prop · GP03143 · 2002-03-21 00:00:00 — De två viktigaste kostnadskomponenterna vid överföring på en region- ledning är dels kostnaden för själva överföringen på ledningen (transport- kostnaden), dels kostnaden för nedtransformering längs ledningen. I 4 kap. 8 § finns ett antal bestämmelser som skall tillämpas vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en regionledning. Dessa bestämmelser har till syfte att utjämna nättarifferna mellan kunder i glest respektive tätt befolkade områden. Bestämmelserna innebär att vissa angivna typer av kostnader i nätverksamheten skall bedömas samlat på visst sätt. Paragrafen är indelad i tre punkter enligt följande. I första punkten sägs att nätkoncessionshavarens kostnader för att ha samtliga sina regionledningar inom en och samma region anslutna till en annan nätkoncessionshavares ledning skall bedömas samlat. De kostnader det gäller är den avgift som nätkoncessionshavaren betalar till innehavaren av det ledningsnät eller den ledning som matar in el på hans regionledning. Det rör sig antingen om stamnätet eller en an- nan regionledning. I de fall nätkoncessionshavarens regionledning är endast indirekt ansluten till stamnätet via en annan regionledning betalar han sin överföringsavgift till innehavaren av den andra regionledningen. I den avgiften är avgiften för överföring på stamnätet inkluderad. Tariffen för inmatning på stamnätet är lägre ju längre söderut i landet inmatningen sker medan det motsatta gäller för uttag från stamnätet. Skälet till detta är följande. Huvuddelen av landets produktionsanlägg- ningar är belägna i norra , varför inmatningen av el är koncen- trerad dit. Eftersom befolkningstätheten är störst i södra delen av landet sker huvuddelen av uttagen av el där. Då överföringskapaciteten från norra till inte är obegränsad har stamnätstariffen fått den nämnda utformningen för att stimulera inmatning och något begränsa uttag i . Genom regeln i första punkten sker alltså en utjämning av dessa kost- nader mellan samtliga uttagskunder på en nätkoncessionshavares samt- liga regionledningar. Den del av tariffen som motsvarar dessa kostnader blir alltså lika stor oavsett var kundens uttagspunkt är belägen. En begränsning av denna utjämning gäller dock därigenom att ut- Prop. 2001/02:143 jämningen bara får äga rum inom en och samma region. av vad som skall anses utgöra en region finns inte utan avsikten är att denna precisering skall ske genom utveckling av rättspraxis. Som ut- gångspunkt för denna utveckling gäller den indelning av landet som de stora kraftproducenterna använde före avregleringen av elmarknaden vid utjämning av dessa kostnader mellan regionledningarna. Skälet till att utjämning inte får ske över hela landet är att syftet med den nämnda utformningen av stamnätstariffen då skulle omintetgöras. I andra punkten sägs att nätkoncessionshavarens kostnader för ned- transformering skall bedömas samlat för hela landet inom varje normalt spänningsintervall när lika många nedtransformeringar utförts för att nå detta spänningsintervall. Som har beskrivits i avsnitt 7.6.1 ser spänningsstrukturen olika ut på olika regionledningar. Därför kan det ha använts olika antal nedtrans- formeringar för att nå ett och samma spänningsintervall. Enligt regeln i andra punkten skall en första indelning av ledningarna göras efter de olika spänningsintervall som förekommer på nätkonces- sionshavarens samtliga regionledningar. Därefter skall, inom varje sådant spänningsintervall, en indelning ske i grupper beroende på antalet ned- transformeringar för att nå det aktuella spänningsintervallet. Spännings- intervall med en nedtransformering förs till en grupp, spänningsintervall med två nedtransformeringar förs till en annan grupp osv. Inom varje sådan grupp skall kostnaderna för nedtransformering till det aktuella spänningsintervallet på nätkoncessionshavarens samtliga ledningar i landet bedömas samlat. Någon utjämning mellan grupperna får däremot inte äga rum. I tredje punkten sägs att