prop · GP03165 · 2002-03-27 00:00:00 — Vidare skall ansvarsgenombrott inte kunna komma i frågaför förpliktelse på grund av avtal med en borgenär om den som ansvarsgenombrottannars skulle kunna göras gällande mot har gjort vad som skäligen ankommit påhonom för att upplysa borgenären om bolagets ekonomiska ställning ellerborgenären ändå känt till dessa förhållanden. För att en talan omansvarsgenombrott skall kunna väckas förutsätts dessutom att bolaget försatts ikonkurs.Lagrådet ansåg inte att förslaget borde genomföras. En invändning från Lagrådets sida var att behovet av lagstiftning var begränsat, bl.a. på grund av attprincipen om ansvarsfrihet hade brutits igenom i rättspraxis. Rekvisiten föransvarsgenombrott hade fått en vag utformning och man kunde inte finna att denföreslagna regleringen skulle öka rättssäkerheten. Men hänsyn till Lagrådetsinställning föreslogs inte några regler om ansvarsgenombrott (jfr prop.1990/91:198, s. 6 f.). fick i uppdrag att utreda fråganvidare.Aktiebolagskommittén har tagit ställning till frågan i sitt slutbetänkande Nyaktiebolagslag (SOU 2001:1). Kommittén anser inte att det finns behov av engenerell ansvarsgenombrottsregel. Den utredning som gjordes avBetalningsansvarighetskommittén visade inte att det fanns någotutbrett behov av en sådan reglering och ingenting talar för att behovet ärstörre . Enligt kommitténs mening är det snarare mindre med hänsyn till denskärpning av lagstiftningen och den utveckling av rättspraxis som skett på enrad olika rättsområden.4.6 Stopplagstiftning mot skalbolagshandel m.m.Vid skattereformen togs stoppreglerna mot vinstbolagstransaktioner och internaaktieöverlåtelser bort. Vinstbolagsregeln fanns i 35 § 3 mom. sjunde stycket den upphävda kommunalskattelagen (1928:370), KL, och innebar att helaköpeskillingen vid en aktieförsäljning som omfattades av reglerna skulle tas upp till beskattning. Bestämmelserna om interna aktieöverlåtelser fanns i 35 § 3mom. åttonde stycket KL och innebar även de att hela köpeskillingen beskattades.Reglernas syfte var bl.a. att förhindra att ett företag tömdes på vinstmedel och därefter drevs vidare av samma personer (jfr SOU 1989:33, s. 147 ff.). Särskilt vinstbolagsreglerna ansågs vara otillräckliga. Möjligheterna att kringgåvinstbolagsreglerna var talrika. När det gällde interna aktieöverlåtelser pekade utredningen om reformerad inkomstbeskattning på att det förekom en ganskaomfattande dispensgivning och svårigheterna att upprätthålla en konsekventpraxis utan att möjliggöra visst kringgående av bestämmelserna. Utredningenanförde att med de föreslagna särskilda reglerna för beskattning av reavinstervid försäljning av aktier, andelar m.m. som härrör från fåmansföretag, densänkta skatten på arbetsinkomster och de nya reglerna för företagsbeskattningblir inte skillnaden i skatteuttag mellan å ena sidan arbetsinkomster samt åandra sidan aktievinster tillräckligt stor för att skalbolagsaffärer skall varalönsamma. Stopplagstiftningen borde därför avskaffas. Det föredragandestatsrådet delade den bedömningen (prop. 1989/90:110, s. 472).Lundinregeln i 24 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL, riktar sig motköparen. Den innebär att skattefrihet för utdelning inte föreligger om det inteär uppenbart att ägarföretaget genom förvärvet av aktierna fått en tillgång avverkligt och särskilt värde.LundintransaktionerSvenska aktiebolag och ekonomiska föreningar är i stor utsträckning frikalladefrån skattskyldighet för utdelning på näringsbetingade aktier och andelar. Ominte utdelningsinkomsterna var skattefria skulle kedjebeskattning avföretagsinkomster uppkomma inom företagsgrupper.I 24 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL, finns det enskatteflyktsbestämmelse som innebär att om ett företag förvärvar andelar i ettannat företag och det inte är uppenbart att förvärvaren får en tillgång avverkligt och särskilt värde kan skattefri utdelning inte lämnas så längeföretaget inte har delat ut samtliga vinstmedel