prop · GP03190 · 2002-06-28 00:00:00 — Projektet kommer att lämna en slutrapport till regeringen . Regeringens förslag: Regeringen skall redovisa för vilka åtgärder den vidtagit med anledning av iakttagelser. Redovisningen bör som kunna lämnas i årsredo- visningen för staten, i budgetpropositionen eller på annat sätt. riktlinjer: Det är viktigt att regeringen även redovisar för vilka åtgärder den vidtagit med anledning av revisionens iakttagelser. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (betänkandet s. 202). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser framför inte några invändningar mot utredningens förslag. anser dock att återapporteringsskyldigheten skall begränsas till de iakttagelser som redovisar i den årliga rapporten. Återrapporteringen bör ske i årsredovisningen för staten. Regeringens återrapportering kan då ske mindre än efter det att den årliga rapporten lämnades till . Bakgrund: I årsredovisningen för staten (se t.ex. skr. 1999/2000:150) redovisar och kommenterar regeringen iakttagelser från flertalet effektivitetsrevisioner . På motsvarande sätt behandlas revisionsberättelserna från den årliga revisionen i den mån berättelserna innehåller anmärkningar. Dessa revisionsberättelser kommenteras dock som regel av regeringen i budgetpropositionen under berörd myndighet. Samma förfarande för redovisning och kommentarer tillämpas också av regeringen för revisorers effektivitetsrevisioner och revisorernas årliga revision av . Förfarandet är inte författningsreglerat, men har praktiserats . Skälen för regeringens förslag: I enlighet med vad uttalat bör regeringen även redovisa vilka åtgärder den har vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelser vid den årliga revisionen (revisionsberättelser) och effektivitetsrevisionen (granskningsrapporter). Det är därför lämpligt att en bestämmelse om detta tas in i lagen (1996:1059) om statsbudgeten (se 47 § förslaget till lag om ändring i lagen om statsbudgeten) Det finns som regeringen ser det en viss risk för att ett så omfattande krav på återrapportering som utredningen har föreslagit kan leda till att information som lämnas av regeringen kan komma att ha en mycket begränsad relevans för . Det gäller särskilt för den årliga revisionen, där man erfarenhetsmässigt kan förvänta sig att många iakttagelser kommer att vara av detaljkaraktär. Det finns därmed en risk för att återrapporteringen kan komma att tilldra sig ett allt mindre intresse. Å andra sidan torde det, med den utformning lagförslaget fått, vara möjligt för regeringen att förhållandevis översiktligt redovisa vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av iakttagelser av detaljkaraktär. Regeringen anser därför att kravet på återrapportering inte behöver begränsas vare sig och omfattning till vad som tas upp av i den årliga rapporten. Allmänna krav på överblickbarhet och tillgänglighet talar i och för sig för att regeringens redovisning till om vilka åtgärder den vidtagit med anledning av revisionens iakttagelser bör samlas i ett enda dokument. Av praktiska skäl bör emellertid regeringen som få avgöra om åtgärdsredovisningen skall lämnas i årsredovisningen för staten, i budgetpropositionen eller på annat sätt. Även om tyngdpunkten i redovisningen får förutsättas ligga i de två förstnämnda handlingarna, bör en sådan redovisning också kunna tas in s.k. resultatredovisningar som regeringen skall lämna till (se bet. 2000/01:KU23 s. . 2001/02:190 23). Det förhållandet att årsredovisningen för staten avlämnas innebär som regel att regeringen endast har möjlighet att redovisa revisionsberättelser med invändningar från den årliga revisionen, men inte närmare kommentera dem i årsredovisningen. Frågan om när och hur redovisningen skall lämnas låter sig inte författningsregleras. 7.3.2Riksrevisionens uppföljning av den egna granskningsverksamheten Regeringens bedömning: Någon särskild föreskrift om att genomgående skall följa upp vilket genomslag granskningsrapporterna och revisionsberättelserna får behövs inte. riktlinjer: Vikten av att revisionsrapporternas genomslag genomgående följs upp framhålls. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (betänkandet s. 203). Remissinstanserna: Remissinstanserna framför inte några invänd- ningar mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: revisorer och följer upp vilket genomslag gransknings- rapporterna från effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen får. Det är för granskningen en naturlig handlingsregel som också följer av god sed. Någon särskild föreskrift om detta behövs därför inte. 7.4Riksrevisionens medverkan i internationellt arbete 7.4.1Samverkan med andra nationella revisorsorgan och biståndsverksamhet m.m. Regeringens förslag: skall vara nationella revisionsorgan och i denna egenskap företräda i internationella sammanhang. får inom sitt verksamhetsområde utföra uppdrag och tillhandahålla tjänster på det internationella området. får ta betalt för sådana uppdrag och tjänster och själv disponera medlen. riktlinjer: skall vara () och företräda som det nationella revisionsorganet i internationella sammanhang Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (betänkandet s. 176 178). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser framför inte några invändningar mot utredningens förslag. anser att frågan om medverkan i internationellt arbete som kan komma att finansieras av Sida bör övervägas ytterligare i det fortsatta bered- Statskontoret anser att det är olämpligt att åtar sig uppdrag från myndigheter som också revideras av , t.ex. är det enligt Statskontoret angeläget att genom sin nationella revisionsmyndighet kan bistå utvecklingsländer med hjälp att bygga upp sin nationella revision. Enligt Statskontoret kan detta problem lösas genom att i lag ges i uppgift att ge ett sådant stöd och att de medel som krävs för verksamheten överförs från biståndsmedel till anslagsmedel för . avstyrker utredningens förslag att skall kunna ta betalt för sådana uppdrag och tjänster som förmedlas genom Sida. Bakgrund: Enligt 4 § 1 förordningen (1998:418) med instruktion för företräder verket som det nationella revisionsorganet i internationella sammanhang. Med uppgiften följer en förhållandevis omfattande revisionssamverkan med andra nationella revisionsorgan, i första hand för att utveckla revisionen, men också för ett direkt revisionssamarbete inom vissa områden. Kostnaderna för internationella verksamhet som är anslags- finansierad uppgick till . utför också i begränsad omfattning revision av internationella organisationer som är medlem i eller finansiär av och där det enligt stadgarna föreskrivs att något medlemslands nationella revisionsorgan skall utses till revisor. Revisionsuppdragen fördelas efter en rotationsordning eller efter upphandling. För medverkan i en sådan upphandling gäller att verkets åtagande måste finansieras genom avgifter med full kostnadstäckning. Riksrevisions- verket bedriver även internationellt biståndsarbete i syfte att utveckla den statliga revisionen främst i utvecklingsländerna, men också på efter- frågan av Europeiska unionen för kapacitetsutveckling och medlemsförberedelse av kandidatländerna i . medverkan i biståndsarbetet sker också under villkor av full kostnadstäckning. Sida har varit projektfinansiärer i av projekten. I andra fall har Europeiska unionen varit finansiär och i något fall . Kostnaderna för revisionen av internationella organisationer och biståndsverksamheten som är avgiftsfinansierad uppgick till sammanlagt . Även revisorer har internationella kontakter i olika former för informationsutbyte m.m. Myndigheten deltar dock inte som Riks- revisionsverket i revisionssamverkan med andra nationella revisions- organ. Däremot förekommer det att anställda med tjänstledighet deltar i internationellt biståndsarbete inom revisionsområdet. Riksdagsstyrelsen har i ett beslut förordat vissa principer vad gäller finansieringen av verksamhet. Vad gäller den internationella biståndsverksamhet som finansieras av Sida och EU m.fl., har styrelsen uttalat att detta är en viktig del av bidrag till revisionell kapacitetsuppbyggnad i utvecklingsländer. Mot denna bakgrund bör få möjlighet att bedriva sådan biståndsverksamhet. Enligt riksdagsstyrelsen skall få ta betalt för denna verksamhet och disponera inkomsterna från den. Skälen för regeringen förslag: samverkan med nationella revisionsorgan Av beslut följer att skall vara och företräda som det nationella revisionsorganet i internationella sammanhang. Regeringen föreslår att en regel om detta tas in i lagen med instruktion för (se 21 § förslaget till denna lag). bör som nya nationella revisionsorgan ersätta som medlem i INTOSAI och i samband därmed, med förbehåll för de regler som gäller för medlemskap m.m., överta de särskilda uppgifter som har i organisationen. Vad som sagts bör givetvis också gälla medlemskapet i EUROSAI. Detta behöver inte författningsregleras. Regeringen anser också att de former för samverkan i INTOSAI med andra nationella revisionsorgan som bedriver inte bara i fråga om informationsutbyte utan också när det gäller direkt revisionssamverkan, skall kunna fortsätta under . Detta gäller även den samverkan och det samarbete som sker mellan de nordiska ländernas nationella revisionsorgan, liksom andra former av samverkan med nationella revisionsorgan samt medlemskap i inter- nationella organisationer vars verksamhet är inriktad på metodutveckling inom sådana områden som redovisning och revision samt annan utvärdering. Revision av internationella organisationer bör vidare, under samma förutsättningar som gäller för , kunna ställa sig till förfogande för att utföra revisioner i internationella organisationer där som stat är medlem och organisationens stadgar föreskriver att till revisor skall utses någon av medlemsländernas nationella revisionsorgan (se 22 § första stycket förslaget till lag med instruktion för ) Medverkan i utvecklingen av den statliga revisionen i andra länder Regeringen ser i sig inte något hinder för medverkan i internationellt utvecklingssamarbete. Det aktualiserar dock vissa frågor såvitt gäller självständiga ställning i förhållande till de myndigheter den granskar. medverkan i revisionell kapacitetsuppbyggnad m.m. i andra länder finansieras till övervägande del av Sida. är Sida en myndighet vars verksamhet och finansiella rapportering kommer att granskas av . Generellt sett utgör ekonomiska relationer med den granskade ett hot mot revisionens självständiga ställning. Detta gäller inte bara vid statlig utan även vid privat revision liksom vid alla annan verksamhet där det ställs krav på att funktionären skall vara självständig. finns det ett uttalat behov av att den nationella revisionsmyndigheten skall kunna medverka i revisionell kapacitetsuppbyggnad i andra länder inom ramen för internationell biståndsverksamhet inte bara när organ i andra länder Prop. 2001/02:190 eller internationella organisationer svarar för finansieringen, utan också när Sida gör det. Till skillnad från Statskontoret anser regeringen inte att det är lämpligt att medel för bistånd räknas in i anslaget till . I den verksamhet som det nu är fråga om bör kunna ställa sin erfarenhet och kompetens till förfogande när den mottagande regeringen har nått överenskommelse om finansiering av uppdraget med något svenskt eller internationellt organ som administrerar förvaltningsbistånd, t.ex. Bedömningen av om det aktuella landet är en lämplig mottagare av förvaltningsbistånd och i linje med svenska prioriteringar bör således ske på annat håll än inom . Regeringen anser att det bör vara möjligt för att medverka i internationellt utvecklingssamarbete. Det gäller dock att finna sådana former för finansiering och organisation att självständighet inte kan sättas i fråga. Utredningen har inte ansett att det är en fråga som det lämpar sig att reglera. I vilken omfattning och i vilka former skall medverka i sådan verksamhet är enligt utredningen en fråga som det måste ankomma på riksrevisorerna att finna de närmare formerna för. Regeringen delar denna bedömning. För att skall få ta betalt för sådana särskilda revisions- tjänster som det nu är fråga om måste detta framgå av lag (se 22 § andra stycket förslaget till lag med instruktion för ). Detta gäller inte bara då verksamheten finansieras av svensk myndighet, t.ex. Sida, utan också vid medverkan i revision av internationella organisationer och vid biståndsverksamhet som finansieras av utländska myndigheter eller internationella organisationer. bör vidare ges rätt att själv bestämma avgiftens storlek och disponera dessa avgiftsinkomster (se 22 § andra stycket förslaget till lag med instruktion för ). Frågan om finansieringen av verksamhet i övrigt behandlas i avsnitt 7.6. Revision av EU-bidrag till mottagare i Regeringens bedömning: Granskning av användningen av EU-bidrag ryms inom ordinarie uppgifter. själv få besluta om samarbetsformer med Europeiska revisionsrätten. riktlinjer: Frågan har inte närmare berörts av . Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (betänkandet s. 179 180). Remissinstanserna: Remissinstanserna framför inte några invänd- ningar mot utredningens bedömning. Bakgrund: av bidraget från EU till förs över statsbudgeten för vidare handläggning av svenska myndigheter. Undantag är forskningsstödet som betalas ut direkt till mottagarna, t.ex. en enskild forskare, ett forskningsinstitut eller ett företag. Enligt 2 § andra stycket lagen (1987:518) med instruktion för revisorer får revisorerna granska hur statsmedel som tagits emot som bistånd till en viss verksamhet används, i den mån redovisningsskyldighet för medlen föreligger gentemot staten eller särskilda föreskrifter har meddelats om medlens användning. En motsvarande granskningsrätt följer också av 2 § 3 förordningen (1998:418) med instruktion för . Beträffande EU-medel sägs särskilt i 2 § 8 att verket skall granska, i enlighet med god revisionssed, om god kontroll för hanteringen av dessa medel uppnås. Vidare skall verket enligt samma punkt fullgöra uppgifter inom EU-samarbetet enligt artikel 188c (numera artikel 248) i Fördraget om Europeiska unionen. Artikel 248 i fördraget reglerar förhållandet mellan den Europeiska revisionsrätten och de nationella revisionsorganen i EU. Enligt artikeln skall den Europeiska revisionsrätten och medlemsstaternas nationella revisionsorgan samverka i en anda av förtroende och med bibehållet oberoende. En sådan samverkan skall kunna ske dels genom revisioner, dels genom att representanter från det nationella revisionsorganet deltar som observatör i revisionsrättens revisionsbesök för att vid behov bistå revisionsrätten och den reviderade myndigheten med information i förvaltningsfrågor. Observatörskapet innebär således inte att man deltar som revisor i granskningen. Skälen för regeringens bedömning: skall överta revisorers och uppgifter såvitt gäller granskningen av EU-bidrag som administreras av svenska myndigheter. Dessa granskningsuppgifter ryms redan inom primära granskningsuppgift och kräver därför inte några särskilda författ- ningsbestämmelser. Hur utväxlingen av information mellan det nationella revisionsorganet och den Europeiska revisionsrätten skall ske är inte reglerat. Enligt är det t.ex. vanligt att det nationella revisionsorganet i medlemsstaten inte kommenterar svar på frågor som revisionsrätten ställt till den reviderade myndigheten. Men det finns också enligt verket exempel på motsatsen. Mot denna bakgrund bör det lämpligen ankomma på riksrevisorerna att besluta om de närmare formerna för samarbetet med den Europeiska revisionsrätten. 7.4.3Förhållandet mellan och regeringen i frågor som rör EU Regeringens bedömning: Regeringen bör inte kunna lämna några uppdrag till inom ramen för EU-arbetet. I vilken utsträckning bör kunna lämna stöd till regeringen i frågor som har anknytning till EU-arbetet beslutar . riktlinjer: Frågan om uppgifter inom ramen för EU-arbetet berörs inte närmare. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (betänkandet s. 180 181). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte några in- vändningar mot utredningens bedömning. Statskontoret, som anser att det är lämpligt att svarar för revisionsutlåtanden till EU, menar dock att det är olämpligt ur principiell synvinkel att granskningen sker på uppdrag av regeringen. Enligt kontoret bör fullgöra denna uppgift med stöd av en uttrycklig bestämmelse i lag. Bakgrund: Parallellt med ordinarie granskning av myndigheternas hantering av EU-medel förekommer också att verket på uppdrag av regeringen genomför särskilda granskningar som avser uppgifter som såsom medlemsland är ålagda att utföra av Europeiska kommissionen. Som exempel kan nämnas att regeringen har utsett till intygsgivande organ enligt kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 av om tillämpningsföreskrif- ter för rådets förordning (EEG) nr 729/70 i fråga om förfarandet vid avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid Europeiska utveck- lings- och garantifonden för jordbruket (EGT nr L 158, 08/07/1995 s. 6- 12, Celex nr 31995R1663). Regeringen har också gett verket i uppdrag att lämna revisionsutlåtande för strukturfondsprogrammen enligt kommissionens förordning (EG) nr 2064/97 av om fastställande av närmare bestämmelser för genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 4253/88 i fråga om medlemsstaternas finansiella kontroll av verksamhet som samfinansieras av strukturfonderna (EGT nr L290, 23/10/1997 s. 1-7, Celex nr 31997R2064). I vilken omfattning och med vilken inriktning genomför de särskilda granskningsuppdragen följer av de villkor som gäller för uppdragen. Det innebär att genomförandet och rapporteringen av granskningsuppdragen i viss mån skiljer sig från verkets vanliga granskningsprocedurer. Internt har uppdragen annars hanterats på samma sätt som övriga revisionsuppdrag som avslutas med revisorsutlåtande eller revisorsintyg. Enligt har det varit till stor fördel vid utförandet av uppdragen att dessa har kunnat genomföras av samma revisionsorgan som utför den ordinarie revisionen av de myndigheter vars verksamhet berörs av uppdragen. Enligt verksförordningen (1995:1322), som gäller alla myndigheter under regeringen, åligger det att ge regeringen stöd vid deltagande i verksamheten inom EU och ställa den personal till förfogande för deltagande i EU som regeringen begär. medverkan i andra frågor som rör EU sker dels genom det vanliga remissförfarandet, dels genom rådgivning i form av underhandssynpunkter på olika frågor till . Det krav som ställs på att lämna stöd till regeringen i dessa frågor skiljer sig inte från de krav som ställs på andra statliga myndigheter under regeringen. Skälen för regeringens förslag: Det kan av flera skäl diskuteras om skall kunna ta emot den typ av uppdrag som det här är fråga om. , som en granskande myndighet under av all statlig verksamhet, får en helt annan relation till regeringen än vad som en myndighet under regeringen haft. Rege- ringen saknar formellt sett möjlighet att lägga ut granskningsuppdrag på Ifrågavarande slag av kontroller eller granskningar är i Prop. 2001/02:190 själva verket en uppgift som det åligger regeringen att utföra. primärt skall granska hur regeringen ser till att denna kontroll blir utförd, kan inte utföra kontrollen i fråga utan att förtroendet för myndighetens självständighet och opartiskhet riskerar att rubbas. Regeringen anser därför att inte skall lämna revisionsutlåtanden vare sig på uppdrag av regeringen eller med stöd av bestämmelser i lag. Hur regeringen i stället skall lösa denna fråga bereds i . Vid en jämförelse med andra nationella revisionsorgan inom EU framgår att råd i frågor som har anknytning till EU med få undantag lämnas till respektive regering. Varje revisionsorgan