prop · GP0385 · 2002-01-17 00:00:00 — "2 kap. 6 §Paragrafen ger möjlighet att under angivna förutsättningarmedge undantag från de bestämmelser som i övrigt är intagna i lagen. Undantagskall enligt förslagets lydelse kunna medges ett . Enligt definitionen i 1 kap. 2 § avses med ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som har fåtttillstånd enligt lagen att ge ut elektroniska pengar.Eftersom ett medgivande till undantag avses omfatta också bestämmelserna i lagen om krav på tillstånd för att ge ut elektroniska pengar (ett uttalande i denallmänna motiveringen, avsnitt 8.3, som tyder på annat skall enligt vad somuppgetts vid lagrådsföredragningen inte beaktas), är det inte förenligt med dennämnda definitionen i 1 kap. 2 § att på sätt som skett i den föreslagnaundantagsregleringen använda sig av uttrycket pengareller en kortform därav.Med de omformuleringar som Lagrådet finner motiverade av det sagda och med vissa andra ändringar av redaktionellt slag skulle förevarande paragraf kunna gesföljande lydelse:"får medge att ett svenskt aktiebolag eller en svenskekonomisk förening som avser att ge ut elektroniska pengar undantas från lagensbestämmelser, om det penningvärde som skall lagras på varje särskilt medium inte överstiger och om1. den planerade verksamheten endast har sådan omfattning att utestående skulder hänförliga till utgivna elektroniska pengar normalt inte överstiger femmiljoner euro och aldrig överstiger , eller2. de elektroniska pengar som skall ges ut endast används som betalningsmedelmellan utgivaren ocha) ett dotterföretag som utför operativa uppgifter eller andra uppgifter medanknytning till elektroniska pengar som utgivaren ger ut eller distribuerar,b) ett moderföretag till utgivaren, ellerc) ett annat dotterföretag till moderföretaget, eller3. de elektroniska pengar som skall ges ut godkänns som betalningsmedel endastav ett begränsat antal företaga) med verksamhet i samma lokaler eller inom ett annat begränsat område ellerb) som står i ett nära finansiellt eller affärsmässigt förhållande tillutgivaren.Ett aktiebolag eller en ekonomisk förening som medgetts undantag från lagensbestämmelser skall till lämna en redogörelse förverksamheten och en redovisning av utestående skulder hänförliga till deelektroniska pengar som getts ut. "3 kap. 1 §I paragrafen anges vad som skall gälla för ett pengari fråga om kapitalbasens storlek. Därvid uppställs bl.a. kravet att kapitalbasen inte får understiga ett belopp motsvarande av det högsta avtvå angivna värden, nämligen värdet av utestående elektroniska pengar och detgenomsnittliga värdet av uteståendeelektroniska pengar. Detta krav har samma innebörd som det krav som anges iartikel 4 punkt 2 i direktivet 2000/46/EG. I direktivet finns emellertid också i punkt 3 av samma artikel en särskild regel med avseende på ett institut förelektroniska pengar som ännu inte har varit verksamt . För ettsådant institut - som ju inte gärna kan redovisa något genomsnittsvärde för ensexmånadersperiod - skall det andra av de båda värden som skall jämföras när den undre gränsen för kapitalbasen beräknas i stället vara det totalbelopp somfastställts som mål för institutets skulder hänförliga tillutestående elektroniska pengar.Lagrådet konstaterar att remissens lagförslag inte upptar någon motsvarighettill direktivets nämnda särregel för institut som är i inledningsskedet av sinverksamhet. Någon egentlig förklaring härtill kan inte utläsas av remissen,möjligen frånsett motivuttalandena där (avsnitt 8.4) om att bestämmelser om degrundläggande kraven för startkapital och kapitalbas bör tas in i lag och attFinansinspektionen genom bemyndigande bör ges möjlighet att lämna närmareföreskrifter beträffande dessa krav. Lagrådet finner för sin del att dengenerella regleringen i lag avseende den undre gränsen för kapitalbasen påmotsvarande sätt som direktivets artikel 4 bör vara så pass fullständig, att den täcker också den situationen att ett institut ännu inte verkat i sex månader.Detta innebär att Lagrådet bedömer att det här inte är fråga om ettsådant slag av precisering eller komplettering som bör ske genom föreskriftersom meddelas av efter bemyndigande.Lagrådet föreslår således att lagförslagets