prop · GP03121 · 2002-03-13 00:00:00 — Mot beslut, varigenom begäran om återupptagning enligt 14 § fjärde stycket avslagits eller yrkande om överföring enligt 17 § bifallits, får talan föras av sökanden. Den som framställt yrkande om överföring får föra talan mot beslut varigenom yrkan- det avslagits. Mönsterregistrering gäller för en eller flera femårsperioder, räknat från den dag då ansökan om registrering gjordes. Registrering som gäller för Varje sådan period löper från utgången av föregående period. än kan på begäran förnyas för ytterligare femårs- perioder till sammanlagt , räknat från den dag då ansökan lämnades in. Varje sådan period löper från utgången av före- gående period. För mönster som avser en beståndsdel, som används för att reparera en sammansatt produkt så att den återfår sitt ursprungliga utseende, gäller registreringen aldrig för mer än högst tre femårs- perioder. annan rätt att yrkesmässigt utnyttja annan rätt att utnyttja mönstret (licens), får (licens), får denne överlåta sin rätt överlåta sin rätt vidare endast om vidare endast om avtal träffas om avtal träffats därom. Ingår licensen i en rörelse får den dock överlåtas i samband med överlåtelse av rörelsen, om ej annat avtalats. I sådant fall svarar överlåtaren alltjämt för att licensavtalet fullgöres. Har mönsterrätt övergått på annan eller har licens upplåtits eller överlåtits, skall på begäran och mot fastställd avgift anteckning därom göras i mönsterregistret. Visas att licens som antecknats i registret upphört att gälla, skall anteckningen avföras. Första stycket äger motsvarande Första stycket skall även tillämpning i fråga om tvångs- tillämpas i fråga om rätt som avses licens och rätt som avses i 32 § i 32 § andra stycket. Har samregistrering skett, kan övergång av mönsterrätt antecknas endast i fråga om samtliga mönster. I mål eller ärende om mönsterrätt anses den som mönsterhavare, vilken senast blivit införd i mönsterregistret i denna egenskap. Har mönster registrerats i strid mot 14 §§ och föreligger alltjämt hindret mot registrering, skall rätten på talan därom häva regi- streringen. Registreringen får dock icke hävas på den grund att den som fått registreringen varit Allmän domstol skall på talan därom häva en registrering av ett mönster helt eller delvis om regi- streringen skett i strid med 14 a §§ eller 13 § andra stycket och det fortfarande finns hinder mot mönsterrätten. 6 Senaste lydelse 1977:731. Ändringen innebär bl.a. att första stycket andra meningen bildar ett nytt tredje stycke. berättigad till endast viss andel i mönsterrätten. Talan som grundas på att registrering meddelats för annan än den som är berättigad därtill enligt 1 § får föras endast av den som påstår sig vara berättigad till mönstret. Talan skall väckas efter det att käranden fått kännedom om registreringen och de övriga omständigheter på vilka talan grundas. Var mönster- havaren i god tro när mönstret registrerades eller när mönster- rätten övergick på honom, får talan icke väckas senare än efter registreringen. I övriga fall får talan föras av var och en som lider förfång av registreringen. Talan som grundas på bestämmelse i 4 § 1 eller 2 a) får föras även av myndighet som regeringen bestämmer. En registrering får hävas delvis endast om innehavaren yrkar det eller medger ett yrkande om det och mönstret i ändrad form bibehåller sin identitet och uppfyller förutsättningarna för skydd enligt denna lag. Registreringen får inte hävas på den grunden att den som fått registreringen endast varit berättigad till viss andel i mönsterrätten. När domen vunnit laga kraft skall den sändas till registrerings- myndigheten för anteckning i mönsterregistret Talan om hävning av en registrering får föras endast av 1. den som anser sig vara berättigad till mönstret, om talan grundas på att registreringen har meddelats i strid med 1 a §, 2. den som ansöker om eller innehar rättigheten, om talan grundas på att registreringen har meddelats