prop · GP03102 · 2002-04-17 00:00:00 — Antalet personer , som antingen bodde permanent eller till- fälligt i bostäder med särskild service har ökat med ca 900 . I förhållande till antalet invånare i åldersgruppen innebär det en ökning från 8 per 10 000 till ca 9 per 10 000 personer i denna åldersgrupp. En del av denna ökning är sannolikt en konsekvens av psykiatrireformen som trädde i kraft . bodde 5 680 personer permanent i särskilda bondeformer. I förhållande till befolkningen har andelen bo- ende varit relativt . Åldersfördelningen bland de boende i bostäder med särskild service har i stort sett varit oförändrad . De flesta var i åldrarna . En mycket liten del är barn och ungdomar. har 2001 redovisat att ca 45 500 personer hade en eller flera insatser enligt LSS exklusive insatsen råd och stöd. Landstingen har uppgivit att drygt 16 400 personer hade beviljats råd och stöd. Studier har visat att mellan av dem som har insatsen råd och stöd enbart har denna insats. Totalt erhöll ca 50 000 personer insatser enligt LSS. Jämfört med 1999 är det en ökning med . Av samtliga personer som hade insatser enligt LSS var män och kvinnor. Männen var fler än kvinnorna i nästan alla åldrar. För varje insats enligt LSS var även fler män än kvinnor som med undantag för insatserna personlig assistans och ledsagarservice som erhöll insatser. Tabell 4.3 Antal personer med beslut om insats enligt LSS -99 -00 Källa: Socialtjänst 2001:2, av alla insatser enligt LSS gällde barn och ungdomar , av insatserna gällde personer som i ålders- gruppen till . Cirka 1 000 personer eller av dem som hade insatsen bostad med särskild service för vuxna bodde i en annan kommun än den kommun som betalade för insatsen. När det gällde barn bodde däremot av de knappt 1 200 barn och ungdomarna i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar, i en annan kommun än den betalande. Av samtliga som erhöll insatsen bostad för barn och ungdom enligt LSS bodde ungefär en fjärdedel i familjehem. I genomsnitt hade 8 750 personer beslut om personlig assistans enligt . Det är en ökning med ca 600 personer . Det genomsnittliga antalet assistanstimmar var , vilket är en ökning jämfört med . Tabell 4.4: Antal personer med LSS-beslut fördelade efter de tre grupperna inom LSS personkrets Daglig verksamhet utgjorde av samtliga insatser till person- krets 1, den till antalet största persongrupp. Andra vanliga insatser till denna personkrets var bostad med särskild service för vuxna, råd och stöd och kontaktperson. De vanligaste insatserna för personer som till- hörde personkrets 2 var daglig verksamhet samt råd och stöd. För personer som tillhörde personkrets 3 var däremot ledsagarservice den vanligaste insatsen. Insatser enligt LSS till psykiskt funktionshindrade Cirka 2 600 personer hade insatser enligt LSS av kommunen på grund av psykiska funktionshinder. Det är fler jämfört med föregående år. Personer med psykiska funktionshinder utgjorde av alla som ingick i personkrets 3. Bortsett från råd och stöd hade de flesta personerna med psykiska funktionshinder, , endast en insats enligt LSS. De vanligaste förekommande insatserna var kontaktperson eller bostad med särskild service. Tabell 4.5 Sammanlagda årliga kostnader för bostadsanpassningsbidrag Källa: och 1 priser. Deflaterat med KPI. skriver i sin årsrapport att omfattningen av antal beviljade bostäder med bostadsanpassningsbidraget har fortsatt att öka. Kom- munerna lade ungefär lika mycket pengar i löpande priser på bostadsan- passning som året innan. Det genomsnittliga beloppet per bidrag har därmed minskat något jämfört med . av bidragen är på och är sig . Bara av bidragen överstiger . Enligt redovisning till enligt det s.k. ESSPROS1- systemet har de samlade offentliga utgifterna för insatser till personer med funktionshinder, räknade i fasta priser varit i stort sett oförändrade . En viss ökning skedde dock 1998. Trots detta har antalet beslut om insatser enligt LSS och SoL ökat . De offentliga utgifterna för