nätkoncessionshavarens övriga kostnader skall bedömas samlat inom varje normalt spänningsintervall på nätkonces- sionshavarens samtliga regionledningar i hela landet. Dessa kostnader består främst av själva transportkostnaden och kost- nader för nätförluster. Till dessa kostnader hänförs även en skälig andel av de kostnader som inte direkt kan hänföras till de olika ledningarna, såsom administrationskostnader m.m. 7.6.2.2Ny reglering av samlad skälighetsbedömning av nättariffer för regionledningar Regeringens förslag: De beräknade kostnaderna för den prestation som en nätkoncessionshavare har att utföra och koncessionshavarens sätt att utföra prestationen skall bedömas samlat inom varje normalt spänningsintervall för nätkoncessionshavarens samtliga regionlednin- gar i hela landet. Vad gäller de beräknade kostnaderna för den del av prestationen som utgörs av betalning för överföring på stamnätet och eventuella andra regionledningar skall den samlade bedömningen endast avse samtliga regionledningar inom en och samma region i stället för i hela landet. förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget. har betonat vikten av kostnadsriktiga tariffer. har framhållit att en samlad bedömning inte alltid leder till lägre nättariffer i glesbygden. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i propositionen (prop. 2001/02:56) Energimarknader i utveckling bättre regler och till- syn föreslagit en ändring av ellagens nuvarande huvudregel om utform- ning av nättariffer, vilken gäller för överföring av el på alla nivåer, dvs. stamnätet, regionledningarna och lokalnäten. Enligt förslaget skall nät- tariffer vara utformade så, att nätkoncessionshavarens samlade intäkter från nätverksamheten är skäliga i förhållande till dels de objektiva förut- sättningarna att bedriva nätverksamheten, dels nätkoncessionshavarens sätt att bedriva nätverksamheten. Detta innebär att skälighetsbedömningen av nättariffer inte längre i första hand skall utgå från nätkoncessionshavarens kostnader i nätverk- samheten. I stället skall utgångspunkten vara de objektiva förutsättning- arna att bedriva nätverksamheten. På grundval av dessa förutsättningar fastställer man en beräknad kostnad för den objektiva prestation som nät- koncessionshavaren har att utföra oavsett hur han i praktiken valt att bedriva verksamheten och därmed oavsett hur stora kostnaderna i denna verksamhet i praktiken är. Själva skälighetsbedömningen av nättariffen syftar sedan till att avgöra om nätkoncessionshavarens samlade intäkter, dvs. nättariffen, är skäliga i förhållande till de beräknade kostnaderna för denna objektiva prestation. Vad gäller nätkoncessionshavarens sätt att bedriva nätverksamheten, dvs. den subjektiva prestationen, inverkar den bara undantagsvis vid skälighetsbedömningen av hans nättariff, nämligen då den subjektiva prestationen på ett mer markant sätt, positivt eller negativt, avviker från det normala. De särskilda reglerna i 4 kap. 8 § ellagen om skälighetsbedömning av nättariffer för regionledningar måste nu anpassas till den nya lydelsen av huvudregeln för utformning av nättariffer. bygger regleringen i 4 kap. 8 § på en samlad bedöm- ning av kostnaderna i nätverksamheten. Detta bör nu ändras så, att reg- lerna i fortsättningen bygger på en samlad bedömning av de beräknade kostnaderna för den prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra och hans sätt att utföra prestationen. Någon ändring av reglerna i 4 kap. 5 § första stycket om utformningen av nättariffer för regionledningar är därvid inte avsedd. Detta innebär att tariffen för en regionledning på varje spänningsnivå inte får variera bero- ende på var en uttagspunkt är belägen. Själva transportkostnaden på varje spänningsnivå måste alltså fördelas jämnt mellan uttagskunderna på den aktuella spänningsnivån. Däremot får tariffen variera mellan de olika spänningsnivåerna. Kostnaderna för en nedtransformering skall alltså i sin helhet föras till de spänningsnivåer som ligger efter