prop · GP0383 · 2002-01-02 00:00:00 — Det finns därför särskilda bestämmelser i polisförordningen (1998:1558) som reglerar hur anmälningar mot anställda inom polisen skall hanteras. En sådan anmälan skall t.ex. normalt överlämnas till åklagare. Regeringen har beslutat ge en kommitté med parlamentarisk samman- sättning i uppdrag att se över den ordinarie tillsynen av polisen och åklagarväsendet för att säkerställa att medborgarnas krav på en demokratisk kontroll tillgodoses på bästa sätt (Ju 2000:15). En viktig del av uppdraget är att överväga om det finns skäl att inrätta ett oberoende organ med uppgift att utöva tillsyn över polisens och åklagarväsendets brottsutredningsverksamhet. Kommittén skall även överväga om regle- ringen, organisationen och handläggningsrutinerna för brottsanmälningar och klagomål mot anställda inom polisen och åklagarväsendet uppfyller de höga krav som måste ställas på en sådan verksamhet. Inom pågår en översyn av användningen av ordningsvakter, deras arbetsuppgifter och befogenheter. behovet av särskilda bestämmelser för handläggningen av anmälningar Skr. 2001/02:83 mot ordningsvakter för brott i tjänsten skall också övervägas. skall vara avslutad . Med anledning av ett dödsfall vid polisingripande, det s.k. , fick Justitiekanslern () i uppdrag av regeringen att granska myndigheternas åtgärder i fall där omhändertagna personer avlider. I sin rapport vid utredningar av dödsfall i samband med myndighetsingripanden framhöll JK betydelsen av polisens före- byggande åtgärder, såsom utbildning i etik, säker våldsanvändning och säkra grepptekniker. JK ansåg också att kravet på åklagarinträde borde förändras. Regeringen gav 1999 i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som vidtagits med anledning av JK:s rapport. Styrelsen redovisade uppdragen i samband med årsredovisningen . Inom polisväsendet har bl.a. utbildningsinsatser gjorts inom områdena etik och moral, attityder, våldsanvändning, grepptekniker, säkra transporter och livräddande insatser. Dessutom har en fortsatt koncentration av enheterna för internutredningar ägt rum. En särskild utredare har tillsatts med uppdrag att göra en sammanhållen och övergripande granskning av förfarandet vid brotts- utredningen i samband med dödsfall (Ju 2000:14). Granskningen skall särskilt avse frågor om organisation, regelverk, rutiner, samverkan och rollfördelning mellan berörda myndigheter. Med granskningens resultat som grund skall utredaren dra framtidsinriktade slutsatser om behovet av förändringar i dessa och andra avseenden. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Ordningen vid stora evenemang är av central betydelse inte bara för att viktiga möten skall kunna genomföras utan också för att värna demonstrationsfriheten och stärka enskildas rättstrygghet. Mot bakgrund bl.a. av oroligheterna i samband med Europeiska rådets möte i 14 tillkallade regeringen därför en kommitté för att se över polisens möjligheter att förebygga och bekämpa allvarliga ordnings- störningar (Ju 2001:08). I uppdraget ingår också att göra en kartläggning och analys av händelserna i . En av de frågor som kan aktualiseras avser polisens möjligheter att använda viss utrustning för att bekämpa allvarliga ordningsstörningar. 7.10Rätten till domstolsprövning och andra frågor som rör domstolarna Regeringen följer noga utvecklingen vad avser de krav på domstolsprövning som EG-rätten och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna ställer. Regeringen arbetar med att åstadkomma ett domstolsväsende som ännu bättre än svarar upp mot bl.a. den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheternas krav på en rättegång inom rimlig tid. I flera internationella dokument, bl.a. artikel 10 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, regleras rätten till domstols- prövning beträffande rättigheter och skyldigheter och vid anklagelser för brott. Även inom europarätten finns regler