prop · GP03149 · 2002-03-14 00:00:00 — Av grunderna för 5 § promulgationslag följer attde nya bestämmelserna inte får ges retroaktiv verkan till den misstänktesnackdel.11 Ekonomiska konsekvenserRegeringens bedömning: De föreslagna lagstiftningsåtgärderna och Sverigestillträde till FN:s internationella konvention om bekämpande av finansiering avterrorism bedöms endast innebära marginellt ökade kostnader för rättsväsendet.De kostnader som kan uppkomma med anledning av tillkommande arbetsuppgifter fårdärför lösas inom nuvarande organisation.Promemorians bedömning: I promemorian görs bedömningen att ett tillträde tillfinansieringskonventionen inte föranleder några ökade kostnader för staten.Remissinstanserna: har angett att styrelsen genomFinanspolisen kommer att bli såväl mottagare av uppgifter från bl.a. banker ochandra kreditinstitut om transaktioner som avses i den föreslagna lagen, somansvarig för det analys- och utredningsarbete som uppgifterna ger anledningtill. Enligt beräkningar kan detta leda till en årlig merkostnadpå 2 - 2,5 miljoner kronor.Skälen för regeringens bedömning: Eftersom merkostnaderna endast beräknas blimarginella kan finansiera förslaget inom befintliga anslag.12 Författningskommentar12.1 Förslaget till lag om straff för finansiering av särskilt allvarligbrottslighet i vissa fall, m.m.1 §Paragrafen anger lagens syfte, dvs. att genomföra den internationellakonventionen om bekämpande av finansiering av terrorism.2 §Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 8.1, anger vad som i lagen avses medsärskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen syftar till att genomföra artikel2.1 a och 2.1 b i finansieringskonventionen.Straffansvar enligt lagen kan endast utkrävas om pengar eller andra tillgångarsamlas in, tillhandahålls eller tas emot i syfte att de skall användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå någon av de gärningarsom avses i denna paragraf.Punkt 1Denna punkt innehåller ett antal brott som samtliga kan vara avsedda att orsakaen person död eller allvarlig kroppsskada. De brott som omfattas är mord, dråp,grov misshandel, människorov, olaga frihetsberövande, grovt olaga tvång,mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage samt spridande avgift eller smitta. De brott som anges i denna punkt torde vara de som främstavses med artikel 2.1 b i finansieringskonventionen.För att det skall vara straffbart, att på sätt som anges i 3 §, finansiera engärning som avses i denna punkt, krävs att syftet med gärningen är att injagaskräck i en befolkning eller en befolkningsgrupp eller att förmå en regeringeller internationell organisation att vidta eller avstå från att vidta enåtgärd. Uttrycket "injaga skräck" innebär att gärningen skall framkalla allvarligfruktan för säkerhet till person eller egendom. Det kan t.ex. vara fråga omurskillningslösa bombattentat eller andra skadegörande åtgärder som riktas motallmänna platser, kommunikationsmedel eller anläggningar som förser allmänhetenmed vatten, ljus, värme eller kraft. Det kan också vara fråga om att sprida gift eller smitta, t.ex. via det allmänna försörjningsnätet för dricksvatten ellerventilationssystem i större lokaler och anläggningar, t.ex. tunnelbanestationer.Med uttrycket "en befolkning eller en befolkningsgrupp" klargörs attbestämmelsen är tillämplig såväl då ett brott kan anses injaga skräck i enstörre del av befolkningen, t.ex. spridande av gift via dricksvattnet, som dåett brott riktas mot en mindre personkrets, t.ex. bombattentat mot enförsamlingslokal som innehas av etnisk minoritet.Att syftet skall vara att förmå en regering eller en internationell organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd, innebär att det skall röra sigom en utpressningsliknande situation. Uttrycket en regering torde inte vållanågra tillämpningssvårigheter. Begreppet "internationell organisation" skall,med hänsyn till att det likställs med ett lands regering, ges en relativt snävtolkning innebärande att det