prop · GP03147 · 2002-03-14 00:00:00 — Regeringens proposition2001/02:147Snabbare lagföringProp.2001/02:147Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.Stockholm den 14 mars 2002Göran ()Propositionens huvudsakliga innehållFör att förkorta genomströmningstiderna i brottmål föreslås att åklagarensbehörighet att utfärda stämning och kalla till huvudförhandling utvidgas och att åklagaren, innan talan har väckts vid domstol, får inhämta sådant yttrande från den lokala som avses i 1 § lagen (1991:2041) omsärskild personutredning i brottmål, m.m. Rättens uppdrag till åklagaren attutfärda stämning och att kalla till huvudförhandling skall ges i samråd med denberörda åklagaren eller åklagarmyndigheten.I syfte att åstadkomma en mer effektiv brottsutredande verksamhet föreslåsvidare att den som skall höras under en förundersökning skall kunna kallas tillförhöret vid påföljd av vite och att möjligheten att tillgripa hämtning tillförhör skall utvidgas. Beslut om att en kallelse skall förenas med vite fårenligt förslaget fattas av undersökningsledaren eller av en polisman som fårleda förhöret. En fråga om utdömande av vitet prövas av åklagaren. Den som harförpliktats att betala ett vite har möjlighet att begära rättens prövning avdetta beslut. Den längsta tillåtna väglängden för hämtning till ett förhör under en förundersökning föreslås öka från till . Om det är avsynnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum skall hämtning få skeoavsett väglängden.Innehållsförteckning1 Förslag till riksdagsbeslut 32 Lagtext 42.1 Förslag till lag om ändring i 42.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m. 83 Ärendet och dess beredning 104 Utgångspunkter 104.1 Inledning 104.2 Snabbare genomströmning 114.3 Den brottsutredande verksamheten 135 Stämning och kallelse till huvudförhandling 135.1 Nuvarande ordning 135.2 Överväganden 146 Personutredningar 196.1 Nuvarande ordning 196.2 Överväganden 207 Vitesföreläggande vid kallelse till förhör under förundersök-ningen 237.1 Nuvarande ordning 237.2 Överväganden 258 Väglängden för hämtning till förhör 308.1 Nuvarande ordning 308.2 Överväganden 319 Ikraftträdande m.m. 3310 Ekonomiska konsekvenser 3311 Författningskommentar 3411.1 Förslaget till lag om ändring i 3411.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m. 38Bilaga 1 Författningsförslag i delbetänkandet Snabbare lagföring (Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59) 39Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig överdelbetänkandet Snabbare lagföring 1 ( Några förslag till förenklingar (SOU2001:59) 43Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 44Bilaga 4 Lagrådets yttrande 50Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 531Förslag till riksdagsbeslutRegeringen föreslår att antar regeringens förslag till1. lag om ändring i och2. lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål,m.m.2 LagtextRegeringen har följande förslag till lagtext.2.1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalkenHärigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalkendels att 23 kap. 7 § samt 45 kap. 1 och 16 §§ skall ha följande lydelse,dels att det i balken skall införas två nya paragrafer, 23 kap. 6 a och b §§ avföljande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse23 kap.6 a §Den som skall höras under förundersökningen får vid vite kallas att infinna förhöret, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Vite får inte föreläggas, om förhöret avses ske per telefon eller omväglängden till den plats där förhöret skall hållas överstiger från denplats där den kallade har sin bostad eller stadigvarande uppehåller sig och detinte är av synnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum.Beslut om vitesföreläggande enligt första stycket meddelas avundersökningsledaren eller av en polisman som får leda förhöret.Uteblir den som har kallats vid vite, får nytt vite föreläggas i samband medkallelse till förhör en senare dag.6 b §Frågor om utdömande av vite som har förelagts med stöd av 6 a § prövas avåklagaren.Den som har förpliktats att betala ett vite får från det att han eller hon fick del av beslutet begära rättens prövning av detta. Begäran omsådan prövning skall göras hos åklagaren, som med eget yttrande skall överlämnaärendet till rätten.Om någon begäran om rättens prövning inte har gjorts inom den angivna tiden, får åklagarens beslut verkställas enligt utsökningsbalken.7 §1Underlåter den som kallats till förhör utan giltig orsak att hörsamma kallelsenoch överstiger ej väglängden mellan den plats, som utsatts för förhöret, ochden, där han har sin bostad eller vid kallelsens mottagande uppehöll