prop · GP03150 · 2002-03-18 00:00:00 — över att förbudet eller åläggandet för tillsynen över att förbudet eller Talan om förbud eller åläggande Talan om förbud eller åläggande enligt 14, 15 eller 17 § väcks vid enligt 14, 15, 16 a eller 17 § väcks kärande, eller en annan kärande i samma kärande, eller en annan kärande i samråd med denne, väcker en talan om marknadsstör- väcker en talan om ningsavgift enligt 22 § eller ska- destånd enligt 29 § med anledning med anledning av marknadsfö- en talan om förbud eller åläggande ringen, skall dock en talan om för- bud eller åläggande väckas vid Talan om förbud eller åläggande får väckas av 2.en näringsidkare som berörs av marknadsföringen, och 3.en sammanslutning av konsumenter, näringsidkare eller löntagare. Ett interimistiskt beslut enligt 20 § meddelas av den domstol där en rättegång enligt första stycket pågår. 4 Senaste lydelse 1999:114. En dom i vilken frågan om för- bud enligt 14 eller 17 § eller åläg- gande enligt 15 § har prövats, hindrar att en ny talan enligt 14, 15 eller 17 § väcks med anledning av marknadsföringen. En sådan dom hindrar dock inte att samma fråga prövas på nytt när ändrade för- hållanden föranleder det. En dom i vilken frågan om för- bud enligt 14 eller 17 § eller åläg- gande enligt 15 eller 16 a § har prövats, hindrar att en ny talan enligt 14, 15, 16 a eller 17 § väcks med anledning av marknadsfö- ringen. En sådan dom hindrar dock inte att samma fråga prövas på nytt när ändrade förhållanden föranle- der det. Om något annat inte följer av Om något annat inte följer av denna lag, skall föreskrifterna i denna lag, skall föreskrifterna i förlikning om saken inte är tillåten förlikning om saken inte är tillåten tillämpas på mål om förbud eller tillämpas på mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15 eller 17 § åläggande enligt 14, 15, 16 a eller och mål om marknadsstörningsav- 17 § och mål om marknadsstör- gift enligt 22 §. ningsavgift enligt 22 §. I mål om skadestånd enligt 29 § gäller vad som är föreskrivet i rätte- gångsbalken om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. I ärenden som avses i 42 § andra stycket gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om något annat inte följer av denna lag. I mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15 eller 17 § har den som har talerätt enligt 38 § andra stycket rätt att delta i rättegången som intervenient enligt 14 kap. . I mål enligt denna lag gäller i fråga om rättegångskostnader 18 kap. . Be- stämmelsen i 18 kap. 16 § rätte- gångsbalken skall dock inte tillämpas i mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15 eller 17 §. I sådana mål får rätten bestämma att var och en av parterna skall svara för sina rättegångskostnader. I mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15, 16 a eller 17 § har den som har talerätt enligt 38 § andra stycket rätt att delta i rätte- gången som intervenient enligt 14 kap. . I mål enligt denna lag gäller i fråga om rättegångskostnader 18 kap. . Be- stämmelsen i 18 kap. 16 § rätte- gångsbalken skall dock inte tillämpas i mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15, 16 a eller 17 §. I sådana mål får rätten be- stämma att var och en av parterna skall svara för sina rättegångskost- nader. Denna lag träder i kraft . 5 Senaste lydelse 1996:270. 3 Ärendet och dess beredning utfärdades och rådets direktiv /31/EG om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjäns- ter, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel), det s.k. e-handelsdirektivet. Direktivet innehåller bestämmelser om informationssamhällets tjänster och om de tjänsteleve- rantörer som tillhandahåller sådana tjänster. Direktivet trädde i kraft . Direktivet bifogas som bilaga 1. Under förhandlingarna om direktivet skedde samråd med en av tillkallad referensgrupp bestående av företrädare för , , , Finansin- spektionen, , , , , , , Interna- tional (), Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) och Svenska Artisters och Musikers (). Inför antagandet av direktivet var detta föremål för behandling i riks- dagens bl.a. inför inre marknadsrådet . En arbetsgrupp, bestående av representanter från Närings-, Justitie- och Finansdepartementen, har utarbetat en promemoria med förslag till hur e-handelsdirektivet skall genomföras i , departementsprome- (Ds 2001:13). Promemorian föregicks av samråd med berörda departement i övriga nordiska länder. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. Remissyttrandena och en sammanställning över dessa finns tillgängliga i (N2000/9389/ITFoU). Nordiska överläggningar har förekommit även efter remitteringen av promemorian. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen, men föreslagit en ändring i lagtexten och att tillämpningsområdet för lagförslagen ytterligare bely- ses. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Synpunkterna behandlas i avsnitt 7.2 och 9.1. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Informationsförfarande angående föreskrifter om informationssamhällets tjänster Lagrådsremissen har, i enlighet med och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande före- skrifter för informationssamhällets tjänster, ändrat genom direk- tiv 98/48/EG, anmälts till . Enligt nämnda direktiv har kommissionen och övriga medlemsstater möjlighet att lämna synpunkter på förslagen från det att de anmälts. får lagarna inte antas. Regeringen har under hand från tjänstemän vid kommissionen mottagit vissa synpunkter, som har föranlett att smärre förtydliganden gjorts i propositionstexten i förhållande till texten i lagrådsremissen, dock utan att lagtexten påverkats. Formella synpunkter från kommissionen eller från andra medlemssta- ter kommer att överlämnas till . 4.1Vad avses med informationssamhällets tjänster och elektronisk handel? Elektronisk handel (e-handel) har vuxit fram som ett av de potentiellt mest betydelsefulla användningsområdena för den moderna informationstekniken. Handeln över Internet skapar nya affärsmöjlighe- ter och bidrar till lägre administrationskostnader. Varor och tjänster kan köpas, säljas och marknadsföras på nya sätt, med nya affärsmodeller och på nya marknader. Företag och privatpersoner ges omedelbar tillgång till en stor del av världsmarknaden. Det finns dock inte någon klar eller allmängiltig definition av begrep- pet elektronisk handel. () menar att den engelska motsvarigheten till begreppet e-handel, e-commerce, passar bäst som paraplybegrepp för att täcka in alla former av affärsaktiviteter som sker elektroniskt. I regeringens skri- velse Elektronisk handel (skr. 1997/98:190) anges att begreppet elektro- nisk handel bör ges en vid definition där alla situationer av utväxlande av affärsinformation via olika former av telekommunikation inbegrips. Denna definition har vidhållits vid senare tillfällen, t.ex. i regeringens proposition Ett informationssamhälle för alla (prop. 1999/2000:86), med den skillnaden att begreppet telekommunikation bytts ut mot elektronisk kommunikation. EITO, Observatory, har tagit fram en liknande definition av e-handel. Fritt översatt lyder denna kommersiell aktivitet över elektroniska nätverk, ofta över Inter- net, som leder till köp eller försäljning av varor eller tjänster. Förhållan- devis breda definitioner som dessa har fördelen av att kunna hantera den snabba tekniska utvecklingen och det faktum att den elektroniska han- deln ständigt ändrar karaktär. I och med att e-handelslösningar i allt högre utsträckning integreras i företagens affärssystem och blir en del av företagens totala utbud, blir gränsen mellan traditionell handel och elekt- ronisk handel mer och mer diffus för att kanske helt sud- das ut. Trots dessa breda definitioner som tagits fram på olika håll verkar det i dagligt tal vara vanligare att tala om elektronisk handel i en något snä- vare bemärkelse, dvs. om själva handeln av varor och tjänster över