prop · GP03164 · 2002-03-20 00:00:00 — tillfälligt vistas utanför en kriminalvårdsanstalt skall vara avgiftsskyldig. Justitiekanslern pekar på den negativa konsekvensen med uttag av avgift för ålderspensionärer som oskyldigt suttit häktade eller varit intagna i anstalt, men anser att problemet kan lösas genom att det skapas en framhåller att för att avdragen skall kunna göras måste intagen i kriminalvårdsanstalt. föreslår att avgiften på per dag betalas till , som således skall ansvara för de administrativa rutinerna. Kriminalvårdstyrelsen framhåller att det måste vara socialförsäkringsadministrationen som driver in dessa avgiftsbelopp. Skälen för regeringens förslag: Gemensamt för de olika ålderspensionsförmånerna är att de utgör varaktiga förmåner som är avsedda att betalas ut under resten av den pensionsberättigades liv. Det kan heller inte läggas några arbetslivsinriktade rehabiliteringsaspekter på frågor som rör rätten till utbetalning av ålderspensionsförmåner vid institutionsvistelse. Däremot kan det ifrågasättas om en person skall kunna uppbära hel ålderspension och få en betydande del av sina levnadsomkostnader täckta till följd av institutionsvistelse på statens bekostnad. Enligt nuvarande regler i det reformerade ålderspensions- systemet kan garantipension reduceras för tid under vilken den pensionsberättigade är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad om det är fråga . Däremot kan inte inkomstgrundad ålderspension reduceras. Reglerna innebär att ju större garantipensionen är desto större blir reduktionen. Den ordningen anser regeringen inte vara tillfredsställande, eftersom den som har enbart inkomstgrundad ålderspension får behålla denna för tid under vilken han eller hon är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad, medan den som har garantipension i samma situation får sin pension kraftigt reducerad. Till detta kommer att garantinivån är högre för ogifta än för gifta. Det innebär att det kommer att föreligga bristande enhetliga ekonomiska villkor vid institutionsvistelse i två viktiga avseenden. Villkoren växlar således dels beroende på ålderspensionens fördelning i det enskilda fallet på garantipension och inkomstgrundad ålderspension, dels på civilståndet. Regeringen har vid sina överväganden funnit att det inte är rimligt att ålderspensionärer vid institutionsvistelse skall kunna behålla pensions- förmånerna fullt ut och få sina levnadsomkostnader täckta av det allmänna. Sådan överkompensation bör motverkas så att det i möjligaste mån blir lika ekonomiska villkor för flertalet intagna ålderspensionärer. Ordningen för reducering i det reformerade ålders- pensionssystemet är inte tillfredsställande med hänsyn till att den som har enbart inkomstgrundad ålderspension får behålla denna när han eller hon är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad, medan den som har garantipension i samma situation får sin pension kraftigt reducerad. För att uppnå enhetliga ekonomiska villkor för de ålderspensionärer som vistas inom kriminalvården, måste det enligt regeringens mening skapas en ordning som innebär att de intagna skall vidkännas samma kostnad för uppehälle. Om denna sätts till ett fast belopp per dag, kan man också få enhetliga ekonomiska villkor mellan intagna ålderspensionärer i kriminalvårdsanstalt och dem som tillfälligt finns på kommunala eller landstingskommunala institutioner. Detta blir fallet om man av ålderspensionärer som är intagna i kriminalvårdsanstalt tar ut motsvarande ersättning för uppehälle som tillämpas av kommunerna. Därvid skall den intagne betala för uppehälle enbart genom att ett avdrag görs från ålderspensionsförmåner. Det är viktigt att slå fast att detta avdrag inte utgör någon straffrättslig sanktion. Syftet är endast att motverka den överkompensation som uppkommer om en person både får hel ålderspension och fritt uppehälle. Det kan visserligen från principiella utgångspunkter ifrågasättas om den som undergår ett frihetsstraff bör