nedtransforme- ringen. Någon utjämning av dessa kostnader till spänningsnivåerna före nedtransformeringen skall alltså inte ske. På varje spänningsnivå måste dock dessa kostnader, liksom transportkostnaden, fördelas jämnt mellan uttagskunderna. Den samlade bedömningen enligt 4 kap. 8 § av de beräknade kost- Prop. 2001/02:143 naderna för den prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra och av hans sätt att utföra prestationen bör även i fortsättningen ske inom varje normalt spänningsintervall. Vad gäller de beräknade kostnaderna för nedtransformering gör rege- ringen följande bedömning. Nedtransformering måste i sig anses vara en urskiljbar del i den prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra. Den beräknade kostnaden för denna del av prestationen måste också anses variera beroende på till vilken nivå nedtransformeringen sker. Eftersom nättariffen enligt den nya huvudregeln i 4 kap. 1 § i fortsätt- ningen bara skall reflektera den beräknade kostnaden för den objektiva prestationen att transformera ner elen till ett visst spänningsintervall skall tariffen inte få avspegla hur nätkoncessionshavaren i praktiken utför denna uppgift. Därmed får inte antalet nedtransformeringar till ett visst spänningsintervall inverka på utformningen av nättariffen för en region- ledning. Någon indelning efter antalet nedtransformeringar för att nå ett visst spänningsintervall skall alltså inte ske i fortsättningen vid den sam- lade bedömningen enligt de särskilda bestämmelserna i 4 kap. 8 §. De beräknade kostnaderna för den del av prestationen som består av nedtransformering skall alltså, liksom övriga delar av prestationen, bedö- mas samlat inom varje normalt spänningsintervall på nätkoncessions- havarens samtliga regionledningar i hela landet. Ett undantag från principen om samlad bedömning inom hela landet måste dock göras. Den del av prestationen som utgörs av betalning för uttag från stamnätet kan inte bedömas samlat för nätkoncessionshavarens samtliga regionledningar i hela landet. En sådan samlad bedömning skulle nämligen, som redan nämnts, omintetgöra syftet med utform- ningen av stamnätstariffen. Därför skall den samlade bedömningen i denna del, liksom , bara ske inom varje region. 7.6.3Uttag direkt från transformator Regeringens förslag: En bestämmelse införs i ellagen (1997:857) innebärande att nättariffen för en uttagskund, som på regionled- ningsnivå är ansluten direkt till en transformator, skall utformas med utgångspunkt i nättariffen för spänningsnivån före trans- formatorn med ett skäligt tillägg för nedtransformeringen. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Dessutom har utredningen föreslagit en bestämmelse med inne- börd att nättariffen för den som driver ett s.k. icke-koncessionspliktigt nät och som är ansluten direkt till en transformator inom ett lokalnät, får utformas enligt samma princip. Remissinstanserna: har tillstyrkt utredningens förslag såvitt gäller regionledningar men avstyrkt förslaget såvitt gäller lokalnät. har tillstyrkt utredningens förslag. har tillstyrkt utredningens förslag med tillägget att den föreslagna utformningen av s.k. stationstariff görs obli- gatorisk om den anslutna kunden begär det. Skälen för regeringens förslag: I 4 kap. 5 § första stycket ellagen (1997:857) finns en bestämmelse om utformning av nättariffer för regi- onledningar. Bestämmelsen innebär att en sådan nättariff, på varje spän- ningsnivå, inte får utformas med hänsyn till var en uttagspunkt är belägen på en regionledning. Innebörden är att den del av nättariffen som reflekterar transportkostnaden på en aktuell spänningsnivå måste för- delas jämnt bland uttagspunkterna på den aktuella spänningsnivån. Det- samma gäller den del av tariffen som reflekterar kostnaderna för ned- transformering till den aktuella spänningsnivån. Någon utjämning av dessa kostnader mellan spänningsnivåerna skall däremot inte äga rum vid utformningen av nättariffen. Denna reglering medför att avgörande för vilken nättariff