Inter- net. Här används fortsättningsvis elektronisk handel i denna snävare betydelse. Det vidare begreppet informationssamhällets tjänster, som används i bl.a. e-handelsdirektivet (angående definitionen av begreppet, se avsnitt 7.3), inbegriper dock även övriga tjänster som är kopplade till handeln av varor och tjänster över Internet eller andra nät. I begreppet informationssamhällets tjänster ingår därför, förutom själva handeln, en mängd olika tjänster såsom informationstjänster, finansiella tjänster, fas- tighetsmäklartjänster, webbhotell och söktjänster. En förutsättning för att en tjänst skall omfattas av begreppet är att den tillhandahålls online, dvs. via en förbindelse som möjliggör direkt interaktiv kommunikation. 4.2Tekniken överföring av information via nät Informationssamhällets tjänster tillhandahålls som nämnts över någon form av nät. Det finns både öppna och slutna sådana och det nu helt do- minerande öppna nätet är Internet. (Inter- net Protocol) utgör den minsta gemensamma nämnaren för all kommuni- kation på Internet. Detta protokoll, eller gemensamma språk, används av datorerna för att kunna utbyta information. För olika tjänster på Inter- net används olika tillämpningsprotokoll. De vanligaste tillämpningarna är e-post och www (World ), som använder SMTP/POP (Simple Mail Transfer Protocol/Post Office Protocol) respektive HTTP (Hyper Text Transfer Protocol), men nya tillämpningar utvecklas konti- nuerligt. Den som från sin dator exempelvis vill besöka en webbplats eller skicka ett e-postmeddelande kopplar upp sig mot Internet genom den Internetleverantör (som också kan kallas Internetoperatör eller , ISP) som han eller hon är ansluten till. Själva förbin- delserna mellan datorer, såsom kablar, radiosändare och satelliter, ägs och kontrolleras av olika telekommunikationsföretag runt om i världen. På Internet finns vidare funktioner för överföring av information och tra- fikväxling. Dirigering av trafiken genom näten sker i datorer som brukar kallas routrar, som har adressuppgifter för att styra informationen rätt väg genom nätet. De meddelanden som skall överföras (informationen från webbplatsen eller e-postmeddelandet) skickas från router till router över Internet tills de når sin destination. Internetleverantörerna har förutom routrarna även serverdatorer för olika tillämpningar, t.ex. e-post, där data mellanlagras inför överföringar. En server betjänar andra datorer (s.k. klienter), genom att tillhandahålla och sammanställa informationen. Att den överförda informationen på Internet hittar rätt beror på att varje anslutning till en dator på Internet har en egen IP-adress. servrar med kataloger över vilken webbadress (Loca- tor, URL) eller e-postserver som har en viss IP-adress. Innan ett medde- lande skickas iväg har det delats upp i s.k. paket, vilket gör att de olika delarna kan överföras snabbare var för sig. Detta betyder att olika delar av ett och samma e-postmeddelande kan passera olika routrar i världen på sin väg till en viss destination. När de olika paketen når slutdestinatio- nen sätts de åter ihop till ett helt meddelande som blir läsbart för motta- garen. Utvecklingen går snabbt. Medan det bara var uni- versiteten och teleoperatörerna som tillhandahöll servrar för överföring av information, kan den vanlige Internetanvändarens dator bli till- gänglig för andra Internetanvändare som en server genom att användaren ansluter sig till en sådan tjänst som möjliggör detta. I mobil e-handel (även kallad m-handel), som är en nyare form av e- handel, utförs transaktionerna från mobila terminaler, t.ex. mobiltelefo- ner eller handdatorer. Ofta sker sådan handel genom att köparen kommunicerar direkt med säljarens server, vilket betyder att informatio- nen inte förmedlas via Internet utan via GSM-nätet eller andra telenät. Eftersom kommunikationen sker direkt kan säkerheten i systemet bli högre. Mobiltelefonen har också visat sig kunna användas för