prop · GP03133 · 2002-02-27 00:00:00 — Emellertid är det ett villkor att an- svaret, ersättningen och skadorna inte är tvistiga, så att försäkrings- företaget kan lämna ett motiverat anbud inom den föreskrivna tiden. Det motiverade ersättningsanbudet bör vara skriftligt samt innehålla grun- derna för hur ansvar och skador har bedömts. (19)Förutom dessa sanktioner är det lämpligt att föreskriva att ränta bör utgå på det ersättningsbelopp som den skadelidande har erbjudits av för- säkringsföretaget eller tillerkänts av domstol om anbudet inte har givits inom den föreskrivna tiden. Om medlemsstaterna har gällande nationella regler som omfattar kravet på dröjsmålsränta kan denna bestämmelse överföras genom en hänvisning till dessa regler. (20)Skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon har ibland svårt att få reda på vilket försäkrings- företag som meddelat ansvarsförsäkring för användning av motorfordon som är inblandade i en olycka. (21)I de skadelidandes intresse bör medlemsstaterna inrätta informa- tionscentrum för att se till att sådan information snabbt blir tillgänglig. Dessa informationscentrum bör också förse de skadelidande med infor- mation om skaderegleringsrepresentanterna. Det är nödvändigt att dessa centrum samarbetar med varandra och snabbt besvarar förfrågningar om information om skaderegleringsrepresentanter från informationscentrum i andra medlemsstater. Det verkar lämpligt att sådana centra hämtar in in- formation om när försäkringsskyddet faktiskt har slutat gälla, men inte om när det ursprungliga försäkringsavtalet löper ut om avtalet har för- längts därför att det inte sagts upp. (22) Särskilda bestämmelser bör fastställas för sådana fordon (till exem- pel statliga eller militära fordon som är undantagna från skyldigheten att (23)När den skadelidande har ett legitimt intresse av att bli informerad om identiteten hos fordonets ägare som vanligtvis kör fordonet eller den registrerade innehavaren, till exempel om han kan tå ersättning endast från dessa personer på grund av att fordonet inte är försäkrat i vederbör- lig ordning eller skadan överstiger försäkringsbeloppet, bör denna infor- mation också lämnas. (24)Vissa uppgifter som lämnas, till exempel namn på och adress till ägaren eller den som vanligtvis kör fordonet samt försäkringsbrevets nummer eller fordonets registreringsnummer, är personuppgifter i den mening som avses i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana upp- gifter(1). Behandlingen av sådana uppgifter som krävs enligt det här direktivet måste därför överensstämma med de nationella åtgärder som vidtas enligt direktiv /46/EG. Namn och adress på den som vanligtvis kör fordonet bör endast lämnas ut om detta föreskrivs i nationell lagstift- ning. (25)Det är nödvändigt att det finns ett skadeersättningsorgan till vilket den skadelidande kan vända sig i fall då försäkringsföretaget inte har ut- sett en representant eller uppenbarligen förhalar skaderegleringen eller då försäkringsföretaget inte kan identifieras för att säkerställa att den skade- lidande inte blir utan den ersättning han har rätt till. Ingripande från ska- deersättningsorganet bör begränsas till sällsynta enskilda fall när försäk- ringsföretaget har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter trots de ho- tande sanktionernas avhållande effekt. (26)Skadeersättningsorganets uppgift skall vara att reglera anspråket på ersättning för förlust eller skada som den skadelidande drabbats av ut- omlands endast i fall som är möjliga att bedöma objektivt, och därför måste detta organ begränsa sin verksamhet till att kontrollera att skadere- gleringsrepresentanten har lämnat ett ersättningsanbud i enlighet med fastställda tidsfrister och förfaranden, utan att vidta en bedömning i sak. (27)Juridiska personer som enligt lag övertar den skadelidandes ersätt- ningsanspråk mot den som bär ansvaret för olyckan eller den sistnämn- des försäkringsföretag (t.ex. annat försäkringsföretag eller socialförsäk- ringsorgan) bör inte ha rätt att framställa motsvarande anspråk hos ska- deersättningsorganet. (28)Skadeersättningsorganet bör ha rätt att överta den skadelidandes ersättningskrav i den utsträckning som organet har betalat ersättning till den skadelidande. För att underlätta för det skadeersättningsorgan som har betalat ersättning i den skadelidandes stat att göra sina krav på för- 1 EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. säkringsföretaget gällande när detta företag inte har tillsatt en represen- tant eller uppenbarligen förhalar skaderegleringen, bör detta organ ha rätt att