prop · GP0393 · 2002-03-21 00:00:00 — Utredningen har för avsikt att i sitt slutbetänkande återkomma med slutliga ställnings- taganden till frågan vem som skall utföra de uppgifter som enligt utredningens bedömning inte bör ligga kvar hos polisen. I avvaktan på utredningens slutliga och samlade förslag väljer rege- ringen att inte nu föreslå någon ändring i gällande ordning. Regeringens förslag: Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot djurskyddslagen skall dömas till böter eller fängelse i högst . Om brottet har begåtts med uppsåt och avsett förpliktelse av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt skall dömas till fängelse i högst . Lagens bestämmelse om hur djur skall hanteras vid slakt straffbeläggs. Detsamma gäller bestämmelsen om att det fordras tillstånd för att djur skall få användas för försöksändamål och andra jämförliga ändamål samt för att djur skall få födas upp, förvaras eller tillhandahållas för sådan användning. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. Hovrätten för anser att det är tveksamt om det finns behov av en skärpning av straffbestämmelserna i djurskyddslagen. Skälen för regeringens förslag: Maximistraffet för brott mot lagen är fängelse . De gärningar som sanktioneras av bestämmelsen är av mycket varierande art och svårighetsgrad. Självfallet måste en rad gärningar bedömas som mindre allvarliga och endast leda till bötes- påföljd. Generellt kan dock sägas att många brott mot djurskydds- bestämmelserna anses, inte minst av allmänheten, ha ett högt straffvärde. Så är t.ex. fallet vid brott mot de för EU gemensamma bestämmelserna om transport av djur. Detta illustreras av den upprördhet hos såväl allmänhet som djurskyddsorganisationer som på olika sätt kommit till uttryck sedan det har kommit fram att djur i många länder behandlas mycket illa och utsätts för stora lidanden under transporter. Även långvarig misskötsel och bristande utfodring och vattning av djuren måste anses som allvarliga brott mot lagen. Medvetandet om och intresset för djurens välfärd har ökat högst väsentligt i samhället. Med det nuvarande maximistraffet kan emellertid inte ens de allvarligaste brotten eller upprepade brott mot lagen medföra fängelse . Flertalet remissinstanser har tillstyrkt departements- promemorians förslag eller har inte haft några erinringar mot det. Med hänsyn härtill och till samhällets syn på brotten anser regeringen att lagen bör skärpas genom att maximistraffet i fortsättningen bestäms till fängelse och att det i straffskalan för de allvarligaste brotten endast skall ingå fängelse. Bestämmelsen om hantering av slaktdjur i 13 § bör enligt regeringens mening straffbeläggas, eftersom det finns behov av att stärka djurskyddet inför och vid slakt. När det gäller försöksdjursverksamhet är det, enligt gällande regler, kriminaliserat att bryta mot bestämmelsen i 19 §, nämligen att sådan verksamhet endast får utövas på vissa villkor. Det är däremot inte straffbart att bryta mot 19 a §, vari sägs att det fordras tillstånd för att få använda djur för försöksändamål samt för att få föda upp, förvara eller tillhandahålla djur för sådan användning. Även den bestämmelsen bör enligt regeringens mening straffsanktioneras. 5 Ändring i epizootilagen (1999:657) Regeringens förslag: Lagen förtydligas på så sätt att det uttryckligen anges att full ersättning för produktionsbortfall lämnas redan vid misstanke om utbrott av vissa särskilt allvarliga epizootiska sjuk- domar. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser skall Prop. 2001/02:93 den som på grund av beslut eller föreskrifter meddelade med stöd av epizootilagen drabbas av bl.a. produktionsbortfall få ersättning av staten. Ersättning för sådant bortfall lämnas som regel av den kostnad eller förlust som bortfallet medför. Enligt lagtexten lämnas dock full ersättning för produktionsbortfall vid utbrott av sådana all- varliga epizootiska sjukdomar som anges i föreskrifter meddelade av regeringen. Regeringen har i epizootiförordningen föreskrivit vilka sjukdomar som skall omfattas av den högre ersättningsnivån. Hit hör t.ex. mul- och klövsjuka och sjukdomar i gruppen transmissibel spongiform encefalopati (), däribland BSE (den s.k. galna ko- sjukan). har i anledning av misstanke om utbrott av BSE i ett par fall utrett ersättningsanspråk som grundar sig på epizootilagen. Härvid har fråga uppkommit om enskilda, som kan ha drabbats av produktionsbortfall, skall få full ersättning för detta. Det bör här understrykas att de epizootiska sjukdomar som bör omfattas av den högre ersättningsnivån är sådana som inte kan riskera att de får spridning