prop · GP03175 · 2002-04-15 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att systemet med kompetenssparkonton och med stimulans i form av kompetens- premie får en stor uppslutning och omfattar breda grupper av befolk- ningen. Enligt regeringens bedömning kan en arbetsgivarmedverkan bi- dra till detta. Utredningen behandlade såväl i delbetänkandet som i sitt slutbetän- kande hur denna arbetsgivarmedverkan skulle utformas. I delbetänkandet aviserades en tidsbegränsad modell för nedsättning av arbetsgivar- avgifterna för inbetalningar på anställds kompe- tenskonto. I slutbetänkandet föreslogs en permanent nedsättning för sådana inbetalningar. Regeringen anser att det finns goda skäl för utredningens förslag om en skattelättnad som skapar ett intresse för arbetsgivarna att bidra till upp- byggnaden av den anställdes kompetenssparmedel. En lättnad skulle också förbättra förutsättningarna för arbetsmarknadens parter att ingå avtal om kompetensutveckling. har i sitt remissyttrande invänt att arbetsgivarna inte ges möjlighet att påverka den kompetensutveckling individen kom- mer att genomgå och som arbetsgivarna förväntas bidra till. I denna fråga bedömer regeringen att arbetsgivarinbetalningen i allt väsentligt kommer att ske ur löneutrymmet och att alternativet till avsättning därmed är ut- betalning av lön. I denna del fungerar arbetsgivarens inbetalningar som ersättning för individens egna inbetalningar. En skattelättnad kan avse insättningar som i ett senare skede tas ut av den anställde utan kompetensutveckling. Den avdragsbegränsning till maximalt av ett inkomstbasbelopp som gäller för de sam- manlagda inbetalningarna från individen och arbetsgivaren begränsar dock detta problem. Vidare anser regeringen att det av detta skäl är ute- slutet att förändra den aviserade öppna sparmodellen till en stängd modell med de nackdelar en sådan skulle ha (jfr. En insättning på kompetenssparkonto inom ramen för anställnings- eller uppdragsförhållande kommer att behandlas som vilken lön eller arvode som helst. Denna lön eller detta arvode utgör då skattepliktig er- sättning för utfört arbete under insättningsåret och är därför sjukpenning- grundande och pensionsgrundande inkomst för kontohavaren . Det insatta beloppet är skattepliktigt för kontohavaren och grundar rätt till socialförsäkringsförmåner, bl.a. sjukpenning och ålderspension. En nedsättning av arbetsgivaravgifterna eller en motsvarande skatte- lättnad som är knuten till inbetalningar till en anställds kompetensspar- konto aktualiserar en rad frågor som kräver en närmare analys. Det handlar, för det första, om sambandet mellan avgifter och för- måner i socialförsäkringssystemet där det är angeläget att välja en lös- ning som så lite som möjligt rubbar detta samband. En annan fråga gäller hur en åtgärd av detta slag skall utformas så att den är förenlig med EG- rätten i de delar som gäller behandlingen av arbetstagare som är yrkes- verksamma i men som är bosatta utanför landet och därför inte kan få del av en kompetenspremie i form av en skattereduktion. bör övervägas huruvida ett krav på att alla anställda skall omfattas skulle Prop. 2001/02:175 kunna bidra till en bredare täckning. Ytterligare en fråga gäller de risker för dubbelbeskattning som RSV har påtalat i sitt remissyttrande på slut- betänkandet. Dessa risker har att göra med att det kan förekomma miss- tagsinbetalningar dvs. inbetalningar som sammantagna överstiger det belopp som individen kan yrka avdrag för (av ett inkomstbas- belopp) p.g.a. att inbetalningar görs av såväl individen som en eller flera arbetsgivare. Därmed uppkommer också behov av olika slag av korrigeringar i efterhand. Slutligen handlar det om önskvärdheten av att begränsa utrymmet för att reglerna används på icke avsett sätt för att re- ducera lönekostnaden utan koppling till kompetensutveckling. 