prop · GP03102 · 2002-04-17 00:00:00 — direktiven så att i regel självläkande åkommor ges hög grad av till- gänglighet, vilket kan leda till att patienter med kroniska sjukdomar får lägre prioritet än vad som uttrycks i prioriteringsbeslut. Regeringen gör bedömningen att samverkan mellan olika huvudmän förbättrats men att brister beträffande vårdkedjan kvarstår inom många verksamhetsgrenar. Det krävs förbättringar för att vårdkedjan för äldre, långvarigt psykiskt sjuka patienter och personer med somatiska kroniska sjukdomar ska fungera väl. Arbetet med att höja kvaliteten och säker- heten i vården har breddats och fördjupats. Ett exempel är införandet av formaliserade kvalitetssystem inom all laboratorieverksamhet. Informationsförsörjningen med relevanta fakta om vårdens resultat och effekter samt deras samband med resursinsatser och vårdens funktions- sätt är ett område där behovet av fortsatt utveckling är stort. etablerades en rad som avsevärt förbättrat förutsättningarna för att följa upp resultaten i vården. Andra möjligheter till uppföljning och utvärdering av slutenvård och sjukhus- vård ges av patientadministrativa och epidemiologiska register. Däremot saknas motsvarande möjlighet för primärvården. Enkäter till patienter och anhöriga kan också vara ett komplement för analys av hur hälso- och sjukvården fungerar. Information om vårdinsatser och risker kan även fås genom de uppgifter om problem och brister i vården som finns regi- strerade hos (), patient- nämnderna, Patientskadeförsäkringen och i RiskData- Bas. Det finns därmed ingen tydlig helhetsbild av hälso- och sjukvården eftersom en heltäckande verksamhetsuppföljning saknas. Ett generellt problem i vården är att det råder brist på vetenskaplig kunskap om nytta och risker med många vård- och behandlingsinsatser. Bristen på hållbart vetenskapliga underlag innebär bland annat ett allvarligt praktiskt hinder för öppna, rationella prioriteringar i vården. Det kanske allra största problemet inom hälso- och sjukvården är dess problem med att rekrytera och behålla personalen. Trots att ett rekord stort antal läkare legitimerades 2001 återstår många vakanser att besättas. Orsakerna till problemet är många. Bland annat anges brister i fram- förhållning och flaskhalsar beträffande utbildningen samt ökade sjuktal och pensionsavgångar bland vårdpersonalen. För korttidsutbildad personal märks ett ointresse av att utbilda sig vidare inom vården och ett vårdjobb ses som ett genomgångsyrke. förändrades hälso- och sjukvårdslagen för att stärka patientens möjligheter till inflytande och delaktighet. Det är för tidigt för att ge en samlad bild av vilka effekter vårdgivarnas åtgärder för att stärka patientens ställning har haft. Vissa tendenser och iakttagelser har emellertid redovisats (Hälso- och sjukvårdsapport 2001, ). Vårdgivarna har ökat informationsinsatserna men det är oklart om detta fått avsedd verkan. Rätten till en andra medicinsk bedömning är delvis okänd både hos vårdpersonal och patienter. har samlat in uppgifter om förväntade Skr. 2001/02:102 väntetider från landstingen. Systemet är fortfarande under uppbyggnad och kommer successivt att kompletteras med uppgifter om bland annat faktiska väntetider. Under det tredje tertialet 2001 begärdes uppgifter in från 1 283 kliniker och 549 () svarade. Av dessa uppgav 247 () en faktisk väntetid kortare än 3 månader. Vårdbarometern är en enkät som är utvecklad av och ställd till befolkningen. Den handlar om erfarenheter av hälso- och sjukvården och redovisar resultat från fjärde kvartalet 2001. Man har ställt liknande frågor till patienter som varit i kontakt med följande typer av mottagningar: vårdcentral/familjeläkare, akutmottagning, annan mottagning/klinik på sjukhus och privat specialistläkare. Tabell 3.1 Andel som svarat att de Instämmer helt och hållet Variation mellan typ av mottagning Läkaren/sjuksköterskan visade respekt för mig som patient/anhörig Jag är nöjd med den information jag fick om min sjukdom