prop · GP031d8 · 2002-01-01 00:00:00 — Vid i Gö- teborg antogs ett program för konfliktförebyggande. Sambandet mellan utveckling och konflikter uppmärksammas alltmer både inom utrikes- och utvecklingspolitiken. I programmet betonas vikten av stöd för att stärka regional kapacitet för att förebygga och hantera konflikter i t.ex. . Det finns också skäl att uppmärksamma våld i hemmen som tenderar att förstärka det våld som finns i samhällen i stort, särskilt i samhällen som drabbas av väpnade konflikter. Insatser mot våld i hemmen kan således vara ett verkningsfullt sätt att förebygga väpnade konflikter. FN:s beredskap att ingripa snabbt, förutsägbart och med tydliga mål måste stärkas. stödjer detta arbete både centralt och i fält. spelar också en ledande roll i arbetet för att utveckla EU:s engagemang på området. Samarbete mellan olika internationella organisationer börjar nu allt mer formaliseras. Exempelvis har samarbetet mellan EU och FN å ena sidan, och EU och å den andra, fått ny kraft under det svenska ordförandeskapet i . I takt med att den svenska biståndsvolymen ökar följer också nya möjligheter att ytterligare utveckla det svenska biståndsengagemanget i samband med konflikter och fredsprocesser. Ut- rikesdepartementet och Sida har ett nära samarbete om frågor som rör biståndets roll i samband med konflikter. För att möta växande behov av ökad samverkan och utbildning för internationella katastrof- och fredsinsatser läggs ett utredningsförslag om ett centrum för sådan samverkan. Centret skall lokaliseras till kommun. Tillväxt för att bekämpa fattigdom. Bred tillväxt och en mer rättvis fördelning av resurser är grundläggande förutsättningar för att fattigdomen skall kunna utrotas. Insatser behövs för att stödja ekonomiska, legala och institutionella reformer, program och kapacitetshöjande insatser som befrämjar långsiktigt hållbar tillväxt framförallt på landsbygden där av de fattiga bor och inkomstutjämning i de fattigaste länderna. I behövs en tillväxt på för att uppnå det internationella utvecklingsmålet om att halvera andelen fattiga . I denna strävan är det av vikt att stödja framväxten av förhållanden som främjar investeringar och handel. Utvecklingen av en fungerande finanssektor är en förutsättning. Satsningar på institutionsuppbyggnad, infrastruktur, IT, kapacitetshöjande utbildnings- och forskningsinriktat samarbete, makroekonomiska och andra reformer bidrar till att skapa en miljö som främjar ökade investeringar. Framförallt behövs stöd till inhemska småföretag som ofta finns i den informella sektorn, där den största sysselsättningspotentialen finns. För att varor och tjänster skall kunna komma ut på marknaden krävs en fungerande infrastruktur bl.a. vägar, energi och vatten. Därtill skall fattiga människors möjlighet att påverka sin egen situation stärkas genom åtgärder inom bl.a. utbildning och hälsovård samt ökat deltagande i beslutsprocesser som direkt rör dem själva och deras familjer. Globaliseringen, liksom fattigdomsbekämpningen, kräver åtgärder för att integrera de tre dimensionerna av hållbar utveckling de ekonomiska, de sociala och de miljömässiga. Detta kommer bl.a. att behandlas på nästa världstoppmöte om hållbar utveckling som hålls i . Då bör också ratificeringen av det s.k. Kyotoprotokollet om klimatförändring ha genomförts. Besluten som fattades vid det sjätte partsmötet om kli- matförändring ställer tydliga krav på i-länderna att stödja att anpassa sig till och minska skadorna av klimatförändringar. Regeringen kommer därmed att verka för att klimathänsyn blir en väsentlig och integrerad del av utvecklingssamarbetet. Fattigdomen riskerar att permanentas och förvärras om naturresursbasen för ekonomisk och social utveckling urholkas. Utvecklingssamarbetet skall därför utformas så att det främjar hållbart nyttjande av förnyelsebara naturresurser. Det ökande trycket på de begränsade sötvattenresurserna i vissa delar av världen påverkar framförallt fattiga delar av befolkningen. I FN:s