4.2.3Beskattning av uttag och avskattning av kompetensspar- konton Regeringens bedömning: Uttag från kompetenssparkonton bör göras utan åldersgräns för kontohavaren och beskattas som tjänsteinkomst. Behållning på kompetenssparkonto bör upp till beskattning med bör- jan det år kontohavaren fyller och avslutas det år kontohavaren fyller . Vid dödsfall bör kontobehållningen tas upp till beskatt- ning i dödsboet. (Se också avsnitt 3.1) Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning med undantag för att uttag utan samband med kompetensutveckling be- läggs med en straffavgift på och att uttag från konto kan ske först fr.o.m. den månad individen fyller . Utredningen föreslog inte heller några avskattningsregler. Remissinstanserna: Den föreslagna straffavgiften kritiserades an- tingen för att den ansågs för låg eller för hög. Inga remissinstanser har kommenterat förslaget om åldersgräns. Skälen för regeringens bedömning: Med den öppna modell för kom- petenssparande som regeringen aviserar är det i princip möjligt att fritt ta ut kontomedel även om uttagen inte används för att finansiera kompe- tensutveckling. I denna öppna modell som bl.a. bygger på att avkast- ningen på kontobehållning beskattas som vanlig kapitalinkomst är det i skattehänseende tillräckligt att uttagna belopp beskattas som tjänsteinkomst. Den av utredningen föreslagna straffavgiften som avsåg att balansera det lägre skatteuttag på räntan på kontot behövs inte i den öppna modellen. Uttag från kompetenssparkonto kommer inte att vara sjukpenning- grundande eller pensionsgrundande inkomst. Någon särskild reglering av detta som utredningen föreslår är inte nödvändig. När medel tas ut från kompetenssparkontot torde de inte vara sjukpenninggrundande eller pen- sionsgrundande eftersom de då inte utgör ersättning för utfört arbete eller har sin grund i någon anställning. Detta gäller oavsett om uttaget sker som insättning på kontot eller . Utredningen föreslog en nedre åldersgräns för uttag. Bakgrunden var att uttag som används för att bestrida utgifter för kompetensutveckling också innebär att individen får del av subventionen genom kompetens- Utredningen ansåg att det inte var förenligt med syftena bakom IKS-systemet att detta skulle användas för finansiering av den reguljära ungdomsutbildningen i gymnasieskola eller högskola. Utan en nedre ål- dersgräns skulle incitament skapas för ungdomar att senarelägga sina studier och sedan delfinansiera dessa med kompetenspremie som i ett sådant sammanhang skulle fungera som ett förstärkt studiestöd. Utred- ningen föreslog mot denna bakgrund en nedre åldersgräns för uttag på kompetenskonto . Man ansåg att denna åldersgräns i de allra flesta fall var tillräcklig för att minska risken för uppskjutna studier. Regeringen delar utredningens bedömning att det är angeläget att und- vika att systemet leder till en senareläggning av ungdomars studier. En åldersgräns framstår också som tillräcklig för att minska dessa risker. I normalfallet kommer ett uppskjutande av studier med ett fåtal år att ha större effekter på individernas livsinkomst än vad som svarar mot värdet av kompetenspremie i ett fåtal år. Med den öppna sparmodell som regeringen aviserar är det emellertid mindre lämpligt att knyta åldersgränsen till möjligheten att göra uttag från kompetenssparkonto. Motivet för en nedre åldersgräns är ju att man önskar undvika att en person för tidigt kan tillgodogöra sig kompetens- premien. Därför bör åldersgränsen i stället knytas till kompetenspremien. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 5.1. I förhållande till utredningens förslag med de möjligheter detta gav att inom systemets ram förstärka framtida pensioner innebär som tidi- gare framgått regeringens riktlinjer att stimulanserna i systemet sätts in när kompetensutveckling sker och att möjligheterna att överföra medel från kompetenssparkonton till pensionssparande tagits bort. I den öppna modellen med ett i princip osubventionerat sparande såvitt gäller be- skattningen av ränta på kontot finns dock ett kvarstående problem, nämligen en möjlighet att inför pensioneringen göra insättningar på kontot och