en uttagskund skall omfattas av är den spänningsnivå på vilken han tar ut sin el. Det är inte ovanligt att stora elanvändare tar ut sin el direkt från en transformator längs regionledningen. De fyra stora regionnätsföretagen har drygt 550 uttagskunder som tar ut sin el direkt från en transformatorstation. För dessa kunder tillämpar de stora regionnätsföretagen en s.k. sta- tionstariff, som i princip är baserad på tariffen för spänningsnivån ome- delbart före transformatorn plus ett transformeringstillägg. Dessa sta- tionstariffer har i många fall tillämpats sedan tiden före elmarknadens avreglering. Denna situation uppmärksammades av regeringen i propositionen (prop. 1996/97:136) Ny ellag, som låg till grund för de gällande bestäm- melserna i ellagen om denna fråga. Regeringen uttryckte där sin uppfatt- ning att man i denna situation inte kan anse att en sådan uttagskund ut- nyttjar ledningen på den lägre spänningsnivån, dvs. efter den aktuella transformatorstationen. Dessa kunder borde därför, enligt regeringens uppfattning, betala en avgift som motsvarar nättariffen på den högre spänningsnivån med ett tillägg för transformeringen i den station från vilken kunden tar ut sin el. Därmed uttryckte regeringen sin uppfattning att systemet med stations- tariffer var förenligt med ellagens bestämmelser. Som utredningen påpekat i sitt betänkande har det uppstått vissa oklar- heter om hur regeringens uttalande i propositionen som låg till grund för den nya ellagen skall tolkas. Det finns därför anledning att genom preci- seringar i lagstiftningen undanröja dessa oklarheter. I sak har regeringen samma uppfattning som tidigare och anser därför att det nu bör införas en uttrycklig bestämmelse i ellagen som medger att stationstariffer tillämpas. Det finns i det sammanhanget ingen anledning att göra åtskillnad mellan elanvändare och andra nätkoncessionshavare som tar ut el direkt från en transformator. Den praxis som de stora nät- företagen tillämpar innebär för övrigt att elanvändare och andra nätkon- cessionshavare redan behandlas lika i detta avseende. Utredningens förslag innebär att s.k. stationstariffer får tillämpas. Regeringen anser dock att stationstariffer skall tillämpas när förutsätt- ningarna för det är uppfyllda. I annat fall beror det på nätkoncessions- havarens goda vilja om han vill tillämpa en stationstariff eller ej. Detta i sin tur kan leda till tvister mellan nätkoncessionshavaren och berörd elanvändare. Vissa instanser har enligt utredningen föreslagit att möjligheten att Prop. 2001/02:143 tillämpa stationstariffer bör avskaffas. Detta skulle dock, enligt rege- ringens uppfattning, leda till avsevärda nackdelar. Ett betydande antal kunder som har omfattats av en stationstariff skulle plötsligt omfattas av nya tariffvillkor. Dessa förändringar skulle kunna leda till att de berörda nätkoncessionshavarnas hela tariffstruktur måste omarbetas. Det är alltså svårt att överblicka konsekvenserna av en sådan förändring. Från vissa håll har också enligt utredningen den uppfattningen fram- förts att det skulle vara svårt att avgöra när ett uttag sker direkt från en transformator och när så inte är fallet. Såvitt regeringen förstår torde denna svårighet bara uppstå i rena undantagsfall. Den frågan löses därför lämpligen genom utveckling av rättspraxis. har dessutom föreslagit en bestämmelse med inne- börd att nättariffen för den som driver ett s.k. icke-koncessionspliktigt nät och som är ansluten direkt till en transformator inom ett lokalnät, får utformas enligt principen om stationstariffer. Regeringen gör i den delen följande bedömning. Beträffande utform- ningen av nättariffer på lokalnät finns bara en särskild bestämmelse. Den är intagen i 4 kap. 3 § ellagen och innebär att en sådan nättariff inte får utformas med hänsyn till var inom koncessionsområdet en anslutnings- punkt är belägen. Även inom ett lokalnät förekommer olika spänningsnivåer och uttag sker också på dessa olika spänningsnivåer. I motsats till vad som gäller för regionledningar finns inga särskilda bestämmelser om utformning av nättariffer för uttag på olika spänningsnivåer på ett lokalnät. Det är då inte lämpligt att införa en bestämmelse om utformningen av nättariffer för uttag direkt från en transformator, dvs. mellan två spänningsnivåer. Om sådana tariffer förekommer på ett lokalnät får deras förenlighet med lagstiftningen bedömas enligt huvudregeln om utformningen av nät- tariffer i 4 kap. 1 §. 