om rätt till domstolsprövning. Enligt artikel 6 i skall var och en, vid prövningen av hans civila rättigheter och skyldigheter eller av en anklagelse mot honom för brott vara berättigad till en rättvis och offentlig rättegång inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättats enligt lag. I EG-rätten finns inte kraven på domstolsprövning samlade i en enda författning utan de återfinns på olika håll i EG:s primärrätt, i EG- förordningar och i EG-direktiv. I EG-rätten finns också en rätt till domstolsprövning som utvecklats genom praxisbildning i och som ansluter till artikel 6 i . Europa- konventionen utgör enligt praxis en del av EG-rätten. I regeringsformen regleras rätten till domstolsprövning för den som är berövad sin frihet (2 kap. 9 §). I regeringsformen anges också att rättstvist mellan enskilda inte utan stöd i lag får avgöras av annan myndighet än domstol (11 kap. 3 §). Vid tiden för den svenska ratifikationen 1952 av ansågs att med marginal uppfyllde de krav som artikel 6 i konventionen ställer i fråga om domstolsprövning. har dock senare , , fällts av för att inte ha uppfyllt sina åtaganden enligt denna artikel i fråga om rätten till domstolsprövning. För att säkerställa att svensk rätt motsvarar åtaganden enligt artikel 6 i i fråga om civila rättigheter och skyldig- heter infördes lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltnings- beslut, rättsprövningslagen. Rättsprövningslagen, som ursprungligen var temporär, innebär i korthet att vissa beslut av regeringen eller förvaltningsmyndighet kan prövas av domstol om beslutet rör något förhållande som avses i 8 kap. 2 och 3 §§ RF. har också utvecklingen gått mot att förvaltningsbeslut i ökad utsträckning prövas av förvaltningsdomstol i stället för av enbart förvaltningsmyndighet eller regeringen. Vidare har den tidigare oskrivna regeln om att statliga myndigheters Skr. 2001/02:83 beslut överklagas till närmaste högre myndighet övergivits genom införandet av bestämmelsen i 22 a § förvaltningslagen (1986:223) som innebär att förvaltningsbeslut om inget annat anges i lag eller förordning överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Genom denna bestämmelse i förvaltningslagen anvisas också behörig domstol i de fall det finns en rätt till domstolsprövning enligt europarätten och en sådan rätt inte är förutsedd. Regeringen följer naturligtvis även i fortsättningen den internationella utvecklingen på området noga och kommer vid behov att föreslå nödvändiga ändringar. I sammanhanget kan kortfattat nämnas att beslut fattats inom FN och EU för att frysa tillgångar med anknytning till terrorism. är folkrättsligt förpliktat av FN:s säkerhetsråds resolutioner om frysande av tillgångar. Dessa genomförs på EU-nivå främst genom antagande av gemensamma ståndpunkter och EG-förordningar, vilka sistnämnda är direkt tillämpliga som svensk lag. Resolutionerna och EG-förordningarna reglerar inte särskilt frågan om rätt till domstolsprövning för de personer som fått sina tillgångar frysta. Trots detta kan det finnas möjligheter för dessa personer att föra saken till domstol. Andra frågor som rör domstolarna Inom domstolsväsendet pågår ett omfattande reform- arbete. Detta arbete bedrivs i huvudsak inom följande områden: domstolarnas inre och yttre organisation, processuella frågor samt renodling av domstolarnas och domstolspersonalens arbetsuppgifter. Reformarbetet bedrivs med utgångspunkt i de krav som medborgarna har rätt att ställa på snabbhet, kvalitet och service i den dömande och rättsvårdande verksamheten men också med beaktande av domstolarnas särskilda roll i samhället. Regeringen har i en skrivelse till , Reformeringen av domstolsväsendet en handlingsplan (skr. 1999/2000:106), redovisat hur reformarbetet bedrivs och de principer och förändringar som skall vara vägledande i detta arbete. Regeringen har därefter i en skrivelse till , Reformeringen av domstolsväsendet information