därefter ta ut kontomedlen efter pensionering. I många fall skulle detta innebära en skattefördel genom att marginalskatten efter pen- sionering är lägre vad som gäller före pensionering. Även om begräns- ningen är av de maximala avdragsmöjligheterna i förhållande till utred- ningens förslag minskar detta problem bör ändå kompletterande regler för att ytterligare reducera problemet införas. Mot denna bakgrund bör de medel som finns på kompetenssparkonton tas upp till beskattning i princip det år individen fyller . En 61-års- gräns är motiverad av att detta är individen kan ta ut den allmänna pensionen. För att undvika en alltför stor skatteeffekt som inträffar i det fall marginalskatten på uttaget från kontot överstiger mar- ginalskatten vid insättning bör emellertid avskattningen av kontot för- delas på . En period framstår som lämplig varvid det skattepliktiga beloppet fördelas lika på . Kompetensspar- kontot bör alltså avslutas när kontohavaren fyller och behållningen på kontot bör då tas upp till beskattning. Om kontohavaren begär det bör beskattning av behållningen ske med lika stora delar förut- satt att behållningen uppgår till . Under de år avskattningen av kontot sker bör det finnas möjlighet att få kompetenspremie vid kompetensutveckling enligt allmänna regler. En särskild fråga är hur behållningen på kompetenssparkonto skall be- handlas om kontohavaren avlider innan han fyller . Genom den koppling som fanns i utredningens förslag till pensionssystemet fanns möjligheter att föra över medel till konto genom förmånstagarförord- Prop. 2001/02:175 nande. I det nu aktuella systemet saknas skäl att medge en sådan möjlig- Behållningen på kontot bör i stället tas upp till beskattning under dödsåret. Enligt regeringens bedömning bör inte kompetenskonto kunna över- låtas då sparande på kontot syftar till att möjliggöra individens egen kompetensutveckling. Regeringen återkommer med en fördjupad analys av övriga civilrättsliga frågor som aktualiseras av regeringens bedöm- ningar i denna proposition. Regeringens bedömning: De grundläggande skattereglerna för in- sättningar och uttag från kompetenssparkonton bör kompletteras med följdändringar i annan lagstiftning. Skälen för regeringens bedömning: I utredningens slutbetänkande föreslås en rad lagändringar som föranleds av introduktionen av ett system med sparande på kompetenssparkonton. Regeringen anser i likhet med utredningen att sådana förslag är motiverade. Det handlar bl.a. om de förändringar i skyldigheten att lämna kontrolluppgifter som behöver göras men även i andra frågor bl.a. hur behållningen på kompetensspar- konton skall behandlas i förmögenhetsskattehänseende. Regeringen avser att återkomma i dessa frågor. 4.3Förvaltningen av individuella kontomedel Regeringens bedömning: För att möjliggöra en snabb introduktion av systemet bör sparandet inledningsvis ske genom inlåning på konton som förvaltas av en statlig myndighet. Vilken myndighet som är lämplig som kontoförvaltare bör utredas i särskild ordning. Fortsätt- ningsvis kan dock övervägas möjligheter till sparande i olika institut, exempelvis banker och försäkringsbolag. Regeringen återkommer med en analys av denna fråga, bl.a. när det gäller de EG-rättsliga aspekter som då aktualiseras. (Se också avsnitt 3.1) Utredningens förslag: Utredningen föreslår en marknadslösning som innebär att försäkringsbolag, banker, värdepappersbolag, företag som har tillstånd att bedriva värdepappersrörelse och utländska försäkringsföretag och värdepappersföretag med filial i får handha kompetens- sparande. Utredningen föreslår också att ansökan om tillstånd att få be- driva kompetenssparrörelse skall göras hos samt att ett antal olika sparformer bör tillåtas, bl.a. inlåning på bankkonto, värde- pappersfonder med vissa begränsningar och obligationer. Remissinstanserna: Flera remissinstanser tillstyrker förslaget. Några vill öppna systemet för alla sparformer på marknaden. påpekar att det finns en uppenbar risk att begränsningen av det