funktionshindrade, mätt som andel av BNP har varit oförändrade . Det innebär att utvecklingen av utgifterna för funktionshindrade har följt den totala samhällsekonomiska utveck- lingen. Tabell 4.6 Kommunernas kostnader för insatser till funktionshindrade Miljarder kronor priser, deflaterat med KPI Vård och omsorg, ordinärt boende Vård och omsorg, särskilt boende Insatser enligt LSS och LASS1, totalt därav: boende enl LSS personl.assistans enl LSS och daglig verksamhet enl LSS övriga insatser enl LSS varav intäkter från för personlig assistans utfört av kommunen Källa: SCB, Den offentliga sektorns finanser och . 1 System of integrated Social Protection Statistics Uppgifterna från SCB:s sammanställning av kommunernas räkenskaps- sammandrag visar en total kostnad om (23,5 miljarder exkl. statens ersättning för assistansersättningen) i löpande priser för insatser till funktionshindrade. Detta är en ökning med (2 miljarder exkl. statens ersättning för assistanser- sättningen) jämfört med . För att kunna göra åtminstone en grov skattning av kostnadsutvecklingen i fasta priser har kostnaderna de- flaterats med KPI. individ- och familjeomsorg omfattar både förebyggande verksamhet och individuellt inriktat utrednings- och behandlingsarbete. De främsta målgrupperna är socialt utsatta barn och ungdomar, missbrukare samt vuxna med behov för sin försörjning. Till individ- och familjeomsorgen hör också vissa uppgifter inom det familjerättsliga området. Kommunernas sammanlagda kostnader för individ- och familjeom- sorgen uppgick till i stort sett oförändrat jämfört med ekonomiskt bistånd. Den största enskilda posten är kostnader för ekonomiskt bistånd. Näst störst är kostnaden för vård av barn och unga. Fördelning av kommunernas kostnader för individ- och familjeomsorg, 2000 Källa: SCB, Den offentliga sektorns finanser Såväl kostnaderna för ekonomiskt bistånd som antalet biståndshushåll fortsätter att minska. Ett förhållandevis gynnsamt arbetsmarknadsläge liksom kommunernas satsningar på arbetslinjen och samverkan ligger bakom denna utveckling. Även om antalet hushåll som uppbär ekono- miskt bistånd avtar har många fortfarande ett långvarigt behov av bistånd. Skälen till detta kan vara att utrikes födda som har svårt att komma in på arbetsmarknaden, att äldre saknar svensk pension, psykisk ohälsa, missbruk, hemlöshet och annan social utsatthet. Brist på individuella behovsbedömningar leder till att människor inte alltid beviljas bistånd till en skälig levnadsnivå. Det gäller särskilt människor som uppbär bistånd. Innehållet i riksnormen är avpassat till korta biståndsperioder och i sig bygger på en mät- ning av äldre datum som inte tagit hänsyn till de senaste årens standard- förbättringar. Ett ökat medvetande om att se till barnets bästa i ekonomiska bistånds- ärenden är en effekt av att bestämmelser i införlivats i socialtjänstlagen. Men det brister fortfarande i tillämpningen. Det brister även i handläggning och dokumentation liksom i bemötandet. Syftet med det ekonomiska biståndet (socialbidrag) är att vara ett yttersta skyddsnät för de människor som inte klarar sin försörjning på annat sätt. Rätten till ekonomiskt bistånd regleras i socialtjänstlagens (1980:620). Det ekonomiska biståndet består av olika delar. Ekonomiskt bistånd (socialbidrag) Riksnorm (bestäms av regeringen) Livsmedel, kläder, fritid, hygien, telefon dagstidning, TV-licens, förbrukningsvaror Annat försörjningsstöd (bedöms av kom- munen) kostnader för boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring,läkarvård, akut tandvård, glasögon, fack-avgift, A-kassa Bidrag för livsföring i övrigt t.ex. mer omfattande tandvård, möbler, husgeråd, alternativ medicin, flyttkostnader Biståndet skall tillförsäkra berörda människor en skälig levnadsnivå. Denna nivå skall bedömas med utgångspunkt i den tid och de förhållanden som människan lever. Den allmänna pris- och standard- utvecklingen liksom det individuella behovet skall därmed styra nivån. Biståndet skall