prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — Det mesta och kanske viktigaste civilrättsliga samarbetet sker inte som en del av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor utan görs i stället inom det ekonomiska och sociala samarbetsområdet. Detta samarbete syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att den inre marknaden kan upprättas. Olika civilrättsliga regler i medlemsstaterna kan i vissa fall utgöra hinder för den fria rörligheten för t.ex. varor och tjänster och det kan därför finnas skäl att försöka komma fram till mer likartade regler. kan närhetsprincipen göra sig mer gällande här än annars, bland annat eftersom det rör sig om regler som griper in i enskildas förhållanden. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande finns ytterligare möjligheter till samarbete i civilrättsliga och civilprocessrättsliga frågor. Detta arbete är än så länge i första hand inriktat på den internationella privat- och processrätten, dvs. frågor om lagval, domstolars internationella behörighet och erkännande och verkställighet av utländska domar samt frågor om bevisupptagning. Det arbetet redovisas i det följande. Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande inrättades en särskild kommitté för det civilrättsliga samarbetet. Kommittén utgörs av en grupp som behandlar allmänna frågor och olika arbetsgrupper i särskilda sammansättningar som behandlar särskilda frågor. Gruppen för allmänna frågor har behandlat en rad pelarövergripande frågor och andra övergripande frågor. I övrigt har sammanträtt i särskilda sammansättningar (Bevisupptagning, Nätverk, Haagsamordning och IIa), se 32.2, 32.3, 32.4.1 och 32.5). presenterade ett förslag till en förordning om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. Förslaget började förhandlas och arbetet fortsatte under det svenska ordförandeskapet. Målsättningen var att se till att förhandlingsarbetet fortskred och om möjligt avslutas under det svenska ordförandeskapet, att arbetet skulle resultera i ett modernt instrument och att möjligheten att använda sig av kommunikationsteknik fick genomslag, bland annat genom användning av telefon och videokonferens. Rådets förordning (EG) nr 1206/2001 om samarbetet mellan medlemsstaternas domstolar ifråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur antogs . Förordningen innebär bland annat att medlemsstaternas domstolar skall kommunicera direkt med varandra när det är aktuellt med bevisupptagning syfte att Skr. underlätta kommunikationen mellan domstolarna finns ett antal medlemsstaters språk, fogade till förordningen. även bestämmelser som gör liksom för representanter för den ansökande domstolen att närvara vid verkställighet av bevisupptagning som sker i en domstol i en annan medlemsstat. Den antagna förordningen öppnar även möjligheter för medlemsstaternas domstolar att ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat, t.ex. genom att en domstol får hålla ett telefonförhör med någon som befinner sig i en annan medlemsstat. Förordningen trädde i kraft men har full effekt först . Eftersom förordningen har direkt effekt och tar över nationell lagstiftning på området skall den inte införas i svensk lagstiftning. Däremot fordras vissa kompletterande bestämmelser på nationell nivå. 32.3Ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område antogs rådets beslut (EG) nr 470/2001 om inrättandet av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område. Nätverkets uppgifter är att mellan medlemsstaternas myndigheter underlätta det rättsliga samarbetet på privaträttens område och också att stegvis inrätta ett informationssystem för allmänheten. Informations- systemet skall dels bestå av information på en gemensam hemsida och dels av olika faktablad om olika ämnen. Nätverket skall vara sammansatt av särskilt utsedda kontaktpunkter, centralmyndigheter samt andra myndigheter med ansvar för rättsligt samarbete på privaträttens område. Nätverkets medlemmar skall träffas regelbundet för att bland annat diskutera uppkomna problem som rör t.ex. förfarandet vid internationella vårdnadstvister eller den närmare utformningen av faktablad om rättshjälp i de olika medlemsstaterna. Befintliga samarbetsmekanismer skall inte påverkas utan nätverket skall ses som ett kompletterande instrument, som vid behov kan stödja befintliga mekanismer. Beslutet skall tillämpas fullt ut . 32.4Jurisdiktion och erkännande och verkställighet av domar Bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av utländska domar på det privaträttsliga området finns Brysselkonvention samt i den parallella och i stort sett likalydande . Brysselkonventionen gäller mellan EU:s medlemsstater, medan även gäller i förhållande till , , och . genomfördes en översyn av Lugano- och uppnåddes enighet i arbetsgruppen om ett antal sakliga och redaktionella ändringar i konventionerna. 