och mina problem. Jag fick den hjälp jag hade förväntat mig vid Tabellen 3.1 visar att majoriteten av de tillfrågade, oavsett typ av sjuk- vårdsmottagning, ansåg att sjukvårdspersonalen visat dem respekt samt att de fått den hjälp de förväntade sig vid besöket. Tillgängligheten har mätts genom att fråga om det var lätt eller svårt att komma fram per telefon. Mellan fyra och sjutton procent ansåg det vara mycket svårt. På frågan om vilket sammanfattande betyg man vill ge på besöket angav mellan att de ville ge högsta betyg. Av de som besökte primärvården tyckte att vänte- tiderna var rimliga. Antalet anmälningar till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd () angående olyckor och fel i sjukvården steg men har varit tämligen . Antalet ärenden som lett till påföljd har dock varit oförändrat , vilket tyder på att det kan vara anmälningsbenägenheten snarare än antalet fel i vården som ökat. Statistik över antalet inkomna anmälningar, avgjorda ärenden samt påföljder redovisades i den kommunala skrivelsen . innebär att allvarliga skador, sjukdomar och tillbud som inträffar i hälso- och sjukvården ska rapporteras till . Antalet sådana anmälningar har minskat och var 2000 nere på ungefär 900 stycken. En patient som skadas i samband med behandling eller liknande åtgärd inom hälso- och sjukvården (inkl tandvården) kan söka ersättning för skadan från patientförsäkringen Psykiatrireformen, som genomfördes , syftade till att förbättra psykiskt funktionshindrades situation i samhället genom att bl.a. stimu- lera utbyggnaden av bostäder och utveckla dagliga verksamheter. formen har inneburit att många psykiskt funktionshindrade fått ett betyd- ligt bättre liv. Enligt finns det dock en grupp människor som inte fått sina villkor förbättrade då de inte fått tillgång till ett eget boende eller ett boende under hemlika former. Denna grupp bor kvar på institutioner där nu kommunen ansvarar för platserna istället för, som tidigare, landstingen. menar att en vårdform har ersatts av en annan utan att innehållet i vården utvecklats. Många av de vårdhem som finns driver vård enligt ett föråldrat vårdtänkande. Skälen till att det inte skett en förbättring inom detta område är enligt bland annat att kommunerna saknar ekonomiska incitament att ta fram lokala boendealternativ (Hälso- och sjukvårdsrapport , ). Den psykiatriska tvångsvårdslagstiftningen, lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV), var föremål för ett antal ändringar som trädde i kraft den Syftet med ändringarna var bl.a. att öka patienternas Två av ändringarna avsåg att stärka rättssäkerheten för patienterna i de fall där frivillig vård övergår till tvångsvård enligt LPT, s.k. konvertering respektive att reglera vid vilka tillfällen tvångsåtgärder får tillgripas utan att ett intagningsbeslut är fattat. I en rapport till regeringen (Effekter av ändringar i de psykiatriska tvångsvårdslagarna, , 2001) konstateras att målet med den förändrade lagstiftningen huvudsakligen har uppnåtts. andelen vårdtillfällen som lett till konvertering har minskat. rättssäkerhet har ökat. En viss minskning av användningen av tvångs- åtgärder har skett. Vissa brister finns i upprättandet av vårdplaner för de intagna samt information om rätten till stödperson. uppger att ingen vårdplan upprättats i av vårdtillfällena enligt LPT, trots att det i lagen föreskrivs att en sådan skall upprättas Detta kan, enligt , vara försvar- ligt vid mycket korta vårdtider, men inte då vården fortgår . gjorde en undersökning om vänte- tiderna i folktandvårdens allmäntandvård (Hälso- och sjukvårdsrapport 2001, ). Där framgick att av totalt 708 kliniker hade 26 procent inte någon väntetid för nytillkomna patienter. (12,) hade mer än och 53 kliniker (7,5 procent) hade mellan 18 och 24 månaders väntetid. oacceptabelt långa väntetiderna är brist på tandläkare. På frågan hur stort personalbehovet är, svarade huvudmännen att de skulle kunna anställa totalt 242 tandläkare ytterligare. De närmaste