indi- viduella kompetenssparandet till enbart institut i inte anses för- enlig med EG-rätten. , och anser att många olika aktörer skall kunna komma i fråga som kompetenssparinstitut och att spararna skall ha stor frihet att välja mellan olika sparformer. menar att en marknadslösning kräver 12 månaders förberedelse från offentlig- görande av proposition och att ikraftträdandet bör ske . Skälen för regeringens bedömning: Enligt utredningens förslag kan kompetenssparavdrag endast göras för sparande i och utländska institut som är etablerade i med filial. Ett sådant etableringskrav för avdragsrätt kan verka hindrande för den fria rörlig- heten för framför allt tjänster i EU och det har också ifrågasatts om kra- vet är förenligt med EG-rätten. På pensionssparområdet finns ett motsvarande etableringskrav. Inom EU pågår ett arbete på pensionsområdet som syftar till att kunna avskaffa denna typ av skatteregler som kan verka hindrande för gränsöver- skridande pensionslösningar. Ett krav på etablering kopplat till kompe- tenssparavdraget skulle inte vara förenligt med syftet för arbetet i EU och skulle dessutom tillföra ytterligare en komponent som kan verka störande för den inre marknadens funktion. Detta är inte önskvärt. Ett alternativ till en marknadslösning skulle vara att överväga en lös- ning där sparandet sker i en kontoförvaltande myndighet i . En sådan lösning skulle tillmötesgå regeringens önskan att möjliggöra en snabb introduktion av systemet. Även med en myndighetslösning skulle emellertid förenligheten med EG-rätten ur olika synvinklar kunna ifrågasättas. Enligt artikel 3 i kre- ditinstitutsdirektivet skall medlemsstaterna förbjuda personer eller före- tag som inte är kreditinstitut att driva rörelse som omfattar att från all- mänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel. Förbudet skall dock inte gälla bl.a. mottagande av insättningar eller andra medel i fall då återbetalningsskyldigheten åvilar en medlemsstat eller dess regio- nala eller lokala myndigheter, under förutsättning att verksamheten är underkastad regler och övervakning till skydd för insättare och investe- rare. Ett individuellt kompetenssparande enligt regeringens förslag är i och för sig ett sådant sparande som enligt kreditinstitutsdirektivet i första hand skall handhas av kreditinstitut. Regeringen bedömer emellertid att undantaget i artikel 3 möjliggör att kontoförvaltningen handhas av en statlig myndighet. En ytterligare aspekt av EG-rättslig karaktär gäller frågan om hur en myndighetslösning skall ses i ljuset av artikel 86 i . Artikel 86.1 säger att medlemsstaterna, beträffande offentliga företag och företag som beviljas särskilda rättigheter, inte skall vidta och inte heller bibehålla någon åtgärd som strider mot fördraget, i synnerhet konkurrensreglerna. Myndigheten kommer förvisso att ägna sig åt en ekonomisk aktivitet som tilldelats den exklusivt. Avsikten är dock inte att den skall åtnjuta någon ekonomisk fördel som kan utnyttjas i kommersiell verksamhet till följd av sin uppgift att förvalta de inlånade medlen. för att myndighetslösningen inte torde stå i strid med artikel 86 i EG-för- Prop. 2001/02:175 draget. Vid en samlad bedömning anser regeringen att det lämpligaste är att sparandet inledningsvis sker genom inlåning på konton som förvaltas av en statlig myndighet. Fortsättningsvis kan dock övervägas möjligheter till sparande i olika institut, exempelvis banker och försäkringsbolag. Re- geringen återkommer med en analys av denna fråga, bl.a. av de EG- rättsliga aspekter som aktualiseras. Den administrativa lämpligheten av att välja den ena eller den andra myndigheten, liksom kostnaderna för olika alternativ och för olika ad- ministrativa lösningar bör utredas i särskild ordning. Regeringens bedömning: Räntan på kompetenssparkonton bör sättas så att nivån blir väl avvägd som riskerna för den enskilde minimeras. Skälen för regeringens bedömning: Som tidigare angetts är avsikten att en statlig myndighet inledningsvis tar ansvar