prop · GP0388 · 2002-02-13 00:00:00 — den har beslutat att utbetalningen av gottgörelse skall ske genom den särskilda förvaltningsfond för brottsoffer som inrättas genom stadgan. Detta kan t.ex. vara fallet när det är fråga om ett mycket stort antal brottsoffer eller om en kollektiv form av gottgörelse. I paragrafen finns föreskrifter om förhållandet mellan parallellt pågående rättegångar om gottgörelse i och vid Internationella brottmåls- domstolen, se avsnitt 6.8.3. Enligt bestämmelserna skall ett förfarande vid som inleddes innan talan om samma sak väcks i i princip ha företräde och talan här skall därför avvisas eller förklaras vilande i avvaktan på den domstolens Detta gäller dock bara under förutsättning att förfarandet vid kan leda till ett avgörande om gottgörelse som gäller i enligt 29 §. däremot är den svenska rättegången som har inletts först så medger bestämmelserna att rättegången slutförs även om ett förfarande om samma sak inleds vid . bedömningen av om den svenska rättegången skall slutföras i det fallet bör det aktuella brottsoffrets uppfattning tillmätas stor betydelse. svensk dom som vunnit laga kraft utgör, enligt 29 § andra stycket, hinder mot erkännande och verkställighet i av domstolens avgörande. Om däremot hinner avgöra saken först medför det förhållandet att dess avgörande erkänns i att avgörandet utgör hinder för fortsatt rättegång här. Förfaranderegler för verkställighet av avgöranden om gottgörelse, vilka har redovisats i avsnitt 6.8.3, föreskrivs i denna paragraf. att ansökan kan avse hela eller en del av avgörandet och att det till den skall fogas vissa handlingar. Bestämmelser om språk som skall användas, vilka även gäller när ett brottsoffer ansöker om verkställighet, finns i 2 § prövar ansökan och verkställighet får inte beviljas utan att den som har förpliktats gottgöra brottsoffret har fått tillfälle att yttra sig över ansökan. Verkställigheten sker därefter enligt vanliga regler om verkställighet av en svensk dom som har vunnit laga Paragrafen innehåller bestämmelser om transport av frihetsberövade genom mellan en annan stat och Internationella brottmåls- domstolen, vilka har redovisats i avsnitt 6.4.6. De avser transitering till eller från domstolen av frihetsberövade personer som överlämnas för lagföring eller som överförs för förhör eller konfrontation eller för Den är tillämplig oavsett om det är fråga om något av stadgans huvudbrott eller ett brott som avses i 21 § (se 1 § fjärde Termen överlämnande avser de förra brotten medan utlämning Huvudregeln enligt första stycket är att sådan transitering kräver till- stånd av chefen för . Transitering får även medges beträffande en svensk medborgare. Enligt andra stycket behövs det inte något tillstånd vid flygtransport utan planerad mellanlandning i . Tillståndsfrågan blir därmed aktuell i de fall mellanlandning skall ske här Prop. 2001/02:88 i landet eller när transiteringen skall ske med annat transportmedel än I fråga om tillfälligt överförande av en frihetsberövad för förhör m.m. ersätter dessa bestämmelser vad som annars gäller enligt 4 kap. 33 § och 34 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (se 13 § ovan). I andra stycket finns även bestämmelser för det fall en oplanerad landning sker i och därmed inget tillstånd har sökts. I det fallet skall polismyndighet ta den som överförs i förvar i avvaktan på en ansökan om tillstånd enligt första stycket och underrätta chefen för om detta. Den som överförs får dock tas i förvar under högst och skall friges om ingen ansökan gjorts inom fristen. Tidsfristen har utformats i enlighet med stadgan och inte som , vilket en remissinstans har föreslagit. Om personen friges är domstolen hänvisad till att ansöka om överlämnande enligt 3 § och om tvångsmedel enligt 5 eller 6 §§. Under transporten skall frihetsberövandet bestå om inte domstolen begär att den som överförs skall friges. Enligt tredje stycket får polis- myndighet vid behov ta den som överförs i förvar om tillstånd enligt första stycket har lämnats. I fråga om tvångsmedel i samband med en begäran om transitering gäller bestämmelserna i 5 §. i anslutning till lagen meddelas av regeringen, se avsnitt 6.2. 