prop · GP03167 · 2002-03-19 00:00:00 — Frågan får prövas av domstolen enligt bestämmelserna i 13 kap. 3 § . Av första stycket 2 framgår att även andra särskilda skäl som hänför sig till företaget kan föranleda att konkurrensskadeavgiften sätts ned. Bestämmelsen syftar på sådana särskilda skäl som är hänförliga till före- tagets egna förhållanden, vilka har kunnat beaktas inom ramen för 28 § första stycket 4 i paragrafens lydelse från . I anslutning till vad som nämns i förarbetena till denna bestämmelse (prop. 1999/2000:140 s. 253) kan som exempel nämnas att företaget snabbt upphör med överträdelsen sedan den har påtalats av , att företaget befinner sig i en svår ekonomisk situation samt att företaget har ålagts att betala skadestånd. I andra stycket görs det klart att när ett företag i högst väsentlig mån underlättat utredningen på sätt som anges i första stycket 1 det får beslu- tas att avgiften skall efterges även i annat fall än som anges i 28 b §. Av- sikten är att göra det helt klart att det i vissa särskilda fall finns en möj- lighet att sätta ned konkurrensskadeavgiften helt även på denna grund, vilket har formulerats som att efterge avgiften. Eftergift enligt andra stycket kan komma ifråga när ett företag träder fram och självmant kommer med den helt avgörande bevisningen för sin egen och andras medverkan i kartellen. Läget kan då vara det att företa- get saknar möjlighet att erhålla eftergift enligt 28 b § genom att Konkur- rensverket redan har fått en anmälan från en annan medlem av kartellen. Så kan också vara fallet genom att redan har genom- fört en undersökning enligt 47 eller 48 § eller till följd av klagomål från kunder eller konkurrenter, uppgifter lämnade av före detta anställda och liknande har tillräckligt underlag för att ansöka om en sådan undersök- ning. Möjligheten till eftergift på den i andra stycket angivna grunden måste användas med återhållsamhet för att inte konkurrensskadeavgiftens pre- ventionsverkan skall avtrubbas. I princip tar andra stycket sikte på fram- för allt det nämnda fallet att ett företag kommer med den enligt bedömning helt avgörande bevisningen för att över- trädelse skett och som saknar. Det kan dock tänkas att någon annan situation framträder som på grund av speciella omständig- heter bör tillmätas likvärdig dignitet. Om , när utred- ningen presenteras, redan har tillräcklig bevisning för att väcka talan om konkurrensskadeavgift kan det naturligtvis inte bli fråga om eftergift en- ligt denna bestämmelse. Enligt gällande rätt ankommer det på att avgöra när talan om konkurrensskadeavgift skall föras. Någon särskild lagreglering finns inte på denna punkt. Självfallet skall verket, om det bedömer att förutsättningarna för eftergift är uppfyllda, enligt gängse principer avstå från att föra talan. En speciell regel om detta krävs inte. En sådan regel skulle dessutom kunna leda till missförstånd om vad som gäller i övrigt. En möjlighet till nedsättning och, i vissa särskilda fall, eftergift enligt denna paragraf ingår, tillsammans med den möjlighet till eftergift på an- nan grund som föreskrivs i 28 b § och de allmänna råd förutsätts utfärda, i ett svenskt program för eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift. I tredje stycket anges en omständighet hänförlig till företaget i fråga som kan medföra att konkurrensskadeavgiften sätts till ett högre belopp än som skulle följa av bestämmelserna i 28 §. Det är att företaget har överträtt reglerna i konkurrenslagen. Avsikten är att förtydliga vad som får anses ha gällt (se prop. 1992/93:56 s. 93). 