automatiskt få ersättning från motsvarande organ i den stat där försäk- ringsföretaget är etablerat, i utbyte mot att den skadelidandes ersätt- ningskrav överförs till det sistnämnda organet. befinner sig i ett bättre läge för att väcka talan om återkrav mot försäk- (29)Även om medlemsstaterna får föreskriva att anspråket mot skadeer- sättningsorganet kan vara subsidiärt, bör den skadelidande inte vara skyldig att framställa anspråk mot den som bär ansvaret för olyckan in- nan anspråket framställs mot skadeersättningsorganet. Den skadelidandes ställning bör i detta fall vara åtminstone densamma som i samband med anspråk mot garantifonden enligt artikel 1.4 i direktiv /5/EEG. (30)Detta system kan göras funktionsdugligt genom ett avtal mellan de skadeersättningsorgan som inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldigheter och ersättningsförfaranden. (31)Om det är omöjligt att identifiera försäkringsgivaren för fordonet bör det föreskrivas att den som slutligen skall utge det belopp som beta- lats ut som ersättning till den skadelidande skall vara den garantifond enligt artikel 1.4 i direktiv /5/EEG som finns i den medlemsstat där det icke försäkrade fordon, vars användning orsakat olyckan, är normalt hemmahörande. Om det inte är möjligt att identifiera fordonet måste be- stämmelser införas så att den som slutligen skall utge beloppet är den garantifond enligt artikel 1.4 i direktiv /5/EEG som finns i den med- lemsstat där olyckan skett. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att fastställa särskilda bestämmelser tillämpliga på skadelidande som är berättigade till ersättning för förlust eller skada orsakad av olyckor som inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad och som har orsa- kats genom användning av fordon som är försäkrade och normalt är hemmahörande i en medlemsstat. Utan att det påverkar tillämpningen av tredjelands lagstiftning om civil- rättsligt ansvar och internationell privaträtt skall bestämmelserna i detta direktiv också tillämpas på skadelidande som är bosatta i en medlemsstat och som är berättigade till ersättning för förlust eller skada orsakad av olyckor som inträffar i tredjeland vars nationella försäkringsbyråer enligt definitionen i artikel 1.3 i direktiv /166/EEG är anslutna till gröna- kort-systemet när sådana olyckor orsakas genom användning av fordon som är försäkrade och normalt hemmahörande i en medlemsstat. Artiklarna 4 och 6 skall gälla endast vid olyckor som har orsakats genom användning av ett fordon som är a)försäkrat genom ett etableringsställe i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad, och b)normalt hemmahörande i en annan medlemsstat än den där den ska- delidande har sin stadigvarande bostad. Artikel 7 skall även gälla olyckor som orsakas av sådana fordon från tredje land som omfattas av artiklarna 6 och 7 i direktiv /166/EEG. I detta direktiv avses med a)försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation en- ligt artikel 6 eller artikel 23.2 i direktiv /239/EEG, b)etableringsställe: ett försäkringsföretags huvudkontor, agentur eller filial, enligt definitionen i artikel 2 c i direktiv /357/EEG, c)fordon: ett fordon enligt definitionen i artikel 1.1 i direktiv /166/EEG, d)skadelidande: en skadelidande enligt definitionen i artikel 1.2 i direk- tiv 72/166/EEG, e)den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande: det territo- rium där fordonet är normalt hemmahörande enligt definitionen i artikel 1.4 i direktiv /166/EEG. Varje medlemsstat skall se till att de skadelidande som avses i artikel 1 vid olyckor i den mening som avses i den artikeln har rätt att rikta an- språk direkt mot det försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsför- säkring för den ansvariga personen. 1.Varje medlemsstat skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla försäkringsföretag som täcker de risker som klassifice- ras i klass 10 under punkt A i bilagan till direktiv /239/EEG, utom fraktförares ansvar, utser en skaderegleringsrepresentant i varje med- lemsstat utom den där de fick sin officiella auktorisation. Skaderegler- ingsrepresentanten skall ha ansvaret för att handlägga och reglera ersätt- ningsanspråk som uppstår genom olyckor i sådana fall som avses i artikel 1.Skaderegleringsrepresentanten skall vara bosatt eller etablerad i den medlemsstat där han är utsedd. 2.Valet av skaderegleringsrepresentanter skall överlåtas till försäk- ringsbolaget. Medlemsstaterna får inte inskränka denna valmöjlighet. 3.Skaderegleringsrepresentanten kan arbeta för ett eller flera försäk- ringsbolag. 