i landet (prop. 1998/99:88 s. 25). Såväl som djur- och smittskyddshänsyn förutsätter att ett antal för enskilda ingripande beslut fattas redan vid misstanke om utbrott av sådana sjukdomar. Enligt regeringens mening finns det inte något sakligt skäl att den som drabbas av produktionsbortfall på grund av ett sådant beslut skall få en lägre kostnadstäckning än den som drabbas av ett bortfall på grund av ett beslut som fattats efter det att en sjukdoms- misstanke har bekräftats. Nuvarande lagstiftning kan inte heller sägas innebära en sådan begränsning. I klarhetens intresse bör det likväl i lagtexten uttryckligen anges att full ersättning för produktionsbortfall skall lämnas redan vid misstanke om utbrott av sådana särskilt allvarliga epizootiska sjukdomar som anges i föreskrifter meddelade av regeringen. Förslaget bedöms innebära endast små, om ens några, kostnads- konsekvenser. Regeringen avser emellertid att följa upp om ändringarna av 31 och 32 §§ leder till några kostnadsökningar för länsstyrelsernas och polismyndigheternas del. Det bör framhållas att den förbättrade djurhållning som den nya lagstiftningen syftar till i längden kan antas leda till minskade kostnader såväl för samhället som för enskilda. 6.2Konsekvenser för små företag En stor del av de föreslagna ändringarna i djurskyddslagen innebär en skärpning av bestämmelserna eller en vidgning av deras tillämpnings- Detta gäller t.ex. reglerna om djurhållning, tillståndspliktig verksamhet, omhändertagande och om straff. För de små företag som Prop. 2001/02:93 innehar djur och som har en god djurhållning torde dessa ändringar vara välkomna, eftersom djurskyddet stärks och företagens trovärdighet därmed ökar. Förslaget om att den bestämmelse som avser tillståndsplikt för viss djurhållning ändras på så sätt att det kommer att krävas tillstånd för flera verksamheter antas främst beröra häst- och hundägare. Om förslaget genomförs kan några tusen nya tillstånd förmodas behöva utfärdas. Många av de föreslagna ändringarna i djurskyddslagen innebär att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, ges en utökad rätt att meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot vissa företeelser. Bemyndigandena i sig har inte någon självständig betydelse för små företag. Däremot kan de föreskrifter som meddelas med stöd av dem givetvis komma att verka olika för olika grupper t.ex. den grupp som består av små företag som innehar djur liksom för olika personer inom samma grupp. Vilka följderna blir skall analyseras innan nya bestämmelser antas. Rent allmänt kan dock sägas att det övergripande syftet bakom bemyndigandena att stärka djurskyddet bör uppfattas som positivt åtminstone för flertalet av de berörda mindre företagen. Förslaget till ändring i epizootilagen innebär endast ett klargörande av lagens ersättningsbestämmelse. Klargörandet måste antas vara positivt för alla enskilda. 7.1Förslaget till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) Paragrafens sista stycke har tillförts en bestämmelse som innebär att kraven på tillräckligt utrymme och skydd samt föreskrifter om bl.a. förprövning också skall gälla hägn. Paragrafen har ändrats så att den i fortsättningen kommer att gälla alla djur som omfattas av lagen. Den begränsade befogenheten för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, att meddela föreskrifter om skyldighet att vid yrkesmässig försäljning av sällskapsdjur informera köparen om djurets skötsel har i väsentlig grad utsträckts genom förevarande ändring. Paragrafen gäller i fortsättningen för alla djur som omfattas av lagen, d.v.s. någon begränsning till sällskapsdjur görs inte längre. Kravet att försäljningen skall vara yrkesmässig har också tagits bort. Dessutom skall bemyndigandet i fortsättningen också gälla andra överlåtelser än försäljning, t.ex. gåva, och också andra villkor än skyldigheten att lämna information. Syftet med ett mera vidsträckt bemyndigande är att göra det möjligt att för försäljning och annan överlåtelse kunna föreskriva villkor som är anpassade till det djurslag det är fråga om. Det skall också vara möjligt att helt förbjuda vissa överlåtelser. Ett överlåtelseförbud kan vara befogat när det gäller särskilt farliga djur eller om det är fråga om försäljning under klart olämpliga förhållanden. Självfallet avser inte bemyndigandet villkor som gäller mellan säljare och köpare. Bestämmelsen i paragrafens första stycke att operativa ingrepp måste vara veterinärmedicinskt motiverade utvidgas till att även omfatta injektioner. Syftet med ändringen är att klargöra att inte heller injektioner får ges till djur av andra skäl än rent