28 b § Konkurrensskadeavgift får efterges beträffande ett företag som har överträtt ett förbud enligt 6 §, om företaget 1.anmäler överträdelsen till innan verket har fått tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen och något annat företag som deltagit i överträdelsen inte har gjort anmälan tidigare, 2.lämnar all den information om överträdelsen som företaget har tillgång till, 3.samarbetar fullt ut med under utredningen av överträdelsen, och 4.har upphört eller efter sin anmälan upphör att med- verka i överträdelsen. Konkurrensskadeavgiften får dock inte efterges, om företaget har haft den ledande rollen i överträdelsen och det med hänsyn till om- ständigheterna därför är uppenbart oskäligt med eftergift. Paragrafen är ny. I den regleras möjligheten att befria ett företag helt från konkurrensskadeavgift, om företaget är det första i kartellen som gör anmälan om den. Enligt första stycket får konkurrensskadeavgift efterges på vissa an- givna villkor. Bestämmelsen är utformad närmast som en regel för dom- stolarna. Det är endast dessa som formellt kan besluta om eftergift. Det kan emellertid förutses att den kommer att tillämpas i första hand av . Det är ju som bestämmer huruvida talan skall väckas om konkurrensskadeavgift eller ej. Om förutsättning- arna för eftergift är uppfyllda, skall verket naturligtvis inte väcka talan. I paragrafen anges förutsättningarna för eftergift. Konkurrensskadeav- gift får efterges, när förutsättningarna föreligger. Bestämmelsen före- skriver alltså inte att ett företag har rätt att slippa avgiften. Inom de grän- ser som bestämmelsen drar upp får bedöma när verket skall underlåta att föra talan om konkurrensskadeavgift. Det förutsätts att utfärdar allmänna råd som kompletterar lagens bestämmelser. Riktlinjernas innehåll har behandlats i avsnitt 4.4.3 där även deras rättsliga karaktär har kommenterats. I de fall verket för talan är domstolarna oförhindrade att medge eftergift, om de anser att bestäm- melsens villkor är uppfyllda. En första förutsättning för att bestämmelserna skall vara tillämpliga är att företaget i fråga har överträtt förbudet i 6 § konkurrenslagen. Eftergift av konkurrensskadeavgift kan således inte komma i fråga, om det inte har klarlagts att denna överträdelse har förekommit. I 6 § förbjuds avtal av skilda slag. Enligt 3 § andra stycket skall förbu- den tillämpas även på beslut av en sammanslutning av företag och på samordnade förfaranden av företag. Utmärkande för överträdelserna är att de begås av två eller flera företag i samverkan. De förbjudna förfaran- dena kan innefatta mer eller mindre allvarliga överträdelser. Möjligheten att befria från konkurrensskadeavgift tar sikte i första hand på sådana olovliga karteller som riskerar att medföra allvarliga skador och som det därför är särskilt angeläget att få avslöjade. Eftersom bestämmelsen såle- des skall omfatta de allvarligaste överträdelserna, har den ansetts böra gälla även mindre allvarliga överträdelser. Bestämmelsen är därför gene- rellt tillämplig på överträdelser av förbud enligt 6 §. Av 2 § lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas kon- kurrens- och statsstödsregler följer att får tillämpa ar- tiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. När så sker, skall bl.a. 2032 §§ kon- kurrenslagen tillämpas. Vid en sådan tillämpning skall hänvisningar till 6 § konkurrenslagen avse artikel 81.1 i EG-fördraget. Detta innebär att 28 b § konkurrenslagen blir tillämplig även i fall när ett företag överträtt förbudet i 81.1 och vederbörande organ prövar frågan. Paragrafens första stycke föreskriver i fyra punkter de villkor som ett företag skall uppfylla för att kunna befrias från konkurrensskadeavgift. Enligt punkt 1 skall verket inte redan ha fått tillräckligt underlag för att ingripa mot kartellen. Den omständigheten att kän- ner till att kartellen existerar hindrar således inte att det anmälande före- taget kan komma i fråga för eftergift av konkurrensskadeavgift. Men om verket på annat sätt redan har fått tillgång till sådan utredning att verket har underlag för att besluta om ett ingripande mot kartellen, kan företaget inte uppfylla villkoret enligt punkt 1. Det gäller även om något beslut om ingripande ännu inte har fattats. De former av ingripanden som avses är förutom ålägganden enligt 23 § första stycket att upphöra med överträ- delser och talan om konkurrensskadeavgift enligt 26 § ansökningar enligt 47 och 48 §§ om undersökningar hos företag och andra. Det räcker inte med att inte har tillräckligt underlag för att ingripa mot kartellen. Därutöver krävs enligt punkten 1 att företa- get skall vara först av kartellmedlemmarna med att anmäla kartellen för . Om en kartellmedlem redan har vänt sig till verket, kan ingen annan komma i åtnjutande av möjligheten till eftergift enligt paragrafen, oavsett hur det har gått mellan den första och den andra medlemmens kontakt med verket. För den som kommer för sent återstår möjligheten att få konkurrensskadeavgiften nedsatt enligt 28 a § första stycket eller få eftergift på den i andra stycket angivna grunden. Den valda lydelsen i punkten 1, som tillkommit på Lagrådets inrådan, har en i förhållande till regeringens förslag i lagrådsremissen avvikande ordningsföljd av de villkor som initialt måste vara uppfyllda. Regering- ens förslag i lagrådsremissen följde den ordning som gäller enligt kom- missionens meddelande om immunitet mot böter och nedsättning av bö- ter i kartellärenden. Lagrådet har anfört att det saknar betydelse om en anmälan till verket följs av flera. För att detta skall framgå av lagtexten har Lagrådet föreslagit denna lydelse. Regeringen har följt Lagrådets förslag som inte ger någon substansförändring. Avslöjandet skall göras på företagets vägnar, det räcker inte med att en enskild anställd eller styrelseledamot gör det som privatperson. I punkt 2 föreskrivs att företaget skall lämna all in- formation om överträdelsen som företaget har tillgång till. Vidare gäller enligt punkt 3 att företaget skall samarbeta fullt ut med verket under utredningen av överträdelsen. Punkten 2 behandlar närmast de krav som ställs på företaget vid anmälningstillfället medan punkten 3 främst avser företagets agerande därefter. För att företaget skall kunna få slutlig befri- else från konkurrensskadeavgiften krävs således att det ger Konkurrens- verket sin fulla medverkan under hela utredningen av den kartell som det har avslöjat. Företaget måste alltså i princip på fråga eller självmant upplysa verket om alla förhållanden beträffande kartellen och som det känner till, och även tillhandahålla alla handlingar, i förekommande fall minnesanteckningar, dataregister och dylikt i företagets besittning, som kan bidra till utredningen. I villkoret att företaget skall samarbeta fullt ut ligger givetvis också att företaget inte lämnar felaktiga eller missvi- sande uppgifter till . Företaget är dock inte förhindrat att hävda andra rättsliga ståndpunkter än . Ytterligare ett villkor, som anges i punkt 4, är att det anmälande före- taget skall ha upphört eller efter sin anmälan upphör med sin medverkan i överträdelsen . Hur avvecklingen skall ske beror på förhållandena i det enskilda fallet. För att utredningen skall kunna bedrivas ostört i ett inledningsskede kan det vara angeläget att de kvarvarande kartellmedlemmarna inte får veta att kartellen har avslöjats. Därför kan det vara lämpligt att det anmälande företaget inte genast bry- ter öppet med kartellen utan i stället söker förhålla sig mer passivt. Det bör ankomma på att i samråd med företaget ta närmare ställning till hur företagets medverkan i kartellen skall bringas att upp- höra. Begreppet anger dock att inte kan komma i fråga. En möjlighet till eftergift enligt denna bestämmelse ingår tillsammans med nedsättning och, i vissa särskilda fall, eftergift enligt 28 a § och de allmänna råd förutsätts utfärda, i ett svenskt program för eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift. I avsnitt 4.4.3 redogörs närmare för förfarandet, bl.a. i fråga om företagets kontakter med och möjligheten till villkorade beslut från verkets sida under handläggningen. Till skillnad från vad som gäller i de flesta utländska program görs inget generellt undantag för företag som har tagit initiativet till en kartell eller i övrigt haft den ledande rollen. Även en sådan kartellmedlem kan alltså befrias från konkurrensskadeavgift. I