9.2Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.11. 9.3Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 5 kap. 7 § De nya bestämmelser om sekretess i verksamhet som avser rättslig hjälp i brottmål och som har trätt i kraft (SFS 2000:576) utvidgas till att också gälla för sådan verksamhet på begäran av en mellanfolklig domstol. Frågan har behandlats i avsnitt 6.10. Med mellanfolklig domstol avses främst de internationella brottmåls- tribunalerna och , vilka är de enda mellanfolkliga domstolar vars verksamhet innefattar rättslig hjälp i brottmål. Det kan dock inte uteslutas att andra domstolar av detta slag kommer att inrättas och då även omfattas av bestämmelsen. Den har därför inte utformats så att den bara tar sikte på de nu befintliga tribunalerna och , vilken en remiss- inte, såsom en riskerar att göra tillämpningsområdet alltför brett. 9.4Förslag till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribuna- lerna för brott mot internationell humanitär rätt Paragrafen har ändrats så att den överensstämmer med föreskrifterna i 2 § lagen om samarbete med . Det innebär att bestämmelserna om vilka organ inom tribunalen som får göra en ansökan utmönstras, vilket har behandlats i avsnitt 6.3.3, och att det föreskrivs att underrättelser i och redovisning av ärenden till tribunalen skall vidarebefordras av , vilket avviker från vad som annars gäller enligt lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och som har tagits upp i avsnitt 6.7.5. Vidare har ett nytt andra stycke införts med bestämmelser om de språk som skall användas för ansökningar och bifogade handlingar (se avsnitt 6.3.3). Paragrafen har ändrats så att föreskrifterna överensstämmer med vad som gäller enligt 5 § lagen om samarbete med Internationella brottmåls- domstolen (se kommentaren till den paragrafen). I första stycket har en bestämmelse införts angående den utredning som krävs vid tvångs- medelsanvändning. Den innebär att den utredning som tribunalen skall lämna vid en ansökan om utlämning normalt skall vara tillräcklig för att uppfylla de krav på brottsmisstanke som ställs för användning av tvångsmedel. Vidare har en presumtion för häktning införts. Frågorna har behandlats i avsnitt 6.4.2. Där finns även en närmare redogörelse för andra tvångsmedel än frihetsberövanden som får användas i ett utlämningsärende. I fråga om överlämnande av egendom som tagits i beslag enligt denna paragraf skall bestämmelserna i lagen om internatio- nell rättslig hjälp i brottmål tillämpas. I övrigt har paragrafen endast ändrats redaktionellt. Paragrafen har ändrats för att överensstämma med 6 § lagen om samarbete med (se kommentaren till den paragrafen). Förutom vissa redaktionella ändringar har det i första stycket införts en presumtion för att anhållande skall ske när en tribunal så begär samt en bestämmelse om beslag. I andra stycket finns en ny bestämmelse om utredningen vid tvångsmedelsanvändning, vilken mot- svarar vad som föreskrivs i 5 §. Frågorna har redovisats i avsnitt 6.4.2. 7 § Prop. I konsekvens med de nya bestämmelserna om transitering i 12 a § har hänvisningen till föreskrifterna om transport av frihetsberövade i 26 § utlämningslagen strukits. Vidare har redaktionella ändringar gjorts. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om konkurrerande ansökningar om utlämning av en person till en tribunal respektive till en annan stat. Bestämmelserna, som i sak överensstämmer med mot- svarande föreskrifter i 12 § lagen om samarbete med (se vidare i kommentaren till den paragrafen), har behandlats i avsnitt 6.7.2. I paragrafen finns grundläggande bestämmelser om rättslig hjälp till en tribunal. Paragrafen har, på Lagrådets inrådan, slagits i hop med 9 a §, som har upphävts, så att den överensstämmer med vad som gäller enligt 13 § lagen om samarbete med (se kommentaren till den paragrafen). Olika frågor som rör rättslig hjälp har behandlats i avsnitt 6.3.16.3.7. Bestämmelserna i första stycket har endast ändrats redaktionellt jämfört med nuvarande regler i 9 och 9 a §§. I andra stycket redovisas bestämmelser i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål som inte skall tillämpas. Dessa fanns tidigare i 9 a §, men vissa ändringar i de tidigare bestämmelserna har också gjorts. Den särskilda ordning som innebär att det alltid är regeringen som beslutar om en ansökan skall avslås har tagits bort och för avslagsbeslut gäller i stället föreskrifterna i 2 kap. 15 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (jfr 9 a §). En reglering av de avslagsgrunder som regeringen skall avgöra har också skett genom att bestämmelserna i 2 kap. 14 § första stycket gjorts tillämpliga, men avslag får inte ske om det skulle strida mot förpliktelser mot tribunalen. Dessa frågor har behandlats i avsnitt 6.3.6. Vidare har det införts en ny föreskrift om att bestämmelserna i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål om transport genom och förvar av överförda personer (4 kap. 33 § och 34 § andra stycket) inte skall tillämpas i förhållande till tribunalerna. Särskilda regler om transitering finns i stället i 12 a §. Dessa har behandlats i avsnitt 6.4.6. Bestämmelserna om förvar i 4 kap. 34 § första stycket skall dock tillämpas även i förhållande till tribunalerna. Lagens särskilda bestämmelser för rättens prövning av kvarstad eller beslag har tagits bort och för rättslig hjälp gäller i stället den ordning för sådan prövning som anvisas i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, se avsnitt 6.3.5. Detta har skett genom att det nuvarande undantaget i första stycket fjärde strecksatsen och särbestämmelserna i 10 § har upphävts. För beslag i ett utlämningsärende gäller dock bestämmelserna i 5 § (se avsnitt 6.4.4 och kommentaren till den Prop. 2001/02:88 paragrafen). Enligt tredje stycket skall tribunalen alltid underrättas och ges tillfälle att lämna synpunkter innan villkor om användningsbegränsningar enligt 5 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål beslutas. Frågan har redovisats i avsnitt 6.3.7. Paragrafens särskilda bestämmelser om handläggningen av beslag upphör att gälla. För rättslig hjälp med beslag tillämpas i stället ordinarie bestämmelser i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål (se kommentaren till 9 §). Frågan har redovisats i avsnitt 6.3.5. Regler om beslag i anslutning till utlämning finns också i 5 och 6 §§. I sin nya lydelse innehåller paragrafen i stället bestämmelser om konkurrerande ansökningar om rättslig hjälp i brottmål. Bestämmelserna, överensstämmer med motsvarande föreskrifter i 15 § lagen om samarbete med (se vidare i kommentaren till den paragrafen). De har behandlats i avsnitt 6.7.2. I paragrafen finns bestämmelser om straffverkställighet. I enlighet med den redogörelse som lämnats i avsnitt 6.8.1 ändras bestämmelserna i första stycket om svensk straffverkställighet av tribunalernas fängelse- domar så att inga villkor anges i lagen. Regeringens prövning är sköns- mässig. Samma ordning gäller för straffverkställighet av Internationella brottmålsdomstolens fängelsedomar (se kommentaren till 23 § lagen om samarbete med ). Regeringen får också i det enskilda fallet meddela de förordnanden som behövs för verkställigheten. Termen föreskrifter har utmönstrats eftersom den skall reserveras för normgivning och inte användas för beslut i enskilda fall (se Ds 1998:66 s. 11). Vidare har bestämmelsen ändrats, efter Lagrådets påpekande, så att förordnanden av detta slag, vilka har behandlats närmare i avsnitt 6.8.1, inte bara får meddelas i samband med beslutet att straffverkställighet i godtas utan också . Av den nya tredje meningen framgår att förordnandet kan avse att ett ärende om vistelse eller verkställighet utom anstalt skall överlämnas till regeringens prövning, vilket överensstämmer med vad som gäller enligt 23 § lagen om samarbete med (se kommentaren till den bestämmelsen). I konsekvens med de nya bestämmelserna om transitering i 12 a § har hänvisningen i fjärde stycket till föreskrifter om transport av frihets- berövade i 40 § internationella verkställighetslagen strukits (se vidare författningskommentaren till 12 a §). 12 a § Prop. I denna paragraf, som är ny, finns bestämmelser om transport genom av frihetsberövade personer till eller från en tribunal. Bestämmelserna reglerar transitering av frihetsberövade i alla situationer. De ersätter föreskrifter i 7 och 11 §§ samt de bestämmelser som annars gäller enligt 4 kap. 33 § och 34 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, se 9 §. Frågan har behandlats i avsnitt 6.4.6. I sak överensstämmer bestämmelserna med motsvarande bestämmelser i 32 § lagen om samarbete med (se vidare i kommentaren till den paragrafen). I paragrafen har endast ett förtydligande hänvisningen till delgivning och rättslig hjälp och redaktionella ändringar gjorts så att den överensstämmer med motsvarande bestämmelser i 14 § lagen om samarbete med . 9.5 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 1 kap. 2 § och 4 kap. 35 § Lagen har ändrats så att rättslig hjälp med rättsmedicinska undersök- ningar av avlidna personer enligt lagen (1995:832) om obduktion m.m. uttryckligen kan lämnas till myndigheter i en annan stat och därmed även till de internationella brottmålstribunalerna och Internationella brottmåls- domstolen. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.1. Av bestämmelserna i 4 kap. 35 § följer att alla former av rättsmedi- cinsk undersökning av en avliden person som omfattas av lagen om obduktion m.m. också kan utföras på ansökan av en annan stat. Handläggningen av ansökan skall ske enligt den lagens ordinarie regler. Det föreskrivs särskilt att domare i den utländska domstolen och företrädare för parterna i det utländska förfarandet får tillåtas att närvara vid undersökningen. Det kan t.ex. vara nödvändigt för att resultatet från undersökningen senare skall kunna användas som bevisning enligt den utländska rättsordningen. Förslag till lag om samarbete med Härigenom föreskrivs följande. 1 § Om den genom Romstadgan för inrättade begär att det i skall vidtas en åtgärd i tillämpas bestämmelserna i denna lag. Bestämmelserna i 320 §§ tillämpas om utredningen eller lagföringen gäller folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelse. Bestämmelserna i 2122 §§ tillämpas om utredningen eller lagföringen gäller annat brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens behörighet. I 2332 §§ finns bestämmelser om verkställighet av Internationella brottmålsdomstolens avgöranden och om transport av frihetsberövade genom . 2 § En ansökan om åtgärd som avses i 1 § skall ges in till Justitie- departementet. Underrättelser i och återredovisning av ett ärende till skall skickas genom Justitie- departementet. En ansökan och bifogade handlingar enligt denna lag skall vara skrivna på engelska eller svenska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk. Överlämnande för lagföring m.m. 3 § En person som vid är misstänkt, tilltalad eller dömd för brott som omfattas av domstolens behörighet och som uppehåller sig i får överlämnas till domstolen efter beslut av regeringen. Ett beslut om häktning eller en dom som Internationella brottmåls- domstolen har meddelat i behörig ordning skall godtas som grund för ett beslut om överlämnande till domstolen. Ett överlämnande får skjutas upp eller förenas med villkor om förundersökning har inletts eller åtal väckts i för annat brott än det ansökningen avser, eller i avvaktan på Internationella brottmålsdomstolens beslut beträffande frågan om det finns förutsättningar för domstolen att ta upp saken till prövning. 4 § För en ansökan om överlämnande till Internationella brott- målsdomstolen gäller bestämmelserna i 14 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. Ansökningen skall överlämnas till Riksåklagaren som skall avge ett yttrande till regeringen. Till grund för sitt yttrande skall Riksåklagaren låta verkställa nödvändig utredning enligt vad som gäller vid förundersökning i brottmål. Sedan utredningen har avslutats skall Riksåklagaren överlämna ärendet tillsammans med sitt yttrande till regeringen. Om det finns särskilda skäl, skall regeringen inhämta ett yttrande från innan den avgör ärendet. 5 § När någon som är eftersökt för överlämnande till samtycker till att bli överlämnad, får frågan om överlämnande prövas i ett förenklat förfarande i enlighet med 2934 och 3640 §§ lagen (1957:688) om utlämning för brott. Beslut om överlämnande enligt det förenklade förfarandet skall dock alltid fattas av regeringen. 6 § Om tvångsmedel i ett ärende om överlämnande till gäller vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslut av rätten gäller tills vidare till dess ärendet har avgjorts eller, när överlämnande beslutas, tills detta har verkställts. Beslut om tvångsmedel kan meddelas även efter det att överlämnande har beslutats. Den som är häktad i ett ärende om överlämnande till får begära att en ny förhandling hålls från det att beslut senast meddelats. 7 § Den som kan komma att överlämnas till Internationella brottmåls- domstolen enligt denna lag får på begäran av den domstolen, eller på grund av efterlysning som har utfärdats på grund av beslut av den dom- stolen, anhållas eller åläggas reseförbud eller anmälnings- skyldighet av en åklagare enligt vad som i allmänhet gäller om brottmål. Om det beslutas om tvångsmedel enligt första stycket, skall 23 § andrafjärde styckena lagen (1957:668) om utlämning i brottmål tillämpas. Tidsfristen för en ansökan om överlämnande skall dock vara den tidsfrist som föreskrivs i de regler som gäller för . 8 § Innan beslut fattas enligt 7 § om reseförbud eller anmälnings- skyldighet som alternativ till anhållande eller häktning, skall ges tillfälle att lämna synpunkter. 9 § I fråga om överlämnande till gäller i övrigt 25 § och 26 a § lagen (1957:688) om utlämning för brott. 10 § Ett beslut om överlämnande till för lagföring skall verkställas av polismyndigheten. Den som skall överlämnas och som är på fri fot, får omhändertas av polismyndigheten, dock längst . 11 § Den som har överlämnats till får utan särskilt medgivande ställas till ansvar vid domstolen för annan före överlämnandet förövad gärning än den för vilken överlämnandet skett. Regeringen kan medge att den som har överlämnats till får utlämnas från domstolen till en annan stat för lagföring. Ett sådant medgivande får bara lämnas om utlämning för gärningen kunnat lagligen äga rum från . domstolen har begärts av en annan stat och regeringen inte medger att så sker, skall regeringen begära att den överlämnade personen skall 12 § Om inte annat framgår av denna lag lämnas rättslig hjälp på begäran av enligt bestämmelserna i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 13 § Följande bestämmelser i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål skall inte tillämpas, 2 kap. 2 § om dubbel straffbarhet, 2 kap. 14 § om vissa grunder för avslag, 2 kap. 15 § om prövning av ansökan och beslut om avslag, och 4 kap. 33 och 34 §§ om transport genom och förvar i av överförda personer. Rättslig hjälp som avses i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål får lämnas även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar brott enligt svensk lag. Om den åklagare eller domstol som handlägger ansökan finner att de förutsättningar eller villkor som enligt 2 kap. 1 § nämnda lag i övrigt gäller beträffande den begärda åtgärden inte är uppfyllda skall ärendet överlämnas till regeringen som beslutar om ansökan skall avslås eller om rättslig hjälp i det enskilda fallet skall förenas med villkor enligt 5 kap. 2 § nämnda lag. Regeringen beslutar även om undantag från ställda villkor enligt 5 kap. 3 § nämnda lag. I 32 § finns bestämmelser om transport av frihetsberövade genom . 