Millenniedeklaration anges bl.a. som målsättning att antalet personer som inte har tillgång till sötvatten skall halveras och att strategier för hållbar vattenhantering skall utarbetas. Re- geringen fäster stor vikt vid att dessa intentioner kan genomföras och avser öka insatserna på vattenområdet. Flera fattiga och skuldtyngda länder dras fortfarande med en ohanterlig skuldbörda. Ytterligare stöd behövs för skuldlättnader dels i enlighet med det internationella initiativet för de fattigaste och mest skuldtyngda länderna det s.k. HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries), dels bilateralt gentemot enskilda länder. Särskilt bör de fattiga och skuldtyngda länder som uppnått fred efter en väpnad konflikt, ges nödvändigt stöd i arbetet för att nå ekonomisk, politisk och social stabilitet. Den flexibilitet som finns inom skuldlättnadsinitiativet, att bevilja tidig skuldlättnad bör utnyttjas. För vissa av de allra mest skuldsatta länderna kommer de resurser som frigörs under HIPC-initiativet inte att vara tillräckliga för att genomföra de stora satsningar som krävs för en märkbart positiv utveckling. Därför bör det svenska bilaterala stödet till skuldlättnad kompletteras med budgetstöd så snart ländernas skuldsituation är under kontroll. På så sätt kan genomförandet av ländernas egna nationella fattigdomsstrategier förstärkas och göra angelägna framtidssatsningar möjliga. För att bibehålla en uthållig skuldnivå i de länder som har erhållit skuldlättnader inom HIPC-initiativet krävs en positiv utveckling av exportintäkter liksom en breddad exportbas. Deltagande i världshandelssystemet och ett ökat handelsutbyte är nödvändiga förutsättningar för ökad välfärd. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 marknadstillträde ökar fattiga länders möjlighet till export. Ett viktigt steg togs vid FN:s senaste konferens om de minst utvecklade länderna, då de rika länderna enades om att arbeta mot målet att öppna sina marknader för all export från de minst utvecklade länderna utom vapen. Detta steg underlättades av beslutet att bevilja tull- och kvotafritt tillträde till EU:s marknad för all export från de minst utvecklade länderna som fattades under svenskt ordförandeskap. Ökat stöd krävs för att stärka de inhemska handelsrelaterade institutionerna, för att öka förmågan att leva upp till exportmarknadernas krav på bl.a. standarder samt för att bredda den industriella basen. För att kunna hävda de egna handelsintressena i det multilaterala handelssystemet krävs fler och effektivare insatser till stöd till de fattigare kapacitet att analysera, delta och förhandla i WTO-arbetet. Stöd till genomförandet av är en prioritet ur svenskt perspektiv och efterfrågas i allt högre grad av . Ett barn av tre i utvecklingsländerna fullföljer inte utbildning. Framför allt flickor tas ur skolan då fattiga familjer inte har råd med ofta höga avgifter och övriga kostnader för t.ex. skoluniformer och böcker. Det är väl belagt att en särskild betoning på kvinnors och flickors utbildning har en betydande hävstångseffekt för hela familjens välmående och för ekonomins utveckling. Ökade resurser behövs för att uppnå de internationella utvecklingsmålen att alla barn ska gå 2015 och att lika många flickor som pojkar skall gå i skolan . Resurser behöver också tillföras för att främja kvaliteten i undervisningen. Informations- och kommunikationsteknologin har gett oss nya verktyg mot fattigdomen. Nya möjligheter har skapats för människor att inhämta den information de behöver för att förbättra sin situation. Tillgången till IT i fattiga länder är dock mycket dålig och den digitala klyftan är en realitet. kommer att öka integreringen av IT som ett instrument inom biståndets alla delar. En viktig uppgift är att hjälpa fattiga länder att skapa IT-strategier som en del av deras övergripande strategier för fattigdomsbekämpning. På det internationella planet kommer att spela en aktiv roll i FN:s ICT Task Force där ingår en svensk representant. Denna