skall vara fråga om internationella organisationersom förtjänar samma skydd som en regering. För att denna punkt skall varatillämplig krävs därför att det skall vara fråga om brott som riktar sig motfrämst olika former av mellanstatliga organisationer såsom FN, EU ochEuroparådet.Punkt 2Denna punkt innehåller sådana gärningar som, oavsett med vilket syfte de utförseller mot vem eller vilka de riktas, det skall vara förbjudet att finansiera påsätt som anges i 3 §. De brott som omfattas är grovt sabotage, kapning, sjö-eller luftfartssabotage samt flygplatssabotage.Punkt 3Denna punkt har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsenomfattar sådan brottslighet som avses i artikel 1 i den internationellakonventionen om tagande av gisslan (gisslankonventionen),artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämne samtartikel 2 i den internationella konventionen om bekämpandeav bombattentat av terrorister (terroristbombningskonventionen). Artikel 1 i gisslankonventionenEnligt artikel 1 i gisslankonventionen skall staterna bestraffa handlingar sominnebär att en person griper eller inspärrar och hotar att döda, skada ellerfortsätta att hålla inspärrad en annan person (gisslan) i syfte att tvinga entredje part, nämligen en stat, en internationell mellanstatlig organisation, enfysisk eller juridisk person eller en grupp personer, att utföra eller avståfrån att utföra en handling såsom ett uttryckligt eller underförstått villkorför att gisslan skall släppas. De bestämmelser som enligt svensk rätt främsttorde vara tillämpliga är människorov och olaga frihetsberövande.För att det skall vara straffbart att på sätt som avses i 3 § finansieramänniskorov eller olaga frihetsberövande krävs, såsom anges i artikel 1 igisslankonventionen, att syftet med gärningen är att tvinga en tredje part attutföra eller avstå från att utföra en handling såsom ett uttryckligt ellerunderförstått villkor för att gisslan skall släppas. Artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämneDe brott som omfattas av artikel 7 i konventionen om fysiskt skydd av kärnämnekan delas in i tre kategorier.Den första kategorin återfinns i artikel 7.a. Enligt denna bestämmelse skall det vara straffbart att uppsåtligen och utan lagenligt tillstånd motta, inneha,använda, överföra, förändra, överlåta eller sprida kärnämne om handlingen vållar eller är ägnad att vålla död eller allvarlig skada på person eller avsevärdskada på egendom.Befattning med kärnämne regleras i svensk rätt i lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet. Enligt den lagen krävs tillstånd för att förvärva, inneha, överlåta, hantera, bearbeta, transportera, till riket införa, från riket utföra eller taannan befattning med kärnämne eller kärnavfall (1 §). I lagen avses med kärnämne detsamma som enligt konventionen, dvs. uran, plutonium eller annat ämne somanvänds eller kan användas för utvinning av kärnenergi (kärnbränsle) ellerförening i vilken sådant ämne ingår (2 §). Den som utan tillstånd förfogar överkärnbränsle kan dömas till böter eller fängelse i högst (25 §). Ombrottet är grovt skall dömas till fängelse i lägst och högst (25 a § ). Till ansvar enligt lagen skall dock inte dömas om strängare straffkan dömas ut enligt eller om ansvar kan dömas ut enligt lagen(2000:1225) om straff för smuggling (29 §).För att det skall vara straffbart att, på sätt som anges i 3 §, finansiera dehandlingar som anges i artikel 7.a i konventionen om fysiskt skydd av kärnämnekrävs, som framgår ovan, att handlingen vållar eller är ägnad att vålla dödeller allvarlig skada på person eller avsevärd skada på egendom. Detta tordeinnebära att de gärningar som omfattas av denna bestämmelse är sådana somregleras i . Sådana gärningar torde kunna rubriceras som mord, dråp, grov misshandel, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabotage, spridande av gift eller smitta samtförgöring.Den andra kategorin av brott regleras i artikel 7.b - d, enligt vilka staternaskall kriminalisera stöld