och uppföljning av handlingsplanen (skr. 2000/01:112), informerat om hur reformarbetet i domstolarna utvecklas. har i allt väsentligt ställt sig bakom regeringens handlingsplan och uppföljningen av denna (bet. 1999/2000:JuU 22, rskr. 1999/2000:255 samt bet. 2000/01:JuU29, rskr. 2000/01:283). Regeringen har i uppföljningen av handlingsplanen anfört att reform- arbetet bör utgå från ett medborgarperspektiv och med en helhetssyn på verksamheten. Medborgarperspektivet innebär att det alltid är nyttan för den enskilde medborgaren av tilltänkta förändringar och reformer som skall stå i fokus. Helhetssynen innebär bl.a. att konsekvenserna för samtliga myndigheter av tilltänkta reformer och förändringar skall beaktas. Hinder av administrativ, organisatorisk och författningsmässig art som motverkar en snabb, effektiv och rättssäker hantering inom rättsväsendet bör identifieras och i den mån det är möjligt och önskvärt En långtgående samverkan mellan myndigheter skall Skr. Samverkan skall ske med respekt för den grundläggande rollfördelningen mellan rättsväsendets myndigheter. ning utgör en garanti för den demokratiska rättsstaten. sammanhang skall främst domstolarnas och domarnas oberoende och särskilda roll framhållas. regeringen att tyngdpunkten i den dömande verksamheten skall ligga i Vidare skall kvaliteten i den dömande verksamheten Domstolarna skall vara moderna och attraktiva arbetsplatser. skall utformas för att garantera hög kompetens i Dömande verksamhet skall finnas nära medborgarna och bedrivas i alla delar av landet. Ett resultat av reformarbetet är att ett antal mindre tingsrätter har Vidare har delar av domstolarnas verksamhet som inte innebär dömande verksamhet flyttats till andra myndigheter eller på annat sätt rationaliserats. Vidare har formerna för handläggning av mål blivit föremål för en översyn. verksamhet som möjliggör att videoteknik kan användas under Sammanläggningen av domstolar kommer att utvärderas. Reformarbetet kommer i övrigt att fortsätta. Med hänsyn till helhetssynen på reformarbetet tillsattes 2000 en särskild beredning för rättsväsendets utveckling (Ju 2000:13). Beredningens uppdrag kan beskrivas så att den skall undersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Beredningens uppdrag kan mer konkret beskrivas utifrån de fyra huvuduppgifter som lagts på beredningen. sådan uppgift är att undersöka möjligheterna att förkorta genom- strömningstiderna i brottmål. En annan huvuduppgift för beredningen är hur den brottsutredande verksamheten ytterligare kan effektiviseras. Beredningen kommer här att ägna sig åt frågor som rollfördelningen mellan åklagare och polis, utveckling av arbetsmetoder, möjligheter att utnyttja modern teknik m.m. Beredningen skall också följa det arbete som pågår inom rättsväsendet när det gäller utbildning, kompetens- utveckling och personalrörlighet. Reformbehovet inom detta område kan handla om gemensam utbildning, utbytestjänstgöring, behörighetskrav för de olika yrkesbanorna och arbetsuppgifter inom ramen för dem. övergripande frågor om myndigheters lokalisering kommer att vara en uppgift för beredningen. Beredningen har avlämnat två delbetänkanden. betänkandet, som har namnet Snabbare lagföring 1 Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59), behandlas vad beredningen kallar för ett huvudalternativ för ett snabbförfarande i brottmål. betänkandet att man avser att senare återkomma till frågan om det är möjligt att för vissa situationer och då framför allt i storstadsregionerna skapa ett ännu snabbare förfarande än huvudalternativet. delbetänkandet avlämnades strax . Snabbare lagföring 2 Förenklad brottsutredning (SOU 2001:93). lämnar beredningen förslag på ett avsevärt utvidgat tillämpningsområde för det förenklade brottsutredningsförfarandet som regleras i 23 kap. 22 § . Beredningen bedömer att även detta förslag bör kunna medverka till att förkorta genomströmningstiderna för