som fanns vid förvärvet avföretaget. Bestämmelsen infördes (prop. 1966:85, bet. 1966:BevU55, SFS1966:724) på förslag av skatteflyktskommittén (SOU 1963:52) och har sedan dessändrats bara språkligt. Dess syfte var att förhindra s.k. Lundintransaktioner.Genom en sådan transaktion undveks dubbelbeskattningens andra led. Dettauppnåddes genom att inkråmet, dvs. de reella tillgångarna, i ett bolagförvärvades av aktieägarna till marknadspris mot revers. Aktierna såldesdärefter till ett annat bolag som betalade genom att överta säljarensbetalningsansvar för reversskulden. Därefter delades vinsten ut skattefritt. (Jfr regeringsrättens dom i Nordbäcksmålet, RÅ 1953 ref. )Med verkligt och särskilt värde menas i princip att det köpta bolaget skallinnehålla tillgångar som kan användas i köparens verksamhet. Bolag som barainnehåller likvida tillgångar, dvs. skalbolag, faller således in underbestämmelsens tillämpningsområde.Lagstiftningen mot Lundintransaktioner innehåller även regler som begränsarrätten till nedskrivning av andelar som är lagertillgångar. De bestämmelsernafinns i 17 kap. 8-12 §§ IL.VinstbolagstransaktionerEn vinstbolagstransaktion byggde på att ägaren av ett bolag som hade betydandeobeskattade vinstmedel sålde aktierna sedan bolaget tömts på sina reellatillgångar. På så sätt kunde säljaren överföra vinstmedlen till sig själv ochbli beskattad enligt de förmånligare realisationsvinstreglerna. I typfalletfanns det inte någon avsikt från säljarens sida att överlåta själva rörelsen.Den hade före försäljningen av aktierna förts över till ett annat av säljarenägt bolag. Vinstbolagets obeskattade vinst eliminerades på olika sätt avköparen.Vinstbolagsbestämmelsen innebar i huvudsak att om den skattskyldige avyttradeaktier i ett bolag och det vid avyttringen fanns obeskattade vinstmedel ibolaget till följd av att större delen av dess tillgångar före avyttringenöverlåtits på den skattskyldige eller annan fysisk eller juridisk person,räknades hela köpeskillingen som skattepliktig realisationsvinst. Sådana falldär bolagets tillgångar återköptes från överlåtelsetillfälletomfattades också av bestämmelsen.Beskattningsåtgärden riktades mot säljaren. Enligt det föredragande statsrådetvar det naturligt (prop. 1972:93, s. 34), bl.a. med hänsyn till att deobeskattade vinstmedlen i bolaget kommit fram genom säljarens åtgärd att ta utinkråmet och till att säljaren var den som hade överblick över bolagetsställning vid aktieöverlåtelsen. Vidare, framhölls att lagstiftningens syfte var att hindra att de obeskattade vinstmedel, som var avsedda att elimineras,undgick beskattning.Reglerna slopades vid skattereform. Med de nya särskilda reglerna förbeskattning av delägare i fåmansföretag (3:12-reglerna) ansågs det inte längremöjligt att få obehöriga skatteförmåner av det slag som stopplagstiftningen motvinstbolagstransaktioner och interna aktieöverlåtelser avsåg att förhindra(prop. 1989/90:110, s. 472).Interna aktieöverlåtelserMed en intern aktieöverlåtelse menas överlåtelse av andelar i ett fåmansföretag(aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening) till ett annat avöverlåtaren kontrollerat företag. Bestämmelserna om interna aktieöverlåtelserinfördes (prop. 1973:207, bet. 1973:SkU76, SFS 1973:1057). Regleringeninnebar sammanfattningsvis att när andelar i ett fåmansföretag överläts till ett annat fåmansföretag i vilket överlåtaren eller honom närstående person ägdeandelar, skulle hela ersättningen beskattas. För att förhindra kringgåendenomfattade den skärpta kapitalvinstbeskattningen även de fall då säljaren ellerhonom närstående person efter försäljningen förvärvade andelar idet andra fåmansföretaget liksom de fall då aktiebolag, vari säljaren ägdeaktier, efter försäljningen förvärvade större delen av tillgångarnai något av fåmansföretagen. hade möjlighet att ge dispens omandelarna hade sålts av organisatoriska eller liknande skäl.Bestämmelserna om interna aktieöverlåtelser kan ses som ett komplement tilllagstiftningen mot vinstbolagshandel och låneförbudet i aktiebolagslagen (jfrbet. 