eller tillgrepp genom rån av kärnämne, förskingringeller bedrägligt förvärv av kärnämne samt handlingar som innebär att manavkräver någon kärnämne genom hot eller genom våld eller genom annan form avolaga påtryckning. De brott som framför allt torde kunna aktualiseras är stöld,grov stöld, rån, grovt rån, bedrägeri, grovt bedrägeri, förskingring, grovförskingring samt olaga tvång.Den tredje kategorin behandlas i artikel 7.e och föreskriver att staterna skallstraffbelägga hot om att använda kärnämne för att orsaka död eller allvarligskada på person eller avsevärd egendomsskada, eller hot om att begå stöld ellerrån av kärnämne i avsikt att tvinga en fysisk eller juridisk person, eninternationell mellanstatlig organisation eller en stat att utföra eller attavstå från att utföra en handling. Sådana gärningar torde framför alltrubriceras som olaga tvång och olaga hot. Artikel 2 i terroristbombningskonventionenArtikel 2 i terroristbombningskonventionen föreskriver att staterna skallstraffbelägga sådana handlingar som innebär att en person rättsstridigt ochuppsåtligt levererar, placerar, avlossar eller spränger ett sprängämne ellerannan livsfarlig anordning i, in i eller mot en allmän plats, en statliganläggning eller annan offentlig anläggning, ett allmänt transportsystem ellerinfrastrukturanläggning, om handlingen begås med uppsåt att a) orsaka dödsfalleller allvarlig kroppsskada eller b) omfattande förstörelse av sådan plats,anläggning eller system om förstörelsen leder till eller är ägnad att leda tillbetydande ekonomisk skada. Sådana gärningar torde framför allt kunna rubricerassom mord, dråp, grov misshandel, mordbrand, grov mordbrand, allmänfarligödeläggelse, sabotage och grovt sabotage.Punkt 4Denna punkt inbegriper sådana handlingar som skall vara straffbelagda enligtdiplomatskyddskonventionen då de riktas mot internationellt skyddade personer.Med internationellt skyddad person avses statsöverhuvud och medlem av kollegialt organ som fullgör ett statsöverhuvuds åliggande i enlighet med statensförfattning, regeringschef och utrikesminister när denne befinner sig ifrämmande stat, samt de medföljande familjemedlemmarna. Därutöver omfattasrepresentant för eller tjänsteman från en stat samt tjänsteman i ellerföreträdare för en internationell mellanstatlig organisation som är berättigadtill särskilt skydd mot angrepp på sin person, frihet eller värdighet samt defamiljemedlemmar som ingår i hans eller hennes hushåll.De handlingar som omfattas är mord, dråp, misshandel, grov misshandel,människorov, olaga frihetsberövande, grov skadegörelse, mordbrand, grovmordbrand samt hot om sådana brott då de utförs mot en internationellt skyddadperson såsom detta begrepp definieras i diplomatskyddskonventionen.3 §Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.1, anger vilka förfaranden som ärstraffbara.Paragrafens första stycke, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag,anger att det är straffbart att samla in, tillhandahålla eller ta emot pengareller andra tillgångar i syfte att dessa skall användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet.Paragrafen är utformad såsom en självständig brottsbeskrivning, vilket innebäratt det inte ställs upp något krav på att det skall ha förelegat fara förfullbordan av det eller de brott man har uppsåt att främja. För ansvar är detsåledes tillräckligt att en person samlar in, tillhandahåller eller tar emotpengar eller andra tillgångar, om det sker i syfte att dessa skall användaseller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå allvarligbrottslighet.Med uttrycket "samlar in" avses att någon samlar in tillgångar som överlämnasfrån andra.Kravet på syfte eller vetskap vad gäller tillgångarnas användning innebär attdet för straffansvar krävs att gärningsmannen hade i vart fall indirekt uppsåttill att tillgångarna skall användas för att begå brott. Eventuellt uppsåt äralltså inte tillräckligt för ansvar. För ansvar krävs inte att det är fråga omuppsåt till att främja