grupp skall bidra till analyser samt samordna och skapa synergieffekter mellan regering- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 ar, internationella organisationer, näringsliv och enskilda organisationer för att potentialen i IT skall kunna användas för att uppnå de internationella utvecklingsmålen. Av särskild vikt är att utröna hur förutsättningar för sådana investeringar i infrastruktur kan skapas som kan radikalt vidga tillgången till IT också i fattiga länder. Utvecklingssamarbetet har haft en tendens att indirekt motverka regionalt samarbete mellan utvecklingsländer. Utvecklingsländernas intresse har i alltför stor utsträckning varit riktat mot givarländerna, istället för de i många avseenden naturligare relationerna med grannländerna. Regionalt samarbete är väsentligt för att främja politisk stabilitet och en fredlig utveckling mellan länder i samma region och, inte minst, där det finns stora etniska grupper i gränsområden som delas av flera länder. Erfarenhetsutbyte och gemensam problemlösning med länder som har liknande förutsättningar, delvis delar samma problem och som har gemensamt intresse av en hållbar och fredlig utveckling i regionen, kan driva på en positiv utveckling. Det kan stärka ländernas röst i internationella förhandlingssituationer. Ökat regionalt samarbete kan ge större marknader och underlätta fattiga länders integration i världsekonomin. I takt med en ökad handel och annan kommunikation mellan länder ökar också behovet av en fungerande regional infrastruktur. Med den pågående decentraliseringen av utvecklingssamarbetet och den förbättrade samordningen på landnivå ökar möjligheterna till förstärkt regionalt utbyte. Dessa möjligheter måste tas tillvara. Hiv/aids. Sjukdomen slår ut stora delar av den produktiva generationen och lämnar äldre och barn utan försörjning. har drygt 36 miljoner människor hiv/aids, varav ca 25 miljoner i söder om . I vissa av de hårdast drabbade länderna har av befolkningen hiv/aids och medellivslängden har sjunkit från litet till under . Av de hivpositiva finns i utvecklingsländerna framförallt i . Spridningen ökar snabbt också i andra regioner. Hiv/aids har förödande konsekvenser för enskilda människor, för tillväxten och för hela samhällsutvecklingen i många fattiga länder och är således långt mer än en fråga om hälsa. Krafttag krävs därför på ett brett plan för att förebygga och lindra effekterna av hiv och aids. kunde generalförsamlingen i FN enas om en slutdeklaration om hiv/aids och en ny fond är under uppbyggnad för att bidra till att förebygga och behandla sjukdomen. Regeringens ambition är att stödja fonden med . Handel med kvinnor och barn för bl.a. sexuellt utnyttjande ökar i många delar av världen. Det är en modern form av slavhandel som utgör en grov kränkning av människors värde och av mänskliga rättigheter. Den bakomliggande orsaken till sexslavhandel är prostitution till följd av kvinnors och flickors svaga ställning i samhället. För att sätta stopp för denna gränsöverskridande brottslighet, som berör ursprungsländer, transitländer och destinationsländer, krävs ett internationellt samarbete. Kampen mot människohandel måste föras på flera fronter : genom förebyggande och rättsliga åtgärder och genom stöd till offren. Under det svenska ordförandeskapet i EU har medlemsländerna enats kring ett rambeslut om att straffbelägga alla led i handeln med människor för sexuell eller annan exploatering. På ett svenskt initiativ antog utrikesministrarna i ASEM (Asia-Europe Meeting) en handlingsplan med åtgärder för att bekämpa handel med kvinnor och barn. kommer att verka för att handlingsplanen genomförs och följs upp. För att bekämpning av människohandel skall integreras i utvecklingssamarbete kommer en strategi att utarbetas . 