bestämmelser under rubrikenKapitalbas kompletteras i enlighet med vad nu sagts.4 kap. 3 §Paragrafen reglerar utgivarens skyldighet att lösa in elektroniska pengar.Motsvarande bestämmelser finns i artikel 3 i direktivet. Den föreslagna svenskaregleringen avviker från direktivet i två avseenden. Dels skall rätten tillinlösen fortsätta att gälla efter den avtalade giltighetstiden.Enligt direktivet, däremot, kan en innehavare begära inlösen undergiltighetsperioden. Dels finns ingen motsvarighet till direktivets bestämmelseom att det i avtalet mellan utgivaren och innehavaren får anges en minimitröskel för inlösen.Lagrådsremissen bygger på uppfattningen att direktivet har karaktär avminimidirektiv och att det därför är tillåtet att i den nationella lagen införabestämmelser som avviker från direktivet till förmån för innehavaren avelektroniska pengar. Till stöd för ståndpunkten har under föredragningenåberopats särskilt punkterna 4 och 16 i direktivets ingress, vilka har följandelydelse."4. Det tillvägagångssätt som valts är lämpligt för att uppnå den grundläggandeharmonisering som är nödvändig och tillräcklig för att säkra ett ömsesidigterkännande av auktorisationer för och tillsyn av , vilket gör det möjligt att bevilja en enda auktorisation, som erkännsinom hela gemenskapen och som är avsedd att säkerställa innehavarnas förtroende, samt att tillämpa principen om tillsyn från hemlandet.""16. Antagande av detta direktiv är det lämpligaste sättet att uppnå deeftersträvade målen. Detta direktiv begränsas till det minimum som krävs för att uppnå dessa mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål. "Innebörden av vad som sägs i dessa punkter är att direktivet innehåller detminimum av regler som behövs för att få till stånd en eftersträvad harmonisering på området i fråga. Däremot finns ingen antydan om att den nationella rättenskulle få avvika från dessa minimiregler. Om detta hade varit avsikten meddirektivet, borde det ha framgått tydligare. I de fall där det skall varatillåtet att i något avseende ha strängare nationella regler än de som finns iett direktiv, brukar det anges uttryckligen i direktivet. Så har också skett idirektiv /12/EG, som är fogat till lagrådsremissen som bilaga 3 (sepunkterna 12 och 54 i ingressen).Lagrådet kan inte finna att direktivet om elektroniska pengar är utformat så att det skulle vara tillåtet att låta de nationella bestämmelserna om inlösenavvika från vad som föreskrivs i artikel 3. I enlighet härmed - och efter vissaredaktionella justeringar - kan 4 kap. 3 § ges förslagsvis följande lydelse. "Utgivaren skall lösa in utestående elektroniska pengar i sedlar och mynt ellergenom överföring till ett konto, om innehavaren begär det . Vid inlösen får institutet ta ut en avgift, om det kan visasatt den motsvarar en kostnad som har varit absolut nödvändig för att genomföratransaktionen.Utgivaren och innehavaren får avtala om ett minsta belopp för inlösen. Beloppetfår inte vara högre än tio euro.I avtalet mellan utgivaren och innehavaren skall villkoren för inlösen klartanges. "6 kap. 13 §I paragrafen finns bestämmelser om när skall återkalla etttillstånd för ett institut att ge ut elektroniska pengar. Som förebild haranvänts 5 kap. 17 § lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet.Enligt första stycket 5 skall tillståndet återkallas, om någon som ingår iinstitutets styrelse eller är verkställande direktör eller dennesställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 2 § första stycket 4. I andra stycket tredje meningen föreskrivs dock att tillståndet får återkallasbara om först beslutat att anmärka på att personen ingår istyrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare och omhan eller hon, sedan en av inspektionen bestämd tid av högst gått,fortfarande finns kvar på samma post. Det innebär att institutet kan undanröjarisken för återkallelse genom att flytta den person som inte uppfyller kraventill någon annan av de nämnda posterna. I lagen om finansieringsverksamhet sägsi stället att tillståndet får återkallas, om personen i fråga fortfarande finnskvar i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare.Denna bestämmelse kan läsas så att institutet inte