prop · GP03152 · 2002-03-21 00:00:00 — sjöfart, oljeutvinning och muddring bör ses som komplement till fiskeripolitiska åtgärder. Detta skall ske genom: -Full tillämpning av relevanta miljöinstrument, åtgärdsplaner och strategier för skydd av den biologiska mångfalden, samt integration av miljöskyddskrav i den gemensamma fiskeripolitiken. -Igångsättning av en debatt om ekologisk märkning av fiskeriprodukter. ,QI|UD KlOVRNUDY L GHQ JHPHQVDPPD ILVNHULSROLWLNHQ så att människors och djurs hälsa och säkerhet skyddas och konsumenterna på den europeiska marknaden får tillgång till varor till skäliga priser. Detta skall ske genom: -Uppföljning av återverkningarna av den pågående översynen av gemenskapens livsmedelslagstiftning på fiskeriprodukter. -Tryggande av konsumentskyddet i samband med import från tredje land. möjligt KDUPRQLVHUD IORWWDQV NDSDFLWHW PHG UHVXUVHUQDV tillgänglighet och hållbarhet. Detta skall ske genom: -Fastställande av en effektivare flottpolitik, i linje med fleråriga mål, som tar hänsyn till tekniska framsteg och ser till att offentligt stöd inte bidrar till att fiskeansträngningen ökar. -Ett nytt systemet som säkerställer insyn och enkelhet med strängare kontroll och tillämpning från medlemsstaternas sida liksom kraftfullare sanktioner då reglerna inte följs. )UlPMD HQ ElWWUH VW\UQLQJ genom att införa mera öppna, ansvariga och flexibla förvaltnings- och beslutsprocesser med medverkan från aktörer även på regional och lokal nivå, som för att lokala kriser och bevarandeproblem hanteras på ett lämpligt sätt. Detta skall ske genom: -Inrättande av regionala rådgivningskommittéer för att engagera aktörerna mera effektivt i politikens utformning. -Decentralisering av visst förvaltningsansvar för att möta lokala behov och krislägen. -Främjande av klarheten i den vetenskapliga rådgivningen. -Förbättring av den gemensamma fiskeripolitikens förenlighet med annan politik som påverkar kustområdena genom integrerad förvaltning av kustområden. 7U\JJD HWW HIIHNWLYW JHQRPI|UDQGH av den gemensamma fiskeripolitikens regler genom tydliga förfaranden som kan garantera samma behandling i hela unionen. Detta skall ske genom: - Ytterligare framsteg när det gäller samordning av medlemsstaternas nationella politik, harmonisering av sanktioner, uppföljning av överträdelser och fastställande av medlemsstaternas respektive kommissionens ansvar för tillämpningen av antagits av regionala fiskeriorganisationer. - Möjligheten att bygga upp en gemensam organisation för inspektionspolitik och inspektionsverksamhet mellan gemenskapen och medlemsstaterna, övervägs som ett alternativ. Trygga en HNRQRPLVNW OLYVNUDIWLJ RFK VMlOYElUDQGH ILVNH RFK YDWWHQEUXNVVHNWRU som kan konkurrera på en globaliserad marknad. 7D LWX PHG GH VWUXNWXUHOOD DQSDVVQLQJVSUREOHP som kommer att vara resultatet av ett åtagande om hållbart fiske. Detta skall ske genom: -Ett nytt grepp på den ekonomiska förvaltningen för att göra sektorn hållbar och ekonomiskt livskraftig genom att det offentliga stödets roll omvärderas. -Åtgärder för att hjälpa f.d. fiskare att finna alternativ sysselsättning. -Undersökning av konsekvenserna av nya förvaltningsverktyg, t.ex. rättighetsbaserad förvaltning. -Omvärdering av prioriteringen mot stöd till sektorerna för vattenbruk och beredning. )UlPMD HWW DQVYDUVIXOOW RFK UDWLRQHOOW XWQ\WWMDQGH DY ILVNHUHVXUVHUQD L LQWHUQDWLRQHOOD YDWWHQ och att XWYHFNOD SDUWQHUVNDS PHG WUHGMH OlQGHU på ett sätt som stämmer överens med gemenskapens utvecklingspolitik. Detta skall ske genom: -Medverkan till en förbättring av den globala styrningen i frågor knutna till fisket genom ett effektivt genomförande av gällande internationell lagstiftning och förstärkning och främjande av regionala samarbetsmekanismer. -Utveckling av ett "partnerskapsförhållande" till utvecklingsländerna. )|UElWWUD NYDOLWHWHQ RFK PlQJGHQ DY UHOHYDQWD GDWD som stöd för beslutsfattandet och att IUlPMD lPQHV|YHUJULSDQGH YHWHQVNDSOLJ IRUVNQLQJ som kan ge läglig och kvalitativ vetenskaplig information och råd om fiske, tillhörande ekosystem och relevanta miljöfaktorer. Yttrande har även inkommit från Världsnaturfonden. Internationella organisationer vars arbete i större eller mindre utsträckning har relationer till EU:s fiskeripolitik Organisationer med hög prioritet Förvaltning av fisket i Förvaltning av fisket i nordöstra , , Ska, Katt förvaltningsrådgivning (ACFM) Subventioner, handel, miljö Subventioner, fiskesektor ekonomi Globala fiskefrågor och regional förvaltning Organisation med hög till medelhög prioritet Förvaltning av fisket i nordvästra Organisationer med medelhög prioritet Förvaltning av tonfisk och svärdfisk i Förvaltning av fisket i Förvaltning av fisket i centrala östra Förvaltning av fisket i sydöstra Förvaltning av fisket i delar av sydvästra Förvaltning av tonfisk i Förvaltning av levande resurser i Antarktis- Bevarande av småvalar i och Förvaltning av långtvandrande fiskarter Organisationer med medelhög till låg prioritet Bevarande av valar, globalt Förvaltning av tonfisk och Statistik över fiskerinäringen - EU och I stort sett samtliga landningar av gemenskapens fiskeflotta är fångade i EU-vatten eller i angränsande vattenområden. Pelagiska arter såsom sill, tobis, skarpsill, horse mackerel, av totala fångsten. Arter som torsk och större pelagiska arter är däremot av störst ekonomisk betydelse även om de endast representerar av fångstvolymen. Arter som tobis, skarpsill och blåvitling nyttjas primärt för industriellt syfte för att framställa fiskolja och fiskmjöl. (8 V WRWDOD InQJVWYRO\P (volym i ) EU:s totala fångst uppgår till 6 vilket innebär att EU-15 har den tredje största fångsten i världen. som är den största producenten 4 (7:e), 2 (11:e) och 1 (14:e). 6YHULJHV InQJVWYRO\P Den svenska fångstvolymen från saltsjöfisket var och (prel.). En topp uppnåddes dock då volymen uppgick till . Detta till stor del beroende på en ovanligt stor kvantitet foderfisk. Sötvattensfisket uppgick till . Enligt de senaste uppskattningarna tar fritidsfisket ca . 6YHQVND VDOWVM|ILVNHWV ODQGQLQJDU L YRO\P (är preliminära data) (8 V WRWDOD ODQGQLQJVYlUGH (värde i ) * data , ** data , *** data har landningarna i gemenskapens fiskehamnar minskat, såväl vad avser volym som värde. Volymen har minskat medan värdet har minskat . Landningarna representeras av samtliga fiskeriprodukter som landas i gemenskapens fiskehamnar oavsett vilket land fartyget är från. De landningar som gemenskapens fartyg gör i hamnar utanför EU är inte inkluderade. IRL*** Värdet av de svenska saltsjöfiskets landningar har i stort sett ökat kontinuerligt över åren. gav en avkastning medan det och 2000 sjönk något. Genomsnittspriset per kilo var . Det faktiska kilopriset varierar dock kraftigt mellan de kommersiellt vikiga arterna. Foderfisket inbringar ca /kg, sill/strömming ger ca /kg medan havskräfta ger ca /kg och nordhavsräka /kg. Torsken ger ca /kg och laxen ca /kg. Värdet av sötvattensfisket uppgick till ca , vilket visar på de värdefulla arter som fångas. Genomsnittligt kilopris är 24, . De preliminära siffrorna för visar ånyo på . Landningsvärdet på är den högsta avkastningen . För en stor del av uppgången svarar sill och strömming för konsumtion som ökat till . Kilopriset har ökat till . Värdet av torsken ökade till trots att kvantiteten endast ökade med . Trots minskade kvantiteter landad foderfisk ökade värdet då kilopriset ökat till ca .. 6YHQVND VDOWVM|ILVNHWV ODQGQLQJDU L YlUGH (är preliminära data) (8 V ILVNHULQlULQJ (data avser antal personer i heltid, deltid eller säsongsarbete ) ** data för Antalet sysselsatta inom fiskerinäringen begränsas inte enbart till yrkesfiskare. Verksamhet inom såväl vattenbruk och beredningsindustri som försäljning, distribution och varv är också viktig sysselsättning särskilt i de regioner där möjligheterna till alternativ sysselsättning är begränsade. Andelen kvinnor är högst inom beredningsindustrin. I vissa regioner inom EU kan kvinnorna utgöra av arbetskraften inom beredningsindustrin. 0 20000 40000 60000 80000 100000 120000 140000 Antal personer I sysselsätter fiskerinäringen drygt 5000 personer. Detta inkluderar dock inte den kringsverksamhet som finns i hamnar etc. Sysselsättningen i vattenbruket uppgår till ca 1000 personer och inom beredningsindustrin till ca 2000 personer. (8 V \UNHVILVNH (antal personer ) * data för , ** data för Antalet yrkesfiskare i har kontinuerligt minskat. var antalet knappt 7000 personer medan det fanns ca 2700 har kriterierna för att betraktas som yrkesfiskare förändrats men det har endast haft en marginell betydelse De olicensierade består av fiskare som bedrivit yrkesfiske som lottkarlar, som medhjälpare till licensierade yrkesfiskare och de som yrkesfiskar med stöd av enskild rätt. $QWDO ILVNDUH L 6YHULJH LQRP VDOWVM| RFK V|WYDWWHQVILVNHW (antal) ,QVM|ILVNHW Samtliga TAC-reglerade fiskarter inom EU Alla totala tillåtna fångstmängder i detta område, utom för rödspätta, har antagits inom ramen för den internationella för , IBSFC. Art: Sill/strömming Art: Sandskädda och skrubbskädda Limanda limanda och Platichthys flesus Art: Bergtunga och rödtunga Microstomus kitt och Glyptocephalus cynoglossus Art: Piggvar och slätvar Psetta och Scopthalmus rhombus Art: Pigghaj/rödhaj Art: Torsk och kolja Gadus morhua och Melanogrammus aeglefinus Art: Liten hälleflundra Art: Blue ling Art: Liten hälleflundra Alla totala tillåtna fångstmängder och därmed förbundna villkor antas inom ramen för NAFO. Art: Nordlig stjärtfenad bläckfisk Art: Liten hälleflundra De totala fångstmängderna i detta område antas inom ramen för internationella fiskeriorganisationer om tonfisk, som ICCAT och IATTC. Art: Långfenad tonfisk Art: Storögd tonfisk Beståndssituation och vetenskapliga råd för viktigare bestånd Denna beståndsöversikt bygger på ICES råd avgivna . Besluten i internationella och nationella instanser att försiktighetsåtgärder (precautionary approach) skall vara rättesnöre vid förvaltningen av fisk och fiske har konkretiserats av ICES i form av gränsvärden och tröskelvärden för bestånd och exploatering. Definitioner av säkra biologiska gränser är basala för rådgivningen till förvaltande myndigheter. Osäkerheter i systemet, naturliga såväl som statistiska har i ökad utsträckning ingått i skattningar och förutsägelser. Dialog pågår med förvaltande myndigheter om acceptabla säkerhetsavstånd (tröskelvärden) till de biologiska gränsvärdena. Förvaltningsplaner, i enlighet med försiktighetsåtgärderna, har beslutats gemensamt av EU och för ett antal bestånd i och i och rådgivningen har anpassats till dessa strategier. för (IBSFC) har utformat långsiktiga planer för torskfisket och skarpsillfisket i . De biologiska gränsvärdena för lekbeståndets storlek och fiskeridödligheten (dvs. den andel av beståndet som fångas ) utgör riktmärken vid bedömningen av beståndens överlevnadsförmåga och fiskets varaktiga hållbarhet. Den säkerhetsmarginal tröskelvärdena utgör är betingad av ingående osäkerheter i data och skattningar. Är bestånden reducerade och/eller fisket bedrivet på en ej varaktigt hållbar nivå betraktas bestånden vara utom säkra biologiska gränser och regleringsåtgärder påkallade. I anses båda torskbestånden överfiskade och beståndet öster om så reducerat att fiskestopp rekommenderas; även sill/strömming bestånden i Centrala och i anses vara utom säkra biologiska gränser; skarpsillen är fortfarande talrik. Avseende och kan regleringen av fisket efter sill (vårlekande) och skarpsill ske i enlighet med råden och förvaltingsplanen för den höstlekande sillen i och , . Torsken i anses överfiskad och beståndet så litet att fiskestopp rekommenderas, medan beståndet av tunga visserligen är minskande efter en period av exceptionell rekrytering men inom säkra gränser. Fiskena efter havskräfta och räka bör bibehållas på tidigare nivå och selektionen i redskapen förbättras. Torsken i är utom säkra gränser och en återuppbyggnadsplan är under utarbetande. Den vårlekande sillen i (inkl. ) nyttjas på en hållbar nivå. blåvitling i bör stoppas tills en återuppbyggnadsplan trätt i kraft. Makrillbeståndet i Nordostatlanten är fortfarande stort och fiskande överenskommelse om dess förvaltning. Många av de ekonomiskt viktiga fiskslagen vandrar över stora områden och är inte bundna av gränserna för nationella fiskezoner. Det krävs därför ett fungerande internationellt samarbete för att kunna uppskatta deras storlek. Detta samarbete sker inom () med deltagande av biologer från alla kuststater runt , och NO . På begäran av fiskerikommissioner, enskilda medlemsstater och andra sammanslutningar som har ansvar för skötseln av de levande resurserna i havet, svarar ICES, genom sin Rådgivande Kommitté för Fiskevård (ACFM) för den biologiska rådgivningen angående beståndens skötsel. ACFM:s uppgift är sammanfattningsvis: att beskriva den historiska utvecklingen av exploaterade bestånd och ge råd om förväntade effekter av olika fiskevårdande åtgärder samt, där så är lämpligt, rekommendera nödvändiga åtgärder. ACFM strävar att utforma sina råd efter konsekventa och objektiva kriterier och att ge råd som möjliggör att livskraftiga fisken kan bibehållas inom ramen för balanserade ekosystem. Försiktighetsåtgärderna härstammar från flera internationella fördrag och överenskommelser (Rio-deklarationen , FN konferensen om Highly Migratory Fish Stocks and Straddling Fish Stocks 1992-95, FAO:s Code of Conduct for Responsible Fisheries 1995 och har accepterats som rättesnöre av många stater, inklusive EU och för (IBSFC). Grundbulten för försiktighetsåtgärderna heter varaktig utveckling. Levande resurser skall vårdas och bevaras på ett sådant sätt att de kan tillfredställa mänskliga behov nu och . Man har insett att förändringar i fiskerier (fisk och fiske) är endast långsamt reversibla, svåra att kontrollera, ofullständigt kända och påverkade av växlande miljöfaktorer och mänskliga värderingar. Försiktighetsåtgärderna innebär att ett klokt förutseende skall tillämpas också med hänsyn till osäkerheterna i systemen samt att ingripande kan vara nödvändiga även med ofullständig kunskap. Försiktighetsåtgärderna innebär att biologerna skall beskriva säkra biologiska gränser för bestånden. ICES har beräknat referensnivåer för lekbeståndets storlek (mängden könsmogen fisk) och för den årliga fiskeridödligheten. Referensnivåerna är av två slag: begränsningar och För lekbeståndets storlek sätts en gräns under vilken det är stor beståndets förmåga att producera ungfisk minskar. Begränsningen för fiskeridödlighet sätts så, att om den överskrids, detta medför stor sannolikhet att beståndet hamnar utanför säkra Med hänsyn till osäkerheter i såväl de naturliga processerna (tillväxt, som i de data som används för tröskelvärden som ligger över beståndsstorleken, under för fiskeridödligheten. Ju större osäkerheter, desto större är avståndet mellan begränsning och tröskel. Avsikten med tröskelvärden är att ansvariga instanser skall handla reglera fisket) när ett bestånd kommer i närheten av ett tröskelvärde och därigenom undvika att beståndet hamnar utanför säkra biologiska gränser med den ökade risk för beståndskollaps detta medför (se diagram överskrids, betraktas beståndet som överfiskat och dess skötsel kan inte sägas vara i enlighet med försiktighetsåtgärderna. Försiktighetsåtgärderna innebär att ansvariga instanser (t.ex. IBSFC, EU- kommissionen, , etc.) skall upprätta förvaltningsplaner för fiskerierna. Dessa planer skall ta hänsyn till möjliga konsekvenser av fisket och yttre händelser som kan påverka fisket. Planerna skall omfatta hur man undviker eller kommer ur oönskade situationer (t.ex. överutnyttjande, för stor fångstkapacitet, minskad biologisk mångfald, allvarlig fysisk störning av känsliga biotoper). Ett sätt att konkretisera regleringsprinciper är beskattningsregler (Harvest Control Rules). I diagrammet nedan ges exempel på enkla beskattningsregler för hur fiskeridödligheten minskas för (åter-) uppbyggnad av lekbeståndet. Alternativ B ger en snabbare återuppbyggnadstakt, men ger också större socio-ekonomiska konsekvenser. Osäkerheter i underlagsmaterial och bedömningar Försiktighetsåtgärderna innebär att hänsyn tas till osäkerheter som förekommer i det system av datainsamling, analys, skattning och rådgivning respektive reglering och efterlevnadskontroll som förvaltningen av fiskeri och fiskbestånd, fishery management , består av. Nedan ges exempel på ingående storheter som är behäftade med osäkerheter (t.ex. naturlig variation, slumpfel, systematiska fel): fångsternas storlek per fiskart och fångstområde, stickprov ur landningar för skattning av längd och ålders sammansättning, resultat från trålöversikter med undersökningsfartyg, skattning av fiskbiomassa med akustiska metoder, hantering av saknade/bristande data vid sammanslagning av internationella data, modellval vid beståndsuppskattning, naturliga variationer i fiskens tillväxt, tid för könsmognad, vandringsmönster, naturliga variationer i relationen mellan lekbeståndets storlek och avkommans talrikhet och efterlevnad av beslutade regleringar. Två typer av förutsägelser om utvecklingen av ett bestånd görs av ICES. Korttidsförutsägelser bygger på den skattade beståndsstorleken (antal individer per åldersgrupp) vid innevarande års början, antagande om uttagen under innevarande år och skattning av mängden ungfisk som kommer att rekryteras till fisket . Prognos 2002 bygger alltså på beståndsstorleken per 1/1 2001, mängden ungfisk som uppskattats 2001, samt ett antagande om fångsten 2001(vanligen att fiskeridödligheten blir densamma som 2000 eller att den överenskomna TAC fångas). Resultatet beskriver fångst och lekbestånd för ett antal alternativa nivåer på fiskeridödligheten . I dessa förutsägelser tas ingen hänsyn till osäkerheterna i systemet. De är designade för att beslutsfattare skall kunna se de omedelbara effekterna av att välja en viss TAC . Förutsägelser på lite (vanligen ) har däremot inkorporerat en del av systemets osäkerheter och ger beståndsutvecklingen i form av sannolikhetsfördelningar för t.ex. fångst och lekbestånd vid en vissa nivåer på fiskeridödligheten . De variabler som tillåts variera kan vara: storleken på startpopulationen, medelvikten per åldersgrupp, andelen könsmogna per åldersgrupp samt förväntade antalet rekryter vid olika storlek på lekbeståndet. Försiktighetsåtgärder: begränsningar och trösklar för lekbestånd och fiskeridödlighet )LVNHULG|GOLJKHW 0c/205c'( Hur agera när beståndet underskrider tröskelvärdet. Exempel på beskattningsregler. Fisket bedrivs med bottentrålar med hög öppning (som även kan användas pelagiskt), torskgarn och i liten omfattning krok. Garnfisket har ökat och svarat för av fångsterna. På biologiska grunder särskiljs två bestånd av torsken: ett mindre väster om och ett större öster om . Fisket regleras genom överenskommelser inom IBSFC om maximala årliga uttag, minsta tillåtna maskstorlek, minsta tillåtna storlek på landad torsk, förbudstider och förbudsområden. av den svenska fångsten kommer från detta område. Hälften av fångsten tas med trål hälften med garn. svarar för största delen av fångsten. IBSFC har utvecklat en långtidplan för förvaltningen av torskfisket. Den innebär att gränsvärdet för lekbiomassa satts till , tröskelvärdet till och att fiskeridödligheten inte skall överstiga 1.0 (F PA ). Beståndet fiskas över den överenskomna nivån. Lekbeståndet uppskattas till ca (2001). Uppskattningarna är emellertid osäkra. Beståndet ökar från sin lägsta nivå 1992 som resultat av god rekrytering ( främst årsklasserna 1994 och 1997). årsklasser har varit under genomsnittlig storlek. Fisketrycket på ung torsk har ökat och fångsterna är mycket beroende av den rekryterande årsklasserna. Torsk från årsklasserna 1998+99 svarar för av fångsten . ICES råd var arr fiskeridödligheten bör sänkas med åtminstone för att komma under den av IBSFC beslutade tröskelnivån. Motsvarande TAC är högst . av den svenska fångsten kommer från detta bestånd. Drygt hälften är trålfångad, resten