3.5.1Samarbetet med länder och regioner Väpnade konflikter inom och mellan stater präglar stora delar av . Fyra femtedelar av befolkning lever dock i länder som inte är utsatta för konflikter. Flera konflikter har också kommit närmare en lösning. och har slutit ett fredsavtal som genomförs. Steg har tagits mot ett slut på kriget i och även i inbördeskriget i . Å andra sidan fortsätter läget att vara spänt mellan Sierra Inbördeskrigen i och fortsätter. Konflikterna utgör ett stort utvecklingshinder. Detta ställer krav på både konfliktförebyggande och på akut konflikthantering i samverkan mellan FN, EU och afrikanska organisationer. EU har antagit en ny gemensam ståndpunkt om förebyggande, hantering och lösning av konflikter i . Den föreskriver bl.a. en årlig översyn av potentiellt våldsamma konflikter i och utarbetandet av tänkbara handlingsalternativ för EU avseende dessa. vill långsiktigt stödja afrikanska regionala och subregionala organisationers förmåga att förebygga och hantera konflikter. Inom ramen för utvecklingssamarbetet fortsätter att bidra till att stävja orsakerna till konflikter. Den genomsnittliga tillväxten i uppgick till . Ekonomiska reformer med ökad marknadsorientering ger resultat i många länder. Det förstärkta HIPC-initiativet för skuldlättnader börjar ge resultat. Detta bör göra det möjligt att frigöra resurser för angelägna sociala ändamål som undervisning och hälsa och för att på annat sätt stärka den produktiva kapaciteten. Fattigdomen präglar dock alltjämt . Nästan hälften av befolkning är fattig. I söder om lever ca 290 miljoner människor i fattigdom. Hiv/aids och andra sjukdomar drabbar många hårt. För att uppnå det internationella utvecklingsmålet att halvera andelen fattiga krävs bl.a. en tillväxttakt i ekonomin på . Det svenska utvecklingssamarbetet inriktas bl.a. på stöd till ekonomiska reformprogram, skuldlättnader och individuella landprogram som bidrar till en väsentligt ökad tillväxttakt och bekämpar fattigdomen. Samarbetet utformas så att våra samarbetsländer i ökad utsträckning kan mobilisera egna resurser för sin utveckling. Detta är en förutsättning för en hållbar utveckling. Afrikanska politiska ledare och organisationer har genom det s.k. Nya afrikanska initiativet som presenterades utvecklat en egen sammanhållen vision om utveckling och de åtgärder som krävs för att påskynda utvecklingen. Grundtankarna är att återställa fred, säkerhet och stabilitet och främja demokratiska styrelseskick, minska fattigdomen och öka investeringarna från inhemska och utländska källor. Man förutser ett nytt partnerskap med utveckla- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 de länder och multilaterala institutioner baserat på tydliga ömsesidiga åtaganden. Tankarna i det nya programmet överensstämmer i mycket med den svenska Afrikapolitik inför 2000-talet som regeringen presenterade för 1998 (skr. 1997/98:122). Denna innebär att samarbetet förankras i samarbetslandets egna utvecklingsvisioner och att god samordning sker med andra givare. Det partnerskapsinriktade samarbetet bör utgå från de strategier för att bekämpa fattigdomen som våra samarbetsländer utarbetar. Ökad användning av sektorprogramstöd är viktigt, liksom ökad betoning på stöd till uppbyggnad av samarbetsländernas egna institutioner. Den vikt regeringen tillmäter stödet till återspeglas i anslagsutvecklingen. I stabila länder där förutsättningar finns för partnerskap baserat på en gemensam värdegrund ökar samarbetet. I länder med mer osäkra förhållanden blir samarbetet mer kortfristigt med en blandning av insatser som syftar till att förstärka reformprocesser, främja demokrati och återuppbyggnad, motverka konflikter och tillgodose grundläggande humanitära behov. Stöd till regionalt samarbete i förutses komma att få ökad vikt. Utvecklingssamarbetet med utökas successivt i enlighet med de riktlinjer för ett utökat samarbete med som regeringen antog 1999. Utöver fortsatt stöd till Guinea- har samarbete inletts med och . Insatserna avser områden som demokrati, mänskliga rättigheter, miljö och tillväxtorienterade åtgärder i syfte att minska fattigdom. I stöds insatser för demokrati och mänskliga rättigheter. Samarbete skall inledas med den regionala