utformas på ett sådant sätt att det stärker individens Skr. 2001/02:102 möjligheter att leva ett självständigt. Stödet skall med andra ord frigöra och utveckla människors resurser så att de ges förutsättningar att klara sig själva. Barnets bästa skall alltid vara vägledande i alla bedömningar om bistånd när insatser också omfattar barn och unga. Människor som behöver stöd och hjälp från skall känna att de bemöts med respekt av tjänstemän och att dessa informerar samt handlägger och bedömer ansökningar på ett professionellt sätt i överensstämmelse med lagar, intentioner och praxis. av tillämpliga delar av förvaltningslagen. Ekonomiskt bistånd fungerar som ett skyddsnät men många människor får stödet under en lång sammanhängande tid och biståndet kan för en del personer bli en mer eller mindre permanent försörjningskälla. Av socialtjänststatistik framgår att ca 30 procent fick biståndet eller mer. Det framgår också att ca 20 procent av biståndsmottagarna beviljades bistånd både 1999 och 2000. Endast var fjärde person som fick bistånd 2000 hade inte fått något bistånd året innan. För utrikes födda tenderar det ekonomiska biståndet att i större ut- sträckning än för personer födda i vara mer än bara ett yttersta Biståndsbehovets varaktighet påverkas även av faktorer som psykisk ohälsa, missbruk, hemlöshet eller annan svår social utsatthet. Av socialtjänststatistik framgår att nästan hälften av de utrikes födda som uppbar ekonomiskt bistånd var lång- variga biståndsmottagare dvs. Långvarigt biståndstagande var även vanligt bland äldre som uppbar När det gäller utrikes födda framhålls att det finns ett starkt samband mellan ökad vistelsetid i och mindre behov av långvarigt ekonomiskt bistånd. beslut att införa ett äldreförsörjningsstöd från och med den leder till att personer som är inte skall behöva ekonomiskt bistånd som försörjningskälla. Brist på individuella behovsbedömningar när skälig levnadsnivå bestäms Kommunerna gör inte individuella behovsbedömningar i den utsträck- ning som de borde. Det framgår av och länsstyrelsernas rapport som redovisar resultatet av länsstyrelsernas tillsyn 2000. kommunala anges ha en fortsatt restriktiv syn på ekono- Många kommuner använder den av regeringen fastställda riksnormen som tak i biståndsbedömningen. heternas bedömning leder det till svåra påfrestningar för familjer och en- skilda när biståndsbehovet blir långvarigt. Skälet till detta är att inne- hållet i riksnormen är avpassat till att försörjningsstödet utgår under en Skr. 2001/02:102 . I rapporten sägs även att socialnämnder ställer högre krav eller villkor för att bevilja bistånd till boendekostnader som den högsta skäliga kostnaden har blivit lägre. I kommuner med bostadsbrist blir detta extra problematiskt. Det kan vara svårt att i det enskilda fallet bedöma vad som skall anses vara en skälig levnadsnivå. Det styrks av studier som genomfört. Handläggare av ekonomiskt bistånd som ställts inför en och samma fallbeskrivning har gjort olika bedömningar. Begränsningar i överklagningsrätten har vidare medfört att det finns brist på vägledning från rättsfall. Uppföljningar styrker att kommunernas riktlinjer därmed har fått ökad betydelse. Det saknas dock information om hur riktlinjer reviderats och justerats . Med anledning av hur behovet av ekonomiskt bistånd beräknas har inte barnfamiljer, generellt sett, fått del av barnbidragshöjningar. En del kommuner har justerat kommunens normer för barn medan andra strikt har hållit sig till riksnormen. , vars underlag utgör grunden när regeringen anger nivån på riksnormen, har vidare inte genomfört någon prismätning eller sett över standarden i de skäliga levnadskostnaderna . Prismätningen har justerats upp med konsumentprisindex men några standardförbättringar som påverkats av den allmänna standardutvecklingen i samhället har inte genomförts. Det är i och för sig naturligt att förändringar i konsumtions- mönster släpar efter men om inte individuella behovsbedömningar görs leder det till