årens nettotillskott be- räknas bli mycket lägre och tandläkarbristen kommer därför att bestå Landstingen ansvarar för att personer som bor i särskilda boendeformer för service och omvårdnad av äldre och funktionshindrade samt personer med hemsjukvård m.fl. erbjuds upp- Personer med särskilda behov av tandvårdsinsatser kan som ett led i en sjukdomsbehandling erhålla detta mot erläggande av samma avgifter som gäller för öppenvårdsbesök inom hälso- och sjuk- I och uppföljning av de nya reglerna (Uppföljning av landstingens tandvård enligt tandvårdslag Skr. 2001/02:102 och tandvårdsförordning, ) anges att 67 000 personer (34 procent av de berättigade) fått munhälsobedömning . Drygt 94 000 personer fick nödvändig tandvård vilket utgör av de berättigade. Resultatet har av bedömts vara tillfredsställande. Det finns stora tolkningsproblem om vilka som ska ha rätt till munhälsobedömning och nödvändig tandvård. När det gäller tandvård som en del i en sjukdomsbehandling, har detta kommit igång i samtliga landsting. Det är emellertid stora skillnader mellan landstingen avseende vilka individer och vilken behandling som ska omfattas av denna del av tandvårdsstödet. Skillnaderna är så stora att rättsosäkerhet bedöms föreligga. Det skrivs ut en större mängd läkemedel till kvinnor men kostnaden per förskrivet läkemedel är högre för män än för kvinnor. Särskilt tydlig är skillnaden för läkemedel mot depression och annan psykisk ohälsa och för läkemedel mot smärta. Förskrivningen av läkemedel mot depression är dubbelt så stor för kvinnor som för män. Eftersom män begår fler självmord skulle det kunna innebära att män är underbehandlade i detta avseende. Förskrivningen av gruppen lugnande medel och sömnmedel har ökat hos både kvinnor och män , men de för- skrivs i högre utsträckning till kvinnor än män. har utvärderat effekterna av läkemedels- förmånens bestämmelser för ekonomiskt svaga grupper (Hälso- och sjukvårdsrapport , ). var det i befolkningen som sa att de hade avstått, helt eller delvis, från att hämta ut läkemedel med anledning av utgiftens storlek. Det är en minskning , då andelen var . Överrepresenterade grupper är ensam- stående med barn, socialbidragsmottagare och arbetslösa. Landstingens kostnader för den offentliga hälso- och sjukvården ökade räknat i fasta priser (tabell 3.2). Den offentliga hälso- och sjukvårdskonsumtionen har i stort sett varit oförändrad . Tabell 3.2 Sjukvårdshuvudmännens kostnader för hälso- och sjukvård. Miljarder kronor, löpande priser resp. fasta priser nivå. Total kostnad, löpande priser Total kostnad, fasta priser Total kostnad/utgift per inv. Källa: , Välfärdsfakta Social 2001. From 1997 redovisas nettokostnader, tidigare driftskostnader. De totala utgifterna för hälso- och sjukvårdsändamål uppgick enligt nationalräkenskaperna preliminärt till i löpande priser, vilket är en ökning med jämfört med före- gående år (tabell 3.3). I de totala kostnaderna för hälso- och sjukvården ingår utöver sjuk- vårdshuvudmännens kostnader bl.a. hushållens konsumtion av hälso- och sjukvård, kostnader för läkemedelssubventionen. Hushållens utgifter utgörs av patientavgifter avseende privat och offentlig läkarvård, tand- vård, sjukgymnastik och sjukhusvård, kostnader för läkemedel (egen- avgifter), sjukvårdsartiklar och glasögon. Hushållens kostnader för vården uppgick till 2000. Hälso- och sjuk- vårdens andel av BNP uppgick . Tabell 3.3 Totala hälso- och sjukvårdskostnader samt kostnadernas andel av BNP Miljarder kronor, löpande priser Källa: Nationalräkenskaperna, Andelen kommunalt finansierad hälso- och sjukvård (främst vård till äldre) kan, enligt Hälso- och sjukvårdsrapport , beräknas till ca , vilket motsvarar av BNP. Den kommunalt finansierade vården ingår inte i beräkningen i tabell 3.3. För att få en fullständig bild av hälso- och sjukvårdens andel av BNP 2000, måste andelen räknas upp från enligt . Denna siffra stämmer relativt väl med vad som redovisas i jämförelser av medlemsländernas