andra stycket föreskrivs dock ett mer begränsat undantag, som syftar till att stötande resultat skall kunna undvikas. Undantaget gäller sådana fall där en enda av kartell- medlemmarna har haft den ledande rollen i överträdelsen. Vad som närmast avses är att företaget har haft huvudrollen i kartellen och fram- stått som ledaren. Företaget kan ha drivit fram samarbetet eller spelat den drivande rollen därefter. Vidare kan företaget ha varit sammankallande, tillhandahållit tjänster som erfordras för kartellsamarbetet, föreslagit vi- dareutveckling av samarbetet och tagit initiativ på olika sätt. Alla dessa omständigheter behöver inte föreligga för att det skall vara berättigat att på objektiv grund bedöma att företaget har haft den ledande rollen. Omständigheterna skall därtill vara sådana att det är uppenbart oskä- ligt att företaget befrias från konkurrensskadeavgift. Av betydelse för den bedömningen kan bl.a. vara om företaget genom påtryckningar eller ekonomiskt hot har tvingat in andra företag i kartellen. Som framhållits i avsnitt 4.4.2 behöver det inte alltid vara stötande att en ledande medlem i en kartell slipper betala konkurrensskadeavgift. Det får ankomma i första hand på att tillämpa reglerna så att resultaten blir skäliga. 28 c § På ansökan av ett företag som anmäler en överträdelse av ett förbud enligt 6 § skall förklara om de förutsätt- ningar för eftergift av konkurrensskadeavgift som anges i 28 b § första stycket 1 är uppfyllda. Ett beslut varigenom verket förklarat att förutsättningarna enligt 28 b § första stycket 1 för eftergift föreligger är bindande för verket samt för och . Paragrafen är ny och saknar motsvarighet i utredningens lagförslag. Bestämmelsen har införts efter förslag från Lagrådet, som anfört att de beslut tänks kunna meddela i fråga om huruvida förut- sättningarna för eftergift enligt 28 b § föreligger bör ges lagstöd. Beslu- ten meddelas vid inledningen av utredningen och på detta stadium torde det endast vara möjligt att med säkerhet konstatera om förutsättningarna i 28 b § första stycket 1 föreligger. besked är bindande för verket och de domstolar som kan komma att pröva frågan om konkurrensskadeavgift. Om verket gjort en felaktig bedömning och under utredningens gång kommer på att något annat företag redan har gjort en anmälan eller att det material som verket redan förfogade över hade räckt för ett ingripande kan detta inte föranleda ändring av beskedet. Någon möjlighet att överklaga beslut finns inte. Skulle avslå en begäran om en förklaring enligt 28 c § finns ingen anledning att låta detta kunna överklagas särskilt eftersom frågan kommer att kunna bedömas av domstol om verket väcker talan om avgift. Företaget vet i sina kontakter med verket hur detta ställer sig i frågan och förleds därmed inte att visa en omotiverad öppenhet. Någon särskild reglering av innebörden att ett beslut enligt 28 c § skulle få återkallas eller ändras för det fall att beslutet grundas på oriktiga eller vilseledande uppgifter har inte ansetts nödvändig. Om ett företag lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter torde detta nämligen innebära att företaget inte kan anses ha uppfyllt samtliga krav i 28 b § för eftergift. 4952, 54 och 55 §§ Genom ändringarna i 4952 §§ har dessa paragrafer gjorts tillämpliga på undersökningar enligt 56 b §. I 54 och 55 §§ har införts hänvisningar till 56 a §. I dessa båda paragrafer hänvisas till 51 §. hänvisning följer att paragraferna nu blir tillämpliga även på undersök- ningar enligt 56 b §. I lagen införs två nya paragrafer, 56 a § och 56 b §, under en ny rubrik, Internationellt samarbete. Genom de nya bestämmelserna, som har be- handlats i avsnitt 7.7, ges behörighet att vidta utred- ningsåtgärder i på begäran av utländska konkurrensmyndigheter. En förutsättning för att verket skall få bistå ett annat lands myndighet i dess kartellutredningar är att det finns en överenskommelse om samar- bete av detta slag mellan och landet i fråga. Enligt de nya lagbe- stämmelserna ges sådana befogenheter vid det inter- nationella samarbetet som verket nu har vid utredningar om tillämp- ningen av konkurrenslagen och EG-rätten. Samarbetet med en stat kan dock begränsas genom överenskommelsen med den staten. 