2001/02:160 Arbetsgruppens överenskommelse har bekräftats av rådet (rättsliga och inrikes frågor). Den nya möjligheten till samarbete i civilrättsliga frågor har utnyttjats genom antagandet av den s.k. I- förordningen (EG) nr 44/2001 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. I-förordningen träder i kraft och ersätter Brysselkonventionen. I förhållandet mellan och övriga medlemsstater i EU kommer dock Brysselkonventionen att fortsätta att gälla eftersom , genom sitt undantag, inte omfattas av I- förordningen. I-förordningen innebär bland annat att verkställighets- förfarandet blir enklare och snabbare. Vidare införs ett standardiserat förfarande för utfärdande i ursprungsstaten av intyg om domar. I verkställighetsstaten skall det enbart göras en formell prövning av domstolen i det första skedet. Dessutom blir flera av reglerna om domstols behörighet tydligare och enklare att tillämpa. Genom antagandet av I-förordningen har behörighet att ingå internationella avtal övergått från medlemsstaterna i EU till gemenskapen (EG). Detta gäller avtal som innehåller regler om behörig domstol och om erkännande och verkställighet av domar. Enskilda medlemsstater i EU får inte längre på egen hand ingå internationella avtal som påverkar tillämpningen av I-förordningen. 32.4.1Samordning inför diplomatkonferensen i om en global domskonvention Inom för internationell privaträtt har ett arbete pågått med att förhandla fram en global domsrättskonvention på det privaträttsliga området. En framtida konvention kan få stor betydelse för internationell tvistlösning. Arbetet har gått in i en avgörande fas. En första del av en diplomatkonferens hölls . I och med antagandet av I-förordningen tillkommer behörig- heten att förhandla om konventionen gemenskapen, tillsammans med medlemsstaterna. Vid antagandet av I-förordningen beslutade rådet tillsammans med kommissionen en särskild arbetsmetod för de fortsatta förhandlingarna. Bland annat bestämdes att gemenskapens talan vid diplomatkonferensen skulle föras av sittande ordförandeland tillsammans med kommissionen på grundval av förhandlingsdirektiv från rådet. En särskild arbetsgrupp diskuterade de förhandlings- direktiv som skulle ligga till grund för gemenskapens hållning vid diplomatkonferensen. Förhandlingsdirektiven antogs av rådet vid rådsmötet . Under diplomatkonferensen i höll som ordförandeland dagliga samordningsmöten med övriga medlemsstater och kommissionen. Gemenskapens ståndpunkter vid förhandlingarna i diplomatkonferensen framfördes i första hand av ordförandeskapet. Samordningen och förhandlingsarbetet har från gemenskapssynpunkt bedömts som lyckosamt. Dock försvårades arbetet Skr. 2001/02:160 att föra de stora och viktiga frågorna framåt av medlemsstaternas inbördes olika ståndpunkter. Förhandlingsarbetet kommer att fortgå . Arbetet med att revidera (se 32.4) avbröts under arbetet med I-förordningen. Medlemsstaterna har vid ett flertal tillfällen påtalat vikten av att skyndsamt slutföra arbetet. Kommissionen har aviserat att ett förslag till förhandlingsmandat skall beslutas av kommissionen . Det råder stor enighet om att den nya texten bör ansluta så nära som möjligt till de bestämmelser som finns i I-förordningen. I anslutning till det fortsatta arbetet med kommer frågan om nya staters tillträde till konventionen att aktualiseras. har , och ansökt om att få tillträda . I-förordningen gäller inte för . Mellan och övriga medlemsstater kommer i stället Brysselkonventionen fortsätta att tillämpas. Från materiella utgångspunkter har det ansetts önskvärt att reglera dessa frågor i förhållande till på samma sätt som för övriga 14 medlemsstater. Diskussioner pågår om vilken utformning en sådan lösning skall ha. 32.4.3 Konventioner på speciella sakområden Regler om behörig domstol och om erkännande och verkställighet finns i Övergången av behörighet till gemenskapen att ingå internationella avtal som påverkar I-förordningen innebär att det krävs ett samarbete mellan medlemsstaterna i EU och kommissionen vid förhandlingar om sådana konventioner. fråga är hur skillnader beträffande bestämmelser om behörig domstol och om erkännande och verkställighet mellan den aktuella konventionen och I-förordningen skall hanteras. En annan fråga i detta samman- hang är att gemenskapen skall kunna ansluta sig till sådana konventioner som påverkar tillämpningen av I-förordningen. Frågan om behörighet att ingå internationella avtal aktualiseras i specialkonventioner som kan röra exempelvis patentfrågor, ansvar vid transport och för miljöpåverkan. Ett exempel på en sådan konvention är Atenkonvention om sjöbefordran