sjukvårdskostnader. Kostnaderna för sjukvården per invånare varierar mellan de olika landstingen. Sjukvården kostar exempelvis mer i än i . Skillnader mellan landstingen finns också beträffande vårdtidernas längd och vårdnivån. Tabell 3.4 Exempel på variationer i kostnader, 1999-2000 10 300 - /inv. - varav läns-/regionsjukvård 7 /inv. - varav primärvård (exkl. tandvård) 2 /inv. - primärvårdens andel av kostnaderna Källa: Hälso- och sjukvårdsrapport , Tabell 3.4 visar variationen mellan det landsting som har den lägsta kostnaden och det landsting som har den högsta kostnaden för sjuk- vården. Skillnaderna i kostnader kan tyda på att ett visst utrymme finns för effektivare resursutnyttjande i vissa landsting. pekar på några systemfel som förhindrar ett optimalt vårdutnyttjande. Bland annat nämner man splittrad finansiering, oklar rollfördelning, bristande ledarskap, kompetens och samordning mellan olika vårdgivare samt felaktiga incitament. Landstingens köp av verksamhet har ökat kraftigt . Den största andelen köps från privata företag men den största ökningen av köp har skett från landstingsägda företag. Detta kan förklaras av landstingens bolagisering av sjukhusverksamhet. Tabell 3.5 Landstingens köp av verksamhet 1998-2000 Miljoner kronor, löpande priser. Källa: Statistiska bilder av privatiseringen av välfärdstjänster, Den procentuella ökningen är störst för köp av primärvård (exklusive tandvård). Landstingen köpte primärvårdstjänster för 1998. uppgick köp av sådana tjänster till knappt 4,4 mil- jarder kronor. I kronor räknat är köpen av läns- och regionsjukvård större. Köp av läns- och regionsjukvård uppgick till varav 5,7 miljarder utgjorde köp från privat ägda företag. uppgick kostnaderna för läkemedelsförmånen till . Detta var en ökning med i löpande priser jämfört med . Kostnadsökningstakten har dock minskat något . En orsak till den lägre ökningstakten kan vara att beloppsgränsen för högkostnadsskyddet vid köp av läkemedel, i syfte att dämpa kostnadsutvecklingen för läkemedelsförmånen, höjdes från till . är inte läke- medel för behandling av fetma samt impotens längre subventionerade. Detta har också antagligen bidragit till en minskad kostnadsökningstakt. Landstingen arbetar dessutom mer aktivt för en ökad kostnads- medvetenhet hos förskrivarna. Det finns betydande skillnader mellan landstingen avseende kostnader Skr. 2001/02:102 för läkemedel i öppen vård. Förklaringen kan vara skillnader i ålders- struktur, förekomsten av sjukdomar som kräver dyr läkemedelsbehand- ling och skillnader i sjukvårdsutbud och behandlingstradition. Av betydelse är även skillnader i enskilda läkares förskrivningsmönster. Andra förklaringar kan vara skillnader i hur olika läkemedelskommittéer arbetar och vilket genomslag exempelvis deras rekommendationslistor fått samt skillnader som består i att vissa landsting decentraliserat budgetansvaret för läkemedel till vårdenhetsnivå. var totalkostnaden för läkemedel per capita. Med totalkostnaden avses summan av patientens egenavgifter och lands- tingens kostnader för läkemedel. För män var siffran och kvinnor (, Läkemedel i användning förändringar och tendenser, Kvartalsrapport 2001:4). En redovisning av samtliga landstings kostnader för läkemedelsförmånen samt skillnaderna mellan män och kvinnor finns i regeringens skrivelse om utvecklingen i den kommunala sektorn 2001 (skr. 2000/01:102) Den psykiatriska vården utvecklas mot mer öppenvårdsinriktade insatser och slutenvården fortsätter att minska. 1999 var antalet vårdplatser inom den psykiatriska slutenvården 5 800. var denna siffra 8 400. Den psykiatriska tvångsvården i har varit mer omfattande än i de flesta andra länder i . Ett av de ursprungliga målen med förändringarna i tvångsvårdslagstiftningen 1992 var att minska tvångs- vårdens omfattning. Mätningar som gjorts pekar på att omfattningen av den psykiatriska tvångsvården (vård med stöd av LPT) kan antas ha stabiliserats på en nivå kring 6 000 vårdtillfällen . 