att standardförbättringar inte återspeglas i den skäliga levnadsnivån förrän . Regeringen har beslutat att riksnormen skall innehålla vissa standardförbättringar för biståndshushåll med barn. Höjningen följer underlag . Satsningar på arbetslinjen och samverkan Kommuner bedriver som regel verksamhet som syftar till att hjälpa personer till egenförsörjning. Det kan handla om verksamheter som syftar till att stärka självförtroendet och kompetensen, arbetsmarknads- satsningar i ett utvidgat samarbete med företag och arbetsmarknads- myndigheter samt rehabiliteringsinsatser. Både effekter och verksam- heternas närmare innehåll är dock ganska okända. Det framgår av anto- login Välfärd och Försörjning (SOU 2000:40). har blivit bättre på att samarbeta med bostadsföretag i syfte att förebygga att människor hamnar i otrygga bostadsförhållanden. Det visar en mindre studie som genomförts av i i nio kommuner. Kartläggningen visar även att kommuner har inrättat särskilda rutiner för att bevilja försörjningsstöd till hyreskostnader i syfte att undvika att hyresskulder uppstår. Ökat medvetande om att ha ett barnperspektiv men problem vid tillämpning Skr. Barnets bästa och barnperspektiv är mer levande begrepp inom området ekonomiskt bistånd än vad det varit tidigare. Det är effekter av att bestämmelser i införlivats i socialtjänstlagen 1998. Det framgår av och länsstyrelsernas rapport som redo- visar resultatet av länsstyrelsernas tillsyn 2000. Som exempel nämns att barnperspektivet poängteras i kommunernas riktlinjer för ekonomiskt bistånd. Det anses dock alltför vanligt att barn, som lever i familjer som lång- varigt uppbär ekonomiskt bistånd, inte omnämns i beslutsunderlaget eller att man inte uppger hur barnens behov tillgodosetts. Länsstyrelser på- pekar även att det finns brist på helhetssyn i ärenden om ekonomiskt bi- stånd. Barn som lever i miljöer med komplex social problematik upp- märksammas inte tillräckligt och brist på samarbete inom förvaltningar leder ibland till att barn kommer i kläm. Ett problem i sammanhanget är att det i stor utsträckning saknas en samsyn om innebörden av begreppen barnets bästa och barnperspektiv. Det försvårar arbetet med att stärka barnens ställning i socialt arbete. Be- greppen behöver därför definieras och konkretiseras. Det framgår både av rapporten med resultat från tillsynen 2000 och av års- redovisning . Länsstyrelserna och arbetar nu gemensamt med att utveckla begreppen i ärenden som avser barnfamiljer som har ett långvarigt behov av ekonomiskt bistånd. Återkommande brister i bemötandet och handläggningsförfarandet Det brister i handläggning och dokumentation. Det konstaterar och länsstyrelserna . Några exempel är att det hänvisas till felaktig bestämmelse i lagen så att beslut inte går att överklaga i sak och att beslutsfattaren ensidigt bestämmer vilken bestäm- melse som skall tillämpas när rätten till bistånd prövas. Ytterligare exempel är att det ges muntliga besked i stället för skriftliga beslut och att beslutsmotiveringarna är för schabloniserade. En rättssäker handläggning och en strukturerad och bra dokumentation anses av tillsynsmyndigheterna vara grundförutsättningar för att utveckla en socialtjänst med god kvalitet. Mål, planer och resultat kan inte följas upp om det inte finns uppgifter som verifierar vad som ägt rum. När det gäller återkommande brister pekar tillsynsmyndigheterna bland annat på behov av allmänna råd och handböcker. Det brister också i bemötandet enligt samma rapport. När människor söker sig till en tillsynsmyndighet för att de är missnöjda med något inom området ekonomiskt bistånd så är brister i bemötandet det van- ligaste skälet. Anmärkningar på bemötandet kan avse att människor upp- lever att de behandlats kränkande, att de bemötts avvisande, att social- tjänsten brustit i information etc. Länsstyrelserna har tillsammans med på uppdrag av regeringen tagit fram Kriterier för kvalitet och bemötande inom socialbidragshandläggning. Bemötandefrågorna är