betala för uppehälle. Av intresse i sammanhanget är därför hur frågan om att ta ut ersättning för levnads- kostnader eller avgift i övrigt har hanterats i andra fall när en person är föremål för straffrättslig frihetsinskränkning. skulle den som hade frigång betala dagersättning till frigångsdag, om inte särskilda skäl talade emot det. Detta gällde frigångare som hade avtalsenlig lön, full ersättning från annan myndighet eller beviljats särskilt vuxenstudiestöd. Dagersättningen avsåg inte specifik ersättning för t.ex. mat, utan var avsedd att täcka en del av kriminalvårdens kostnader för hela frigångsverksamheten, kostnader som frigångaren skulle haft om han eller hon inte vore intagen i anstalt. Ordningen med dagersättning vid frigång slopades främst på grund av stort administrativt arbete med att kräva in dessa ersättningar. Det hade också ifrågasatts om det inte krävdes lagstöd. Avgift tas ut från personer som avtjänar fängelsestraff genom elektronisk övervakning. Fängelsestraff kan verkställas utanför anstalt med intensivövervakning med elektronisk kontroll. Om det är motiverat med hänsyn till den dömdes möjligheter att få inkomst under verkställigheten, skall han eller hon betala avgift med per verkställighetsdag, dock högst . Skyldigheten att betala avgift infördes mot bakgrund av att verkställigheten utanför anstalt i princip inte påverkade den dömdes inkomstmöjligheter. Vid föredragning i Lagrådet av det dåvarande lagförslaget om intensiv- övervakning avstyrkte en ledamot förslaget att ta ut avgift. Han ansåg att det var betänkligt om det vid sidan av det finstämda system för påföljdsval och straffmätning som fanns i växte fram ett avgiftssystem som byggde på andra principer. Det vore enligt honom olyckligt om proportionalitet mellan brott och straff på detta sätt fick vika för statsfinansiella intressen. För den dömde kunde det vara svårt att urskilja vad som var straff och vad som var en slags skatt. I propositionen Försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll (prop. 1993/94:184 s. 19) anförde regeringen att det framstod som orättvist om den som hade straffverkställighet utanför anstalten skulle kunna få stora ekonomiska fördelar jämfört med den som var intagen i anstalt. Det var därför rimligt att vissa som verkställde straff utanför anstalten skulle betala avgift. Enligt en rekommendation av angående samhällstjänst och andra alternativ till fängelse skall kostnader för genomförandet i princip inte bäras av lagöverträdare. Detta är dock inte något absolut förbud utan endast en rekommendation. Vidare förekommer att personer får betala avgift när de dömts till en straffrättslig påföljd som innebär frihetsinskränkning. Detta gäller dem som dömts till rättspsykiatrisk vård. Dessa kan, liksom vid annan sjukhusvård, få betala vårdavgift enligt hälso- och sjukvårdslagen med högst per dag. Å andra sidan får den dömde behålla sin ålderspension. Regeringen anser att det inte finns några absoluta hinder mot att låta personer som verkställer fängelsestraff betala för uppehälle. ålderspensionärer behöver detta inte medföra sämre ekonomiska villkor än och heller inte sämre ekonomiska villkor än för övriga intagna, som normalt får avstå från förvärvsinkomster. En ordning enligt vilken intagna ålderspensionärer skall betala visst dagbelopp för uppehälle innebär att de ekonomiska villkoren inom gruppen ålderspensionärer blir mer enhetliga, eftersom i princip alla intagna ålderspensionärer i sådant fall får betala för uppehälle och således inte kan uppbära dubbla förmåner, dvs. både pension och fritt uppehälle. Enligt regeringens uppfattning ligger det ett särskilt värde i att ålderspensionärer på olika institutioner får vidkännas kostnader för uppehälle med i princip samma belopp. Även detta talar för att en ålders- pensionär skall betala visst schabloniserat belopp för uppehälle. Detta belopp för uppehälle bör bestämmas till per dag för att uppnå enhetlighet med vad som gäller vid sjukhusvård. Betalning