4.Skaderegleringsrepresentanten skall vid sådana ersättningsanspråk samla in all nödvändig information med anknytning till regleringen av anspråken och vidta nödvändiga åtgärder för att förhandla fram en re- glering av anspråken. Kravet på att en skaderegleringsrepresentant skall utses skall inte frånta den skadelidande eller dennes försäkringsföretag rätten att väcka talan direkt mot den som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag. 5.Skaderegleringsrepresentanterna skall ha tillräckliga befogenheter för att företräda försäkringsföretaget gentemot skadelidande i sådana fall som avses i artikel 1 och för att tillmötesgå deras anspråk till fullo. De måste kunna behandla ärendet på det eller de språk som är officiella i den medlemsstat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad. 6.Medlemsstaterna skall föreskriva en skyldighet som, åtföljd av lämpliga effektiva och systematiska, ekonomiska eller motsvarande administrativa sanktioner, innebär att, från den dag när den skadelidande framställde sitt ersättningsanspråk antingen direkt till försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller till dess skade- regleringsrepresentant, a)försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller detta före- tags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat ersätt- ningsanbud i sådana fall då ansvaret inte bestrids och skadeersättningen har beräknats, eller b)det försäkringsföretag som ersättningsanspråket ställts till eller detta företags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat svar på vad som anförts i anspråket i sådana fall då ansvaret bestrids eller inte klart har fastställts eller skadeersättningen inte har beräknats full- Medlemsstaterna skall anta bestämmelser som säkerställer att ränta utgår på det ersättningsbelopp som den skadelidande erbjuds av försäkringsföretaget eller tillerkänns av domstol, om inget anbud lämnats 7.Kommissionen skall rapportera till och rådet om genomförandet av punkt 4 första stycket, samt om hur verkningsfull nämnda bestämmelse är och om överensstämmelsen mellan nationella sanktionsbestämmelser, före samt skall vid behov lämna förslag. 8.Att en skaderegleringsrepresentant utses skall inte i sig innebära öppnandet av en filial i den mening som avses i artikel 1 b i direktiv /49/EEG, och skaderegleringsrepresentanten skall inte betraktas som ett etableringsställe i den mening som avses i artikel 2 c i direktiv /357/EEG och inte heller som en etablering i den mening som avses i Brysselkonventionen av om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område(1). För att bereda den skadelidande möjlighet att begära ersättning, skall varje medlemsstat inrätta eller godkänna ett informationscentrum, som skall vara ansvarigt för att a) föra ett register över 1.registreringsnummer för motorfordon som är normalt hemmahörande inom den ifrågavarande statens territorium, 2.i) nummer på de försäkringsbrev som omfattar användningen av sådana fordon i riskklass 10 under punkt A i bilagan till direktiv /239/EEG, utom fraktförares ansvar, samt då försäkringsbrevets giltig- hetstid har löpt ut även försäkringsskyddet slutade gälla, ii)numret på det gröna kortet eller gränsförsäkringen om fordonet omfattas av något sådant dokument, om fordonet omfattas av undantag enligt artikel 4 b i direktiv /166/EEG, 3.försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsförsäkring för användningen av fordon för de risker som klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan till direktiv /239/EEG, utom fraktförares ansvar, och de skaderegleringsrepresentanter som försäkringsföretaget har utsett i enlighet med artikel 4 och vars namn skall meddelas informationscent- rumet i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. 1 EGT C 27, 26.1.1998, s. 1 (konsoliderad version). listan över de fordon som i varje medlemsstat har undantagits från skyldigheten att omfattas av ansvarsförsäkring enligt bestämmelserna i artikel 4 a och 4 b i direktiv /166/EEG, 5.när det gäller de fordon som avses i punkt 4 i)namnet på den myndighet eller det organ som utses enligt artikel 4 a andra stycket i direktiv /166/EEG att svara för ersättning till skadeli- dande i fall när förfarandet i artikel 2.2 första strecksatsen i direktiv /166/EEG inte är tillämpligt, om fordonet omfattas av undantaget en- ligt artikel 4 a i direktiv /166/EEG, ii)namnet på det organ som täcker fordonet i den medlemsstat där det är normalt hemmahörande, om fordonet omfattas av undantaget enligt arti- kel 4 b i direktiv /166/EEG. b)eller samordna sammanställningen och spridningen av dessa uppgifter samt c)hjälpa behöriga personer att erhålla den information som omnämns i a 1-5. Den information som avses i a 1-3 skall arkiveras efter det att fordonet har upphört att vara registrerat eller försäkringsavtalet har upp- hört att gälla. 