komplexa till sin natur och syftet med framtagna strategier är att på lång sikt förbättra kvaliteten i bemötandet hos . som lyfts fram som centrala i arbetet är information, fysisk miljö, till- Skr. 2001/02:102 gänglighet och delaktighet. utbetalades i ekonomiskt bistånd och intro- duktionsersättning 2001. har kostnaderna minskat med ca 4 miljarder i fasta priser. Det förbättrade arbetsmarknadsläget har varit det främsta skälet till detta. Men när arbetsmarknadsläget varit gynnsamt förklarar arbetslösheten en allt mindre del av hur bistånds- tagandet utvecklas. Orsaker till att människor behöver ekonomiskt bistånd får då sökas på annat håll. Det kan t.ex. vara svårigheter för personer med utländsk härkomst att bli insläppta på arbetsmarknaden, arbetshandikapp, otillräckliga pensionsförmåner, ohälsa och en annan socialt sammansatt livssituation. Förbättringar i resultaten kräver andra arbetssätt med ökade satsningar på samverkan mellan myndigheter, inte- grationsbefrämjande insatser etc. Sådana satsningar påverkar också det senaste årets resultat. Antalet biståndstagare har minskat Antalet personer som erhållit ekonomiskt bistånd för att klara sin försörjning minskade . fick runt 279 000 hushåll och 522 000 personer ekonomiskt bistånd eller introduktions- ersättning . Introduktionsersättning ges i ett 60-tal kommuner till flyktingar och andra som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet. Jämfört med 1999 har antalet biståndshushåll och antalet bistånds- mottagare minskat . Jämfört med 1996, när antalet var som högst, har minskat . Resultatet innebär att antalet biståndshushåll och antalet biståndsmottagare är nere på nästan samma nivå som 1991. Preliminär statistik tyder på att minskningen, i vart fall när det gäller kostnaderna, fortsatt i nästan samma takt som 2000. Både antalet och andelen barn som lever i familjer som uppbär ekono- miskt bistånd kortare eller längre tidsperioder minskar. Antalet har reducerats med nästan en fjärdedel jämfört med . Tabell 4.7 Barn som lever i familjer som uppbär ekonomiskt bistånd Tillströmningen av nya hushåll som har behov av ekonomiskt bistånd avtar. Det gör även de hushåll som blir kvar och får bistånd . Andelen nya biståndshushåll nådde 2000 sin lägsta notering . Andelen kvarvarande hushåll nådde 2000 sin lägsta notering . Tabell 4.8 Kvarvarande och nya biståndshushåll, Andel av befolkningen 18 i procent. Kostnaderna för ekonomiskt bistånd minskade 2001 . En genomgående trend har varit att antalet biståndstagare och antalet biståndshushåll procentuellt sett har minskat mer än kostnaderna. Det förklaras av att andelen som behöver bistånd ökar. Utbetalt beloppet per hushåll ökade medan den genomsnittliga tiden som hushåll uppbar ekonomiskt bistånd var oförändrad liksom andelen långvarigt beroende. Diagram 4.3 Utbetalt ekonomiskt bistånd och introduktionsersättning samt 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 Källa: års priser deflatead med KPI. officiella statistik Socialtjänst 2001:7 Anm. är uppgift om utbetalt ekonomiskt bistånd preliminär. Uppgift om biståndstagare saknas. Av alla hushåll som mottog ekonomiskt bistånd erhöll (78 000 hushåll) ekonomiskt bistånd mer än 10 månader. Den genomsnittliga biståndstiden var detta år . Går man var genomsnittlig biståndstid . Biståndshushåll bestående av sammanboende par var långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd i större utsträckning än andra hushålls- typer. De utrikes födda biståndsmottagarna dominerar bland de lång- variga biståndsmottagarna. av de svenskfödda jämfört med av de utrikes födda biståndstagarna var långvariga biståndsmottagare 2000. Diagram 4.4 Antal hushåll med långvarigt ekonomiskt bistånd 1990-2000 Källa: , socialtjänststatistiken Antalet biståndsmottagare som är arbetslösa utan ersättning avtar Antalet biståndstagare som är arbetslösa utan ersättning från arbets- löshetsförsäkringen avtar. var i genomsnitt arbetslösa utan ersättning. Motsvarande andelar var . av alla