i strid med 4 § andra eller tredje stycket, eller 3. den person eller den organisation som berörs av rättig- heten, om talan grundas på att registreringen meddelats i strid med 4 § första stycket 2. I övriga fall får talan föras av var och en som lider förfång av registreringen. Talan som grundas på någon av bestämmelserna i 4 § första stycket får föras även av den myndighet som regeringen bestämmer. Talan, som avses i första stycket 1, skall väckas efter det att käranden fått kännedom om registreringen och de övriga omständigheter på vilka talan grundas. Var mönsterhavaren i god tro när mönstret registrerades eller när mönsterrätten övergick på honom eller henne, får talan inte väckas senare än efter registreringen. Allmän domstol kan förklara en mönsterrätt ogiltig även efter att den har upphört eller uppgivits. För sådan talan skall bestäm- melserna i 31 a § tillämpas. annan än den som är berättigad annan än den som är berättigad därtill enligt 1 §, skall rätten på därtill enligt 1 a §, skall rätten på talan av den berättigade överföra talan av den berättigade överföra skall väckas inom tid som anges i skall väckas inom tid som anges i 31 § andra stycket. 31 a § fjärde stycket. Har den som frånkännes registrering av mönster i god tro börjat utnyttja mönstret yrkesmässigt här i riket eller vidtagit väsentliga åtgärder därför, får han mot skäligt vederlag och på skäliga villkor i övrigt fortsätta det påbörjade eller igångsätta det tillämnade utnyttjandet med bibehållande av dess allmänna art. Sådan rätt tillkommer under motsvarande förutsättningar innehavare av licens som är antecknad i registret. Rätt enligt andra stycket kan övergå till annan endast tillsammans med rörelse vari den utnyttjas eller utnyttjandet avsetts skola ske. Utnyttjar någon i strid med 5 § mönster, som avses med ansökan mönster, som avses med ansökan om registrering, efter det att om registrering, efter det att handling som visar mönstret blivit handling som visar mönstret blivit allmänt tillgänglig, äger vad som allmänt tillgänglig, äger vad som sägs om mönsterintrång mot- sägs om mönsterintrång mot- svarande tillämpning i den mån svarande tillämpning i den mån ansökningen leder till registrering. ansökningen leder till registrering. Till straff får dock icke dömas och Till straff får dock icke dömas och ersättning för skada på grund av ersättning för skada på grund av utnyttjande som sker innan ansökningen kungjorts enligt 18 § mönstret kungjorts enligt 18 § får får bestämmas enligt 36 § andra bestämmas enligt 36 § andra Bestämmelsen i 36 § tredje stycket äger icke tillämpning, om ersättningstalan väckes senast efter det mönstret registrerades. Har registrering av mönster Om en registrering av ett hävts genom dom som vunnit laga mönster har hävts eller förklarats kraft, får inte dömas till straff, ogiltigt genom ett beslut eller en ersättning eller annan åtgärd enligt dom som har vunnit laga kraft, får rätten inte döma till påföljd eller besluta om annan åtgärd enligt Föres talan om mönsterintrång och gör den mot vilken talan föres gällande att mönsterregistreringen bör hävas, skall rätten på hans yrkande förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om registreringens hävande slutligt prövas. Är talan härom inte väckt, skall domstolen i samband med vilandeförklaringen förelägga honom inom vilken sådan talan skall väckas. Den som vill väcka talan om hävande av mönsterregistrering, om överföring av registrering eller om meddelande av tvångslicens skall anmäla detta till regi- streringsmyndigheten samt under- rätta var och en som enligt mönsterregistret innehar licens att utnyttja mönstret. Vill licenstagare väcka talan om mönsterintrång eller om fastställelse enligt 41 § första stycket, skall han underrätta mönsterhavaren därom. Den som vill väcka talan om hävande av mönsterregistrering eller om överföring av registrering skall anmäla detta till regi- streringsmyndigheten samt under- rätta var och en som enligt mönsterregistret innehar licens att utnyttja mönstret. Vill licenstagare väcka talan om mönsterintrång eller om fastställelse enligt 41 § första stycket, skall han underrätta mönsterhavaren därom. 