sig, femtio kilometer, må han hämtas till förhöret.Den som utan giltig orsak underlåter att följa en kallelse att inställa sig till ett förhör får hämtas till förhöret, om det har satts ut att hållas på en plats inom en väglängd av från den plats där han eller hon har sin bostadeller vid kallelsens mottagande uppehöll sig.Utan föregående kallelse må den som uppehåller sig inom en väglängd av femtiokilometer från den plats, där förhör skall hållas, hämtas till förhöret, omundersökningen avser brott, varå fängelse kan följa, och det skäligen kanbefaras, att han ej skulle hörsamma kallelse eller i anledning av kallelseskulle genom undanröjande av bevis eller på annat sätt försvåra utredningen.Utan föregående kallelse får den som uppehåller sig inom en väglängd av tio milfrån den plats där förhör skall hållas hämtas till förhöret, om undersökningenavser ett brott på vilket fängelse kan följa och det skäligen kan befaras atthan eller hon inte skulle följa en kallelse eller att han eller hon medanledning av en kallelse skulle genom undanröjande av bevis eller på annat sättförsvåra utredningen.När det är av synnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum, får hämtning enligt första eller andra stycket ske oavsett väglängden.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han inställas å plats, sombestämts för förhöret.Hämtning till förhör av den som skall höras som vittne eller annars utan attvara misstänkt för brott, bör äga rum endast när det föreligger skäl av särskild vikt för en sådan åtgärd.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han eller hon inställas påden plats som bestämts för förhöret.45 kap.1 §Vill åklagaren väcka åtal, skall han hos rätten göra skriftlig ansökan omstämning å den som skall tilltalas; rätten äge dock i den omfattning, som finnes lämplig, uppdraga åt åklagare att själv utfärda stämning.Åtal väcks genom att åklagaren hos rätten skriftligen ansöker om stämning motden som skall tilltalas. Åtal skall anses väckt när stämningsansökan kom in till rätten.Åtal skall anses väckt, då stämningsansökan inkom till rätten eller, omåklagaren utfärdat stämning, då denna delgavs den tilltalade.Rätten får i samråd med den berörda åklagaren eller åklagarmyndigheten uppdra åt åklagare att utfärda stämning. I sådant fall skall åklagaren i samband med attstämning utfärdas ge in ett exemplar av stämningen till rätten. Åtal anses väckt när detta exemplar kom in till rätten.Ej må mot den tilltalade nytt åtal väckas för gärning, för vilken han redan står under åtal.Nytt åtal får inte väckas mot den tilltalade för gärning för vilken han ellerhon redan står under åtal.16 §2Stämning, som utfärdas av åklagare, skall innehålla vad i 4 § stadgas omstämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren.I stämningen skall åklagaren tillika förelägga den tilltalade att inom viss, avåklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten uppgiva de bevishan vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad han vill styrka med varjesärskilt bevis. Detta gäller dock ej, om åklagaren på grund av den tilltaladeserkännande eller annan omständighet finner uppenbart, att bevis ej kommer att av den tilltalade uppgivas. Om det är lämpligt, må åklagaren i stämningen kalladen tilltalade till huvudförhandling.Då mål av åklagare utsättes till huvudförhandling, åligge honom att iakttaga deföreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats av rätten; åklagarenäge ombesörja kallelser och förelägganden, som avses i 15 §.Stämningen skall med därvid fogade handlingar delges den tilltalade. Uppgift ommålsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknar betydelseför åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedan stämningendelgivits, skall den med bevis därom tillställas rätten.En stämning som utfärdas av åklagaren skall ha det innehåll som i 4 § anges omstämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren.I stämningen skall åklagaren dessutom förelägga den tilltalade att inom en viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten ange de bevissom han eller hon vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad som skall styrkasmed varje särskilt bevis. Det gäller dock inte om åklagaren på grund av dentilltalades erkännande eller någon annan omständighet finner att det äruppenbart att bevis inte kommer att anges av den tilltalade. Om det är lämpligt, får åklagaren i stämningen kalla den tilltalade till huvudförhandling.En åklagare som sätter ut ett mål till huvudförhandling skall följa deföreskrifter om tiden för huvudförhandling som meddelats av rätten. Åklagarenfår ombesörja sådana kallelser och förelägganden som avses i 15 §.Stämningen och till denna fogade handlingar skall delges den tilltalade. Uppgift om målsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknarbetydelse för åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedanstämningen delgetts skall bevis om detta ges in till rätten. När sådanakallelser och förelägganden som avses i tredje stycket delgetts, skall de medbevis om delgivning ges in till rätten.Frågor om utdömande av viten som förelagts i en kallelse med stöd av tredjestycket prövas av rätten utan särskild ansökan.