av passagerare och deras Ändringar av dessa bestämmelser är föremål för förhandlingar mellan konventionsstaterna och innefattar bland annat bestämmelser om behörig domstol som avviker från reglerna i I-förordningen. annat exempel är konvention om ansvarighet och ersättning för skada genom förorening orsakad av bunkerolja. färdigförhandlad och frågan om medlemsstaternas möjlighet att ratificera Ett tredje exempel är förhandlingar om ett ändringsprotokoll till Pariskonvention om skadeståndsansvar på atomenergins område och dess tilläggskonvention . tog initiativ till en förordning om ömsesidig verkställighet av domar i mål om umgängesrätt när det gäller barn. Syftet är att säkerställa att umgänge kan utövas och att barnet efter umgänges- periodens slut återlämnas till vårdnadshavaren. Enligt initiativet skall det s.k. exekvaturförfarandet tas bort. En umgängesdom skall alltså kunna verkställas direkt i andra medlemsstater utan något särskilt förfarande i verkställighetsstaten. Kommissionen presenterade ett förslag till en förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i mål om föräldraansvar (KOM (2001) 505 slutlig). Förslaget gäller civilrättsliga förfaranden om föräldraansvar, dvs. vårdnad om barn, umgänge med barn och barns boende. Det kompletterar de regler som finns i rådets förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn (II-förordningen) som trädde i kraft . Till skillnad från II-förordningen gäller den nu föreslagna förordningen även barn till ogifta föräldrar. Det franska initiativet och kommissionens förslag diskuteras parallellt i en rådsarbetsgrupp. Avsikten är att de båda förslagen skall sammanföras till en enda förordning om föräldraansvar. Möjligen kommer även hela eller delar av II-förordningen att ingå i den nya förordningen. 32.6Ömsesidigt erkännande en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar antog rådet ett åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område (EGT C 12, , s. 1). I åtgärdsprogrammet redovisas olika åtgärder som bör vidtas, såsom tillämpning av förenklade förfaranden för erkännande och verkställighet, åtgärder för att förstärka verkan i den anmodade staten av de beslut som har fattats i ursprungsstaten (preliminär verkställighet och säkerhetsåtgärder). Slutmålet är ett generellt avskaffande av kontroll av utländska domar. Arbetet skall ske i tre etapper utan att det fastställs några exakta datum men med några viktiga riktlinjer. Dessutom föreslås vissa kompletterande åtgärder. Programmet omfattar både familjerätt och förmögenhetsrätt. Som särskilt viktiga områden kan nämnas umgänge med barn och familjens förmögenhetsrätt samt obestridda fordringar, småmål och underhållsbidrag. Vid det informella ministerrådet för justitie- och inrikesministrar i enades man om att gå vidare med genomförandet av åtgärdsprogrammet och börja med ett projekt om obestridda fordringar. Ministrarna kom också fram till att det var bäst att gå fram gradvis och börja med ett pilotprojekt, en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar. Tanken med en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar är Om man har en fordran på en person eller ett företag i ett annat land och det företaget eller den personen inte bestrider fordringen skall Skr. 2001/02:160 det gå att få en dom eller ett beslut verkställt i varje medlemsstat där egendom finns utan något kontrollförfarande. Den europeiska exekutionstiteln har diskuterats vid ett flertal tillfällen i civilrättskommittén under det svenska ordförandeskapet varvid ett antal ordförandeskapsdokument har presenterats. Kommissionen har för avsikt att lägga fram ett förslag till förordning om en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar. Förslaget kommer att lägga fast ett antal miniminormer som rör förfarandet i den stat som meddelat domen eller beslutet. Om dessa miniminormer är uppfyllda krävs inget kontrollförfarande i den stat där domen eller beslutet skall verkställas. Det förslag som kommissionen avser att lägga fram kommer att behöva diskuteras noggrant, sannolikt under flera ordförandeskap. 