1973:SkU76).Reglerna slopades vid skattereform (jfr avsnittet omvinstbolagstransaktioner).3:12-reglernaSärskilda skatteregler gäller för beskattning av utdelning från och kapitalvinst vid avyttring av andelar i fåmansföretag. Regelsystemet, som brukar kallas3:12-reglerna, infördes vid skattereform (prop. 1989/90:110 och1990/91:54) och finns nu i 57 kap. IL. Bestämmelserna infördes för att förhindra att ägaren till ett fåmansföretag tar ut arbetsinkomst som utdelning(alternativt kapitalvinst) och på så sätt får en lindrigare beskattning. Dentypen av skatteplanering hade enligt det föredragande statsrådet inte kunnatstoppas på ett effektivt sätt med hjälp av den speciallagstiftning angåendeinterna aktieöverlåtelser, skalbolag m.m. som kom till (se prop.1989/90:110, s. 467).Skatteplaneringen var möjlig på grund av att det inte finns något egentligttvåpartsförhållande i ett fåmansföretag. Den situationen utnyttjades.Enbart det förhållandet att det är fråga om ett fåmansföretag motiveraremellertid inte att utdelning och kapitalvinster beskattas enligt särskildaregler. Därutöver krävs att delägaren (närstående) är verksam i företaget ibetydande omfattning. Då utgör inkomsten i företaget en blandning av arbets- och kapitalinkomster och andelen anses vara kvalificerad.Särreglerna tillämpas inte om utomstående i betydande omfattning äger del iföretaget (). Enligt förarbetena (prop. 1989/90:110, s. 468 ochs. 704) blir risken för omvandling av arbetsinkomster mindre då. Det anses heltenkelt inte lönsamt att välja utdelning/kapitalvinst i stället för lön om enutomstående passiv ägare ska få avkastning på sitt kapital.Avkastningen på det kapital som har investerats i företaget bestämsschablonmässigt. Reglerna innebär att en "normalavkastning" som beskattas iinkomstslaget kapital beräknas. Normalavkastningen får inte överstigagränsbeloppet. Underlaget för gränsbeloppet utgörs av andelens omkostnadsbelopp, sparat utdelningsutrymme och ett löneunderlag. Underlaget multipliceras medstatslåneräntan ökad . "Överutdelningen" beskattas iinkomstslaget tjänst.Även en kapitalvinst kan bero på att arbetsinkomster har hållits kvar iföretaget. Ett rimligt skatteuttag vid avyttring av fåmansandelar har ansettsligga på . Den tekniska lösning som har valts för att få detskatteuttaget är att fördela vinsten vardera på inkomstslagentjänst och kapital.Viss del av utdelning och kapitalvinst på onoterade andelar är enligt reglerna i 43 kap. IL skattefri (lättnadsbeloppet).Huvuddefinitionen av begreppet fåmansföretag finns i 56 kap. 2 § första punktenIL. Enligt det lagrummet räknas aktiebolag och ekonomiska föreningar där fyraeller färre delägare äger andelar som motsvarar av rösternaför samtliga andelar i företaget som fåmansföretag. Enligt den subsidiäradefinitionen (filialregeln, 56 kap. 2 § andra punkten IL) är aktiebolag ochekonomiska föreningar där näringsverksamheten är uppdelad på verksamheter som är oberoende av varandra och där en fysisk person genom andelsinnehav, avtal eller på liknande sätt har den faktiska bestämmanderätten över sådan verksamhet ochsjälvständigt kan förfoga över dess resultat också fåmansföretag. Bakgrundentill den subsidiära definitionen är att ett reellt tvåpartsförhållanden mellanägaren och företaget kan saknas trots att företaget ägs av ett större antalpersoner. Det är framför allt företag med ägare inom gruppen fria yrkesutövaresom kan beröras av denna regel. De båda definitionerna kompletteras med enbestämmelse om vem som är att anse som delägare. Enligt 56 kap. 6 § IL avses med delägare en fysisk person som, direkt eller indirekt, äger eller på liknandesätt innehar andelar i företaget.I 56 kap. 4 § IL finns motsvarande bestämmelser beträffande fåmanshandelsbolag.Vid bedömningen av om ett företag är ett fåmansföretag eller ettfåmanshandelsbolag skall, enligt 56 kap. 5 § IL, en person och hans närståendeanses som en delägare.Särreglerna