känner att de vågar, vill ochtörs och att de inte riskerar någon annan.Anf. 167 () re-plik:När det gäller möjligheten för anhöriga till företa-gare och sådant är regelverket, vad jag erfar, ganskaklart. Det handlar om vilken ställning man har, inte är andelsägare eller aktieägare, och om detär aktiebolag och sådant.Ibland dyker det upp sådana här fall. Jag kännertill det. Fackliga organisationer har pratat om det. Dehar haft medlemmar som har varit söner till företaga-re. Min bedömning är ändå att det har gått att reda utdet här, och man har kunnat få en rättvis bedömning.Vi ska snart behandla ett betänkande när det gälleren ny tillsynsmyndighet för a-kassan. Om det skullevara problem på den här fronten kan man ju förutsättaatt den myndigheten klarlägger det här, så att detkanske blir klarare än vad fallet har varit, men jag harändå inte upplevt att detta har varit ett våldsamt be-kymmer.Sedan har jag ingen annan åsikt än . Jag hoppas också att den här översynen gårsnabbt. Framför allt hoppas jag att man kan kommamed bra förslag, så att det kan ske förbättringar på dethär området i den anda som . Jag hoppas att vi kan få klara och renaregler också för företagare, så att de kan få ett bättreskydd när de har problem med sina företag och då dehamnar utanför möjligheten att försörja sig genomföretagen.Anf. 168 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja fråga utskottets ordfö-rande hur utskottet tar hänsyn till de vetenskapligaundersökningar som har gjorts på området. Då tänkerjag i första hand på en rapport från IFAU som heterVem ska hjälpa vem?, där man talar om hur invand-rarkvinnorna bemöts på arbetsförmedlingen. Det ären mycket kritisk rapport som egentligen bekräftarnågonting som jag redan vet.Jag har varit på arbetsförmedlingen en enda gång imitt liv, som arbetssökande 1970. Då fick jag höra attjag absolut inte skulle kunna tänka mig att skriva påsvenska; det var omöjligt. Då gick jag ut och komaldrig tillbaka. Min enda identitet i det ögonblicketvar mitt yrke. Att försöka ta ifrån mig mitt yrke bety-der att man verkligen dömer mig till självmord.Jag kom aldrig tillbaka. Detta räddade mig, därföratt jag lärde mig så mycket svenska som jag behövdeför att kunna skriva och undervisa på svenska, och jaglärde mig att klara mig som frilans, vilket är väldigtobehagligt ekonomiskt. Men det har ändå varit ettspännande liv.Varför tar man inte hänsyn till den massiva kritikfrån invandrarbefolkningen som uttrycks via veten-skapliga rapporter när det gäller behandlingen påAMS?Anf. 169 () re-plik:Fru talman! Jag vill inleda med att säga att jag ab-solut är den första att ställa mig i kön och säga att jagtar avstånd från all form av diskriminering på grundav att någon tillhör en invandrargrupp eller någonannan grupp, äldre eller vad det än må vara.Jag har stött på det här själv. Det är väl en del avhela den här problematiken, som också tog upp i sitt huvudanförande här. Det handlarom svårigheten för invandrare att komma ut på ar-betsmarknaden.Det är bara att konstatera att arbetsgivare dessvär-re hellre anställer en svensk med lägre utbildning änen invandrare som faktiskt har en högre utbildning.Det kan vi aldrig acceptera i det svenska samhället,tycker jag. Men här fordras ju en massiv insats. Jag tror inte att det är lagar-na det är fel på när det gäller det här. Mera lagar ochbättre lagar kommer inte att hjälpa. Det är mycket enattitydfråga. Det handlar om hur vi ser på människoroch hur man hanterar de här sakerna. Vi måste hjäl-pas åt, tycker jag, över alla partigränser och bryta neddet här, helt enkelt. Det rättesnöre som jag lever efterär åtminstone att alla människor har samma värde.Det gäller alla människor rakt över. Då gäller detockså i arbetslivet.I de fall som det har skett diskriminering närmänniskor har besökt arbetsförmedlingar måste vinaturligtvis starkt ta avstånd från det. Jag har pratatmed AMS om detta, och man har tagit upp det härinternt - det vet jag - då det har påpekats, och det harvarit konkreta fall. Detta är ingenting som AMS-ledningen eller företrädare därifrån ställer sig bakom.Det här tar alla avstånd från. När det har skett måstedet fördömas.Vi måste, som sagt, hjälpas åt rakt över med attbekämpa detta, för det kan aldrig accepteras i detsvenska samhället att någon diskrimineras för att haneller hon tillhör en invandrargrupp eller någon annangrupp som är i minoritet i samhället.Anf. 170 () replik:Fru talman! Jag kan hålla med om att diskriminering måste bekämpas. Vi äralla överens om detta.Jag var med och uppvaktade utskottet på den tidennär jag inte tillhörde angående den nyalagen mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Jagtycker att lagen är bra, men det här har inte så mycketmed lagen att göra utan med rutiner som är otroligtdjupt rotade när det gäller just AMS.I en av mina motioner tog jag just upp bristen påsamarbete mellan AMS och invandrarorganisationer-na. , , fanns det en början på dethär området. finns det mycket mindre. Och attbara svara så som utskottet svarar, att det är en frågaför lokala aktörer, är långt ifrån tillfredsställande.Anf. 171 () re-plik:Fru talman! Jag håller med . Viverkar ha samma uppfattning. Det är inte lagen det ärfel på, utan det handlar väldigt mycket om attityder idet svenska samhället.Jag har inget behov av att på något sätt försvaraAMS i den här frågan. Man har precis samma skyl-dighet som alla andra. Jag tror inte att det är värreinom AMS, inom eller ute påarbetsförmedlingar i de här delarna än vad det är förövrigt. Jag tror inte att det finns någon indikation omdet. Vi möter det här på många ställen.Det är inte så länge sedan jag pratade med en unginvandrarflicka. Hon pratade klockren svenska ochberättade att hon hade sökt jobb på en arbetsplats.Hon berättade vad hon kunde och vad hon hade förkvalifikationer. Arbetsgivaren var jätteintresseradända till hon sade sitt namn. Då sade han att hanskulle ringa senare, och så hörde han aldrig av sig.Sedan gjorde hon om experimentet efter några dagardå hon pratade med en annan arbetsgivare. Hon sadeatt hon hade ett svenskt namn, och hon kom omedel-bart på anställningsintervju. Jag måste säga att dettaär fruktansvärt trist att höra för oss som jobbar medde här frågorna. Så rotat är det med ett namn. Mangår inte efter kvalifikationer. Man går inte efter vadmänniskor kan.Men det finns något som är glädjande i det här,som det har gjorts undersökningar om. Det finnsfaktiskt företag och arbetsgivare som är väldigt duk-tiga på att anställa människor med invandrarbak-grund. När man sedan gör en analys av hur nöjdaarbetsgivarna är med sin arbetskraft ser man att dehär företagen är minst lika nöjda med sin arbetskraftsom de företag som i högre grad har anställt svenskar.Det tycker jag ändå ger en indikation på att man fak-tiskt har fel uppfattning om man diskriminerar män-niskor för att det finns en invandrargrupp på arbets-marknaden.