veterinärmedicinska. Den nuvarande bestämmelsen har uppfattats som oklar. Förbudet mot injektioner som inte är veterinärmedicinskt motiverade omfattar bland annat dopning av djur och vissa s.k. alternativmedicinska metoder. Reservationen för föreskrifter om undantag har tagits bort i enlighet med Lagrådets förslag. Undantaget för försöksdjur i paragrafens andra stycke har genom ändringen formulerats om så att det avser situationer där ingreppet eller injektionen ges i en sådan verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. Endast i samband med sådan verksamhet får icke-veterinärmedicinskt motiverade ingrepp utföras på eller injektioner ges till djuren. Syftet med denna ändring och motsvarande ändring i 11 § tredje stycket har kommenterats i avsnitt 4.4. Styckets lydelse skiljer sig i redaktionellt hänseende något från det förslag som Lagrådet har yttrat sig över. I paragrafens tredje stycke har följdändringar gjorts till ändringen i första stycket respektive i 4 §. Undantag från första stycket får i fortsättningen bara föreskrivas om det finns särskilda skäl. Paragrafens första stycke har ändrats så att kravet på veterinär även omfattar injektioner. Kravet på veterinär gäller också behandlingar av djur som kan orsaka djuret ett inte obetydligt lidande. I fortsättningen ställs inte något krav på faktiskt konstaterat lidande i det enskilda fallet. Det är tillräckligt att den aktuella behandlingen typiskt sett kan förorsaka ett lidande som inte är obetydligt. Undantaget i paragrafens tredje stycke har formulerats om på samma sätt som undantaget i 10 § andra stycket. Styckets lydelse skiljer sig i redaktionellt hänseende något från det förslag som Lagrådet har yttrat sig över. Endast en redaktionell ändring har gjorts i paragrafens första stycke. Paragrafens första stycke har vidgats till att omfatta alla sällskapsdjur och till att avse inte bara uppfödning och försäljning utan även hållande och upplåtande av sällskapsdjur. Syftet med ändringen är att i kravet på tillstånd även inbegripa t.ex. yrkesmässig eller omfattande hantering av reptiler, vilket ställer höga krav på kunskaper hos den ansvariga personen. Hållande av draghundar eller upplåtande av bevakningshundar är ytterligare exempel där det kan vara befogat med ett tillståndskrav. Även bestämmelsen om hästar har utvidgats till att inte bara avse Prop. 2001/02:93 upplåtande av hästar och användning av hästar i ridskoleverksamhet. Hållande och uppfödning omfattas nämligen också av bestämmelsen, liksom verksamhet som innebär att hästar tas emot för förvaring och utfodring. Syftet med detta är bl.a. att få kontroll över den omfattande hanteringen av s.k. hobbyhästar och deras fodervärdar. På grund av utvidgningen av tillståndskravet har i paragrafen införts ett nytt sista stycke. Där anges att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet. Bemyndigandet har tillkommit, eftersom det knappast finns anledning att kräva tillstånd i samtliga fall som omfattas av det nya vidsträckta första stycket. Paragrafen har ändrats på så sätt att förutsättningarna för beslut om förbud att hålla djur eller ett visst djurslag har kompletterats med ytterligare två kriterier. Den som har dömts för djurplågeri, även om det har skett vid endast ett tillfälle, har härigenom visat sig så olämplig att hantera djur att vederbörande skall förbjudas att åtminstone hålla djur. Även den som vid upprepade tillfällen har dömts för att ha brutit mot djurskyddslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall förbjudas hålla djur. Det krävs inte att det har varit fråga om identiska brott mot lagen. Inte heller behöver varje enskilt brott vara av allvarligare karaktär. Även mer bagatellartade brott mot bestämmelserna gör att personen i fråga måste anses olämplig genom sin attityd till djurskyddsregler. Även den som har varit föremål för upprepade förelägganden enligt 26 § har genom sitt agerande visat sig olämplig som ansvarig för vård och skötsel av ett djur. Även ett sådant beteende bör därför utgöra grund för beslut om förbud att hålla djur. Enda undantaget från skyldigheten att meddela ett hållandeförbud när något av lagens kriterier är för handen finns i paragrafens andra stycke. Denna bestämmelse har skärpts till att endast avse fall där det är uppenbart att ett upprepande av gärningen inte kommer att ske. Tillämpning av undantagsbestämmelsen förutsätter att det helt klart har varit fråga om en engångsföreteelse. Paragrafen har i likhet med 31 § utformats med beaktande av Lagrådets påpekanden, dock med undantag för påpekandet som rör tredje stycket i förevarande paragraf. Paragrafens första stycke