kan undgå återkallelse avtillståndet genom att placera vederbörande på en annan av de ifrågavarandeposterna.Vid föredragningen har upplysts att någon skillnad i sak mellan de bådabestämmelserna inte är avsedd. Även Lagrådet anser att bestämmelserna bör hasamma sakliga innebörd i det nu diskuterade hänseendet och förordar att den nyaparagrafen ges en lydelse som ansluter närmare till 5 kap. 17 § lagen omfinansieringsverksamhet.7 kap. 1 §I föreslagen lydelse upptar paragrafens första stycke en bestämmelse om förbudmot överklagande av vissa av beslut. I andra och tredjestyckena finns bestämmelser som främst anger att kammarrätten respektivelänsrätten är fullföljdsinstans vid överklagande av andra slag av beslut somFinansinspektionen meddelar enligt lagen. I tredje stycket har som ett undantagfrån bestämmelsen om överklagande hos länsrätten förts in en bestämmelse avinnebörd av beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223) - dvs. beslut om föreskrifter enligt 8 kap.regeringsformen - inte får överklagas.Enligt Lagrådets åsikt skulle det vara att föredra om det i tredje stycketinfogade överklagandeförbudet i stället togs in som en andra mening i förstastycket, som ju redan upptar en regel om sådant förbud. Denna andra mening kunde i så fall ges följande lydelse: "Detta gäller även beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223)." Vad nu sagts omlämpligaste inplacering av förbudsbestämmelsen synes vara giltigt även medbeaktande av att det i några av lagarna på bank- och försäkringsområdet finnsöverklagandebestämmelser som i berört hänseende är utformade på väsentligenmotsvarande sätt som i lagrådsremissen.8 kap.Kapitlet består av två paragrafer som båda innehåller bemyndiganden förregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmareföreskrifter i olika avseenden. Skälet till att bemyndigandena delats upp på två paragrafer är att enligt 1 § regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer skall meddela föreskrifter medan enligt 2 § föreskrifter får meddelas.Vid föredragningen har påpekats att en motsvarande uppdelning av bemyndigandenfinns i 8 kap. lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar förkreditinstitut och värdepappersbolag.Bemyndigandet i den föreslagna 8 kap. 1 § grundar sig på 8 kap. 7 och 11 §§regeringsformen (RF). Enligt 8 kap. 7 § RF kan regeringen efter bemyndigande ilag genom förordning meddela föreskrifter i vissa ämnen, bl.a. kreditgivning och näringsverksamhet. Enligt 8 kap. 11 § gäller att , om den bemyndigarregeringen att meddela föreskrifter, därvid kan medgiva att regeringen överlåter åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela bestämmelser i ämnet. Sompåpekats av Lagrådet i tidigare lagstiftningsärenden (se bl.a. prop.1999/2000:99 s. 101 och Lavin, Lagrådet och den offentliga rätten 1999 - 2001 s. 98 f.) innehåller RF inte något uttryckligt stöd för att får åläggaregeringen att meddela ett visst slags föreskrifter. I lagstiftning som rörinförlivande av EG-direktiv har dock förfarandet accepterats. Lagrådet motsätter sig därför inte förslaget i denna del men förordar att ordet "närmare" utgår ur lagtexten.Såvitt gäller bemyndigandet i 8 kap. 2 § i lagförslaget kan det ifrågasättas omdet i praktiken rör sig om något annat än verkställighetsföreskrifter. Någotbemyndigande skall då inte ges i lag eftersom regeringens rätt att meddelaverkställighetsföreskrifter grundar sig direkt på 8 kap. 13 § RF. Om det ändåanses finnas ett behov av upplysning om att sådana föreskrifter kan finnas börbestämmelsen utformas som en informationsbestämmelse, lämpligen genom att deninleds med orden "Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmermeddelar...." (jfr Lavin s. 88). I vart fall förordar Lagrådet att förstastycket 5 utgår. I 6 kap. 1 § första stycket i lagförslaget har nämligenföreskrivits att ett institut skall lämna de upplysningar om sin verksamhet ochdärmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär. Det framstår intesom väl förenligt med denna bestämmelse att ge regeringen en möjlighet attmeddela närmare föreskrifter om detta, eftersom sådana föreskrifter i praktikenmåste innebära en inskränkning i den befogenhet som fåttenligt bestämmelsen i 6 kap. 1 §.