för beskattning av utdelning och kapitalvinst gäller endastkvalificerade andelar i fåmansföretag. Fåmanshandelsbolagen omfattas alltså inte av regleringen. När särreglerna används gäller också ett utvidgatfåmansföretagsbegrepp (57 kap. 3 § andra stycket IL) innebärande att alladelägare som är verksamma i företaget räknas som en enda person. Sedan den 1februari 2001 omfattas även verksamhet i fåmanshandelsbolag (prop. 2001/02:46,bet. 2001/02:SkU13, SFS 2001:1176).Särskilda regler då fysiska personer och dödsbon överlåter andelar ihandelsbolagEfter skattereform blev det vanligt att andelar i handelsbolag medtillhörande årsvinst överläts på någon som var föremål för en lägre beskattning, t.ex. ett aktiebolag vars aktier ägdes av överlåtaren. På det sättet kundeinkomst av eget arbete omvandlas till kapitalinkomst. Skatteeffekten kundeuppnås endast om inkomsten i aktiebolaget kunde kvittas bort. En alternativtupplägg gick ut på att överlåtaren fortsatte att arbeta i handelsbolaget mot att han fick betalt i form av s.k. från aktiebolaget. Dåkunde framtida förvärvsinkomster omvandlas till kapitalinkomster. För attförhindra skattelindring genom sådana transaktioner infördes nya bestämmelsergenom lagen (1992:1643) om särskilda regler för beskattning av inkomst frånhandelsbolag i vissa fall. Bestämmelserna finns numera i 51 kap. IL.Utgångspunkten för de särskilda reglerna är att den del av inkomsten från etthandelsbolag som utgör inkomst i inkomstslaget näringsverksamhet för en delägare som är fysisk person skall beskattas likvärdigt med andra inkomster avnäringsverksamhet även om delägaren har avyttrat sin andel under räkenskapsåret. Med fysisk person avses även dödsbo (4 kap. 2 § IL).Om bestämmelserna är tillämpliga skall, enligt huvudregeln, ett belopp sommotsvarar kapitalvinsten på grund av avyttringen tas upp hos överlåtaren somöverskott av aktiv näringsverksamhet från handelsbolaget. Om andelen haravyttrats under grundas beskattningen på summan av dekapitalvinster som uppkommit under beskattningsåret för överlåtaren och tidigare innehavare. Reglerna gäller även för kapitalvinst på grund av tillkommandeersättning om överlåtaren (närstående), direkt eller indirekt, varit verksam ihandelsbolaget efter avyttringen och det inte är uppenbart att verksamhetensaknat betydelse för den tillkommande ersättningen. Överlåtaren skall dessutomredovisa avyttringen i inkomstslaget kapital. Reglerna samverkar på det sättetatt en beskattning enligt de särskilda reglerna då höjer den justeradeanskaffningsutgiften. Beloppet dubbelbeskattas alltså inte.Säljaren och köparen kan i stället välja att använda alternativregeln. Deninnebär att säljaren beskattas för den del av handelsbolagets inkomst sombelöper sig före avyttringen. Inkomstuppdelningen skall grundas på ettsärskilt bokslut som upprättats per avyttringsdagen. Äger handelsbolaget enandel i ett fåmansföretag som skulle ha varit kvalificerad vid direkt innehavkan alternativreglen inte användas.Den danska stopplagstiftningenI finns det en stopplagstiftning mot skalbolagshandel.Bestämmelserna finns i 33 A § selskabsskatteloven och innebär sammanfattningsvis att den som till överpris säljer ett skalbolag eller är rådgivare i en sådanaffär ansvarar för bolagets skatteskulder vid överlåtelsetidpunkten.Bestämmelserna gäller såväl för fysiska personer (huvudaktieägaren) som ibolagssektorn ("koncernforbundne" bolag). I båda fallen förutsätts för reglernas tillämpning en ägarandel som motsvarar av bolagets kapital.Ansvaret för skatteskulderna är subsidiärt. Det avser både faktiska och latentaskatteskulder samt avgifter. Ansvaret är begränsat till ett belopp som motsvarar köpeskillingen för aktierna. Bestämmelserna tillämpas om överlåtelsen1. avser aktier i ett företag där affärsverksamheten är obetydlig eller helt har upphört vid överlåtelsetidpunkten, och2. har skett till överpris. Ett överpris föreligger om köpeskillingen för aktien klart överstiger bolagets mot aktien svarande