elektro- niska signatursystem, så att parterna kan identifiera sig och vara säkra på att de kommunicerar med rätt personer. Leverantörer av Internettjänster av olika slag spelar en allt viktigare roll för utvecklingen av informationssamhället. Det får antas att vi ännu bara har sett början på en lång utveckling där befintliga tjänster kommer att utvecklas och helt nya tjänster uppstå. Ett exempel på Internettjänster som spelar en viktig roll är söktjänster, som t.ex. AltaVista och Yahoo!. På grund av den oöverskådliga mängden information som finns på Inter- net har söktjänster blivit oundgängliga för att hitta den information som söks. Med sina många besökare utgör webbplatser med sökmotorer också attraktiva annonsplatser för den som vill göra reklam för sina varor och tjänster. Det har även kommit fram tjänster för prisjämförelser, där t.ex. en konsument ges möjlighet att ta reda på vilken näringsidkare som till- handahåller en viss vara eller tjänst till bästa pris. Andra Internettjänster består av att agera som ett slags mellanhand i relationen mellan de som tillhandahåller tjänster och de som använder dem. Nedan beskrivs några för e-handelsdirektivet särskilt relevanta typer av sådana mellanhänder. Den tjänst som i e-handelsdirektivet kallas mere conduit (enbart vida- rebefordran) torde, förutom tillhandahållande av själva ledningarna eller motsvarande (t.ex. kopparkabel, fiberoptisk kabel eller satellitöverfö- ring), kunna innefatta för vidare befordran nödvändigt tillhandahållande av datorer hos Internetleverantörer, webb- eller e-postservrar, serverpro- gram och routrar. När information överförs över Internet kommer den att mellanlagras automatiskt i delar eller i sin helhet, på olika servrar och routrar över Internet. Sådan mellanlagring, inklusive s.k. buffring, är nödvändig för att överföringen skall kunna genomföras. E-handelsdirektivet skiljer på enbart vidarebefordran och s.k. cach- ning. Cachning innebär också att information tillfälligt mellanlagras. Skillnaden enligt direktivet är att vid cachning sker lagringen för att ef- fektivisera vidare överföring av information. Det finns i princip tre olika typer av cachning, nämligen servercachning, klientcachning och minnes- cachning. De båda sistnämnda formerna sker i den egna datorn och är av mindre betydelse i sammanhanget. Vid klientcachning sparar den s.k. webbläsaren (ett program för hämtning och visning av information via www) de senast öppnade sidorna på användarens hårddisk (sekundär- minnet), för att snabbt kunna hämta dem när användaren väljer att gå tillbaka till en tidigare nedladdad sida. Minnescachning innebär att sidor lagras i primärminnet () i stället för på hårddisken. Dessa båda ty- per av cachning kallas ibland tillsammans för browser-cachning. Av större intresse är servercachning, eller proxycachning. Denna inne- bär att t.ex. en Internetleverantör lagrar webbsidor på sina lokala mellan- servrar (eller som de också kallas: proxyservrar) som är de servrar som vidarebefordrar trafiken mellan det interna och det externa nätet. För- enklat beskrivet fungerar det så att populära webbsidor som har många besökare lagras på en server närmare kunden. De som besöker webbsidan behöver då inte styras till den ursprungliga sidans server, utan kan i stället styras till de cachekopior som ligger närmast. Cachekopior gör att belastningen på nätet minskar och att det går fortare att ladda ned information. Internet upplevs då som snabbare och effektivare, vilket också är syftet med tjänsten. Under förutsättning bl.a. av att uppdatering av informationen sker i samma takt på cachekopian som på den ursprungliga sidan märker användaren ingen skillnad på de olika sidorna. Det finns även värdtjänster av olika slag, t.ex. webbhotell och chat- tjänster. Webbhotell är en tjänst som innebär uthyrning av lagringsut- rymme. Den som vill göra en webbsida tillgänglig via Internet, men inte har en egen webbserver med permanent