56 a § får meddela ett åläggande enligt 45 §, om det begärs av en myndighet i en stat med vilken har ingått en överenskommelse om rättslig hjälp i konkurrensärenden. Ett åläggande enligt första stycket gäller , om något annat inte bestäms. I paragrafen ges bestämmelser om den form av bistånd till utländska konkurrensmyndigheter som kan antas komma i fråga i första hand. På begäran av en utländsk myndighet får utfärda åläg- ganden att lämna uppgifter i den utsträckning som anges i 45 § 1 och 3 samt att inställa sig till förhör på sätt som anges i 45 § 2. Ett åläggande får förenas med vite enligt 57 §. Begränsningen enligt 54 § till skydd för förhållandet mellan advokat och klient skall gälla i fråga om dessa åläg- ganden, liksom skyddet för företagshemligheter i 55 §. En förutsättning för att skall bistå den utländska myndigheten är att det finns en överenskommelse mellan och den andra staten om sådan rättslig hjälp. Det har inte föreskrivits närmare i vilka fall skall bi- falla en begäran om ett åläggande enligt paragrafen. Verket får med- dela ett åläggande. Det ankommer alltså på verket att avgöra om den ut- ländska myndigheten har anfört sådana skäl att ett åläggande är berätti- gat. Därvid skall verket också beakta eventuella särskilda villkor i Sveri- ges avtal med staten i fråga. Ett beslut av enligt paragrafen får överklagas hos , se 60 § första stycket 5. 56 b § Efter begäran av en myndighet i en stat med vilken har ingått en överenskommelse om rättslig hjälp i konkurrensären- den, får på ansökan av be- sluta att verket får genomföra en undersökning hos ett företag eller någon annan för att bistå den andra staten med att utreda om någon har överträtt den statens konkurrensregler, om 1. det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2. det förfarande som utreds är av ett slag som vid tillämpningen Prop. 2001/02:167 av denna lag eller av Europeiska gemenskapens konkurrensregler skulle ha innefattat en överträdelse av 6 eller 19 § eller artikel 81 eller 82 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, om något av dessa regelverk hade tillämpats på förfarandet, 3.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, 4.denne inte rättar sig efter ett åläggande att tillhandahålla upp- gifter, handlingar eller annat enligt 56 a § eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas, och 5.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drab- bas av åtgärden. Ansökan skall göras skriftligen. Paragrafen öppnar en möjlighet för att genomföra en undersökning, s.k. gryningsräd, i på begäran av en utländsk kon- kurrensmyndighet, när det behövs för att den utländska myndigheten skall kunna utreda om ett företag har överträtt den statens konkurrens- regler. En förutsättning för att skall bistå den ut- ländska myndigheten är att det finns en överenskommelse om rättslig hjälp mellan och staten i fråga. För att en undersökning skall få företas krävs att ett förfarande av det slag som den utländska myndigheten utreder skulle ha innefattat en överträdelse av förbuden i svensk konkurrensrätt eller i EG-rätten, om något av dessa regelverk hade tillämpats på förfarandet, se punkt 2 i för- sta stycket. Det skall alltså vara fråga om ett förfarande av ett slag som hade kunnat föranleda ett ingripande av enligt konkur- renslagen, om det hade kommit under verkets prövning. Vidare krävs att de särskilda förutsättningar som anges i 47 och 48 §§ är uppfyllda, se punkterna 1 och 35 i första stycket. Det torde bli aktuellt att tillämpa paragrafen främst i sådana fall där det företag som misstänks för överträdelsen finns i den andra staten och det i finns handlingar eller personer som har betydelse för utred- ningen. Om det misstänkta företaget finns i och överträdelsen