substansvärde vidöverlåtelsetidpunkten.Därutöver krävs att överlåtaren och/eller rådgivaren visste eller borde ha vetat att överlåtelsen skedde till överpris. Det är möjligt att söka förhandsbeskedom huruvida det finns förutsättningar att göra överlåtarens subsidiärabetalningsansvar gällande. Ett sådant förhandsbesked kan förknippas med villkor.5 Överväganden5.1 Allmänna utgångspunkterRegeringens förslag: Skatteregler mot handel med skalbolag införs.Bestämmelserna riktas mot den som överlåter andelar i skalbolag.Förslagen i promemoriorna: Stämmer överens med regeringens förslag.Remissinstanserna: Förslaget att införa skatteregler mot handel med skalbolaghar fått ett blandat mottagande. En rad remissinstanser, t.ex. (), , , Brottsförebyggande Rådet (BRÅ),och () tillstyrker det eller lämnar det utan erinran. Enligt RSV:s uppfattning är handeln med skalbolag omfattande och verketvälkomnar därför att det införs bestämmelser i syfte att hindraskalbolagshandeln. Några remissinstanser, t.ex. i och Näringslivets skattedelegation, ifrågasätter behovet av en reglering ochefterlyser en kartläggning av skalbolagshandelns omfattning. De anser, i likhetmed t.ex. och att problemet iförsta hand bör åtgärdas via straffrättslig och associationsrättsliglagstiftning. vid pekar på demöjligheter som reglerna om företrädaransvar för bolagets skatter ochansvarsgenombrott ger.Enligt Riksåklagarens uppfattning är det inte möjligt att lagföringsvägen lösaproblemet med den oseriösa skalbolagshandeln. Det är utformningen av denbakomliggande lagstiftningen som genererar brott. Det gäller därför atteliminera eller i vart fall minska möjligheterna att genomföra oseriösaskalbolagsaffärer. Det är framför allt på den skatterättsliga sidan man kan ochbör slå undan benen för skalbolagshandeln. anser attförslaget är ett steg i rätt riktning i den meningen att en stoppregel somriktar sig mot säljaren troligen medför en minskning av skalbolagshandeln.Myndighetens uppfattning är dock att förslaget inte slutgiltigt löser problemen. Om förutsättningarna för att ackumulera obeskattade vinstmedel i bolagenminskade skulle också helt naturligt grogrunden för skalbolagshandeln minska.Andra remissinstanser, t.ex. , Företagarforum, Företagarna,() och KIBRA, pekar ut 3:12-reglerna som orsak till skalbolagshandeln.Föreningen () och dåvarande harlämnat ett alternativt förslag som bygger på att en anmälningsplikt införs vidskalbolagsöverlåtelser. lämnade medanledning av skattemyndighetens promemoria ett förslag som bygger på anmälnings- och undersökningsplikt.Skälen för regeringens förslagSkalbolagshandelns omfattningNågra remissinstanser, t.ex. i och Näringslivetsskattedelegation, efterlyser en mer ingående analys av problemets omfattning.Det ligger i sakens natur att det är svårt att få någon exakt vetskap om huromfattande skalbolagshandeln är. Enligt regeringens uppfattning finns detemellertid inte någon anledning att ifrågasätta RSV:s uppfattning att handeln är omfattande och att betydande belopp undgår beskattning till följd av den.Skattemyndigheten i har, i samband med upprättandet av det förslagtill åtgärder mot handel med skalbolag som RSV överlämnade tillFinansdepartementet 1998, angett att taxeringshöjningarna av skalbolagensinkomster uppgått till för åren 1996-1997.Dessa belopp hänför sig till av de bolag som ingår i deskalbolagshärvor som blivit utredda. Det förtjänar att påpekas att endast debolag där man tror sig kunna driva in skattemedel utreds. haruppskattat de obeskattade vinsterna till förStockholms län.RSV har i anslutning till sitt remissvar över departementspromemorian Ds 2000:35 frågat några skattemyndigheter om omfattningen av skalbolagshandeln i deraslän. i har angett att man där - utan att ha vidtagitnågon riktad kontroll - funnit sex skalbolagsförsäljningar med etttotalt skatteundandragande om . iLinköping har uppgett att man i haft trehärvor med i grova tal cirka 130 köpta skalbolag. De obeskattade vinstmedlen har uppskattats till . i