garnfångad. och fångar numera mest torsk i området. IBSFC har utvecklat en långtidsplan för förvaltningen av torskfisket. Den innebär att gränsvärdet för lekbiomassa satts till , tröskelvärdet till och att fiskeridödligheten inte skall överstiga 0.6 (F PA ). Beståndet är utom säkra biologiska gränser. Den tillgängliga informationen tyder på att lekbeståndet är lägre än tröskelvärdet och t.o.m. lägre än gränsvärdet . Fiskeridödligheten har nått över tröskelnivån. Rekryteringen har, historiskt sett, varit svag sedan årsklass 1985. ICES råd var att inget fiske efter torsk bör tillåtas 2002. En återuppbyggnadsplan bör fastställas fortast möjligt. Den bör innehålla kriterier för när fisket kan tillåtas igen. Nuvarande förbudsområde och förbudstid anses inte vara tillräckligt effektiva för att uppnå en snabb och Utökade förbudsområden och förbudstider kan, om de åtföljs av markanta minskningar i fiskeansträngning eller fångst, bidraga till återuppbyggnaden. Den ökning av maskvidden i trålar som skall införas kan bidraga till förbättrad selektion och minskade mängder mängd fisk som kastas överbord. beslutade IBSFC en total TAC på ton för EnGD var TAC på . åtgärder införs per . Trålar skall då förses med s.k. BACOMA-fönster med fyrkantsmaska alternativt att codend skall ha diagonalmaska. Per skall torskgarn ha en maskstorlek på . Garnlängden per fartyg begränsas till (fartyg m) eller för större fartyg. Sill/strömming fångas huvudsakligen med flyttrål (tillsamman med skarpsill), men även med bottentrål. används garn (skötar) och bottengarn i en del kustområden. Svenskt fiske efter sill har utvecklats till ett flyttrålsfiske med inriktning på fiskmjöl och olja. Det är mest intensivt under vinter-vår och sker i hela egentliga . Även om den exakta beståndsstorleken är okänd, är det enligt ICES högst sannolikt att lekbeståndet fortsatt att minska och är nära ett historiskt minimum. Fiskeridödligheten har ökat och beståndet beskattas utom säkra gränser. TAC för sill har fastställts på en betydligt högre nivå än de rapporterade landningarna . Medan proportionerna av sill- skarpsill ändrat sig i fångsterna har dessa ändringar inte återspeglats i beslutade TAC:er och kvoter. Det har därmed skapats ett incitament för felrapportering mellan arterna. Sillens medelvikt per åldersgrupp i fångsterna har minskat kraftigt . Detta torde vara kopplat till dels att en ökande andel av långsamväxande sill från de östra delarna har ingått i fångsten, dels en uttalad magerhet hos strömmingen orsakad av ändrad födotillgång. En konsekvens av den minskande medelstorleken på sillen är att lekbeståndets vikt har sjunkit kontinuerligt, medan däremot antalet vuxna sillar har hållit sig 1982-1996, men därefter minskat markant. ICES råd för var att fiskeridödligheten bör sänkas till under tröskelvärdet (F=0.17) för att medge en ökning av lekbeståndet. TAC för bör sättas så, att fångsten ur detta bestånd inte överstiger . En plan för återuppbyggnad av lekbeståndet bör IBSFC beslutade för en TAC på ton för KHODområdet 22- 29, 32. var TAC på . Skarpsill fångas huvudsakligen med flyttrål (tillsamman med sill/strömming), men även med bottentrål. Svenskt fiske efter skarpsill har utvecklats först som ett flyttrålsfiske med inriktning på fiskmjöl och olja. Det är intensivast under vinter-vår och sker i hela egentliga öster om (omr. IBSFC har utvecklat en långtidplan för förvaltningen av skarpsillfisket. Den innbär att gränsvärdet lekbiomassa satts till , tröskelvärdet till 275 000 och att fiskeridödligheten inte skall överstiga 0.4 (F PA ). Beståndet anses vara inom säkra biologiska gränser. Lekbeståndet har ökat och nådde sitt högsta nivå 1996-97, men har sedan minskat. Fiskeridödligheten har fördubblats och är nära tröskelnivån. Rekryteringen genom 1998 årsklass var dålig medan årsklass 1999 uppskattas vara stor. Årsklass 2000 tycks vara under genomsnittet. ICES råd för var att fiskeridödligheten bör bibehållas under tröskelvärdet. Det motsvarar en TAC 2000 på högst .