7 Senaste lydelse 1998:1457. Underrättelseskyldighet enligt första stycket anses fullgjord, när Prop. 2001/02:121 underrättelse i betald rekommenderad försändelse sänts under den adress Bilaga 8 som antecknats i mönsterregistret. Visas icke, när talan väckes, att anmälan eller underrättelse skett enligt första stycket, skall käranden ges tid därtill. Försitter han , får hans talan icke upptagas till prövning. Finnes ej enligt rättegångs- balken behörig domstol för talan om bättre rätt till mönster, om hävande av mönsterregistrering, om överföring av sådan regi- strering, om tvångslicens eller rätt som avses i 32 § andra stycket, om ersättning enligt 40 § andra stycket eller om fastställelse enligt 41 §, väckes talan vid . av dom eller slutligt beslut i mål som avses i 16, 3032, 3538 eller 41 § sändes till registreringsmyndigheten. Finnes ej enligt rättegångs- balken behörig domstol för talan om bättre rätt till mönster, om hävande av mönsterregistrering, om överföring av sådan regi- strering, om rätt som avses i 32 § andra stycket, om ersättning enligt 40 § andra stycket eller om fastställelse enligt 41 §, väcks talan vid . av dom eller slutligt beslut i mål som avses i 16, 3132, 3538 eller 41 §§ sändes till registreringsmyndigheten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna skall tillämpas även på mönster som är registrerade för ikraftträdandet eller som registreras på grund av ansökningar som har gjorts , om inte annat följer av vad som föreskrivs nedan. 3.En registreringsansökan som getts in före skall, vad gäller registreringsförfarandet och förutsättningarna för registrering, behandlas och avgöras enligt äldre bestämmelser. 4.Bestämmelserna i 2 a och 4 a §§ skall inte tillämpas på mönster som har registrerats på grund av ansökningar som har getts in före ikraftträdandet. 5.Frågan om hävande av registrering av ett mönster som har registrerats enligt äldre bestämmelser skall bedömas enligt de äldre bestämmelserna. 6.En mönsterregistrering för vilken en skyddstid har löpt ut före ikraftträdandet men efter kan på begäran förnyas för ytterligare femårsperioder till sammanlagt räknat då ansökan om registrering gjordes, om ansökan om förnyelse ges in före . 7.Om någon före ikraftträdandet har börjat utnyttja ett mönster på ett sätt som inte fordrade samtycke av innehavaren av mönsterrätten enligt äldre bestämmelser men som fordrar sådant samtycke enligt denna lag, får han eller hon trots de nya bestämmelserna fortsätta den planerade Sådan rätt har under motsvarande förutsättningar även den som vidtagit väsentliga åtgärder för att utnyttja mönstret. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. hovrättspresidenten , justitierådet Pripp, regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Syftet med lagrådsremissen är att i genomföra ett EG-direktiv angående mönsterskydd, mönsterdirektivet. omfattande ändringar i mönsterskyddslagen. nära texten i direktivet. I de fall avvikelser har gjorts delvis betingade av en strävan att bevara den nordiska rättslikheten på lagstiftnings- området synes de vara välmotiverade och ligga inom ramen för en lojal tolkning av direktivet; därvid har i vissa fall hänsyn tagits också till andra språkversioner än den svenska. Den nu gällande mönsterlagen är . dess genomgått en fortlöpande omvandling i vilken det nu remitterade lagförslaget utgör ytterligare ett led. En allmän översyn av lag har gjorts av som i betänkandet SOU 2001:68 föreslår en helt ny lag på området. Avsikten är enligt vad Lagrådet inhämtat att förslaget skall beredas vidare. Lagrådet har mot denna bakgrund nu begränsat sin granskning till de frågor som hör till själva genomförandet av mönsterdirektivet och övriga frågor som har behandlats i remissen och