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredningi brottmål, m.m.Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:2041) om särskild personutredning ibrottmål, m.m.dels att 1- 2 och 7 §§ skall ha följande lydelse,dels att i 3(6 och 9 §§ ordet frivårdsmyndigheten skall bytas ut mot den lokalakriminalvårdsmyndigheten.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse1 §När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han avhåller sig från fortsatt brottslighet, skallrätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten.Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om rätten inhämtar utredningen på annatsätt.När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han eller hon avhåller sig från fortsattbrottslighet, skall ett yttrande inhämtas från den lokalakriminalvårdsmyndigheten.Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om den inhämtas på annat sätt.2 §Beslut att inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten skall meddelas så snart det lämpligen kan ske. Om allmänt åtal inte har väckts, får beslut meddelas endastunder förutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annarsfinns sannolika skäl för misstanken att han har begått brottet.Ett beslut att inhämta yttrande från den lokala kriminalvårdsmyndighetenmeddelas av rätten. Innan allmänt åtal har väckts, får beslut meddelas avåklagaren. Beslutet skall meddelas så snart det lämpligen kan ske.Om allmänt åtal inte har väckts, får beslut att inhämta yttrande meddelas endast under förutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annarsfinns sannolika skäl för misstanken att han eller hon har begått brottet.7 §Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintygom en misstänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra meningen. Om rättensärskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinskaförutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vårdutan särskild utskrivningsprövning.Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintygom en misstänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra stycket. Om rättensärskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinskaförutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vårdutan särskild utskrivningsprövning.Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avfattningen av läkarintyget. Endast en läkare som får avge utlåtande över enrättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant intyg som avsesi första stycket andra meningen.En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig förläkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han skall kommatill undersökningen.En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig förläkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han eller honskall komma till undersökningen.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.2.23 Ärendet och dess beredningRegeringen beslutade att tillkalla en beredning med uppgiftatt verka för rättsväsendets utveckling. En huvuduppgift för beredningen är attundersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet öka effektiviteten ochkvaliteten i rättsväsendets arbete. När det gäller lagföring av brott skallberedningen särskilt undersöka möjligheterna att förkorta den genomsnittligagenomströmningstiden från brottsanmälan till dom och straffverkställighet.Beredningen skall också särskilt överväga på vilket sättbrottsutredningsverksamheten kan förbättras. Beredningen skall vidareuppmärksamma frågor om myndigheters lokalisering. I beredningens uppgift ingåräven att överväga frågor om utbildning, kompetensutveckling ochpersonalrörlighet inom rättsväsendet. Beredningen skall bedriva arbetet i närasamverkan med berörda myndigheter inom rättsväsendet och därvid ta hänsyn tilldet utvecklingsarbete som pågår. Delbetänkanden skall presenteras av beredningen efter hand som olika frågor behandlas. Beredningen skall före utgången av år2003 redovisa det aktuella läget inom rättsväsendet för de frågor som omfattasav utredningen och en plan för det fortsatta arbetet.Beredningen, som har antagit