skall ske endast på så sätt att gör avdrag från ålderspensionen. På så sätt undviks att det uppkommer skuldbelopp för den intagne. Avdraget skall göras från pensionsbeloppet efter skatt, eftersom det inte förekommer rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för personliga levnadskostnader. Med hänsyn till att betalning av uppehälle skall ske endast genom avdrag från pensionsförmåner och i förekommande fall äldreförsörjningsstöd kan avdraget inte göras av kriminalvården. Regeringen anser dock att det för dem som har låga ålders- pensionsförmåner är motiverat med en begränsningsregel som innebär att de inte behöver betala per dag. Därför föreslås att avdraget för uppehället begränsas till högst en tredjedel av pensionsförmånen. Det motsvarar bestämmelserna om minskning av sjukpenningens belopp i 3 kap. 15 § andra stycket AFL. Äldreförsörjningsstödet, som införs , är inkomst- prövat och skall garantera personer som är bosatta i och är eller äldre en viss lägsta levnadsnivå. I vissa fall kommer äldreför- sörjningsstöd att kunna ges ut tillsammans med en låg ålderspension. I likhet med ålderspensionsförmånerna skall äldreförsörjningsstöd kunna lämnas under resten av den förmånsberättigades liv. Regeringen anser på samma sätt som för ålderspension att det inte är rimligt att den som uppbär äldreförsörjningsstöd vid en vistelse på anstalt skall få behålla denna förmån fullt ut och få sina levnadsomkostnader täckta av det allmänna. En sådan överkompensation måste förhindras. Regeringen föreslår därför att ett avdrag för uppehället även i dessa skall göras genom försorg med per dag eller med högst en tredjedel av förmånsbeloppet. För den som uppbär både ålderspension och äldreförsörjningsstöd skall endast ett avdrag göras. Vid kontraktsvård eller § 34-placering gäller detta även sjukersättning och arbetsskadelivränta. I det fall en ålderspensionär eller en person som helt eller delvis uppbär äldreförsörjningsstöd får s.k. kontraktsvård på statens bekostnad finner regeringen det naturligt att samma regel om avdrag skall gälla som när en ålderspensionär är intagen i kriminalvårdsanstalt. Beträffande personer som avtjänar fängelsestraff förekommer en försöksverksamhet med frigivningsförberedelser utanför anstalten. Inom ramen för denna försöksverksamhet kan den som avtjänar fängelse i lägst efter ansökan om individuell prövning medges att avtjäna högst av straffet, före vill- Prop. 2001/02:164 korlig frigivning, genom verkställighet utanför anstalt. skall därvid ske genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Bestämmelser därom finns i 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Av skäl som redovisas i avsnitt 7.2 föreslår regeringen att någon reducering genom avdrag på ålderspension och i förekommande fall äldreförsörjningsstöd inte skall göras av den som verkställer fängelse- straff utanför anstalt. Om en person i och för sig är berättigad till sjukersättning eller arbets- skadelivränta, men denna ersättning är indragen p.g.a. anstaltsvistelsen, skall något avdrag inte göras från ålderspensionen eller äldreför- sörjningsstödet eftersom sjukersättningen och livräntan dras in. Regeringen vill vidare understryka att eftersom en intagen som uppbär ålderspension och/eller äldreförsörjningsstöd får behålla större delen av förmånsbeloppet saknas motiv för att, som vid tillfälligt indragen aktivitetsersättning/sjukersättning, kunna betala ut förmånsbelopp till den förmånsberättigades anhöriga. Justitiekanslern () har ifrågasatt om återbetalning av avgift för uppehälle i häkte eller anstalt till följd av att en person blivit frikänd eller fått en lindrigare påföljd behöver lösas genom att det skapas en möjlighet till återbetalning av avgiften. Genom att betalning för uppehälle sker enbart genom avdrag på pension uppkommer inte, enligt regeringens uppfattning, frågan om JK skall ersätta någon för avgift. Ersättningsfrågan gäller i sådant fall i stället minskning av pensionen. JK bör därvid ha samma