32.7Meddelande om europeisk avtalsrätt Kommissionen presenterade ett meddelande till rådet och om europeisk avtalsrätt (KOM (2001) 398 slutlig). Syftet med meddelandet är att inleda en öppen, bred och ingående debatt mellan EU-institutionerna och allmänheten (inbegripet företag, konsumentorganisationer, akademiker och praktiserade jurister). Kommissionen redogör i meddelandet för tänkbara vägar för EG:s framtida insatser på det avtalsrättsliga området: 1) inga gemenskaps- åtgärder, 2) främja en utveckling mot gemensamma avtalsrättsliga principer som leder till ökad konvergens av medlemsstaternas lagregleringar, 3) förbättra kvaliteten på befintlig lagreglering, och 4) anta en ny heltäckande lagreglering på EG-nivå. Av meddelandet framgår att kommissionen är särskilt intresserad av att få in uppgifter om problem som rör den inre marknadens funktion och som beror på att det finns olika nationella avtalsrättsliga regler i medlemsstaterna. Vidare framgår av meddelandet att kommissionen önskar synpunkter på hur man kan komma till rätta med dessa problem. Enligt önskemål från kommissionen har vidarebefordrat meddelandet till ett antal svenska domstolar, myndigheter och organisa- tioner. Mot bakgrund av de synpunkter som lämnas in kommer kommissionen inom ramen för sin initiativrätt att fatta beslut om eventuella vidare åtgärder. 32.8Rapport om behovet av en tillnärmning av medlemsstaternas civilrättsliga lagstiftning antog rådet en rapport om behovet av en tillnärmning av medlemsstaternas civilrättsliga lagstiftning. Rapporten tillkom som en följd av att hade uppmanat rådet att genomföra en övergripande undersökning om behovet av en tillnärmning av medlemsstaternas civilrättsliga lagstiftning för att, när detta är nödvändigt, undanröja hinder mot smidigt fungerande Skr. 2001/02:160 civilrättsliga förfaranden. Rapporten till innehåller en beskrivning av vad som har skett för att medlemsstaterna lagregleringar skall närma sig varandra och vilka undersökningar som har påbörjats för att undersöka behovet av en harmonisering av civilrätten. Rapporten innehåller vidare ett antal slutsatser om vad som bör göras . 32.9Ramverk för att underlätta genomförandet av ett europeiskt civilrättsligt område antog rådet en gemensam åtgärd om ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (Grotius) (EGT L 287, 8.11.1996, s.3). Grotiusprogrammet riktar sig till rättstillämpare och gör det möjligt att finansiera utbildning, utbytes- och praktikprogram, möten, utredningar och forskning samt informationsförmedling. antog rådet en förordning om förlängning av stimulans- och utbytesprogrammet för rättstillämpare på civilrättens område (Grotius civilrätt) (EGT L 43, , s.1). Programmets giltighets- tid förlängdes under en ettårig övergångsperiod för att Grotius- programmets civilrättsliga del inte skulle behöva avbrytas och ge kommissionen tid att utarbeta ett övergripande förslag om ett nytt program. lade kommissionen fram ett förslag till rådets förordning om ett övergripande ramverk för gemenskapens insatser för att underlätta genomförandet av ett europeiskt civilrättsligt område (KOM (2001) 221 slutlig). Avsikten är att projekt av den typ som tidigare fått stöd inom ramen för Grotiusprogrammet och Grotius civilrätt även fortsättningsvis kan stödjas men det föreslagna ramverket går längre och har en större räckvidd. yttrande antogs och målsättningen är att förslaget skall kunna antas . 32.10Tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden (II) Romkonvention om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) var ursprungligen tänkt att omfatta även förpliktelser utanför avtalsförhållanden (framför allt skadeståndstvister). Dessa frågor kom dock att lämnas utanför I. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande är det inte längre aktuellt med att i en konvention mellan EU:s medlemsstater reglera frågan om tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden i det fall ett val skall göras mellan olika länders lagar. I stället torde regleringen få formen av en förordning (II). väntas kommissionen lägga fram ett förslag till förordning. 33 Informationsteknik och samhället Vid toppmötet i gjordes den första uppföljningen av handlingsplanen för e-Europa. Stats- och regeringscheferna ställde sig också bakom förslaget på indikatorer för att mäta IT-utvecklingen i . För det fortsatta arbetet med e-Europa beställdes också en rapport från kommissionen för att redovisa dagsläget och identifiera vissa prioriteringar i handlingsplanen. Rapporten lades fram vid toppmötet i . Den redovisar en första mätning av vissa av indikatorerna och pekar på att tillgången till Internet och datorer ökar snabbt men att andelen som utnyttjar IT för t.ex. e-handel och vid kontakter med myndigheter är låg. Därför föreslogs vissa prioriteringar. En av dessa är ett snabbt antagande av telekompaketet (se kapitel 11). Två andra delvis nya områden lyftes också fram. Det ena är informations- och nätsäkerhet där behovet av insatser på EU-nivå betonades (se 33.2). Det andra området är behovet av att tydligare föra in den mobila dimensionen i handlingsplanen eftersom mobil kommunikation är ett av styrkeområden. Vid sidan av rapporten fortsatte arbetet med att ta fram indikatorer. Inom området för elektronisk förvaltning identifierades medborgar- relaterade och företagsrelaterade tjänster som skall utgöra en måttstock över hur