organisationen . Grundtanken i regeringens strategi för Stora sjöregionen (, och ) är att önskar fördjupa sitt engagemang där den politiska utvecklingen tillåter det. Konflikten i Stora sjöregionen innebär oerhört mänskligt lidande. Även om de bräckliga fredsprocesserna utvecklas i positiv riktning kommer humanitärt bistånd framöver att utgöra en central del av det svenska biståndet. Mer långsiktigt stöd bör också prövas. Utvecklingen i har förvärrats. Re- geringen har därför beslutat att minska det bilaterala utvecklingssamarbetet med . Allt utvecklingssamarbete med landets regering har upphört. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Inriktningen och omfattningen av det framtida samarbetet med och beror bl. a. på om fredsprocessen utvecklas positivt och reformarbetet i länderna återupptas. Ett långsiktigt samarbete har inletts med , till att börja med för perioden 2001- 2002, mot bakgrund av bl. a. framsteg på demokratiområdet och den svåra fattigdomssituationen. Stödet samfinansieras med den norska biståndsmyndigheten och inriktas på hälsa, hiv/aids, demokratisk samhällsstyrning och stöd till ekonomiska reformer. Samarbetet med och fortsätter. Förutsättningarna för ett utvecklat samarbete med på grundval av partnerskap föreligger och ett ökat bistånd förutses. En eventuell volymökning i beror på den fortsatta utvecklingen beträffande demokratiseringsprocessen, inblandningen i och den ugandiska regeringens engagemang för fred och utveckling i norr. och samarbete i en gemensam kommission återspeglar bredden i kontakterna mellan och . Regionalt samarbete är centralt för att främja politisk stabilitet och ekonomisk utveckling. In- tresset för sådant samarbete har ökat i . En fördjupad strategi för svenskt stöd till regionalt och subregionalt samarbete i söder om beräknas vara klar . Som exempel på regionala satsningar kan nämnas ett långsiktigt arbete för att stödja en uthållig utveckling i Viktoriasjöområdet. Ett samarbetsavtal slöts med East African Community om detta. En regional satsning för kampen mot hiv/aids i söder om fortsätter. Landstrategier eller riktlinjer för samarbetet har antagits för samarbetet med , , , och . En strategi för samarbetet med och en strategi för stöd till regionalt och subregionalt samarbete kommer att antas . Demokrati och mänskliga rättigheter i Det senaste årtiondet har inneburit en politisk liberalisering i stora delar av . Den har inneburit nya möjligheter att tänka fritt, uttrycka ståndpunkter och öppet påverka sin vardag och framtid. Nationella val hålls i allt fler länder. Olika befolkningsgrupper kan uttrycka sina intressen och ambitioner friare . Mycket återstår emellertid för att bygga upp en demokratisk kultur som präglas av mångfald, dialog, minskning av politiska motsättningar och villighet att acceptera maktväxling. Alltjämt präglas dock situationen i många länder av fortsatt intolerans, rädsla för oliktänkande och allvarliga brott mot mänskliga rättigheter. Stöd till en demokratisk samhällsutveckling och respekt för mänskliga rättigheter måste därför också i fortsättningen vara en central del av den svenska Afrika-politiken. och EU har uttryckt sin stora oro över den inrikespolitiska utvecklingen i och för en dialog med regeringen om fortsatt demokratisering och respekt för mänskliga rättigheter. Kriget mellan och har försenat demokratiseringsprocesser i bägge länderna. Inga val har ännu hållits och de politiska institutionerna är outvecklade. har genomgått en lovande demokratiseringsprocess. Auktoritära tendenser har dock åter gjort sig gällande något som föranlett starka reaktioner inom det livaktiga civila samhället i landet. I , folkrikaste land, har en märkbar förbättring kunnat noteras av skyddet för mänskliga rättigheter. är den nigerianska demokratin skör och behöver stöd. Statliga institutioner inom rätts- och polisväsende behöver stärkas för att bättre kunna garantera medborgerliga fri- och rättigheter. Även det civila samhället är svagt utvecklat och