Internetuppkoppling, kan hyra ett sådant lagringsutrymme. Sådana tjänster tillhandahålls oftast av tele- operatörer, men även av andra tjänstetillhandahållare med s.k. portaler (webbsidor med ingångar till ett stort utbud av tjänster), som t.ex. MSN, Passagen, och Torget. En form av värdtjänst är de s.k. elektroniska anslagstavlorna (på engelska , BBS). Elektroniska anslagstavlor är ett sätt att möjliggöra kommunikation elektroniskt. Ge- mensamt för dessa tjänster är att användare både kan föra in text eller annan information på anslagstavlan och ta del av den information andra har fört in. 4.3.1Handel mellan näringsidkare och mellan näringsidkare och myndigheter Medan e-handel med konsumenter ofta sker utan att det finns någon tidi- gare etablerad relation mellan handlaren och konsumenten är situationen i regel den motsatta i handeln mellan näringsidkare. I den senare situa- tionen kan företagen t.ex. genom extranät, dvs. tillåter viss åtkomst utifrån, låta sina affärspartners sköta beställningar Ofta spås denna utveckling komma att utgöra det största området för den elektroniska handeln. Genom att automatisera order- och betalningsprocesser kan stora effektivitets- och kostnadsvins- ter göras. För de fasta lösningarna, där näringsidkarna på förhand kommit överens om ramarna för den kommande löpande upphandlingen, finns (Interchange) som ofta bygger på en öppen standard benämnd EDIFACT. EDI-transaktionerna kan gå både över Internet och över fasta uppkopplingar mellan parternas datasystem. Det pågår även ett arbete för att ta fram andra kommersiella lösningar, såsom OBI (Open Buying on the Internet). Även den offentliga sektorn förväntas kunna göra stora vinster genom att i allt större utsträckning gå över till elektronisk upphandling (se t.ex. övervägandena i prop. 1999/2000:128 Offentlig upphandling i informa- tionssamhället). När det i massmedia talas och skrivs om e-handel är det oftast konsu- menthandeln som avses. Det går att köpa bilar, livsmedel, böcker, skivor och andra varor över Internet. Det är även möjligt att beställa resor eller utföra bankärenden. Fördelarna för konsumenterna är främst möj- ligheten att göra prisjämförelser mellan olika leverantörer samt det fak- tum att det går att få tag på varor som kanske inte finns i butikerna på Precis som med postorder erbjuder näthandeln också en möj- lighet att göra inköpen när det passar köparen oberoende av särskilda När det gäller prisjämförelser och utbud erbjuder den nya tekniken konsumenterna en möjlighet att använda sig av s.k. intelligenta agenter och andra sökverktyg för att hitta information om t.ex. varor och priser. Det har vidare börjat skapas mötesplatser i form av portaler och andra elektroniska marknadsplatser, dit kunder kan vända sig för att hitta in- formation om varor och tjänster samlade under ett tak. dessa marknadsplatser även möjlighet att diskutera med andra kunder om de varor och tjänster som bjuds ut. De anslutna företagen kan också lämna erbjudanden och information till besökarna på marknadsplatsen. Från konsumentskyddssynpunkt kan e-handel i viss mån vara förenad med större osäkerhet än traditionell handel. Med hänsyn till e-handelns ofta gränsöverskridande karaktär kan det t.ex. vara svårare att veta vem som ligger bakom den webbplats som konsumenten besöker, vilka vill- kor som gäller och om betalning för köpta varor och tjänster kan ske på ett betryggande sätt. För näringsidkare medför e-handeln med konsumenter framför allt möj- ligheter att marknadsföra sig mot en global kundkrets utan att den fysiska belägenheten är avgörande. Genom att via en webbplats erbjuda sina varor till försäljning kan ett företag i glesbygd konkurrera på samma vill- kor som företag i tätort och företag i små länder kan nå en stor inter- nationell kundkrets. Det kan naturligtvis även innebära en hårdnande konkurrens för redan etablerade företag, som får rivaler som tidigare ope- rerat på andra nationella