1996 var antalet vårdtillfällen ca 8 000 . Även vårdtiderna har förkortats. 2001 var tre fjärdedelar av vårdtillfällena kortare än jämfört med två tredjedelar 1996/97. Kvinnor är i majoritet av de som tvångsvårdas samt har längre vårdtider. Tabellen nedan visar påbörjade vårdtillfällen till , 2001. Tabell 3.6 Påbörjade vårdtillfällen med stöd av LPT till . Källa: Effekter av ändringar i de psykiatriska tvångsvårdslagarna, När det gäller den rättspsykiatriska vården (vård med stöd av LRV) är emellertid männen i klar majoritet. 105 män och 15 kvinnor vård enligt LRV. Sju vårdtillfällen avslutades Skr. 2001/02:102 genom att patienten begått självmord. anses utgöra en anmärkningsvärt hög andel eftersom de som överlämnas till vård enligt LRV utgör en mycket begränsad population. Antalet patienter som vårdats enligt LRV har ökat något . En sammanställning gjord visar att 1 107 patienter var inskrivna för vård enligt LRV vid mättillfället. Vid en mätning som gjordes var antalet inskrivna 952. har även gjort en tillsyn av 60 av 79 enheter i landet som bedriver psykiatrisk tvångsvård. Vid granskningen framkom att bl.a. det individuellt utformade stödet till patienter som tvångsvårdas måste ses över samt att en intensifiering måste göras av arbetet med att upprätta lokala instruktioner för rutinerna och ansvarsfördelningen vid vård- enheterna. Av rapportering från tillsynen framgår att 13 vård- enheter uppfyller gällande bestämmelser beträffande dokumenterade rutiner avseende tvångsåtgärder före intagningsbeslut, patientens rätt att telefonera eller med andra hjälpmedel kommunicera över telenätet samt bevakning av tidsfrister. 37 enheter ansågs delvis uppfylla bestämmel- serna och 10 vårdenheter ansågs inte uppfylla bestämmelserna. De granskade områdena är av särskild betydelse för tvångsvårdade patienters rättssäkerhet. Redovisningar om kvalitet och tillgänglighet inom tandvården är relativt begränsade. Tandhälsan har dock blivit allt bättre hos både barn, ung- domar och vuxna. Under har förbättringarna varit störst vad gäller barn och ungdomar. Kariesförekomsten hos barn och ungdomar belyser tandvårdens insatser för att minska sjukdomen karies. Insatser görs bl.a. med en avgiftsfri, organiserad barn- och ungdomsbehandling, som har visat sig mycket ändamålsenlig. rapporter visar en stadig ökning av antalet kariesfria barn i olika åldrar , även om det finns tecken på att förbättringen av tandhälsan har mattats av . Diagram 3.1 Andelen barn med kariesfria tänder Även den vuxna befolkningens tandhälsa har förbättrats under mot- svarande tidsperiod och en allt större andel vuxna har egna tänder. Ett sätt att mäta vuxnas tandhälsa är andelen av befolkningen som uppger sig ha svårigheter att tugga hård föda. Andelen som har tuggsvårigheter har generellt minskat och då speciellt bland personer i åldrarna . 198081 hade av alla män i åldersgruppen nedsatt tuggförmåga. 199697 var siffran för samma ålders- grupp. För kvinnor i samma åldersgrupp var siffrorna respektive . legitimerades 1 329 läkare, vilket är ett rekordstort antal. Av dessa utgjorde läkare med utländsk utbildning. Trots detta fortsätter mängden vakanser att vara stor. Ett problem av motsatt karaktär är deltidsarbetslösheten bland sjuksköterskor, undersköterskor, vård- biträden och övrig omvårdnadspersonal. Bland landstingsanställda minskade emellertid deltidsarbetslösheten och trenden pekar på fortsatt minskning. Tabell 3.6 Landstingsanställd sjukvårds- och tandvårdspersonal, Ovanstående uppgifter omfattar ej privat anställd personal. I gruppen paramedicin ingår bl.a. psykologer, kuratorer, sjukgymnaster och arbetsterapeuter. Tabell 3.6 visar antalet landstingsanställda årsarbetare inom hälso- och Skr. 2001/02:102 sjukvården. Totalt har en ökning skett med ca 20 500 årsarbetskrafter Främst har antalet läkare och sjuksköterskor ökat. Andelen äldre som får äldreomsorg, i ordinärt eller särskilt boende, har varit i stort sett oförändrad . De utökade resurserna som tillkommit verksamheter