en viss bestämd gärning i 2 §, utan det räcker med uppsåt till att sådan gärning som där anges förr eller senare skall komma tillutförande.Enligt konventionen skall endast rättsstridiga handlingar omfattas avstraffansvar. Detta får anses utesluta ansvar i de fall tillgångar överlämnasmed stöd av lag eller annars av tvingande skäl. Uttrycket "rättsstridigt" hardock inte använts i lagtexten med hänsyn till att det framstår som främmande för svensk lagstiftningstradition. Det får dock anses ligga i sakens natur att densom lämnar över tillgångar för att fullgöra skyldigheter enligt lag eller i godtro ingångna avtal normalt inte bör drabbas av straffansvar, även om han ellerhon har vetskap om att tillgångarna är avsedda att användas för att begåallvarlig brottslighet. Härvid torde de allmänna grunderna för straffrättsligansvarsfrihet kunna tillämpas.Som utförligt redogjorts för i avsnitt 8.1 säkerställer det uttryckliga kravetpå direkt eller indirekt uppsåt att straffbestämmelsen inte inskränkermöjligheterna att bedriva humanitär biståndsverksamhet.Straffet för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet är fängelse i högst . Vid bedömning av gärningens straffvärde måste hänsyn tas till delsvilket eller vilka brott gärningsmannen haft för avsikt att främja samtbidragets betydelse för att gärningen skulle kunna genomföras.Om brottet är grovt skall, enligt andra stycket, dömas till fängelse, lägst sexmånader och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt bör särskiltbeaktas om det har utgjort led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller annars varit av särskilt farlig art. Exempel på det senare kan t.ex. vara att gärningsmannen haft för avsikt att främja sådana brott som kan leda tillatt människor dödas eller allvarligt skadas eller som innebär fara för fleramänniskor eller egendom av särskild betydenhet. Även här måste också hänsyn tastill bidragets betydelse för möjligheterna att genomföra brottet. Ju meravgörande bidraget är för att brottet skall kunna genomföras desto högrestraffvärde torde gärningen ha.Enligt tredje stycket, som utformats i enlighet med vad Lagrådet föreslagit,skall i ringa fall inte dömas till ansvar. Bestämmelsen syftar, såsom redovisats i avsnitt 8.1, till att undanta icke straffvärda fall och därmed undvikastötande resultat.4 §Paragrafen innebär att försök till finansiering av särskilt allvarligbrottslighet skall vara straffbart. Bestämmelsen innebär att straffbarhetinträder redan innan tillgångarna samlats in, tillhandahållits eller tagitsemot.För att straffbart försök skall föreligga krävs enligt 23 kap. 1 § brottsbalkenatt gärningsmannen har påbörjat utförandet av brottet, att det inte kommit tillfullbordan samt att det antingen förelegat fara för brottets fullbordan elleratt sådan varit utesluten endast på grund av tillfälliga omständigheter. Dennafara hänför sig dock inte till det särskilt allvarliga brott man hade avsikt att främja utan till faran för finansieringsbrottets fullbordan.Att gärningsmannen skall ha påbörjat utförandet innebär att den s.k.försökspunkten skall vara uppnådd. Det innebär att gärningsmannen skall halämnat planeringsstadiet och övergått till det stadium då brottet skallförverkligas.För att det skall anses föreligga ett straffbart försök till insamlande,tillhandahållande eller mottagande av pengar eller andra tillgångar krävs därför att gärningsmannen gjort mer än att bara utlova bidrag eller förklarat sigvillig att samla in sådana. Försökspunkten kan anses vara uppnådd först då merkonkreta åtgärder vidtagits. Det torde därvid för försöksansvar krävas attöverenskommelse träffats om hur och när t.ex. överlämnande skall ske samt även i övrigt har vidtagit åtgärder för att kunna överlämna eller komma ibesittning av tillgångarna. Det kan t.ex. bestå i att gärningsmannen har begivit sig till den plats där överlämnande skall ske eller att denne på överenskommetsätt ställt i ordning platsen för överlämnande. Då tillgångarna skall förmedlasvia