7.6.4Tariffsättning utifrån en regionlednings funktion Regeringens bedömning: förslag om möjlighet att i det enskilda fallet få undantag från kravet på att en nätkoncession för linje, dvs. en regionledning, skall redovisas skilt från en nätkoncession för område, dvs. ett lokalnät, bör inte genomföras. förslag: Utredningen har föreslagit att det i ellagen införs en möjlighet för nätmyndigheten att i det enskilda fallet medge undantag från kravet på att en nätkoncession för linje, dvs. en regionledning, skall redovisas skilt från en nätkoncession för område, dvs. Remissinstanserna: har avstyrkt förslaget under hänvisning till att det i vissa situationer kan medföra att kostnader hänförliga till ett koncessionsområde övervältras på elanvändarna i ett annat koncessionsområde. har tillstyrkt förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Som har nämnts ovan skall nätkoncession för linje redovisas skilt från nätkoncession för område. Detta beror på att en regionledning och ett lokalnät inte får omfattas av samma nättariff, eftersom föreskrifterna för utformningen av nättariffer skiljer sig åt mellan regionledningar och lokalnät. (Från ledningar inom stamnätet bortses i fortsättningen.) Det finns dock en möjlighet för regeringen att föreskriva undantag från denna regel beträffande ledningar som omfattas av nätkoncession för linje och som organisatoriskt och tekniskt ingår i ett nät som omfattas av nätkoncession för område. Det gäller i praktiken ledningar, som i och för sig drivs med stöd av en nätkoncession för linje men som uteslutande används inom ramen för driften av ett lokalnät. De överför el dels mellan olika delar av området, dels till vissa större elanvändare. De har alltså delvis en annan funktion än den normala för regionledningar, som är att överföra el från stamnätet till lokalnäten. Skälet till att de inte omfattas av nätkoncessionen för område och därmed ingår i lokalnätet är att spän- ningen på ledningen är högre än på själva lokalnätet. Regeringen har föreskrivit sådant undantag i förordningen (1995:1145) om redovisning av nätverksamhet. I de fall en sådan regionledning redovisas tillsammans med lokalnätet medför det att regionledningen anses ingå i lokalnätet och därmed om- fattas av nättariffen för lokalnätet. Någon särskild tariff för regionled- ningen finns därmed inte. Då denna möjlighet att föreskriva undantag föreslogs av regeringen var regeringens avsikt att undantaget endast skulle tillämpas på en region- ledning som är belägen helt inom koncessionsområdet för lokalnätet och alltså inte sträcker sig utanför området. Utredningen har i sitt betänkande beskrivit några situationer då region- ledningen har ungefär den nu beskrivna funktionen. En situation är då en regionledning även sträcker sig utanför lokalnäts- området. En annan situation är då en regionledning sträcker sig genom flera lokalnätsområden. Utredningen påpekar beträffande sistnämnda situation att förhållandena kompliceras ytterligare då regionledningen och ett eller flera lokalnätsområden inte har samma innehavare. I de fall en regionledning är dragen genom flera lokalnätsområden med olika innehavare brukar regionledningen betraktas som en del av lokal- nätet om innehavaren av regionledningen respektive lokalnätet är den- samme. Då tillämpas lokalnätstariffen även för regionledningen. I andra fall, dvs. då regionledningen och lokalnätet innehas av olika nätkonces- sionshavare, tillämpas den särskilda regionledningstariffen då regionled- ningen passerar genom ett sådant lokalnätsområde. Resultatet