marknader. Vidare kan mottagande av kundorder, fakturering och betalning göras elektroniskt, vilket genom minskad hantering kan spara stora kostnader för företagen. En annan viktig funktion för många näringsid- kare är möjligheten till s.k. efterförsäljning till kunderna. Det kan handla om leverans av varor och kundsupport online samt om uppföljning och utveckling av kundrelationer. Genom den information som kunderna lämnar ifrån sig, både medvetet och omedvetet, har näringsidkarna fått helt nya möjligheter att följa upp kundbeteenden och anpassa sin mark- nadsföring och kundkontakt efter dessa. De ändrade förutsättningarna för kundkontakter och leverans som en övergång från traditionell handel till e-handel medför kan kräva en översyn av företagens struktur och organisation och vissa in- vesteringar. Enligt en undersökning av tio länder gjord av ECaTT (Electronic Com- merce and Telework Trends) ligger högt i statistiken över antalet hushåll som utnyttjar Internet. hade av hushållen tillgång till Internet hemma och hade använt Internet för att beställa varor eller tjänster online (jämfört av samtliga européer). Ökningen har varit hög; hade endast en fjärdedel av de svenska hushållen handlat över In- ternet och siffran förutspås öka ytterligare. Vidare visar undersökningen att av de svenska företagen erbjuder någon form av marknadsfö- ringsinformation via Internet och av de svenska fö- retag som finns representerade på Internet har också börjat sälja online. Från att främst ha använt Internet som en kanal för marknadsföring och andra s.k. front office-funktioner börjar företagen nu även utnyttja Inter- net mer direkt för försäljning. Störst utbredning har Internetetableringen bland sådana tjänsteleve- rantörer som kan leverera sina tjänster direkt över nätet, t.ex. banker och finansinstitut, resebyråer samt leverantörer av produkter som kan levere- ras digitalt, såsom programvara, musik och film. av svens- karna hade 2001 utnyttjat någon av bankernas online-tjänster. Förutom att sköta betalningar och kontoöverföringar handlar det bl.a. om aktie- handel över nätet. har konstaterat att tillgången till In- ternetbanktjänster har visat sig göra bankkunderna mer aktiva. Detalj- handeln lämpar sig i vissa avseenden mindre väl för elektronisk handel då de flesta varorna ändå måste levereras fysiskt med t.ex. post, vilket inte bara kan ta tid utan även medföra ökade kostnader för kunderna. Långa uppkopplingstider och minneskrävande tjänster gör också att det ofta inte är tillräckligt attraktivt att beställa varor och tjänster på nätet för den som inte har tillgång till bredbandsuppkoppling. I takt med att bred- band (dvs. hög överföringskapacitet av tele- och datakommunikation) blir vanligare är det sannolikt att de elektroniska tjänsterna kommer att få större utbredning. Enligt en bedömning från ECaTT beräknas den elektroniska handeln i nästan fördubblas . Den mobila e-handeln befinner sig fortfarande på utvecklingsstadiet. Infrastrukturen och bandbredden för sådan handel är ännu inte särskilt väl utbyggd. Det troliga är att den mobila e-handeln inledningsvis kom- mer att domineras av köp för mindre belopp. och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel) trädde i kraft . I de inledande ingresspunkterna till direktivet anges i huvudsak följande bakgrund till direktivet. Den elektroniska handelns utveckling inom informationssamhället erbjuder betydande möjligheter till ökad sysselsättning, i synnerhet i små och me- delstora företag. Informationssamhällets tjänster kommer också att bidra till ekonomisk tillväxt och kan öka den europeiska industrins kon- kurrenskraft. Utvecklingen av informationssamhällets tjänster inom ge- menskapen hämmas dock av ett antal rättsliga hinder. Dessa hinder beror bl.a. på skillnader i medlemsstaternas lagstiftning och på den rättsliga osäkerheten om vilka nationella bestämmelser som är tillämpliga på in- formationssamhällets tjänster.