banker, finansinstitut eller andra former av betalningsförmedling bör krävas att gärningsmannen vidtagit sådana åtgärder som krävs för att förmedling skallkunna ske, men att brottet endast på grund av tillfälliga omständigheter intefullbordas. Det kan t.ex. bestå i att lämna in begäran om överföring av pengareller andra tillgångar eller att den som skall ta emot tillgångarna vidtagit deåtgärder som krävs för att pengarna skall kunna mottas, t.ex. anvisat särskildakonton dit pengarna skall skickas.5 §Paragrafen, som utförligt behandlats i avsnitt 8.2, innebär att det straffansvar som föreskrivs enligt denna lag inte skall tillämpas om gärningen är belagd med samma eller strängare straff enligt brottsbalken.6 § Paragrafen behandlas i avsnitt 8.3 och har utformats efter förebild av andra bestämmelser där det saknas krav på dubbel straffbarhet (jfr. lydelsen av 3 §lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor).I första stycket föreskrivs att svensk domstol skall vara behörig att behandlamål om brott mot lagen som begåtts av svensk medborgare eller utlänning sombefinner sig här i riket, även om domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 §brottsbalken inte föreligger. Detta skall gälla även om brottet i enlighet med 5 § i denna lag skall bestraffas enligt . De gärningar som omfattasav lagen och som utom riket begåtts av svensk medborgare eller utlänning somfinns här i riket kan härigenom prövas vid svensk domstol, oavsett om de är attbestraffa enligt denna lag eller enligt bestämmelserna i , och detta oavsett om gärningen är straffbar också i det land där den har begåtts.Andra stycket innehåller en hänvisning till 2 kap. 5 § . Av dennabestämmelse följer att åtal för brott som förövats utom riket får väckas endastefter särskilt förordnande av regeringen eller den som regeringen har bemyndigat därtill.7 §Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.4, har utformats i enlighet med Lagrådetsförslag och innebär att de tillgångar som varit föremål för brott enligt lagenkan förverkas. Även utbyte av sådant brott kan förverkas. Förverkande kanalternativt ske som sak- eller värdeförverkande.Förverkande skall ske om åtgärden inte framstår som uppenbart oskälig.Presumtionen är alltså att förverkande skall ske, men åtgärden får underlåtas,om det föreligger starka skäl som talar mot ett förverkande.Eftersom försök till finansiering av särskilt allvarlig brottslighet skall varastraffbart innebär bestämmelsen att förverkande kan ske av tillgångar redaninnan de har överlämnats. Det torde framför allt röra sig om fall därtillgångarna har avskilts i syfte att överlämnas till annan men där brottet inte kommit till fullbordan. Det kan t.ex. bestå i att begäran ombetalningsöverföring på visst belopp lämnats in till ett finansiellt institut,men där brottsplanen avslöjas innan överföring hinner ske. Ett annat exempel äratt en person påträffas med pengar eller andra tillgångar i sin besittning ochdet kan visas att han eller hon vidtagit sådana åtgärder att försökspunktenpasserats samt att avsikten var att överlämna tillgångarna till annan i syfteatt de skulle användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet.8 §Paragrafen har sin motsvarighet i 9 § lagen (1993:768) om åtgärder motpenningtvätt (penningtvättlagen).Paragrafens första stycke anger att de företag som avses i 2 § första stycketpenningtvättlagen skall granska alla transaktioner som skäligen kan antas avsetillgångar som är föremål för brott enligt denna lag.Andra stycket föreskriver att företaget skall lämna uppgifter tillRikspolisstyrelsen eller den polismyndighet regeringen bestämmer om allaomständigheter som kan tyda på att en transaktion avser tillgångar som ärföremål för brott enligt denna lag. Sedan sådana uppgifter lämnats skallföretaget på begäran av myndigheten lämna de ytterligare uppgifter som behövsför utredningen.Av första och andra stycket framgår således att beviskraven för när gransknings- och uppgiftsskyldighet föreligger