behöver stärkas. I genomfördes det andra flerpartivalet på ett i stort sett demokratisk sätt. Tyvärr fördunklades bilden av den negativa utvecklingen på och genomförandet av valet där utsattes för massiv och berättigad kritik. Försoningsprocessen, efter de våldsamma konfrontationerna och polisövergreppen i samband med demonstrationerna efter valet, går långsamt framåt på ön. Under det år som gått har läget vad avser mänskliga rättigheter i försämrats. De ekonomiska och sociala rättigheterna har urholkats ytterligare och respekten för de politiska och medborgerliga rättigheterna har i ökad grad åsidosatts av landets ledningen. Regeringen har öppet sanktionerat våldsdåd och trakasserier av oppositionella samt i samband med ockupationer av lantegendomar. Utvecklingssamarbetet utgör ett huvudelement i den av antagna Asienstrategin (rskr.1998/99:61) och en betydelsefull dimension av relationer med . Trots de senaste decenniernas betydande framsteg i lever fortfarande en tredjedel av befolkningen i fattigdom. I har andelen fattiga människor sjunkit från . Antalet fattiga har dock stigit från ca 475 till knappt 525 miljoner. Tre fjärdedelar av världens fattiga återfinns i regionen. Genom de senaste decenniernas ekonomiska reformer i stora delar av har förutsättningarna för ett effektivt bistånd förbättrats. Centrala drag i samarbetet med är institutionsuppbyggnad och reformprocesser. Insatser för god samhällsstyrning, främjande av mänskliga rättigheter och demokrati samt insatser på miljöområdet utgör viktiga inslag i samarbetet. Insatser i någon form, allt från fleråriga samarbetsavtal till deltagande i internationella kurser, görs i 24 länder. De stora skillnaderna mellan de asiatiska samarbetsländerna gör att det svenska biståndet måste utformas på olika sätt i olika länder. För fem av länderna , , , och - har regeringen beslutat om fleråriga landstrategier och samarbetsavtal. Landstrategier eller riktlinjer för samarbetet finns även för , , , och , och kommer att utarbetas för , samt . I samarbetet med ligger tonvikten på att bekämpa fattigdomen och att stärka respekten för mänskliga rättigheter. beslutade regeringen om nya riktlinjer för samarbetet med . Prioriterade områden är miljö, fattigdomsinriktade sociala insatser, mänskliga rättigheter samt ömsesidigt utbyte mellan det indiska och svenska samhället på bland annat forskningsområdet. Krediter för miljörelaterade projekt i förväntas bli ett viktigt inslag i samarbetet. Den utdragna väpnade konflikten i försvårar landets utveckling och begränsar samarbetsmöjligheterna. Samarbetet fokuserar på insatser för att främja fred och demokrati samt på ekonomisk utveckling. Stöd till mikrokrediter och andra insatser på landsbygden i har lett till att kvinnors möjligheter förbättrats. Kombinationen av svår torka och fortsatta strider i har 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 lett till att situationen där förvärrats ytterligare. har ett omfattande humanitärt bistånd till landet. Genom stöd till utbildning har flickors möjlighet till skolgång gynnats i . Samarbetet i syftar till att minska fattigdomen genom stöd till reformprocesser och institutionsbyggnad. Huvudinriktningen i samarbetet med , ett av fattigaste länder, har varit väg- och naturresursprogram och stöd till hälsovård och rättsutveckling. Ökade insatser inom utbildningsområdet planeras. Stöd till decentralisering och landsbygdsutveckling samt primärundervisning är prioriterade sektorer i samarbetet med . Landsbygdsprogrammet har uppvisat goda resultat och expanderade programmet till att omfatta elva provinser och drygt 300 kommuner. I ges stöd bl.a. för reformering av landets ekonomi, rättsväsende och förvaltning. Till följd av svåra översvämningar i och bidrog med i humanitärt bistånd. Samarbetet med , och , där den politiska och ekonomiska utvecklingen har öppnat för ökade svenska insatser, utgörs främst av tekniskt samarbete, stöd till enskilda organisationer, internationella kurser och krediter.