haruppskattat antalet skalbolagsaffärer till 150 i länoch angett att den undanhållna skatten kan beräknas till cirka 175 miljonerkronor. RSV har vidare -- för att få en bild av antalet skalbolagsförsäljningar- begärt uppgift ut PRV:s bolagsregister om aktiebolag som uppfyllervissa kriterier som brukar förekomma vid skalbolagsaffärer, exempelvis attkonkursansökan/konkurs, likvidation eller fusion skall vara registrerad hos PRV. Bland dem som träffats av sökningen har endast sådana tagits med somregistrerat ny firma och ny styrelse - 1999. Båda villkoren(ny firma och ny styrelse) måste således vara uppfyllda för att bolaget skallträffas av sökningen. Enligt PRV har 3 147 bolag träffats. RSV anser att man pågoda grunder kan anta att en stor del av dessa bolag varit föremål förskalbolagsaffärer och att de undandragna skattebeloppen är betydande i helalandet. Av de skalbolagsaffärer som granskats har man funnit att många gjorts av konsulter inom sådan verksamhet som generar stora och snabba intäkter.Skalbolagsöverlåtelser görs inte sällan av advokater, revisorer och andra inomkonsultbranschen. Vissa t.o.m. säljer sitt bolag som skalbolag en gång . I vanlig "seriös" skattelitteratur beskrivs skalbolagsöverlåtelse som en mycket fördelaktig och från säljarens sida laglig form av skatteplanering.Skalbolagshandelns orsakNågra remissinstanser, t.ex. Företagareförbundet Företagarforum, Företagarna,, anser att orsaken till skalbolagshandeln är skattereglerna,närmare bestämt 3:12-reglerna. En ändring av beskattningen avfåmansföretagsdelägare kan enligt deras uppfattning vara en tillräcklig åtgärdför att komma tillrätta med problemet. De anser att 3:12-utredningens förslagbör inväntas innan något förslag som riktar sig mot skalbolagstransaktionerlämnas. har gett in ett förslag till beskattning avutdelning från och avyttring av andelar i fåmansföretag (FFP 2001:01). Det harlämnats över till Utredningen om reglerna för beskattning av ägare ifåmansföretag, 3:12-utredningen (Fi 1999:12).3:12-reglerna infördes genom skattereform. Bakgrunden till reglerna äratt i det typiska fåmansföretaget framstår uppdelningen på bolag och ägare medhänsyn till ägarens inflytande närmast som en illusion. Är ägaren ifåmansföretaget aktiv i detta utgör inkomsten i företaget en blandning avarbets- och kapitalinkomster. En kapitalvinst beror delvis på attarbetsinkomster har hållits kvar i företaget. Regelsystemet utgår från attavkastningen på det kapital som har investerats i företaget bestämsschablonmässigt. En "normalavkastning" beräknas. Den beskattas i inkomstslagetkapital. "Överutdelningen" beskattas i inkomstslaget tjänst. Syftet med reglerna är att förhindra att ägaren tar ut lönen som utdelning (alternativtkapitalvinst) och på så sätt uppnår en lindrigare beskattning.Tidigare gällande regler mot vinstbolagstransaktioner och internaaktieöverlåtelser (jfr avsnitt 4.6) avskaffades i samband med skattereformen.Motivet var att de särskilda reglerna för beskattning av delägare ifåmansföretag antogs motverka sådan handel i tillräcklig utsträckning. Densortens affärer skulle helt enkelt inte vara lönsamma längre. Det har visat sigvara en felaktig förhoppning.Enligt regeringens mening löser man inte problemet genom att avskaffa3:12-reglerna och beskatta säljaren i inkomstslaget kapital för hela vinsten vid en avyttring av andelarna i ett företag. Det är inte säljarens skattesituationsom är drivkraften för skalbolagshandeln. Drivkraften är att det finns köparesom är villiga att betala ett pris som motsvarar av de obeskattade vinstmedlen. Köparen gör ändå en god affär, eftersom han inte har tänkt betalabolagsskatten. Om skattesatsen på säljarens vinst är spelarmindre roll i sammanhanget. Alternativ till skalbolagsreglering Åtgärder på civilrättens- och straffrättens områdenMånga remissinstanser, framför allt företrädare för näringslivet, avstyrkerförslaget med motiveringen att kriminalitet skall bekämpas med polisiära medeloch inte med skattelagstiftning.