möjlighet att betala ut ersättning som . Det bör dock anmärkas att om en person senare frikänns eller får en lindrigare påföljd har han eller hon under anstaltsvistelsen sparat in kostnaden för uppehälle. Regeringens förslag: Den nuvarande regeln om reduktion av garantipension till omställningspension eller garantipension till änkepension för den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad skall inte tillämpas om den försäkrade även uppbär inkomstgrundad ålderspension, garantipension eller äldreförsörjningsstöd. görs avdrag enbart från ålderspensionen eller äldreförsörjningsstödet. Efterlevandepensionen skall inte heller reduceras för tid under personen verkställer fängelsestraff enligt 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Den som uppbär omställningspension och garantipension till sådan pension eller änkepension och garantipension till sådan pension, men inte ålderspension eller äldreförsörjningsstöd, och som på statens bekostnad genomgår s.k. kontraktsvård skall betala för sitt uppehälle genom att gör avdrag från förmånerna med 80 kronor per dag, dock med högst en tredjedel av förmånen efter skatt. Motsvarande skall gälla när en intagen i kriminalvårdsanstalt placeras utanför anstalten enligt 34 § KvaL. därvid uppbär aktivitetsersättning, sjukersättning eller arbetsskadelivränta skall ett gemensamt avdrag göras från förmånerna. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Möjligheten att verkställa fängelsestraff utanför anstalt enligt 33 a § KvaL fanns inte när utredningen lämnade sina förslag. Remissinstanserna: () anser att det saknas skäl att ha skilda regler för efterlevandepension och ålderspension och framhåller att en person kan uppbära omställningspension eller änkepension och ålderspension (förtida uttag). I sådant fall bör enligt RFV avgift endast dras av från ålderspensionen. Enligt verket innebär utredningens förslag att både en avgift på tas ut och att garantipensionen till efterlevandepensionen sätts ned enligt 7 kap. 14 § lagen om efterlevandepension och efterlevandestöd till vuxna. Skälen för regeringens förslag: De nuvarande reglerna innebär i korthet att efterlevandepensionen i form av garantipension reduceras fr.o.m. den trettioförsta dagen som en pensionsberättigad är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Garantipension utges därvid med högst ett belopp som tillsammans med inkomstgrundad efterlevande- pension eller änkepension uppgår till av prisbasbeloppet räknat för månad. För förmånerna inom efterlevandepensioneringen kan konstateras att det är fråga om många olika och i många fall mycket blygsamma nivåer och att olika villkor i övrigt gäller för rätt till förmånerna. Till detta kommer att omställningspensionen och garantipensionen är tids- begränsade i flera steg och att rätten till garantipension till änkepension inte är heltäckande. Omställningspensionen som utges till såväl män som kvinnor kommer att ges ut under en omställningstid . Vidare kan noteras att enligt den undersökning som utredningen företog framkom att endast en efterlevandepension till vuxna, en änkepension, då var reducerad. Vid en samlad bedömning har regeringen inte funnit skäl ändra reglerna för reduktion av efterlevandepensioner till vuxna. Med hänsyn till syftet med omställningspensionen, har regeringen inte ansett det lämpligt att denna inte utbetalas efter en viss tids frihetsberövande. I samband med att efterlevandepensionssystemet har anpassats till det reformerade ålderspensionssystemet har den särskilda efterlevande- pensionen avskaffats. Enligt övergångsbestämmelserna i lagen (2000:462) om införande av lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn kan särskild efterlevandepension dock betalas ut även efter 2003, om förutsättningarna för sådan pension är uppfyllda . Enligt 8 § sista stycket införandelagen skall bestämmelserna i bl.a. 7 kap. lagen om efterlevandepension och efter- levandestöd till barn tillämpas på personer som är berättigade till särskild