är de samma som föreskrivs enligtpenningtvättlagen. Företag som i sin hantering av transaktioner upptäcker någotovanligt eller onormalt i en transaktion som inte misstänks utgöra penningtvätt, men som pekar på att det finns kopplingar till de brott som lagen täcker, skall således rapportera den misstanken. Det kommer att finnas situationer där ensådan misstanke föreligger tillsammans med en misstanke om penningtvätt.Rapportering skall då ske med angivande av alla misstankar.Enligt tredje stycket skall, efter att uppgifter lämnats enligt bestämmelsen iandra stycket, även annat företag som avses i 2 § första stycketpenningtvättlagen lämna de uppgifter för utredningen om brott enligt denna lagsom myndigheten begär.9 §Paragrafen har sin motsvarighet i 3 § andra stycket penningtvättlagen ochinnebär ett förbud för de uppgiftsskyldiga företagen att medvetet medverka vidalla transaktioner som kan antas avse tillgångar som är föremål för brott enligt denna lag.10 §Paragrafen har sin motsvarighet i 11 § penningtvättlagen och innebär attföretagen, dess styrelseledamöter eller anställda inte får röja för kunden eller någon utomstående att uppgifter har lämnats till polisen med stöd av 8 § elleratt polisen genomför en undersökning.11 §Paragrafen anger på ett uttömmande sätt de bestämmelser i penningtvättlagen sompå motsvarande sätt skall tillämpas på sådana transaktioner som avses i 8 §.Bestämmelsen innebär således att penningtvättlagens bestämmelser omidentitetskontroll (4, 5, 6 och 7 §§), bevarande av handlingar (8 §), ansvar för åsidosättande av tystnadsplikt (10 §) samt interna rutiner och utbildning (13 § första stycket) på motsvarande sätt skall tillämpas i förhållande tillmisstänkta transaktioner enligt denna lag. 1992/93: 207 s. 12 ff. ochprop. 1998/99:19 s. 72 ff., lämnas en utförlig redogörelse för de ovan angivnabestämmelserna i penningtvättlagen.12 §Paragrafen har sin motsvarighet i 14 § penningtvättlagen och innebär ettstraffansvar för den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosättergransknings- eller uppgiftsskyldigheten i 8 §, eller som bryter motmeddelandeförbudet i 10 §. De som omfattas av straffansvar är de samma somenligt bestämmelserna i penningtvättlagen.13 §Paragrafen innehåller en underrättelseskyldighet i vissa situationer förFinansinspektionen motsvarande den som finns i 12 § penningtvättlagen.14 § Paragrafen innehåller en bestämmelse som till sitt innehåll motsvarar 13 §andra stycket penningtvättlagen. Enligt bestämmelsen får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, meddela närmare föreskrifter omvilka rutiner de företag som avses 2 § första stycket penningtvättlagen skallfölja för att undvika att de utnyttjas för transaktioner som avser tillgångarsom är föremål för brott enligt denna lag och vilken information och utbildningsom för detta ändamål skall tillhandahållas de anställda.15 §Paragrafen, som har sin motsvarighet i 1 § lagen (1999:163) ompenningtvättsregister anger tillämpningsområdet för bestämmelserna i 16 - 22 §§, dvs. behandling av personuppgifter i fråga om sådana transaktioner som avses i8 §. Det anges uttryckligen att dessa bestämmelser skall gälla utöver vad somgäller enligt personuppgiftslagen (1998:204). 16 - 22 §§ i denna lag omfattarall sådan behandling av personuppgifter som avses i 5 § personuppgiftslagen,dvs. såväl som automatiserad behandling.16 §Paragrafen har sin motsvarighet i 2 och 3 §§ lagen om penningtvättsregister ochanger vilka företag som skall ha rätt att föra register samt under vilkaförutsättningar detta får ske.Företag som avses i 8 § första stycket får föra register över sådana uppgiftersom de lämnat med stöd av 8 § andra stycket.Registret får enligt punkten 1 föras av ett uppgiftsskyldigt företag för attförhindra att det medverkar vid transaktioner som avser tillgångar som ärföremål för brott enligt denna lag. Vidare får registret enligt punkten 2 förasför att företaget skall kunna uppfylla uppgiftsskyldigheten i 8 § andra stycket.