lämnat därhän att ordval och ordalydelser m.m. i lagen inte erhållit någon enhetlig utformning. Mönsterdirektivets olika artiklar lämnar ibland utrymme för skilda tolkningar och regeringen gör på några ställen i remissen uttalanden om hur direktivtexten enligt regeringens mening bör uppfattas (se t.ex. diskussionen i avsnitt 6.3.2 angående det i artikel 1 a använda uttrycket "produktdels utseende"). Detta aktualiserar den i den rättsliga doktrinen ofta berörda frågan om möjligheten för lagstiftaren att i förarbetena till en lag på ett område som omfattas av EG-rätten göra uttalanden till ledning för de domstolar och andra myndigheter som skall tillämpa lagen (se bl.a. och i Juridisk 2000/2001 s. 492 resp. 698). I propositionen om medlemskap i unionen uttalade regeringen (prop. 1994/95:19 s. 529) att redan den omständlig- heten att vi genom anslutningen förbinder oss att verka för en enhetlig tolkning och tillämpning av reglerna i EG-rätten i princip omöjliggör att det i propositioner och utskottsbetänkanden i samband med införlivandet av sådana regler görs uttalanden om hur dessa regler skall tolkas. Däremot kan det enligt regeringen vara lämpligt att lagstiftaren delar med sig av sina EG-rättsliga kunskaper. Ett motivuttalande av detta slag får emellertid aldrig göra anspråk på att utgöra ett auktoritativt besked om en bestämmelses rätta tolkning utan bör ses som ett på fakta och erfarenhet grundat övervägande om hur frågan kan komma att bli bedömd av i sista hand . Lagrådet kan inte heller se något hinder mot att det i svenska lag- förarbeten görs uttalanden av sådant slag. Om en regel i ett EG-direktiv förefaller oklar och lämnar utrymme för lagstiftaren att välja mellan skilda sätt för dess genomförande i svensk rätt, framstår det tvärtom som naturligt och önskvärt att lagstiftaren har möjlighet att argumentera för varför han valt just den lösning som lagförslaget bygger på. Det får sedan ankomma på de rättstillämpande organen att värdera dessa uttalanden efter den sakliga tyngden hos de framförda argumenten mer än utifrån auktoriteten hos den som framför dem. Skulle det visa sig vara motiverat kan domstolarna alltid begära ett förhandsavgörande från . I lagrummet finns den grundläggande bestämmelsen att formgivaren eller hans rättsinnehavare genom registrering enligt denna lag kan få ensamrätt till mönstret. Lagrådet vill förorda att hänvisningen till lag i stället knyts till ensamrätten och att lagrummet alltså formuleras --- kan genom registrering få ensamrätt till mönstret enligt denna lag (mönsterrätt). Enligt andra stycket 2. i paragrafen skall ett mönster inte anses ha blivit allmänt tillgängligt om mönstret har blivit känt endast till följd av att det har visats för någon annan efter ett uttalat eller underförstått krav på att mönstret skall hållas hemligt. Lagrådet delar uppfattningen i remissen att - till skillnad från vad som får anses framgå av den svenska språkversionen av artikel 6.1 i mönsterdirektivet - det inte skall krävas någon uttrycklig eller underförstådd accept från den som har tagit del av mönstret för att undantaget i punkt 2 skall bli tillämpligt. Lagrådet anser emellertid att formuleringen förbehåll om att mönstret skall hållas hemligt är att föredra framför remissens uttryck krav på; ordet förbehåll används f.ö. i den allmänna motiveringen för att beskriva vad som avses med undantaget. I paragrafen har upptagits bestämmelser om sådana förhållanden som utgör hinder mot mönsterrätten. I första stycket regleras de fall som utgör hinder mot att registrera ett mönster och i de efterföljande styckena fall då det i övrigt föreligger hinder mot mönsterrätten. De båda blocken ger således uttryck för två skilda situationer, nämligen hinder som skall uppmärksammas ex officio redan i anslutning till registreringen av mönstret och hinder som efter invändning eller yrkande skall prövas först därefter. Det skulle mot denna bakgrund enligt Lagrådets mening ha varit