är lokaliserad hit åtminstone delvis, bör det normalt vara möjligt för Kon- kurrensverket att ansöka om att få göra en undersökning med stöd av 47 eller 48 §. På samma sätt som i fråga om 47 och 48 §§ beslutar tings- rätt efter ansökan av om att en undersökning skall få genomföras. Den utländska myndigheten får alltså begära hos verket att verket skall göra en ansökan hos tingsrätten om att genomföra undersök- ningen. Även i övrigt skall bestämmelserna om undersökningar enligt 47 och 48 §§ i lagen tillämpas på undersökningar enligt 56 b §. Det är alltså möjligt att förena beslutet om undersökning med vite enligt 57 §, och tingsrättens beslut får överklagas till enligt 63 § första stycket 4. Genom ändringar i paragrafens första stycke har det gjorts möjligt att förena ålägganden enligt 56 a § och undersökningar enligt 56 b § med vite. I första stycket 5 har gjorts ett tillägg, som innebär att beslut i fråga om ålägganden enligt 56 a § får överklagas hos Marknads- domstolen. I första stycket har gjorts ett tillägg, som innebär att tings- rätts avgöranden i fråga om undersökningar enligt 56 b § får överklagas till . 64 § Om något annat inte följer av denna lag tillämpas, 1.beträffande rättegången i frågor som avses i 23 § andra stycket och 63 § första stycket 13, vad som är föreskrivet i rättegångsbal- ken om tvistemål där förlikning inte är tillåten, och 2.beträffande handläggningen av frågor som avses i 13 § tredje stycket, 60 § första stycket och 63 § första stycket 4 och 5, lagen (1996:242) om domstolsärenden, dock skall i fråga om rättegångs- kostnader gälla vad som föreskrivs i 31 kap. . I mål och ärenden enligt 63 § skall vad som sägs om hovrätten i 49, 50 och 52 kap. samt 39 § första stycket lagen om domstolsärenden i stället gälla . Om det finns särskilda skäl, får i mål eller ärende där enskilda är motparter till varandra, bestämma att var och en av parterna skall svara för sina rättegångskostnader. I paragrafens första stycke 2 har ett tillägg gjorts. Enligt den nya be- stämmelsen skall bestämmelserna i 31 kap. om rätte- gångskostnader i brottmål gälla beträffande handläggningen av frågor där lagen om domstolsärenden tillämpas. Det bör betonas att bestämmelsen endast avser kostnader som kan hänföras till rättegången, alltså inte kost- nader som berörda företag haft i samband med förfarandet hos Konkur- rensverket (se MD 1999:17). Av hänvisningen till 31 kap. följer att en enskild part som vinner kan få ersättning av allmänna medel för vissa kostnader som räknas upp i 31 kap. 2 § . Vad som där sägs om försva- rare får tillämpas på ombud, jfr Fitger, I s. 18:71. Be- stämmelserna i 31 kap. 1 § om en enskild förlorande parts skyldighet att ersätta vissa kostnader som har betalats av allmänna medel torde knappast aktualiseras i konkurrensärenden. har i rättsfallet MD 2001:4 behandlat frågan om en intervenients rätt till ersättning för rättegångskostnader. Ändringarna i konkurrenslagen bedöms kunna träda i kraft . I en särskild övergångsbestämmelse anges att vid beslut om nedsätt- ning och eftergift får beaktas även åtgärder som avses i 28 a § första och andra styckena och 28 b § och som företaget vidtagit före ikraftträdandet. De beslut som avses är beslut av , eller . De beslut av som åsyftas är beslut i frågan om huruvida talan om konkurrensskadeavgift skall väckas eller ej. Det behöver föreskrivas vad som skall gälla övergångsvis i fråga om ersättning för rättegångskostnader. Äldre bestämmelser skall gälla i fråga om kostnader i ärenden som anhängiggjorts före ikraftträdandet. 11.2Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 4 kap. 5 § Sekretess gäller i verksamhet som avser rättslig hjälp på begäran av annan stat för uppgift som hänför sig till 1.åläggande enligt 56 a § konkurrenslagen (1993:20) eller 2.undersökning enligt 56 b § konkurrenslagen, om det kan antas att den rättsliga hjälpen begärts under förutsätt- ning att uppgiften inte röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst .