prop · GP03134 · 2002-03-13 00:00:00 — gäller vid tvåmånadersfristen räknas också från det att köparen bort Lagrådet förordar att bestämmelsens andra led görs till huvudregel och att regeln kompletteras med en regel av innebörd att reklamation efter det att felet upptäckts alltid skall En lösning av det slaget har för övrigt, enligt vad som upplysts vid föredragningen, valts i . Första stycket skulle mot denna bakgrund, och med vissa redaktionella jämkningar, kunna formuleras på Köparen får inte åberopa att varan är felaktig, om han inte lämnar säljaren meddelande om felet inom skälig tid efter det att han märkt eller borde ha märkt felet (reklamation). Meddelande som lämnas inom två månader efter det att köparen märkt felet skall alltid anses ha lämnats i I fall som avses i 1 § tredje stycket kan meddelande om felet lämnas till näringsidkaren. Avsikten med de föreslagna ändringarna i paragrafen är att införa de bestämmelser som krävs enligt artikel 3.3 i direktivet. överensstämmer med vad som föreslogs i promemorian Ändringar i konsumentköplagen genomförande av EG:s konsumentköpsdirektiv (Ds 2001:55). Vid remissbehandlingen av promemorian riktades viss kritik mot den föreslagna implementeringen i denna del, bl.a. av Kon- Kritiken gick bl.a. ut på att lagtexten vad gäller begrepp och struktur närmare borde anknyta till direktivet. Lagrådet delar de kri- tiska remissinstansernas farhågor att den förhållandevis fria omskriv- ningen av direktivtexten kan ha fört med sig betydelseskillnader. Grundläggande enligt direktivet är att en avvisning av en köpares begäran om avhjälpande eller omleverans förutsätter att den påföljd som köparen begär är på visst sätt kostsammare för säljaren än den alternativa påföljden (jfr punkt 11 in fine i ingressen). Vid den bedömningen skall tre aspekter beaktas. Enligt det remitterade förslaget skall kostnads- jämförelsen mellan de två alternativa påföljderna ske endast som ett av de tre delmoment som särskilt skall beaktas vid prövningen av om ett genomförande av den av köparen begärda åtgärden medför en sådan oskälig kostnad för säljaren som gör att han kan låta bli att gå med på En av de tre aspekter som skall beaktas enligt direktivet är huruvida den alternativa påföljden skulle kunna fullgöras utan väsentlig olägenhet I remissen sägs (s. 52) att detta inte behöver beaktas vid jämförelsen mellan de båda påföljderna eftersom det i paragrafens sista stycke föreskrivs att avhjälpande eller omleverans skall ske utan väsentlig olägenhet för köparen. Såvitt Lagrådet kan bedöma är det emellertid fråga om två olika saker. Bestämmelsen i direktivet avser en hypotetisk bedömning av olägenheterna för köparen om den andra påföljden den som inte omfattas av köparens begäran skulle ha valts medan bestämmelsen i sista stycket tar sikte på den påföljd som faktiskt Enligt Lagrådets mening bör en närmare anpassning till direktivtexten Med denna utgångspunkt skulle föreslagna första och andra styckena kunna formuleras på förslagsvis följande sätt: Köparen har rätt att kräva att säljaren avhjälper felet eller företar omleverans, om den påföljd som krävs kan fullgöras utan kostnader för säljaren som är oskäliga i förhållande till kostnaderna för att fullgöra den Vid bedömningen av om kostnaderna är oskäliga skall hänsyn tas till vilket värde varan skulle ha haft om den varit felfri, vilken betydelse felet har och om den andra påföljden skulle kunna fullgöras utan väsentlig olägenhet för köparen. Förslaget innebär att den för sakrättsligt skydd i allmänt tillämpade traditionsprincipen såvitt gäller konsumentköp ersätts med den s.k. avtalsprincipen. Från principiell synpunkt är detta förslag utan tvivel det mest ingripande av förslagen i remissen. I motsats till övriga förslag grundar det sig inte på EG-direktiv utan har sitt ursprung i betänkandet (SOU 1995:11) Nya konsumentregler. des, i överensstämmelse med utredningens direktiv, ett förslag om över- gång till avtalsprincipen på konsumentköplagens område. redovisades också en analys av vad en generell övergång till avtals- principen skulle innebära. Utredningens slutsats (s. 170 f.) får närmast uppfattas som att utredningen i och för sig skulle förorda en sådan Först därefter behandlar utredningen frågan om en sådan mer begränsad reform som omfattats av dess uppdrag och anför samman- fattningsvis i den delen: Trots att sålunda vissa såväl principiella som praktiska olägenheter torde uppkomma till följd av att traditionsprincipen och avtalsprincipen kommer att gälla vid sidan av varandra, ser utred- ningen inte några hinder mot att traditionskravet avskaffas enbart i fråga Även för remissinstanserna har uppenbarligen frågan om en begränsad eller generell övergång till avtalsprincipen varit av central betydelse. Åtskilliga av de remissinstanser som avstyrkt förslaget har således uttalat sig för att en generell övergång bör övervägas och av dem som tillstyrkt den föreslagna begränsade reformen har flera närmast sett detta som ett första steg mot en generell övergång. Lagrådet noterar den i lagråds- remissen redovisade bedömningen att det inte inom överskådlig tid [är] motiverat att överväga en sådan reform (s. 74). som nu föreligger får emellertid anses utgöra stöd för att en generell övergång till avtalsprincipen bör övervägas. Uppenbart är emellertid att en sådan övergång kräver en mera djup- gående analys än som presenterats i detta ärende. Vissa av de frågor som därvid förtjänar att belysas är av det slag att de skulle ha varit förtjänta av analys och överväganden även i detta sammanhang. pelvis peka på individualiseringskravets utformning och frågan om åter- Vad gäller den första frågan framstår det bl.a. som tveksamt i vad mån ensidiga åtgärder av säljaren som inte är bindande för denne bör vara tillräckliga för att köparen skall vara sakrättsligt skyddad (jfr yttrande av Juridiska fakultetsstyrelsen vid univer- Och vad gäller den andra frågan synes det bl.a. finnas anledning att överväga om vad som i 4 kap. 10 § första stycket konkurslagen sägs om återvinning av betalning, i överensstämmelse med förslaget i SOU 1988:63, också bör gälla för annan fullgörelse (jfr SOU 1995:11 s. 175). Vid en generell övergång till avtalsprincipen torde en särreglering beträf- fande konsumentköp i dessa hänseenden knappast kunna motiveras. Även med beaktande härav och av de principiella och praktiska olägen- heter i övrigt som en till konsumentköp begränsad reform onekligen medför finner Lagrådet inte skäl att rikta några invändningar mot att det i lagrådsremissen framlagda förslaget läggs till grund för lagstiftning. Förslaget till lag om ändring i konsumenttjänstlagen Av skäl som anförts i anslutning till 23 § konsumentköplagen bör reglerna om reklamation omformuleras och första stycket inledas på följande sätt: Vill konsumenten åberopa att tjänsten är felaktig, skall han underrätta näringsidkaren om detta inom skälig tid efter det att han märkt felet eller bort märka felet (reklamation). Underrättelse som sker efter det att konsumenten märkt felet skall alltid anses ha skett i rätt tid. Reklamation får dock. Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen Paragrafen är grundad på artikel 6.2 i EG-direktivet. Enligt denna bestämmelse skall det i en garanti klargöras att konsumentens rättigheter enligt lag inte påverkas av garantin och förklaras på vanligt begripligt språk vad garantin innehåller och vilka huvudsakliga uppgifter som är nödvändiga för att framställa anspråk enligt garantin, särskilt dennas varaktighet och territoriella omfattning samt garantigivarens namn och adress. Lagrådet uppfattar bestämmelsen i direktivet så att de nämnda preciseringarna av garantins innehåll skall lämnas i samband med att avtal ingås med en konsument men däremot inte i marknadsföring riktad till allmänheten, t.ex. i form av annonsering i pressen. För att undvika missförstånd i detta hänseende föreslår Lagrådet att paragrafen får föl- jande utformning: En näringsidkare, som vid försäljning erbjuder sig att genom en garanti eller en liknande utfästelse svara för en produkt eller del därav eller för en egenskap hos produkten, skall i utfästelsen lämna köparen tydlig information om utfästelsens innehåll och de upp- gifter som är nödvändiga för att köparen skall kunna göra den gällande. Information skall även lämnas om att köparens rättigheter enligt lag inte påverkas av utfästelsen. Utfästelsen skall lämnas i en handling som är tillgänglig för köparen eller i någon annan läsbar och varaktig form som köparen kan tillgodo- göra sig. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2001/02:134 Ändringar i konsument- köplagen inför, ändrar, upp- Lag om ändring i konsu- mentköplagen (1990:932) Lag om ändring i Lag om ändring i