långt olika länder har kommit i utvecklingen av den elektroniska förvaltningen. betonades vikten av att det elektroniska nätverket för forskningsändamål, Geant, fullföljs. Under det svenska ordförandeskapet lyftes frågor om informationssäkerhet fram som en prioriterad del av e-Europa. Vid toppmötet i bad att rådet tillsammans med kommissionen skulle utarbeta en gemensam strategi för säkerheten när det gäller elektroniska nätverk tillsammans med praktiska åtgärder för genomförande. Mot denna bakgrund antog rådet (inre marknad) den 30/en resolution om informations- och nätsäkerhet. I resolutionen hänvisas till beställningen från Stockholmstoppmötet och medlems- staterna åtar sig att se över hur man praktiskt skall kunna genomföra en ökad samordning mellan olika informationssäkerhetspolicier inom unionen. Medlemsstaterna åtog sig vidare att se över ifall detta kräver att nuvarande institutionella strukturer och processer stärks genom t.ex. att det etableras någon form av organisation för informationssäkerhet. Kommissionen presenterade ett meddelande (KOM (2001) 298 slutlig) Nät- och informationssäkerhet förslag till en europeisk Meddelandet beskriver de hot som finns mot elektroniska Skr. 2001/02:160 nätverk och informationssystem. I meddelandet föreslås en rad åtgärder för hur medlemsstaterna och kommissionen skall kunna hjälpa till för att komma tillrätta med dessa problem. Som en fortsättning på kommissionens meddelande antogs vid rådet (transport och telekommunikation) ytterligare en resolution om nät- och informationssäkerhet. Denna resolution innehåller en rad åtgärder som medlemsstaterna respektive kommissionen åtar sig att genomföra med syfte att stärka nät- och informationssäkerheten i . beslutade kommissionen om en grönbok, Information från den offentliga sektorn: En värdefull resurs för (KOM (98) 585). tar upp ett antal olika frågeställningar som rör innehållet i grundläggande rättskällor (rättsinformation). Av den grundläggande offentliga informationen har rättsinformationen en särställning. Inom EU arbetas det med att ta fram en integrerad tjänst för åtkomsten till juridiska dokument. Publikationsbyrån har arbetat fram en portal som ger användaren tillgång till rättsdatabaserna inom EU. Portalen öppnades för gemenskapsinstitutionerna. öppnades portalen för allmänheten och är i full funktion (se Internetadress i bilaga 13). 34.1Statistik för beslut och uppföljning av EU:s politik Statistik har blivit ett allt viktigare underlag för EU:s politik. Redan när blev medlem i EU hade statistiken en central roll när det gäller beslut om gemenskapens budget och dess fördelning. Därefter har statistikens betydelse ökat. I och med införandet av den gemensamma valutan är statistiska uppgifter om inflation och offentliga finanser viktiga kriterier på hur medlemsländerna klarar sina åtaganden. Statistiska uppgifter krävs också för att upprätta en betalningsbalans för euroområdet. Andra politiska beslut som ställer krav på de statistiska underlagen är sysselsättnings- och miljömålen. Vid Europeiska rådets möte i kom stats- och regeringscheferna överens om en ny strategi som inom skall göra EU till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi. På en högsta nivå används ett begränsat antal strukturella indikatorer för att följa framstegen i att nå det strategiska målet. På lägre nivåer diskuteras en stor mängd indikatorer för att följa upp bland annat de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken Skr. 2001/02:160 och enskilda politikområden. I slutsatserna från i såväl som har beställningar lagts på utveckling av nya att få jämförbara siffror mellan indikatorarbetet ställa nya krav på harmonisering av statistiken. Arbetet har framför allt präglats av insatser för att genomföra redan beslutade ramförordningar och att slutföra förhandlingsarbetet kring kommissionens tidigare lämnade förslag. I vissa medbeslutandeärenden kan förhandlingsarbetet pågå . Ett exempel på detta är att arbetet med att ta fram en ny förordning om avfallsstatistik har pågått och fortfarande inte avslutats. krav på uppsnabbning av EMU-statistiken har också haft stor påverkan på harmoniseringsarbetet. Uppföljning av hur medlems- länderna klarar kraven görs regelbundet och diskuteras i . I den fjärde och senaste uppföljningsrapporten framgår att stora framsteg gjorts, men att det fortfarande återstår mycket arbete. har kommissionen lämnat två nya förslag till förordningar som har betydelse för att klara statistikkraven för EMU:s behov. Det ena avser en förordning om arbetskostnadsindex och det andra en förordning om kvartalsvisa konton för icke-finansiella transaktioner för den offentliga sektorn. Kommissionen har meddelat att ytterligare förslag håller på att utarbetas.