blir att en sådan regionledning har en särskild nättariff då den passerar genom vissa lokalnätsområden medan vid passagen genom andra områden den omfattas av nättariffen för lokalnätet. Detta får kon- sekvenser för de större elanvändare som tar ut sin el direkt från region- ledningen. I vissa lokalnätsområden betalar de enligt lokalnätstariffen och i vissa andra områden betalar de enligt den särskilda tariffen för regionledningen. Det blir dessutom komplicerat att redovisa nätverksamheten på region- ledningen, eftersom verksamheten på vissa sträckor skall redovisas sär- skilt medan verksamheten på andra sträckor skall redovisas inom ramen Prop. 2001/02:143 för nätverksamheten på lokalnätet. Utredningen har föreslagit att det i ellagen införs en möjlighet för nätmyndigheten att i det enskilda fallet medge undantag från kravet på att en nätkoncession för linje, dvs. en regionledning, skall redovisas skilt från en nätkoncession för område, dvs. En förutsättning för att undantag skall kunna medges är att berörda linjer och områden till- sammans utgör en organisatoriskt och tekniskt sammanhållen enhet. Utredningen anför att ett medgivet undantag skall kunna innebära både att en regionledning omfattas av tariffen på ett lokalnät och att ett lokal- nät omfattas av tariffen för en regionledning. Utredningen har inte specifikt beskrivit situationer där undantagsmöj- ligheten skulle kunna bli aktuell och därmed heller inte analyserat kon- sekvenserna av ett meddelat undantag. Det får dock antas att undantagsmöjligheten är avsedd att tillämpas då en regionledning sträcker sig genom flera koncessionsområden med olika innehavare eftersom den situationen har angetts av utredningen i prob- lembeskrivningen. Om undantag meddelas i en sådan situation kan det få följande konsekvenser. Om innehavaren av regionledningen också inne- har ett lokalnät (område A) kan ett meddelat undantag innebära att regionledningen skall omfattas av tariffen för lokalnätet i område A. Om denna tariff används för regionledningen också då den passerar genom ett lokalnätsområde med en annan innehavare (område B) innebär det att kunderna i område B betalar en tariff som inkluderar den beräknade kost- naden för att bedriva nätverksamhet i område B, på regionledningen och i område A. En del av de beräknade kostnaderna för att bedriva nätverk- samhet i område A blir alltså övervältrade på kunderna i område B. Detta är enligt regeringens uppfattning inte förenligt med de allmänna inten- tionerna i ellagstiftningen och någon möjlighet att tillämpa en sådan tariffsättning bör heller inte införas. Det är för övrigt inte klarlagt på vilka situationer den föreslagna regle- ringen är avsedd att tillämpas. Regeringen anser sammanfattningsvis att den föreslagna regleringen inte är tillräckligt analyserad och den bör därför inte läggas till grund för någon lagstiftning. Regeringens bedömning: Utformningen av nättariffer vid flerpunkts- leveranser bör vara sådana att incitament till investeringar inte direkt påverkas av tariffutformningen. Det regionnätsföretag som tillämpar tariffer med sådant resultat har frivilligt åtagit sig att införa åtgärder som motverkar detta. Dessa åtaganden som bl.a. innebär en sänkning av de fasta avgifterna i vissa fasta regionnätstariffer, bör vara tillräckligt för att motverka problemet vid flerpunktsleveranser. bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstansernas yttranden: STOSEB anför att problemet med regionnättariffer vid flera uttagspunkter är den typ av problem som uppstår som följd av krav på att avståndselement inte skall finnas i regionnätstaxan. Skälet att ha flera uttagspunkter kan vara att tillförlitlig- heten höjs eller att ett underliggande distributionsnät kan utföras på ett billigare sätt. I båda dessa fall har själva uttaget ett värde som kan stå i god proportion till den tariff som tillämpas för varje punkt. Det kan också vara så att regionnätet inte förmår mata in all den effekt som kan krävas i en enda punkt.