mål och ärenden i brottmålsprocessen. Båda betänkandena bereds för Skr. 2001/02:83 närvarande inom . Sammanfattande beskrivning: Regeringen har låtit utreda frågan om hur yttrandefriheten och meddelarfriheten på arbetsplatser som inte är offentliga kan stärkas. Frågan övervägs inom . Skydd för yttrandefriheten kommer till uttryck i flera olika internationella dokument (artikel 19 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, artikel 19 i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 10 i ). I finns bestämmelser om yttrandefriheten i 2 kap. 1 § RF. Yttrandefriheten i olika medier har getts särskilt skydd i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Yttrandefriheten skyddas också genom artikel 11 i EU-stadgan. Med yttrandefriheten följer, som den kommer till uttryck genom TF och YGL, den s.k. meddelarfriheten som tillkommer envar. Med- delarfriheten innebär att den som t.ex. arbetar på en myndighet muntligen tillåts lämna ut vissa sekretessbelagda uppgifter i syfte att de skall publiceras och att myndigheten inte får efterforska vem som har lämnat uppgifterna. Genom att det kommit att bli allt vanligare att och statlig verksamhet bolagiseras/privatiseras har den faktiska omfattningen av denna rätt (och därigenom möjlighet till insyn för medborgarna) kommit att beskäras allt mer. Regeringen har därför låtit utreda frågan om hur yttrandefriheten och meddelarfriheten på arbetsplatser som inte är offentliga kan stärkas (Yttrandefrihet för privatanställda, Ds 2001:9). Frågan övervägs inom . Enligt artikel 18 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har envar rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religion eller tro genom undervisning, andaktsutövningar, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor. genom artikel 18 i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter samt genom artikel 9 i . Enligt 2 kap. 1 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin Den är den enda positiva opinionsfrihet som inte kan begränsas. Regeringsformen innehåller även bestämmelser om den negativa Enligt 2 kap. 2 § är varje medborgare skyddad gentemot det allmänna mot tvång att giva till känna sin åskådning i bl.a. Ett skydd för religionsfriheten finns också angivet i artikel 10 i EU- Skr. Regler om trossamfund, med vilket avses gemenskap för religiös verksamhet, finns i lagen (1998:1593) om trossamfund. Enligt 16 kap. 4 § BrB är det straffbelagt att störa eller försöka hindra gudstjänst, annan allmän andaktsövning, vigsel, begravning och liknande Den omständigheten att grundlagsregleringen för religionsfriheten är absolut hindrar dock inte att utövandet av religionsfriheten kan begränsas av de allmänna regler som gäller för människors handlande i samhället. Detta innebär t.ex. att en straffbar handling inte skyddas av att det ligger religiösa motiv bakom. Diskriminering är inte heller tillåten för att den sker på religiös grund. Den vårdnadsplikt som finns för föräldrar kan inte heller eftersättas på grundval av religiösa motiv. skyddet för religionsfriheten ett förbud mot bestämmelser som uttryckligen riktar sig mot någon viss religionsutövning eller som uppenbart syftar till att motverka en viss religiös riktning. Utövandet av religionsfriheten kan ibland föra med sig att andra människors fri- och rättigheter träds för när. Ett exempel på detta är den diskussion som föregick lagen (2001:499) om omskärelse av pojkar. diskussionen gjordes från olika håll bl.a. gällande att omskärelse i vissa sammanhang stred mot barnets rättigheter. Från annat håll framhölls att frågan om omskärelse rörde föräldrarnas religionsfrihet. gjorde bedömningen att en reglering när det gäller omskärelse av pojkar var en tillåten inskränkning av religionsfriheten enligt Europa- konventionen och i övrigt förenlig med religionsfriheten enligt regerings- formen samt med andra grundläggande fri- och rättigheter. exempel som kan anges är kvinnans rättigheter enligt kvinnokon- Dessa rättigheter kan också komma att kollidera med utövandet av religionsfriheten. Att olika fri- och rättigheter kan kollidera med varandra är inget Tvärtom kan utövandet av dem ofta föra med sig att andras rättigheter eller intressen berörs. I flera sammanhang regleras sådana intressekonflikter direkt i den konventionsartikel som rör en viss rättighet genom det sätt på vilket det tillåts att ingrepp görs. regleras intressekonflikter genom nationell lag. Frågan om djurskydd och religionsfrihet är omdebatterad. företrädare för judendomen och islam anser att den svenska lagstift- ningen som reglerar s.k. kosher- och halalslakt är otillfredsställande. regleringsbrev till () för budgetåret 1998 gavs i uppdrag att göra en utvärdering av olika religiösa slaktmetoder i syfte att finna en religiös slaktmetod som inte strider mot svenska bestämmelser om skydd av djur vid slakt, men som kan godkännas av de parter vars utövande av religion bl.a. förutsätter tillämpning av religiös slakt. Utvärderingen skall ske i samråd med DO, Judiska , Islamiska kulturcenterunionen i , Förenade islamiska församlingar i , muslimska förbund, i och Dialoggruppen. får i om religionsfrihet och demokrati (SOU 1999:9). Skriften har gett underlag för reflektioner om religionsfrihet och svensk Den har också stimulerat den fortsatta debatten om den Skr. 2001/02:83 svenska folkstyrelsens utveckling. Innehållet i skriften har dock inte blivit föremål för någon särskild beredning inom . 8Regeringskansliets arbete med mänskliga rättigheter Regeringens bedömning: En interdepartemental arbetsgrupp för mänskliga rättigheter kommer att inrättas inom . Skälen för regeringens bedömning: Den interdepartementala arbets- gruppen som tillsattes har haft i uppdrag att bl.a. granska de organisatoriska aspekterna av befintliga arbete för att hantera frågor om mänskliga rättigheter och att vid behov föreslå eventuella förändringar. Arbetsgruppen har vid sin granskning av de organisatoriska aspekterna gjort två enkätundersökningar. En enkät skickades till slumpvis utvalda handläggare och en annan till enhetschefer och huvudmän. Av enkäterna framgår att det finns behov av och efterfrågan på utbildningar om mänskliga rättigheter. Flera möten med olika fackdepartement som i sin dagliga verksamhet arbetar med frågor om mänskliga rättigheter har genomförts och arbetsgruppen har också vid flera olika möten diskuterat de organisatoriska aspekterna. Frågorna har enbart diskuterats inom men förslag på förbättringar har även inkommit från flera av referensgrupperna, t.ex. förslag på hur information om mänskliga rättigheter bättre kan spridas i samhället. Arbetsgruppen fann vid sin granskning att bl.a. organisationen inom behöver stärkas och samordningen förbättras. Regeringen delar arbetsgruppens bedömning. Mänskliga rättigheter måste ständigt lyftas fram och bevakas. Regeringen anser därför att det är viktigt att stärka Rege- ringskansliets organisation i syfte att säkerställa att respekten för de mänskliga rättigheterna upprätthålls inom alla delar av den statliga förvaltningen. En interdepartemental arbetsgrupp för mänskliga rättig- heter kommer därför att inrättas inom . Den interdepartementala arbetsgruppens medlemmar skall utgöra kontaktpersoner på respektive departement i frågor som rör mänskliga rättigheter. Arbetsgruppens uppgifter blir att samordna arbetet inom området på ett mer övergripande plan, men skall inte på något sätt ta över det ansvar för frågor om mänskliga rättigheter som annars ligger på fackdepartementen i deras ordinarie verksamhet. Den skall ses som ett komplement och stöd i sammanhanget. Den interdepartementala arbetsgruppens specifika arbetsuppgifter kommer att beslutas efter det att denna skrivelse har överlämnats till . Utbildning om mänskliga rättigheter Regeringens bedömning: Kunskapen om de mänskliga rättigheterna Särskilt viktigt