namnet Beredningen för rättsväsendets utveckling(BRU), har till regeringen överlämnat delbetänkandet Snabbare lagföring 1 (Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59). Beredningens lagförslag finns ibilaga 1. Delbetänkandet har remissbehandlats. I bilaga 2 finns en förteckningöver remissinstanserna. Remissvaren och en remissammanställning finnstillgängliga i (dnr Ju2001/5337).LagrådetRegeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådethar framfört några synpunkter när det gäller förslaget till lag om ändring irättegångsbalken. Regeringen har i stort följt Lagrådets yttrande. Regeringenåterkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 5.2, 7.2 och 8.2.4 Utgångspunkter4.1 InledningRättsväsendet skall sörja för medborgarnas rättstrygghet och rättssäkerhet. Häri ligger bl.a. krav på att brott skall utredas och leda till lagföring så snabbtoch effektivt som möjligt utan att rättssäkerhetskraven åsidosätts.I syfte att säkerställa att rättsväsendet kan svara upp mot högt ställda krav på snabbhet, effektivitet och rättssäkerhet bedrivs ett omfattandeutvecklingsarbete inom rättsväsendet. Reformarbetet skall utgå från ettmedborgarperspektiv och en helhetssyn på verksamheten inom rättsväsendet.Medborgarperspektivet innebär att det alltid är nyttan för den enskildemedborgaren av tilltänkta förändringar och reformer som skall stå i fokus.Helhetssynen innebär bl.a. att konsekvenserna för samtliga myndigheter avtilltänkta reformer och förändringar måste beaktas.Det är enligt regeringens bedömning angeläget att förkortagenomströmningstiderna från brottsanmälan till dom. En rimlig handläggningstidfrämjar såväl kvalitet som rättssäkerhet i brottsutredningsverksamheten. Om inte brott utreds och gärningsmän lagförs inom rimlig tid riskerar exempelvisavgörande bevis försvinna och vittnen glömma viktiga detaljer. En snabbarehandläggning är också viktig från kriminalpolitiska utgångspunkter. Tydligheteni samhällets reaktioner på brott gagnas av att dom och straffverkställighet kanske snabbt efter att ett brott har begåtts. En snabbare handläggning är ocksåviktig ur ett brottsofferperspektiv. Åtgärder för att korta handläggningstiderna för brottmål är således av stor vikt för att nå en högre kvalitet irättsskipningen och för att stärka medborgarnas tilltro till rättsväsendet.För att nå en ökad snabbhet och effektivitet krävs bl.a. en utveckladmyndighetssamverkan. Samverkan skall ske med respekt för den grundlägganderollfördelningen mellan rättsväsendets myndigheter. Runt om i landet harförsöksprojekt pågått som syftar till att korta de totalagenomströmningstiderna. Ett av flera medel som man i projekten har använt harvarit att öka parallelliteten i handläggningen (se vidare nedan avsnitt 4.2).Värdet av ökad effektivitet och kvalitet i rättsväsendets arbete får intemedföra att den enskildes rättssäkerhet försämras eller att de krav ochåligganden som ställs på enskilda inte står i proportion till värdet avåtgärderna. Som närmare framgår av redogörelsen för regeringens förslag ikommande avsnitt anser regeringen att kraven på effektiviteten, kvalitet ochrättssäkerhet väl har kunnat förenas.4.2 Snabbare genomströmningGranskning av rättsväsendets myndigheterUnder senare år har en omfattande granskning ägt rum av rättsväsendetsmyndigheter.I rapporten ( i och andra länder (RRV 1999:30)kartlägger och analyserar RRV olika problemområden inom den s.k.brottmålskedjan. I framställningen betonas aktiviteter och samverkan mellanhuvudaktörerna i denna kedja. Man framhåller bl.a. betydelsen av rollfördelning, samlokalisering, parallellitet i handläggningen och prioriteringsordning.I rapporten redovisas olika försöksverksamheter där man försöker få aktiviteterhos de olika aktörerna att äga rum delvis parallellt. Det innebär att nästaaktör i brottmålsförfarandet påbörjar handläggningen innan den tidigare aktörenär helt klar med sin del. RRV konstaterar att erfarenheterna från dessa försökvisar att ökad parallellitet leder till minskade kostnader och till högrekvalitet, t.ex. i form av högre kvalitet i utsagor från vittnen.I rapporten ( rättsadministrativ analys med internationellajämförelser (RRV 2001:3) redovisas bl.a. hur det tar för rättssystemetatt hantera några vanligt förekommande brottmålsärenden med en misstänktgärningsman från brottsanmälan till dom i tingsrätt. RRV framhåller i sinrapport att en stor del av genomströmningstiderna egentligen består avliggetider (s. 20).JO genomför en granskning av den brottsutredande verksamhetenvid olika polismyndigheter i landet. Granskningen, som sker i form avinspektioner, avser bl.a. polisens handläggningstider i denna