lämpligare om det första stycket resp. de efterföljande styckena fick bilda skilda paragrafer. Under föredragningen har det emellertid upplysts om att man under det nordiska lagstiftningssamarbetet varit överens om att i de nationella lagarna reglera samtliga hinder i en och samma paragraf. Eftersom det i samtliga stycken är fråga om hinder mot mönsterrätten förordar Lagrådet att även paragrafens första stycke inleds med den utgångspunkten. Av 14, 20 och 31 §§ framgår när och i vilka fall som prövningen ankommer på registreringsmyndigheten eller allmän domstol. I andra stycket har tagits upp en föreskrift om hinder mot mönsterrätten som tar sikte på följande situation. Ett visst mönster (A) strider mot ett annat mönster (B). Frågan gäller mönsterrätt för mönster A. Mönster B har inte gjorts allmänt tillgängligt före den dag som anges i 2 § andra stycket, dvs. dagen för ansökan om registrering av mönster A eller prioritetsdagen för detta mönster. Normalt borde mönster A då ha företräde till mönsterrätt framför mönster B. Mönster B har emellertid blivit föremål för en tidigare ansökan om registrering av mönster i eller av ett s.k. gemenskapsmönster. Detta mönster har sedermera, alltså efter ansöknings- eller prioritetsdagen för mönster A, också blivit allmänt tillgängligt, antingen eller, såvitt gäller gemenskapsmönster i vissa fall, först efter registreringen. I detta läge skall mönster A vika för mönster B. Den föreslagna bestämmelsen har motsvarighet i 2 § andra stycket mönster- skyddslagen i gällande lydelse och i artikel 11. 1 d i mönsterdirektivet. I den föreslagna texten talas om ett äldre mönster. Härmed syftas uppenbarligen på det mönster som ovan har betecknats som mönster B. Den missuppfattningen kan emellertid inte uteslutas att avseende skulle fästas då mönstret skapades, en faktor som är utan betydelse i sammanhanget. Med hänsyn till detta och i syfte att såvitt möjligt även i övrigt göra bestämmelsen mera lättbegriplig föreslår Lagrådet att andra stycket får följande avfattning. Hinder mot mönsterrätten föreligger om mönstret strider mot ett annat mönster som visserligen inte var allmänt tillgängligt före den dag som anges i 2 § andra stycket men som framgår av en ansökan om registrering i eller vid den inre marknaden (varumärken och formgivning) för vilken gäller en tidigare ansöknings eller prioritetsdag, förutsatt att detta mönster sedermera har gjorts allmänt tillgängligt. Formuleringen tar sikte både på det fallet att mönstret B bekantgörs på ansökningsstadiet och på fallet att det görs tillgängligt först efter registrering; även i den senare situationen måste själva mönstret ha framgått redan av ansökningen. Förturen för mönster B inträder re-dan i och med ansökan. Som framgår av bl.a. den ändrade lydelsen av 5 § kommer mönsterrätten i anslutning till artikel 9.1 i direktivet inte att vara begränsad till vissa angivna och med dem likartade varor. I 10 § andra stycket enligt remiss- förslaget sägs emellertid, i nära överensstämmelse med formuleringen i gällande lydelse, att ansökan om registrering skall innehålla uppgifter om bl.a. den produkt eller de produkter som mönstret begärs registrerat för. Intrycket kan bli att anknytningen till vissa produkter fortfarande bestämmer skyddsomfånget. Men så skall alltså inte vara fallet. Registreringen av produkter torde endast dels tjäna till att underlätta identifikationen av ett mönster hos registreringsmyndigheten, dels behövas som en grund för samregistrering enligt 11 §. Lagrådet föreslår att andra stycket första meningen, till undvikande av missförstånd, får denna lydelse: Ansökan skall innehålla uppgifter om vem som har skapat mönstret och om den produkt eller de produkter som i första hand avses med registreringen samt bildmaterial som visar mönstret. En jämkning motsvarande den som föreslagits i 10 § bör göras även i denna paragraf. Enligt förslaget skall samregistrering av mönster kunna ske om de produkter för