prop · GQ035 · 2002-10-22 00:00:00 — Om gemenskapsvaror, som exporterats temporärt och bearbetats i ett land utanför EG på något annat sätt än genom reparation, återimporteras med användning av tullförfarandet passiv förädling, skall beskattnings- underlaget beräknas på sätt som sägs i 8 § men med avdrag för mer- värdesskatt som tidigare tagits ut i eller i ett annat för de temporärt exporterade varorna. Vad som sägs i första stycket skall också gälla när sådant material som utgör gemenskapsvaror exporterats temporärt samt varor som helt eller delvis tillverkats av detta material i ett land utanför EG återimporteras med användning av tullförfarandet passiv förädling. Med gemenskapsvaror, temporärt exporterade varor och tullförfarandet passiv förädling förstås detsamma som i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tull-kodex för gemenskapen. 8 kap. 13 a § I paragrafen finns en bestämmelse om att bidrag och stöd från det allmänna som inte kan anses utgöra ersättning för en omsatt vara eller tjänst inte berättigar till avdrag när det gäller verksamhet som består i anordnande av vissa typer av kulturevenemang. Mot bakgrund av den föreslagna ändringen i 7 kap. 3 a § första stycket föreslås den ändringen att avdragsbegränsningen skall anges avse sådant bidrag eller stöd från det allmänna som inte utgör ersättning enligt 7 kap. 3 a § första stycket. Bl.a. genom användningen av dubbla negationer är bestämmelsen mycket svårläst. Lagrådet förordar att första stycket i paragrafen formu- leras på förslagsvis följande sätt: I de fall då den ingående skatten avser förvärv eller import i en verk- samhet som består i att anordna konserter, cirkus-, biograf-, teater-, opera- eller balettföreställningar eller andra jämförliga föreställningar får avdrag inte göras till den del intäkterna i verksamheten utgörs av bidrag eller stöd från det allmänna i annan form än som anges i 7 kap. 3 a § första stycket. 10 kap. 13 § Paragrafen är tillsammans med 14 § upptagen under rubriken samma bestämmelser för återbetalningsrätt enligt 9-12 §§. I första stycket finns bestämmelser om omfattningen av rätten till återbetalning medan det i andra stycket föreskrivs att vissa bestämmelser i andra kapitel skall gälla också för den som har rätt till återbetalning. Något sakligt samband mellan styckena finns inte. I syfte att göra regleringen tydligare och mer lättillgänglig förordar Lagrådet att det nuvarande andra stycket bryts ut till en egen paragraf som lämpligen placeras efter bestämmelsen i 14 § om hur rätten till återbetalning skall styrkas. 11 kap. 8 § Godtas Lagrådets förslag avseende 7 kap. 6 § bör den nu kommenterade paragrafen formuleras på följande sätt: "Om en skattskyldig lämnar sådan nedsättning av priset som avses i 7 kap. 6 § första stycket, skall han utfärda en kreditnota eller jämförlig handling." I punkt 2 föreskrivs att äldre bestämmelser fortfarande gäller i fråga om omsättningar som gjorts före ikraftträdandet. En motsvarande regel behövs beträffande import. Vid föredragningen har upplysts att de ändringar som föreslagits beträffande import är ensidigt gynnande för den skattskyldige. Under förutsättning att detta är riktigt kan de nya bestämmelsernas tillämplighet anknytas till tidpunkten för skatt- skyldighetens inträde och inte till importen utan att några problem upp- kommer till följd av det skatterättsliga retroaktivitetsförbudet. Punkten skulle då kunna ges förslagsvis följande formulering: Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om omsättningar som gjorts före ikraftträdandet och import för vilken skattskyldighet inträtt Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 11 kap. 5 § En förutsättning för uppskov enligt de föreslagna bestämmelserna är att den skattskyldige startar en ny näringsverksamhet. Det kan ibland vara svårt att avgöra vad som skall förstås med en ny näringsverksamhet. Lagrådet har emellertid uppfattat syftet med regeln så att den är avsedd förutom att lösa likviditetsproblem att ge en favör till näringsidkare som är obevandrade i frågor om skatteredovisning. Dessa skall alltså få en viss respit för att sätta sig in i och anpassa sig till gällande regler. Denna tolkning har bekräftats under föredragningen av remissen. Emellertid blir det mot denna bakgrund svårt att förklara varför upp- skov inte skall medges den som övertar en tidigare igångsatt verksamhet. Samma behov av en anpassningsperiod föreligger ju normalt i dessa fall. En annan sak är att skäl för uppskov inte kan anses föreligga när en överlåtelse av en verksamhet närmast är en juridisk konstruktion eller innefattar ett missbruk av systemet eller ett kringgående av gällande regler. Man kan exempelvis tänka på fall av övertaganden inom en krets av närstående eller företag i intressegemenskap. För sådana fall bör det finnas möjlighet att vägra uppskov. De aktuella fallen kan dock knappast beskrivas på ett uttömmande sätt, men en regel om att uppskov kan vägras om det finns särskilda skäl bör vara tillfyllest för att komma till rätta med dessa speciella situationer. Lagrådet vill med hänsyn till vad nu sagts förorda att paragrafens tredje stycke får ungefär följande lydelse: På begäran av en skattskyldig som startar en näringsverksamhet skall skattemyndigheten, om inte särskilda skäl talar emot det, besluta att F- skatt eller särskild A-skatt skall börja betalas än vad som följer av bestämmelserna i 16 kap. 5 §, dock inte senare än året efter inkomståret. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2002/03:5 Vissa mervärdesskattefrågor, m.m. inför, ändrar, upp-