efterlevandepension. Detta medför att vad som har föreslagits vid institutionsvistelse kommer att omfatta även särskild efterlevandepension och garantipension till denna. Vidare följer av 1 § införandelagen att även efterlevandepension som beviljats på grund av dödsfall som inträffat omfattas av förslaget. Beträffande personer som avtjänar fängelsestraff förekommer en försöksverksamhet med frigivningsförberedelser utanför anstalten. Inom ramen för denna försöksverksamhet kan den som avtjänar fängelse i lägst efter ansökan om individuell prövning medges att avtjäna högst av straffet, före Prop. 2001/02:164 villkorlig frigivning, genom verkställighet utanför anstalt. ställigheten skall därvid ske genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Bestämmelser om detta finns i 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Av skäl som redovisas i avsnitt 7.2 föreslår regeringen att någon reducering genom avdrag på efterlevandepensionen inte skall göras beträffande den som i sådant fall verkställer fängelse- straff utanför anstalt. Regeringen anser, i likhet med , att den som uppbär både efterlevandepension och ålderspension inte skall få vid- kännas avdrag på båda förmånerna. Därför föreslås att bestämmelserna om reducering av efterlevandepensionen inte skall gälla för den som uppbär ålderspension. På så sätt kommer endast ett avdrag att göras med högst per dag från ålderspensionen efter skatt. Det är också rimligt att vuxna personer som uppbär efterlevande- pensionsförmåner och genomgår s.k. kontraktsvård eller är placerad enligt 34 § KvaL i likhet med vad som föreslås när aktivitetsersättning och sjukersättning utges får betala för uppehället med högst per dag. Regeringens bedömning: Gällande bestämmelser om sjukpenning, tillfällig föräldrapenning och smittbärarpenning vid intagning på institution bör inte ändras. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som yttrat över förslaget Föreningen framhåller att för den händelse att försäkringsersättning utbetalas under institutionsvistelse skall avgift tas ut av den enskilde så att de ekonomiska villkoren likställs för samtliga intagna. Skälen för regeringens bedömning: Sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL utges vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Sjukpenning utbetalas inte om en försäkrad på det allmännas bekostnad är intagen i särskilt ungdomshem eller är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad (3 kap. 15 § första stycket Bestämmelserna tillämpas även i fråga om tillfällig föräldra- penning och smittbärarpenning. Gemensamt för de situationer i vilka sjukpenning inte skall utges enligt 3 kap. 15 § första stycket AFL är i praktiken att det för den försäkrade föreligger ett arbetshinder som beror på att den försäkrade vistas på institution av andra skäl än sjukdom. Detta sammanfaller med att det inte föreligger något försäkringsfall enligt 3 kap. 7 § AFL. Regeringen gör den bedömningen att det inte finns några bärande skäl för att ändra den nuvarande ordningen som innebär att, för tid under vilken en försäkrad på det allmännas bekostnad vistas på institution eller liknande inrättning, sjukpenning, tillfällig föräldrapenning eller smitt- bärarpenning kan utges endast om omhändertagandet av den försäkrade beror på sjukdom. Regeringens bedömning: Gällande bestämmelser om föräldra- penning vid institutionsvistelse på statens bekostnad bör inte ändras. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har inkommit Skälen för regeringens bedömning: Det faktum att föräldrapenning i princip endast utges vid vård av barn utgör i sig en begränsning av för- månen vid intagning i kriminalvårdsanstalt eller särskilt ungdomshem. En rapport från och ger en allmän bild av hur begränsade möjligheterna är att ha barn hos sig i en Den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad kan endast i begränsad utsträckning få ha ett barn hos sig i anstalten. kvinna spädbarn vid intagningen i kriminalvårdsanstalt eller föder hon därefter barn, kan hon enligt 41 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt få tillstånd att ha barnet hos sig. Innan beslut fattas för en intagen att ha barn varaktigt hos sig på anstalten skall samråd ske med socialnämnden i den kommun där barnet vistas. Vidare gäller för föräldrapenning på sjukpenningnivån att sådan förmån inte kan utges än . föräldrapenning som kan bli aktuell att betala ut är därför föräldra- penning på lägsta nivå och grundnivå. Mot denna bakgrund anser regeringen att det, i syfte att motverka risken för överkompensation, saknas skäl att föreslå någon ändring i bestämmelserna om föräldrapenning för den som vistas på institution. Regeringens förslag: Personer som är intagna i kriminalvårdsanstalt, häktade eller verkställer sluten ungdomsvård skall få behålla sin egenlivränta av institutionsvistelsen eller Därefter skall förmånen dras in tillfälligt under högst den tid för vilken den är beviljad. Fr.o.m. den trettionde dagen före frigivningsdagen skall den tillfälligt indragna livräntan åter betalas ut. För tid under vilken en person verkställer fängelsestraff utanför kriminalvårdsanstalt enligt 33a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt skall livräntan inte dras in. Livränta som tillfälligt dragits in skall kunna betalas ut helt eller delvis till den förmånsberättigades anhöriga om de för sitt uppehälle är beroende av honom eller henne. Den som uppbär arbetsskadelivränta och på statens bekostnad genomgår s.k. kontraktsvård i ett sådant hem för vård eller boende eller familjehem som avses i socialtjänstlagen, skall av institutionsvistelsen betala för uppehället genom avdrag på Avdrag skall göras med per dag, dock högst med en tredjedel av förmånen, räknat efter skatt. när en intagen i kriminalvårdsanstalt placeras utanför anstalt enligt 34 § KvaL. Om den som uppbär arbetsskadelivränta med livräntan uppbär aktivitetsersättning, sjukersättning, efterlevande- pension, ålderspension eller äldreförsörjningsstöd skall ett gemensamt avdrag göras på förmånerna. Ovanstående skall gälla även egenlivränta enligt det statliga personskadeskyddet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens med undantag för att benämningen vilande livränta ersatts med benämningen tillfälligt indragen livränta. Möjligheten att verkställa fängelsestraff utanför anstalt enligt 33 a § KvaL fanns inte när utredningen lämnade sina förslag. Utredningen lämnade inte något förslag angående s.k. kontraktsvård. Utredningen kommenterade inte det statliga person- skadeskyddet. Remissinstanserna: Av de få remissinstanser som inkommit med synpunkter är det endast som avstyrker förslaget. Verket har samma motivering för detta som redovisas under avsnittet 7.2 Aktivitetsersättning och sjukersättning. Skälen för regeringens förslag: De skäl som ligger bakom förslaget om att aktivitetsersättningen och sjukersättningen skall dras in tillfälligt när den förmånsberättigade är intagen i kriminalvårds- anstalt, är häktad eller verkställer sluten ungdomsvård på ett särskilt ungdomshem, är tillämpliga även på arbetsskadelivräntor. Det är vanligt förekommande att en försäkrad som har arbets- skadelivränta även har förtidspension, aktivitets- ersättning/sjukersättning. I sådant fall sker samordning enligt 6 kap. 1 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Detta innebär att livräntan minskas på så sätt att den endast utges i den mån den överstiger aktivitetsersättningen/sjukersättningen. Samma gäller för den som har efterlevandepension och efterlevandelivränta. Sådan samordning medför att den försäkrade inte överkompenseras genom att dubbla förmåner betalas ut. En arbetsskadelivränta är inte avsedd att täcka inkomstbortfall som beror på annat än arbetsskada. Den som är intagen i kriminalvårdsanstalt får normalt sett vidkännas ett inkomstbortfall oavsett om han eller hon har en arbetsskada eller inte, eftersom institutionsvistelsen i sig utgör ett hinder mot att utföra förvärvsarbete.