2.Försäkringsföretag som avses i punkt 1 a 3 skall meddela informa- tionscentrumen i samtliga medlemsstaters namn och adress på den skade- regleringsrepresentant som de har utsett i varje medlemsstat i enlighet med artikel 4. 3.Medlemsstaterna skall se till att den skadelidande har rätt att efter olyckan från informationscentrumet i den stat där han är bo- satt, den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande eller den medlemsstat där olyckan inträffade utan dröjsmål få följande informa- tion: a) Försäkringsföretagets namn och adress. b)nummer. c)Namn och adress på försäkringsföretagets skaderegleringsrepresentant i den stat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad. Informationscentrumen skall samarbeta med varandra. Informationscentrumet skall ge den skadelidande namn och adress på fordonets ägare eller den som vanligtvis kör fordonet eller den regi- strerade innehavaren om den skadelidande har ett legitimt intresse av att få denna information. För att kunna uppfylla denna bestämmelse skall informationscentrumet särskilt vända sig till a) försäkringsföretaget, eller Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 a i direktiv 72/166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadelidande namnet på den myndighet eller det organ som enligt artikel 4 a andra stycket i det direktivet har utsetts att svara för ersättning till skadelidande i fall då förfarandet i artikel 2.2 första strecksatsen i direktiv /166/EEG inte är tillämpligt. Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 b i direktiv /166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadeli- dande namnet på det organ som täcker fordonet i det land där det är nor- De personuppgifter som framkommer till följd av föregående punk- ter skall behandlas i enlighet med sådana nationella bestämmelser som antagits enligt direktiv /46/EG. Varje medlemsstat skall inrätta eller godkänna ett skadeersättnings- organ som skall ha ansvaret för att ersätta skadelidande i sådana fall som avses i artikel 1. Sådana skadelidande får kräva ersättning från skadeer- sättningsorganet i den medlemsstat där de har sin stadigvarande bostad a)om försäkringsföretaget eller dess skaderegleringsrepresentant, från det datum då den skadelidande framförde sitt ersätt- ningsanspråk till försäkringsföretaget för det fordon vars användning orsakade olyckan eller till dess skaderegleringsrepresentant, inte har lämnat ett motiverat svar på vad som anges i ersättningsanspråket, eller b)om försäkringsföretaget har underlåtit att utse en skaderegleringsre- presentant i den stat i vilken den skadelidande har sin stadigvarande bo- stad i enlighet med artikel 4.1. I detta fall får skadelidande inte framföra ersättningsanspråk till skadeersättningsorganet, om de har framfört ett ersättningsanspråk direkt till försäkringsföretaget för det fordon vars an- vändning orsakade olyckan och om de har mottagit ett motiverat svar efter det att de framförde anspråket. Skadelidande får dock inte framföra ersättningsanspråk till skadeersättningsorganet, om de har vidtagit rättsliga åtgärder direkt mot försäkringsföretaget. Skadeersättningsorganet skall ingripa från den dag då den skadelidande framför sitt ersättningsanspråk till organet men skall avbryta vidtagna åtgärder om försäkringsföretaget eller dess skadere- gleringsrepresentant senare har lämnat ett motiverat svar på ersättnings- anspråket. a) försäkringsföretaget för det fordon vars användning har orsakat olyckan eller skaderegleringsrepresentanten, b) skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det försäkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat, c) den som orsakade olyckan, om denne är känd, om att det har mottagit ett ersättningsanspråk från den skadelidande och att det kommer att svara på anspråket från det att detta framfördes. stämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att anse ersättning från detta organ som subsidiär eller ej och inte heller rätten att införa regler om skadereglering mellan detta organ och den person eller de per- soner som har orsakat olyckan och andra försäkringsföretag eller social- försäkringsorgan som skall ersätta den skadelidande med avseende på Medlemsstaterna får dock inte tillåta att organet som vill- kor för betalning av ersättning ställer andra krav än dem som anges i detta direktiv, bland annat krav på att den skadelidande kan visa att den som är ansvarig inte har förmåga eller vägrar att betala. 