verksamhet. Vidsamtliga hittillsvarande inspektioner där beslut meddelats har JO konstateratatt handläggningstiderna när det gäller utredningsverksamheten äranmärkningsvärt långa.Den redovisade granskningen ger stöd åt uppfattningen att de totalagenomströmningstiderna när det gäller hanteringen av brottmål generellt sett ärför långa och att åtgärder behöver vidtas för att förfarandet vid rättsväsendets myndigheter skall bli snabbare.FörsöksverksamhetRunt om i landet pågår en rad försöksprojekt som syftar till att förkorta detotala genomströmningstiderna från brottsanmälan till dom. Syftet skall uppnåsgenom i första hand ett ökat samarbete inom rättsväsendet på de orter därprojekten pågår. I de flesta projekt finns en målsättning om att tiden mellanbrottsanmälan och dom skall vara . De första projekten startade i Handen () och i (). Dessa projekt är avslutade men på dessa orter arbetarman fortfarande på det sätt som utvecklades i projekten.I projekten valdes vissa brottstyper ut för den snabbare handläggningen.SL-projektet i Handen koncentrerade sig på brottstypen våld mot kvinnor. koncentrerade man sig inledningsvis på bl.a. enklaremisshandelsbrott, enklare stöldbrott och viss trafikbrottslighet. Efter en tidbestämdes dock att det inte skulle finnas någon begränsning vad gällde brottstyp i det sistnämnda projektet. Samtliga brott som lämpade sig för en snabbhandläggning kunde således ingå i projektet. Inte i något av projekten handlades dock mål med häktade eller ungdomsmål.Ett av flera medel som man använde för att minska genomströmningstiderna var att öka parallelliteten i handläggningen. I Handen innebar det att åklagaren redanunder förundersökningen beslutade att inhämta viss personutredning i de fall dåsådan erfordrades. Det rörde sig om yttranden från den lokalakriminalvårdsmyndigheten enligt bestämmelsen i 1 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m.Man gjorde också en översyn av rollfördelningen mellan framför allt polis ochåklagare men även mellan åklagare och domstol. När det gäller rollfördelningenmellan polis och åklagare lät man i åklagaren inträda somförundersökningsledare i samtliga brottsutredningar som handlades inom ramen för projektet. I innebar översynen av rollfördelningen inte baraatt åklagare beslutade om viss personutredning utan också att åklagaren gavsbehörighet att utfärda stämning och kalla till huvudförhandling. Tingsrättenupplät en särskild dag för sådana förhandlingar.I båda projekten infördes också särskilda tidsfrister förbrottsutredningsförfarandet och för när huvudförhandling skulle äga rum. IHanden bestämdes tiden för brottsutredningsförfarandet frånbrott till beslut i åtalsfrågan. Redan veckan efter det att åtalsbeslut fattatsskulle huvudförhandling äga rum. Det kan nämnas att i Handen polisen var aktivför att få tilltalade, målsäganden och vittnen att komma tillhuvudförhandlingen. Det innebar att polisen redan under förundersökningen talade om för berörda vilken dag en huvudförhandling kunde beräknas äga rum.En positiv effekt - vid sidan av minskade genomströmningstider - uppges fört.ex. domstolarnas del ha varit att antalet inställda huvudförhandlingarminskat. Vad gäller har det sedan projektet pågått en tidkonstaterats att det skett en minskning i antalet anmälda fall av misshandelriktad mot kvinnor inom domkretsen. Bland dem som deltagit i projektet finnsuppfattningen att detta har sin grund i att samhällets reaktion på brottetkommit snabbare.4.3 Den brottsutredande verksamhetenDet anmäls drygt en miljon brott i . Uppklarningsprocenten församtliga brott var . uppgick uppklaringsprocentenför brott mot till . Andelen uppklarade brott har minskat successivt, främst . Det har dock skett en tydligförbättring under de senaste två åren.Det totala antalet ärenden som redovisades från polisen till åklagare minskademed . Betydande minskningar i denna delgällde för kategorierna tillgrepps- och skadegörelsebrott, våldsbrott, ekobrottoch övriga brott. av polisens ärenden överlämnas nu tillåklagare mot . Drygt en miljon ärenden ladesned eller skrevs av på grund av att spaningsuppslag saknades eller spaningarna inte gett något resultat.Polisen har uppgivit att det är svårt att få personer som kallas till förhörunder en förundersökning att inställa sig till förhöret. Som ett sätt att kommatill rätta med detta har framförts att sanktionssystemet vid utevaro bordeeffektiviseras.5 Stämning och kallelse till huvudförhandling5.1 Nuvarande ordningEtt allmänt åtal väcks i allmänhet genom att åklagaren ger in en skriftligstämningsansökan till tingsrätten. Det är sedan domstolens sak att utfärdastämning och delge den tilltalade stämningen.