vilka mönstren söks registrerade hör till samma klass enligt Locarnoöverenskommelsen av om upprättande av en internationell klassificering av mönster. Detta innebär att den nämnda överenskommelsen skall tillämpas i mål och ärenden om registrering. Om det i en författning föreskrivs att en internationell överenskommelse skall gälla som svensk rätt, skall överenskommelsen enligt 14 § lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar kungöras på samma sätt som författningen. Om det är lämpligare får regeringen dock bestämma att överenskommelsen i stället skall kungöras på något annat sätt. Var kungörandet i sådana fall sker skall ges till känna i den författningssamling där författningen Vid föredragningen har upplysts att Locarnoöverenskommelsen inte tidigare inkorporerats i svensk rätt. Lagrådet vill inte påfordra att inkorporering sker genom att överenskommelsen fogas som bilaga till mönsterskyddslagen men vill påpeka att, om så inte sker, det i samband med kungörandet av den nu aktuella lagändringen måste upplysas var överenskommelsen har kungjorts. I bestämmelsen anges vilka begränsningar som gäller för rätten att göra invändningar. I de två första punkterna anges att endast den som anser sig vara berättigad till ett mönster resp. den som ansöker om eller innehar en rättighet som utgör hinder mot mönsterrätt får göra invändning under åberopande av dessa grunder. Av den tredje punkten följer att endast den person eller den organisation som berörs av rättigheten får resa invändning under åberopande av att det i mönstret utan tillstånd intagits bl.a. statsvapen och kommunala vapen. De som i första hand torde beröras av dessa rättigheter är myndigheter och uttrycket "person eller organisation" förefaller då mindre träffande. Lagrådet föreslår att den invändningsberättigade kretsen på samma sätt som i de tidigare punkterna anges genom uttrycket "den som berörs. skall enligt 20 § första stycket efter invändning häva en registrering helt eller delvis, om den skett i strid med 1-4 a §§ eller 13 § andra stycket och det fortfarande finns hinder mot mönsterrätten. Som framgår av 14 § första stycket skall emellertid registreringsmyndigheten inte vid den initiala prövningen inför registreringen beakta andra materiella hinder än dem som kan grundas på föreskrifterna i 1 § 1 och 4 § första stycket. Det blir därför enligt Lagrådets mening bättre att i 20 § tala om hinder mot mönsterrätten enligt 1-4 a §§. Såvitt gäller 13 § andra stycket rör det sig däremot knappast om ett hinder mot mönsterrätten som sådan utan om ett förbud av formell art att ändra en ansökan under förfarandets gång. Lagrådet förordar med hänvisning till det sagda att första stycket får denna lydelse: skall efter invändning häva en registrering helt eller delvis, om hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 1-4 a §§ och hindret fortfarande består eller om registrering har skett i strid med 13 § andra stycket. Paragrafen handlar om talan vid allmän domstol om hävande av en mönsterregistrering. I första stycket bör göras en ändring som motsvarar den som ovan föreslogs beträffande 20 § första stycket. I andra stycket föreskrivs att en registrering i mål vid allmän domstol får hävas delvis endast om mönsterhavaren yrkar det eller medger ett yrkande om det och mönstret i ändrad form behåller sin identitet och uppfyller förutsättningarna för skydd enligt mönsterskyddslagen. Det ankommer alltså på allmän domstol att göra en prövning som annars är en uppgift för, i första hand, registreringsmyndigheten. Lagrådet anser lösningen godtagbar men vill framhålla följande. Ett mål om hävande av en mönsterregistrering är i princip ett dispositivt tvistemål. Även om parterna i målet är ense om att partiell hävning kan komma i fråga måste emellertid domstolen på eget initiativ pröva om registreringsförutsättningarna för mönstret i modifierad form är för handen. Detta innebär att målet kommer att innehålla indispositiva inslag.