inom vård och omsorg har främst gått till äldre med omfattande vårdbehov. volym, dvs. antal timmar vård och omsorg, har ökat. Resurstillskottet syns därför inte i ett ökande antal eller en ökande andel äldre personer med vård och omsorg. I många av landets kommuner råder platsbrist inom särskilda boende- former. Detta leder till långa väntetider för många äldre som fått beslut om plats i särskilt boende. Det pågår ett omfattande utvecklingsarbete inom den kommunala äldreomsorgen. Bland annat arbetar många kommuner med att utveckla system för kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling och att förbättra stödet till anhöriga. Personalen inom äldreomsorgen har ökat, men det finns ett fortsatt stort rekryteringsbehov. Flertalet av landets kommuner har stora rekryteringsproblem. Äldreomsorg där driften överlåtits till privata entreprenörer fortsätter att öka. erhöll av äldreomsorgstagarna hjälp från privata vårdgivare. uppgick kommunernas kostnader för äldreomsorg till . Kommunernas ansvar för service, vård och omsorg för äldre regleras i socialtjänstlagen (SoL) (1980:620). I SoL regleras allmänt den enskildes rätt till bistånd. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd i form av hjälp i hemmet eller särskilt boende för service och omvårdnad för äldre. Fr.o.m. har äldre, funktionshindrade och långvarigt sjuka rätt att ansöka om bistånds- insatser enligt i en annan kommun. Ansökan skall handläggas som om den enskilde var bosatt i inflyttningskommunen. skall verka för att äldre människor får möjlighet att leva och bo självständigt, under trygga förhållanden och med respekt för sitt självbestämmande och sin integritet. skall verka för att äldre människor får goda bostäder samt ge dem med behov stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. Kommunen skall också inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor med behov av särskilt stöd. Kommunen skall också i sin uppsökande verksamhet skall upplysa om verksamhet för Skr. 2001/02:102 äldre. bör genom hemtjänst, dagverksamheter eller annan liknande social tjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och att ha kontakt med andra. genom stöd och avlösning bör underlätta för dem som vårdar närstående som är långvarigt sjuka eller äldre eller har funktionshinder. skall vara av god kvalitet. även att kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande skall utvecklas och säkras. Andelen äldre som får hjälp i ordinärt boende eller i särskilt boende har varit i stort oförändrad . Antalet individer som får hjälp har ökat något. En förskjutning av insatserna inom äldreomsorgen mot de mest Personer med behov av serviceinsatser som t.ex. städning och tvätt har i en ökande grad ställts utanför det offentliga åtagandet. Detta har lett till att allt fler äldre får den hjälp de behöver endast av anhöriga och fler använder betald, privat hjälp (rapport Bo hemma på äldre dar, Äldreuppdraget 2000:11). Även sociala inslag, såsom promenader utomhus, inom vården och omsorgen har minskat i Med möjligheten för äldre personer att erhålla en allt mer avancerad vård i det egna hemmet ökade delvis möjligheten för enskilda att bo kvar Utvecklingen har dock skett parallellt med successivt minskande insatser från kommunens sida av service och sociala inslag inom ramen för . och länsstyrelserna genomförde en nationell studie med övergripande syfte att kartlägga den enskildes rättssäkerhet inom vissa områden i den kommunala äldreomsorgen (inom äldreomsorgen). framgick att ett stort antal äldre personer med av kommunen konstaterade hjälpbehov inte erhåller dessa insatser inom en rimlig tid efter biståndbeslutet fattats. Problemen finns framför allt när det gäller plats inom särskilt boende. En otillfredsställande måluppfyllelse kan därmed konstateras vad gäller kommunernas skyldighet att inrätta särskilda boendeformer för äldre personer med särskilt behov av stöd. Rätt att ansöka om bistånd i annan kommun redovisar i rapporten att flytta