har ändrats så att i de fall något av paragrafens kriterier är för handen är skyldig att besluta om omhänder- tagande av djuren. Om någon av de i lagen angivna förutsättningarna föreligger är följaktligen ett omhändertagande obligatoriskt. Bestämmelsen har också skärpts genom att förutsättningarna för omhändertagande har kompletterats med ytterligare två fall då omhän- dertagande skall ske. Det har inte ansetts nödvändigt att i lagtexten särskilt föreskriva att ett omhändertagande omfattar också avkomman av ett omhändertaget djur. Paragrafens första stycke har ändrats så att , en tillsynsmyndighet eller polismyndigheten skall besluta att ett djur som är utsatt för lidande skall omhändertas om någon av de i paragrafen angivna omständigheterna föreligger. På samma sätt som i föregående paragraf föreskrivs ett obligatoriskt ingripande under vissa förutsättningar. Paragrafen har ändrats så att också kan fatta beslut om att djuret skall överlåtas på annat sätt än genom försäljning. Lagens straffbestämmelse har skärpts så att maximistraffet höjs från fängelse till fängelse . Detta syftar till att betona att det finns anledning att se allvarligt på brott mot djurskyddsbestämmelserna. Bestämmelsen om hantering av slaktdjur i 13 § har straffbelagts. Anledningen till detta är det behov som finns av att stärka djurskyddet inför och vid slakt. Vidare har bestämmelsen i 19 a § om att det fordras tillstånd för att få använda djur för försöks- och därmed jämförliga ändamål samt för att föda upp, förvara eller tillhandahålla djur för sådan användning belagts med straff. Efter påpekande från Lagrådet har regeringen funnit att 20 § inte bör straffbeläggas. Straffbestämmelsen kompletteras vidare med ett nytt stycke som avser de allvarligaste brotten. I dessa fall skall endast fängelse ingå i straff- skalan. Även här är maximistraffet fängelse. Efter påpekande från Lagrådet har tredje stycket andra meningen ersatts av ett nytt fjärde stycke. Dessutom har en redaktionell ändring gjorts i tredje stycket. 7.2 Förslaget till lag om ändring i epizootilagen (1999:657) Paragrafens tredje stycke har förtydligats. Det klargörs att full ersättning för produktionsbortfall skall lämnas även vid misstanke om utbrott av sådana allvarliga epizootiska sjukdomar som anges i föreskrifter med- delade av regeringen. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket Hänvisningarna i paragrafens första stycke har bytts ut som en följd av att äldre lagstiftning ersatts av epizootilagen (1999:657) och zoonoslagen (1999:658). Efter remiss har yttranden över förslaget i departementspromemorian (Ds 1997:11) avgetts av , Hovrätten för , kammarrätterna i och , , , , Statskontoret, Riksrevisions- verket, . , , , , , , Centrala försöksdjurs- nämnden, , , , , länsstyrelserna i , , , , , , , , , , , och , , , , , , , , , , och , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och kommuner, Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien, , , , för cirkuskonstens bevarande i , , , , , Förbundet (tidigare ), , , , , Svenska Trav- sportens , , Samverkande Organ för Forsknings- och Försöksdjurspersonal, och . i län har bifogat ett yttrande från . har bifogat yttranden från de djurförsöksetiska nämnderna i , och samt från ledamoten . Yttranden har dessutom inkommit från , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och kommuner, djurskyddsinspektör i kommun, djurskyddsinspektör i och kommuner, djurskyddsinspektör i kommun, Svenska djurhälsovården, , Veterinärmedicinska Sällskap, , kommunförbundet i samt kommunerna i och Norduppland. , kommun, och har avstått från att yttra sig. Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534) dels att 7 § skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 7 a § skall betecknas 7 §, dels att 1-4, 7, 8, 10, 11, 16, 19-25, 27, 29, 3136 och 38 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 4 a, 19 a, 24 a, 24 b och 38 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Djur skall ges tillräckligt med foder och vatten och tillräcklig tillsyn. Stall och andra förvaringsutrymmen för djur skall ge djuren tillräckligt utrymme och skydd samt hållas rena. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Statens jordbruks- verk får meddela ytterligare föreskrifter om 1.stall och andra förvaringsutrymmen för djur, 2.skyldighet att låta förpröva sådana utrymmen, och 3.skyldighet att låta förpröva ny teknik inom djurhållningen. Regeringen får föreskriva att den som inte låter förpröva stall eller andra förvaringsutrymmen för djur skall åläggas att betala en särskild avgift. Avgiften skall tas ut av den som var ägare av stallet eller förvaringsutrymmet när byggnadsåtgärden vidtogs. Den särskilda avgiften skall bestämmas till ett belopp som motsvarar fyra gånger den avgift som skulle ha betalats om förprövning skett, om det inte finns särskilda skäl att bestämma avgiften till ett lägre belopp. Första stycket gäller inte djur som används för sådana ändamål som avses i 19 §, om djuret inte hålls i fångenskap. Bestämmel- serna i andra stycket om krav på tillräckligt utrymme och skydd och bestämmelserna i andra och tredje styckena om befogenhet att med- dela föreskrifter gäller också hägn. Djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn eller pälsar eller för att användas i tävling skall hållas och skötas i 10Senaste lydelse 1993:1480. 11Senaste lydelse 1992:1095. Djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig natur- Det är förbjudet att göra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur i andra fall än när det är befogat av veterinär- medicinska skäl, om inte före- skrifter om undantag har med- delats med stöd av tredje stycket.Första stycket gäller inte djur som används för sådana ändamål som avses i 19 §, om ingreppet eller injektionen är en del av djurförsöket.Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på eller injektioner till djur samt föreskrifter om undantag från första stycket, om det finns sär- skilda skäl. en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela ytterligare föreskrifter om hur sådana djur skall hållas och skötas. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela ytterligare föreskrifter om förbud mot eller villkor för viss djurhållning. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela föreskrifter om skyldighet för den som yrkes- mässigt säljer sällskapsdjur att vid överlåtelsen lämna information om djurets skötsel. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för för- säljning eller annan överlåtelse av djur. 10 §13 Det är förbjudet att göra operativa ingrepp på djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl, om inte föreskrifter om undantag har med- delats med stöd av tredje stycket. Första stycket gäller inte djur som används för sådana ändamål som avses i 19 § första stycket. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela ytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på djur samt föreskrifter om undantag från första stycket i fråga om djur som avses i 4 § eller om det finns särskilda skäl. För operativa ingrepp på djur För operativa ingrepp på eller 12Senaste lydelse 1991:404. 13Senaste lydelse 1991:404. 14Senaste lydelse 1991:404. håller, föder upp, upplåter eller säljer hästar eller tar emot hästar för förvaring och utfodring eller använder hästar i ridskole- verksamhet, ellerFrågor om tillstånd prövas av . får också återkalla ett beviljat till- stånd. skall en veterinär anlitas. samma gäller vid annan behand- ling i syfte att förebygga, påvisa, vid annan behandling i syfte att lindra eller bota sjukdom eller förebygga, påvisa, lindra eller bota skada hos ett djur, om behand- sjukdom eller skada hos ett djur, lingen orsakar lidande som inte är lidande som inte är obetydligt. Första stycket gäller inte om behandlingen är så brådskande att en veterinär inte hinner anlitas. I fråga om djur som används för I fråga om djur som används för ändamål som avses i 19 § första stycket får ingreppet eller behand- ingreppet, injektionen eller be- lingen också utföras av den som handlingen också utföras av den har föreskriven utbildning. behandlingen är en del av djur- Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. Tillstånd till verksamheten skall den ha som yrkesmässigt eller i större omfattning 1. föder upp eller säljer hundar eller tar emot hundar för förvaring och utfodring, 2. upplåter hästar eller använder hästar i ridskoleverksamhet, eller 3. föder upp pälsdjur. Frågor om tillstånd prövas av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. En så- dan nämnd får också återkalla ett beviljat tillstånd. Vid tillståndsprövningen skall särskild hänsyn tas till att den sökande kan anses lämplig att bedriva verksamheten och att de anläggningar i vilka verksamheten skall bedrivas är lämpliga från djurskyddssynpunkt. Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. 15 Senaste lydelse 1991:1688. skall meddela förbud att ha hand om djur eller ett visst slag av djur för den som 1. inte följer ett beslut som en tillsynsmyndighet har meddelat enligt 26 § och som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 2. allvarligt har försummat till- 2. allvarligt har försummat till- synen eller vården av ett djur, eller synen eller vården av ett djur,