2.Det skadeersättningsorgan som har betalat ut ersättning till den skadelidande i den medlemsstat där denne har sin stadigvarande bostad skall ha rätt att av skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det för- säkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat, kräva ersättning för det belopp som har betalats ut som ersättning. Det senare organet skall sedan överta den skadelidandes rättigheter mot den person som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag om skadeersätt- ningsorganet i den medlemsstat där den skadelidande har sin stadigva- rande bostad har ersatt denne för förlusten eller skadan. Varje medlems- stat är skyldig att erkänna detta övertagande av rättigheter i enlighet med vad som har fastställts i någon annan medlemsstat. 3.Denna artikel skall börja gälla a)efter det att ett avtal ingåtts mellan de skadeersättningsorgan som har inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldig- heter och ersättningsförfaranden, b)från och med den dag som kommissionen fastställer efter det att den i nära samarbete med medlemsstaterna har förvissat sig om att ett sådant avtal ingåtts. Kommissionen skall före rapportera till Europaparla- mentet och rådet om genomförandet av denna artikel och hur verknings- full den är och vid behov lägga fram förslag. Om det inte är möjligt att identifiera fordonet eller om det inom två må- nader efter olyckan är omöjligt att identifiera försäkringsföretaget, kan den skadelidande ansöka om ersättning hos skadeersättningsorganet i den medlemsstat där han har sin stadigvarande bostad. Ersättningen skall lämnas i enlighet med artikel 1 i direktiv /5/EEG. Skadeersättningsor- ganet skall därefter, i enlighet med de villkor som anges i artikel 6.2 i det här direktivet, ha ett ersättningsanspråk a) i de fall då försäkringsföretaget inte kan identifieras, mot den garanti- fond som har inrättats i enlighet med artikel 1.4 i direktiv /5/EEG i den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande, b)i de fall då det rör sig om ett oidentifierat fordon, mot garantifonden i den medlemsstat där olyckan inträffade, c)i de fall då det rör sig om ett fordon från tredje land, mot garantifon- den i den stat där olyckan inträffade. Direktiv /239/EEG skall ändras enligt följande: a)I artikel 8.1 skall följande punkt läggas till: f) meddela namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisationen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar. b)I artikel 23.2 skall följande punkt läggas till: "h) Det meddelar namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisatio- nen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar." Direktiv /357/EEG skall ändras på följande sätt: I artikel 12a.4 skall följande punkt läggas till: Om försäkringsföretaget inte har utsett någon representant får medlemsstaterna godkänna att den skaderegleringsrepresentant som har utsetts enligt artikel 4 i direktiv /26/EG(*) utför de uppgifter som åligger den representant som skall utses enligt denna punkt. (*)och rådets direktiv /26/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av rådets direktiv /239/EEG och 88/357/EEG (EGT L 181, 20.7.2000, s. 65). 1.Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser . 2.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 3.Utan att det påverkar punkt 1 skall medlemsstaterna inrätta eller godkänna skadeersättningsorganet enligt artikel 6.1 före . Om skadeersättningsorganen inte har ingått ett avtal enligt artikel 6.3 före skall kommissionen föreslå åtgärder avsedda att säkerställa att bestämmelserna i artiklarna 6 och 7 kan börja gälla före . 4.Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget behålla eller sätta i kraft bestämmelser som är mer förmånliga för den skadelidande parten än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. 5.Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom de om- råden som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europe- iska gemenskapernas officiella tidning. Medlemsstaterna skall fastställa sanktioner för överträdelser av de natio- nella bestämmelser som de antar för att överföra detta direktiv och därvid vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, och eventuella senare ändringar av dessa . Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Sammanfattning av departementspromemorian Trafikskada utomlands enklare att få ersättning (Ds 2001:51) och rådet har antagit ett fjärde direktiv om motorfor- donsförsäkring.