för förvaltningen av de individuella kompetenssparkontona. Räntan på de insatta medlen är en faktor som måste klargöras. Det är viktigt för den enskilde spararen att räntan är jämförbar med räntan i andra motsvarande sparformer som risken för den enskilde spararen är låg. Vid räntesättning skall det därför tas hänsyn till bl.a. det tidsperspektiv som gäller för detta sparande och hänsyn skall också tas till administrationskostnaderna för konto- systemet. Räntan på kompetenssparkontot bör således sättas så att nivån blir väl avvägd till dessa olika faktorer. Räntesättningen bör även baseras på marknadsmässiga principer. Regeringen avser att ytterligare överväga de principer som bör vara vägledande i samband med räntesättning. Frå- gan om räntan skall kopplas till en befintlig typ av ränta bör också över- vägas ytterligare, samt om den myndighet som skall ansvara för förvalt- ningen av kompetenssparkontona skall ges en aktiv roll i samband med beslut om aktuell räntenivå. 4.3.3Skattemässig behandling av ränta på kompetensspar- konto Regeringens bedömning: Räntan på kompetenssparkonto bör be- skattas med uttag av full kapitalinkomstskatt (). Utredningens förslag: Avkastningen på kompetenssparmedel avkast- ningsbeskattas med skattesatsen . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till utred- ningens förslag med undantag för , riksbank och som kritiserar att IKS-sparandet får en skatte- mässig förmånsbehandling i förhållande till vad som gäller för övriga kapitalinkomster och de risker för inlåsning av sparandet som är för- knippade med detta. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i avsnitt 4.1 tagit Prop. 2001/02:175 ställning för en öppen sparmodell där spararen utan sanktioner kan göra uttag från kompetenssparkontot varvid det uttagna beloppet beskattas som tjänsteinkomst. En förutsättning för att denna sparform i skatte- mässigt hänseende inte skall behandlas förmånligare än vanliga kapital- inkomster är att räntan på kontot beskattas på samma nivå som för dessa, nämligen . Regeringens bedömning i denna fråga är att uppfatta som den riktpunkt som skall gälla för skatteuttaget på ränta på kompetenssparkonto. Re- geringen återkommer med förslag med en sådan inrikning i anslutning till kommande förslag om vilka räntevillkor som skall gälla för kompe- tenssparkontot (jfr. 5Kompetenspremie och avgränsningen av premiegrundande kompetensutveckling I detta avsnitt redovisar regeringen hur en stimulans i form av en kom- petenspremie bör utformas när individen tar ut medel från kompetens- sparkonto i syfte att genomgå kompetensutveckling. I avsnittet behandlas också vilken avgränsning av utbildning och kompetensutveckling som bör gälla för att kompetenspremien skall betalas ut. Regeringens bedömning: Vid uttag från kompetenssparkonto i anslutning till kompetensutveckling som avgränsats på visst sätt bör en kompetenspremie betalas med maximalt av ett inkomst- basbelopp per kalenderår. Full kompetenspremie bör utgå vid ett års heltidsstudier (=200 studiedagar). Vid lägre antal studiedagar reduce- ras den maximala premien proportionellt. Någon premie bör dock inte utgå vid kompetensutveckling . bör inte överstiga av det belopp som tas ut från kontot Oberoende av antalet utbildningsdagar bör dock ett fast belopp med utgå under förutsättning att minst tas ut från kontot. Det fasta beloppet bör utgå högst vart Kompetenspremien inklusive det fasta beloppet utformas som en skattereduktion. Kompetenspremie bör utgå först för året efter det att individen fyllt . Möjligheten till särskild skattejämkning så att kompetenspremien tillfaller individen bör (Se också avsnitt 3.1) Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning med undantag för det fasta beloppet om och den nedre ål- dersgränsen för kompetenspremien. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har kommenterat kom- petenspremien i sina yttranden på slutbetänkandet. föreningen, och anser att kom- petenspremien är för låg för att ge en tillfredsställande stimulans. anser att subventionen i form av kompetenspremie är för låg i relation till den subventionering som sker av sparandet i utred- ningens förslag. i ansåg att den grundplåt som utredningen föreslog för att stimulera sparandet skulle ge upphov till besvärande tröskeleffekter. Skälen för regeringens bedömning: I sina huvuddrag återfinns förslaget om kompetenspremie redan i utredningens delbetänkande och är enligt utredningen det väsentliga subventionsinslaget i hela utredningsförslaget. Regeringen delar utredningens bedömning av det angelägna i att en subvention utgår när medel från kompetenssparkonto tas ut för att bestrida utgifter för kompetensutveckling. Som tidigare framgått anser regeringen också att det är enbart vid kompetensutveckling som en subvention över huvud taget skall utgå medan det sparande som är medel för framtida kompetensutveckling skall vara osubventionerat. Utifrån de finansiella bedömningar utredningen gjorde ansåg den att det fanns utrymme för att medge en maximal kompetenspremie av ett inkomstbasbelopp. Regeringen gör i denna del samma be- dömning som utredningen. Ett antal remissinstanser har ansett att denna nivå är för låg för att ge en tillräcklig stimulans. Regeringen återkommer senare till den förstärkning av kompetenspremien som bör införas i form av ett fast belopp. Med anledning av yttrande kan vidare noteras att det nu aktuella systemet ger en betydligt större vikt åt kompetenspremien i förhållande till övriga inslag. I likhet med utredningen bedömer regeringen att storleken på kompe- tenspremien skall knytas till längden på genomgången kompetensut- veckling. Utredningen uppmärksammade att ett alternativ till detta i stället skulle vara att knyta premien till det belopp som tas ut från kom- petenssparkontot. Utredningen avvisade dock detta alternativ av fördel- ningspolitiska skäl. En uttagsrelaterad premie skulle vidare ställa krav på en prövning om uttagets storlek stod i proportion till de utgifter kompe- tensutvecklingen för med sig. Regeringen delar utredningens bedöm- ningar i denna fråga och anser alltså att den grundläggande kopplingen bör avse utbildningstidens längd. Som utredningen konstaterar skall det inte vara den tid som en individ ägnar åt ett visst slag av kompetensutveckling som skall vara avgörande för premiens storlek utan den beräkning av utbildningstidens längd som fastställs av den ansvarige kompetensutvecklingsanordnaren. Regeringen gör även i denna fråga samma bedömning. Genom koppling till en mer objektiv bedömning undviks godtycke och underlättas tillämpningen. Regeringen anser i likhet med utredningen att maximal kompetens- premie bör medges vid heltidsstudier. I sammanhanget kan noteras att systemet inte primärt syftar till att stimulera fleråriga utbildningar. Mot heltidsstudier svarar ca och regeringen anser liksom utredningen att det är antalet utbildningsdagar som skall ligga till grund för premiens storlek. Av bl.a. enkelhetsskäl anser re- geringen liksom utredningen att premien skall reduceras proportionellt vid lägre antal utbildningsdagar än det maximala. Detta innebär exem- pelvis att vid en maximal premie på kommer den faktiska premien vid att uppgå till (40/200*9475). Regeringen har ovan avvisat att kompetenspremien som huvudregel kopplas till vad som tas ut från kompetenssparkontot. En viss koppling mellan kompetenspremiens storlek och det uttagna beloppet bör dock ändå finnas. Utredningen konstaterade att utan någon som helst sådan koppling skulle det vara möjligt att för individer med ett mycket be- gränsat sparande att tillgodogöra sig full premie. I enlighet med utred- ningens förslag bör en individ, för att få en viss kompetenspremie, ta ut minst det dubbla beloppet från kontot. Detta innebär exempelvis att för att erhålla maximal kompetenspremie krävs förutom heltids- studier ett kontouttag på (vid en maximal premie på ). Frågan är då i vilka situationer kravet på ett minsta uttag kan verka be- gränsande på kompetenspremien.