14 § Bestämmelser i annan lag eller författning om delgivning och rättslig hjälp åt domstol eller myndighet i en annan stat tillämpas på ansökningar från , om de inte strider mot bestämmelserna i denna lag. 15 § Om en stat begär utlämning av en person som begär överlämnad till domstolen, beslutar regeringen om personen skall överlämnas till domstolen eller utlämnas till den begärande staten. Om det vid handläggningen av en ansökan om rättslig hjälp i brottmål från framkommer att ansökningen är oförenlig med en ansökan om rättslig hjälp i brottmål från en annan stat som handläggs enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, skall frågan överlämnas till regeringen för beslut om vilken av ansökningarna som skall ha företräde. 16 § En lagföring som pågår i skall överföras till , om domstolen begär det genom att besluta att den gärning som också är föremål för svensk lagföring skall prövas där. Om en sådan begäran görs får åtal inte väckas för brottet. Förs lagföringen över efter det att åtal har väckts, utgör detta rättegångshinder i brottmålet. Har frågan om ansvar för en viss gärning prövats vid domstolen, får åtal för samma gärning inte väckas i . 17 § Om begär att en åtgärd skall vidtas beträffande den som av domstolen misstänks eller har åtalats eller dömts för brott, skall den personen, om han eller hon begär det, biträdas av en offentlig försvarare. I fråga om sådan gäller bestämmelser. Ersättningar och andra kostnader 18 § Ett vittne eller en målsägande eller sakkunnig i som har kallats för att höras av har rätt till ersättning för sin inställelse enligt bestämmelser som meddelas av regeringen. 19 § Ersättning av allmänna medel till offentlig försvarare eller till annan samt övriga kostnader för åtgärder som vidtagits enligt denna lag skall betalas av staten om inte annat följer av 18 §. 20 § Regeringen meddelar föreskrifter om att vissa kostnader för åtgärder som vidtagits enligt denna lag kan återkrävas av Internationella brott- målsdomstolen. Brott mot och dess verksamhet 21 § I fråga om utlämning eller rättslig hjälp i brottmål till i anledning av utredning eller lagföring för annat brott än folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelse, tillämpas de bestämmelser om utlämning i lagen (1957:668) om utläm- ning för brott eller rättslig hjälp i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål eller i annan lag eller författning, som gäller för en motsvarande begäran från en annan stat. Särskilda bestämmelser som gäller utlämning eller rättslig hjälp till en stat som är medlem i Europeiska unionen eller till eller , skall dock inte tillämpas. 22 § Om anmäler ett sådant brott som avses i 21 § för lagföring i , skall ärendet överlämnas till Riksåklagaren för handläggning enligt det förfarande som gäller vid en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål. Verkställighet av straff och förverkanden 23 § Regeringen kan på Internationella brottmålsdomstolens begäran besluta att ett fängelsestraff som domstolen har bestämt får verkställas i . Regeringen får i varje enskilt beslut meddela de föreskrifter som behövs för verkställigheten av straffet här. 24 § En av meddelad dom, varigenom dömts till böter eller förverkande av egendom, får på domstolens begäran verkställas i . Framställningen skall överlämnas till för prövning. beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. och domstols beslut gäller om inte annat förordnas. Prövningstillstånd gäller för överklagande till kammarrätten. Internationella brottmålsdomstolens beslut att värdet av ett föremål skall förverkas om förverkande av föremålet inte kan ske skall verkställas om det inte är uppenbart oskäligt. Om föremålet inte kan förverkas, skall anmäla saken till som prövar om förutsättningarna för förverkande av föremålets värde är uppfyllda och bestämmer det förverkade värdet i svenska kronor. skall överlämna nödvändig utredning till rätten.