avgör själv om och på vilket sätt rådgivning med hänsyn till kraven på myndighetens oberoende kan lämnas till respektive regering. Att sådan rådgivning sker bedöms som positivt eftersom den kan medverka till att stärka EU:s egen förvaltning. Regeringens bedömning är, mot bakgrund av vad som anförts, att det får ankomma på riksrevisorerna att från fall till fall besluta om rådgivning kan ske utan att förtroendet för självständighet i förhållande till regeringen kan komma att ifrågasättas. Regeringens förslag: finansutskott skall svara för att revision sker av . riktlinjer: Frågan om ansvaret för revisionen av skall övervägas i det fortsatta utredningsarbetet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (betänkandet s. 161 162). Remissinstanserna: Remissinstanserna framför inte några invänd- ningar mot utredningens förslag. Bakgrund: Enligt 2 § andra stycket lagen (1988:46) om revision av och myndigheter m.m. svarar numera finansutskott för att revision sker av revisorer. svarade revisorerna själva för denna upphandling av revisionen. När det gällde frågan var ansvaret skulle ligga för den externa revisionen av revisorer hade inför ändringen flera alternativ övervägts. revisionsutredning, som hade i uppgift att se över denna fråga, förordade talmanskonferensen som det mest lämpliga alternativet. Som skäl anfördes att talmanskonferensen organisatoriskt var ett organ som stod över revisorer och därför hade möjlighet att ta sig an de problem som skulle kunna uppstå. emellertid att den mest lämpliga lösningen var att finansutskottet ansvarade för upphandlingen av externrevisionen av Enligt utskottet var talmanskonferensen i huvudsak ett rådgivande organ åt talmannen och hade avgränsade befogenheter i å andra sidan beredde ärenden om revisorer och kunde i upphandlingen av externrevisionen ta hjälp av som också borde stå som formell kontraktspart (bet. 1998/99:KU16). anslöt sig till Prop. 2001/02:190 utskottets förslag (rskr. 1998/99:151155). Skälen för regeringens förslag: Den närmast till hands liggande lösningen i frågan om den årliga revisionen av är att införa samma ordning som gäller för revisorer. Sedan den ordningen infördes har emellertid riksdagsförvaltningen ändrats. Den nya ledningsorganisationen för riksdagsförvaltningen innebär att den nybildade riksdagsstyrelsen har tagit över beslutsuppgifter från såväl talmanskonferensen som förvaltningsstyrelsen och blivit högsta beslutande organ i alla frågor som gäller riksdagsförvaltningen (1999/2000:TK och bet. 1999/2000:KU19). Den nybildade riksdags- styrelsen skulle således kunna vara ett tänkbart alternativ till finansutskottet när det gäller ansvaret för revisionen av . Mot detta talar emellertid det förhållandet att styrelsen har ett ansvar för . Om Riksdagsstyrelsen har ansvaret för den årliga revisionen av som reviderar kan detta ge upphov till intressekonflikter. Regeringen föreslår därför att finansutskottet skall svara för att revision sker av . En bestämmelse om detta bör tas in i lagen med instruktion för (se 19 § andra stycket förslaget till denna lag, jfr tilläggsbestämmelse 4.6.2 i förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen). 7.6Finansiering av årliga revision Regeringens bedömning: Regeringen bör återkomma till med författningsförslag som möjliggör en avgiftsfinansiering av den årliga revisionen . riktlinjer: Frågan har inte närmare berörts av . Utredningens bedömning: Någon avgiftsfinansiering av Riksrevi- sionens verksamhet föreslås inte. Om sådana föreskrifter beslutas bör en hänvisning till dessa finnas i lagen om revision av statlig verksamhet m.m. (betänkandet s. 198 och 199). Remissinstanserna: framhåller att om den årliga revisionen avgiftsbeläggs så bör det framgå av bemyndigandet vem som bestämmer avgiften och vem som får disponera inkomsterna. Kammarkollegiet anser att skall vara anslagsfinansierad oberoende av om den organisation som omfattas av revisionen är anslagsfinansierad eller inte.