är att kunskap om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna sprids. Av artikel 26 (1) i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna framgår att alla har rätt till undervisning. Artikel 26 (2) i samma konvention lyder: Undervisningen skall syfta till personlighetens fulla utveckling och till att stärka respekten för människans grund- läggande fri- och rättigheter. Undervisningen skall främja förståelse, tolerans och vänskap mellan nationer, rasgrupper och religiösa grupper samt befordra verksamhet för fredens bevarande. De flesta konventioner om mänskliga rättigheter innehåller liknande Andra referenser till utbildning finns bl.a. i artikel 13 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, artikel 29 i FN:s konvention om barnets rättigheter (), artikel 7 i FN:s konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering och artikel 10 i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (kvinnokonventionen). Det har dessutom ansetts vara en mänsklig rättighet i sig att erhålla utbildning på området mänskliga rättigheter, se t.ex. allmän kommentar nr 1 från för barnets rättigheter (CRC/GC/2001/1, CRC General comment 1, FN har i generalförsamlingens resolution 49/184 av 1994 (UN Doc. A/51/506/Add.1 se ), förklarat åren 19952004 som FN:s årtionde för utbildning om mänskliga rättigheter. uppmanas att under detta årtionde upprätta särskilda nationella handlingsplaner för utbildning om mänskliga rättigheter. handlingsplan för utbildning om mänskliga rättigheter skall enligt FN bl.a. syfta till att främja respekten och skyddet av alla mänskliga rättigheter genom utbildning om mänskliga rättigheter för alla medlemmar i samhället. Skälen för regeringens bedömning: Utbildning om mänskliga rättigheter är ett sätt att förhindra kränkningar av mänskliga rättigheter. Kunskap gör människor mer medvetna om sina rättigheter. att ge mänskliga rättigheter en tydligare plats på den politiska Det är också viktigt att utbildning om mänskliga rättig- heter inte bara förmedlar faktakunskaper utan ger utrymme för t.ex. analys, reflektion och diskussion kring hur rättigheterna hör ihop. Kunskap om mänskliga rättigheter behövs på många håll i det svenska Regeringen anser därför att det är viktigt att stärka kunskapen om mänskliga rättigheter hos bl.a. myndigheterna. Forum för Levande historia, som regeringen avser att inrätta från och med 2003, kommer bl.a. att spela en roll när det gäller vissa insatser som presenteras i denna handlingsplan. Det finns i myndigheter och organisationer som arbetar med utbildning om mänskliga rättigheter och det svenska utbildningsväsendet erbjuder flera möjligheter till studier inom detta Till exempel har i drivit frågan om Skr. 2001/02:83 utbildning om mänskliga rättigheter. Denna fråga är en av de högst prioriterade områdena för Svenska unescorådet, vilket resulterat bl.a. i utbildningsmaterial om mänskliga rättigheter. De enskilda organisationernas arbete med sådan utbildning är också av stor betydelse. Regeringen ser gärna att de utbildningsinsatser som aviseras i handlingsplanen sker i samarbete med andra aktörer t.ex. de enskilda organisationerna där så är möjligt. Regeringen anser att utbildning om mänskliga rättigheter behöver förbättras och få större utrymme i det svenska samhället. De ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna har traditionellt givits mindre uppmärksamhet än de medborgerliga och politiska rättigheterna. I den rekommendation på basis av fjärde rapport som om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter lämnade , uppmuntrar kommittén att höja medvetenheten om mänskliga rättigheter och särskilt ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter bland bl.a. statligt anställda och inom rättsväsendet. Mot bl.a. denna bakgrund är det därför viktigt att de myndigheter som arbetar med frågor som berör sådana rättigheter får möjlighet till utbildning i detta ämne.