ÖvergångsbestämmelsernaI punkt 2 av övergångsbestämmelserna ges en möjlighet för svenska aktiebolag och svenska ekonomiska föreningar samt utländska företag med säte i ett landutanför EES, som vid lagens ikraftträdande driver verksamhet som omfattas avlagen, att fortsätta att driva verksamheten efter det attlagen träder i kraft, eller, om ansökan om tillstånd kommit in tillFinansinspektionen , till dess ansökan har prövats slutligt. Enmotsvarande frist bör enligt Lagrådets mening finnas för de företag som enligt 2 kap. 6 § av får medges undantag från lagens bestämmelser.Detta kan lämpligen genomföras genom att i punkt 2 efter orden "ansökan omtillstånd" läggs till orden "eller om undantag".Övriga lagförslagLagrådet lämnar förslagen utan erinran.Vid föredragningen har Lagrådet informerats om att en följdändring kommer attgöras i 3 § lagen (1992:160) om utländska filialer.FinansdepartementetUtdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 januari 2002Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , ,, , , , , ,Föredragande: statsrådet beslutar proposition 2001/02:85 Utgivning av elektroniska pengar.RättsdatabladFörfattningsrubrikBestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ettnormgivnings-bemyndigandeCelexnummer för bakomliggande EG-reglerLag om utgivning av elektroniska pengarLag om ändring i lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvättLag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag8 kap. 1 och 2 §§300L0028, 300L0046300L0046300L0028, 300L00461 Senaste lydelse 1997:454.2 Senaste lydelse 1999:1113.3 Senaste lydelse 1999:1113.4 Senaste lydelse 2000:43.4 Senaste lydelse 1999:1113.5 Senaste lydelse 2000:823.6 Senaste lydelse 1999:1113.7 Senaste lydelse 1999:1113.1 Lagen omtryckt 1999:162.2 Senaste lydelse 2000:952.1 Senaste lydelse 1997:463.1 Senaste lydelse 1997:914.1 Senaste lydelse 1999:397.1 Angående begreppet "förvar" i IT-miljö, se betänkande (SOU1997:39) Integritet Offentlighet Informationsteknik, s. 482 f., 500 ff., 508 f.och 604 f.2 Angående kryptografiskt skydd, se vidare SOU 1998:14 s. 32 f.3 Enligt en standardiserad definition är chip en bärare av en integrerad kretssom på fotografisk väg framställts på ett underlag. Chipet kan rymma t.ex. minne och datorprogram.4 Angående digitala signaturer se Digitala signaturer - en teknisk och juridisköversikt (Ds 1998:14) och Elektroniska signaturer (Ds 1999:73).5 Se vidare SOU 1995:69 s. 16, 127 ff. och 309 f. Definitionen innebär alltsåatt någon förbetalning inte anses ha skett om beloppet kvarstår påkortinnehavarens konto men har reserverats för betalningar med kortet.1 EGT C 317, 15.10.1998, s. 7.2 EGT C 101, , s. 64.3 EGT C 189, , s. 7.4.Europaparlamentets yttrande av (EGT C 219, 30.7.1999, s.415), bekräftat , rådets gemensamma ståndpunkt av den 29november 1999 (EGT C 26, 28.1.2000, s. 1) och beslut av den11 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 16 juni 2000.5 och rådets direktiv /12/EG av omrätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EGT L 126, 26.5.2000,s. Direktivet senast ändrat genom direktiv /28/EG ( EGT L 27527.10.2000, s. 37).6 Rådets direktiv /6/EEG av om kapitalkrav förvärdepappersföretag och kreditinstitut (EGT L 141, , s. 1). Direktivetsenast ändrat genom direktiv /33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).8 EGT C 317, 15,10,1998, s. 12.9 EGT C 101, , s. 64.10 EGT C 189, , s. 7.11 yttrande av (EGT C 219, 30.7.1999, s.421), bekräftat , rådets gemensamma ståndpunkt av den 29november 1999 (EGT C 26, 28.1.2000, s. 12) och beslut av den11 (ännu ej offentliggjort i EGT).12 och rådets direktiv /12/EG av omrätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EGT L 126, 26.5.2000,s. 1).3 Senaste lydelse 1997:454.2 Senaste lydelse 1999:1113.3 Senaste lydelse 1999:1113.4 Senaste lydelse 2000:43.4 Senaste lydelse 1999:1113.1 Senaste lydelse 2000:952.1 Senaste lydelse 1997:914.Prop. 2001/02:8551Prop. 2001/02:856123130132139145511781791921871Prop. 2001/02:851011Prop. 2001/02:85981Prop. 2001/02:851031Prop. 2001/02:851041Prop. 2001/02:8517911061Prop. 2001/02:8518011771Prop. 2001/02:85181120212021Prop. 2001/02:852031Prop. 2001/02:852091Prop. 2001/02:852101Prop.