biståndsmottagare var inskrivna hos arbetsförmed- lingen . Det innebär nästan en halvering jämfört med . Merparten av de som omfattas av det ekonomiskt biståndet är unga. av de vuxna biståndsmottagarna var . av alla biståndshushåll var enmanshushåll. Andelarna är i stort sett desamma som 1999. Andelen enmanshushåll har minskat med ett par procentenheter. Det är vanligt att enmanshushållen består av en man, jämfört 2000, 1999. Ungefär lika många kvinnor som män erhöll bistånd. Ensamstående kvinnor med barn var 2000 över- representerade i förhållande övriga ensamhushåll. Drygt en fjärdedel av de ensamstående mödrarna fick ekonomiskt bistånd . uppgick andelen till . Nästan fyra av tio biståndshushåll är utrikes födda De utrikes födda hushållen inklusive flyktinghushållen svarade för av kostnaderna 2000 men utgjorde endast för av antalet biståndshushåll. En slutsats av detta är att de utrikes födda hushåll som erhöll bistånd i genomsnitt hade behov av större ekonomiskt bistånd än de svenskfödda hushållen som uppbar ekonomiskt bistånd för att klara sin försörjning. Det kan t.ex. bero på att de behöver bistånd än svenskfödda. De utrikes födda hushållens exklusive flyktinghushållens andel av biståndshushållen ökade 2000. De utgjorde av alla biståndshushåll 1998 och 39 av alla biståndsmottagare bor i storstäder och större Lägger man till förortskommunerna så är andelen uppe i 70 var ett händelserikt årtionde inom den sociala barnavården. Det karaktäriserades av beslut och principiella markeringar som dels kommit att verka ambitionshöjande, dels kommit att påverka resurserna inom området. Det skedde varken personalminskningar i absoluta tal eller generella nedskärningar av ekonomiska resurser. En tydlig uppgång av antalet barn- och ungdomar i dygnsvård skedde och antalet barn och unga som har insatsen kontaktperson/familj ökade Barnperspektivet har fått bättre genomslag även om det finns fortfarande brister. Utredningstiderna har blivit kortare, men de varierar mellan kommunerna. Länsstyrelserna rapporterar om svårigheter att rekrytera och behålla kompetens och erfaren personal inom den sociala barnavården. Enligt Socialtjänstlagen har kommunen ett ansvar för att barn och ungdomar växer upp under trygga förhållanden. Barn och ungdomar som riskerar en ogynnsam utveckling skall, i nära samarbete med hemmen, ges det skydd och stöd de är i behov av och, om det är motiverat, placeras utanför det egna hemmet. När åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Barnets inställning skall så långt det är möjligt klarläggas när en åtgärd rör ett barn. Hänsyn skall tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Det skall i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Om socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd skall en utredning bedrivas skyndsamt och vara slutförd . Utredningen kan förlängas om det finns särskilda skäl. Kommittén Välfärdsbokslut behandlade inom sitt uppdrag frågor om den sociala barn- och ungdomsvården. Kommittén konstaterar i sitt slut- betänkande Bokslut över välfärden (SOU 2001:79) att var ett händelserikt årtionde för den sociala barnavården. Eftersom det finns brister i utvärderingen av det sociala arbetet är det svårt att uttala sig om i vilken utsträckning utvecklingen under det gångna decenniet bidragit till förändringar i kvalitet, eller i vilken utsträckning verksamheten gjorts Skr. 2001/02:102 mer ändamålsenlig. Ett antal formella beslut och principiella markeringar som syftar till att stärka barnets ställning pekar mot en ambitionshöjning på området. Detta har skett genom insatser för att genomföra intentionerna i FN:s barn- konvention och förändringarna i socialtjänstlagen . Också resurserna till den sociala barnavården har påverkats. Dessa resurser kan beskrivas dels genom att redovisa hur många som varit före- mål för en viss åtgärd, dels genom att beskriva verksamheten i termer av kostnader och personal. I detta sammanhang är också verksamhetens kvalitet av betydelse.