prop · GP03158 · 2002-03-19 00:00:00 — För beredskap mot olyckor som inträffar utanför landets gränser har ingått en överenskommelse med andra stater genom den interna- om tidig varning och informationsutbyte i samband med kärntekniska olyckor. Dessutom finns bilaterala avtal om varning och informationsutbyte med de nordiska länderna, och . Genom medlemskapet i EU har skyldighet att hålla en beredskap för varning och informationsutbyte med övriga medlemsstater inom unionen. Detta informationsutbyte samordnas av EU- kommissionen. För att säkerställa en tidig varning med kärnkraftverken i i tauen, Sosnovy Bor och Kola i har och ingått skriftliga avtal och förberett sär- skilda satellitförbindelser med dessa verk. En överenskommelse om tidig varning finns också med myndigheterna i . Ett avtal inom Östersjöstaternas råd skrevs på angåen- de utbyte av mätdata för strålningsmätningar. Avtalet innebär att vid en olycka i närhet kan få tillgång till information om ett ut- släpp skett och dess omfattning på ett mycket tidigare stadium än . Sådan information är av väsentlig betydelse för att kunna vidta åtgärder . Förmågan att klara störningar inom el- och IT-området Kärnkraftverken har krav på god tillgänglighet av reservkraft i form av dieselaggregat, vilket är väl tillgodosett. Störningar inom IT-området analyserades i samband med IT-omställningen inför skiftet till 2000. Analyserna resulterade i bedömningen att säkerheten vid reaktorerna inte är beroende av IT-funktionerna. Vid beredskapsmyndigheterna och är läget delvis olika. har tillgång till reservkraft vilket däremot inte har. kan dock vid en svår påfrestning samgruppera sin beredskapsorganisation med . Störningar på IT-området skulle framför allt påverka prognosverksamheten för spridning av radioaktiva ämnen som kräver datorkapacitet, men här finns även system i reserv. För de ma- nuella systemen blir dock noggrannheten och snabbheten mindre. Till följd av terroristattackerna i har haft kontakter främst med de kärntekniska anlägg- ningarna, (), Säkerhetspolisen () och . har informerat sig om att man vid de kärntekniska anläggningarna vidtar nödvändiga åtgärder, inklusive planeringen för en förändrad hotbild. Statens kärnkraftinspek- Prop. 2001/02:158 tion har vidare med chefen för och ledningarna för de kärntekniska anläggningarna gått igenom åtgärder avseende anlägg- ningarnas fysiska skydd samt med Säkerhetspolisen haft löpande kontak- ter om eventuella förändringar i hotbilden. har också inlett en översyn av för säkerheten väsentliga byggnader i hän- delse av att ett flygplan skulle träffa en anläggning. har vidare tillsammans med Statens strål- skyddsinstitut genomfört en översyn av befintliga beredskapsplaner med avseende på terrorangrepp eller hot om sådana. Statens kärnkraftinspek- tion har också tillsammans med medverkat i AgNBC:s arbete samt i andra relevanta arbetsgrupper och därigenom bidragit till att stärka rikets beredskap. och har härut- över aktivt informerat om utfallet av ovanstående samt haft ett antal in- ternationella kontakter i frågan. Bristen på mätutrustning inom strålskyddsberedskapen är densamma när det gäller terroristbekämpning som vid kärntekniska olyckor, och på samma sätt slår den annalkande bristen på kompetens igenom även på terroristområdet. Regeringens bedömning: Området är väl reglerat och med tydliga Det finns därför inget behov av väsentliga för- Regeringen bedömer dock att det kan finnas behov av att vissa be- myndiganden i djurskydds- och foderlagstiftningen i samband med nedfall av radioaktiva nedfall över jordbruksmark ses över så att re- geringen, eller efter regeringens bemyndigande , skall kunna meddela föreskrifter som avviker från de annars gällande. Regeringen anser också att en översyn bör göras när det gäller re- geringens bemyndigande till att utfärda föreskrifter om gödselhantering och växtodling i händelse av en svår påfrestning. Skälen för regeringens bedömning: I en situation som innebär en svår påfrestning kan förhållandena vara sådana att en djurägare inte har några reella möjligheter att sköta eller utfodra sina djur på ett sådant sätt som krävs enligt djurskydds- och foderlagstiftningen. tag från regelverket behöva göras för genomförandet av en konsekvens- begränsande åtgärd som gör att en bestämmelse i lagstiftningen uppfylls, men att åtgärden strider mot en annan bestämmelse, t.ex. in- stallning för att undvika att betande djur utfodras med skadligt foder. Motsvarande exempel på växtområdet kan vara att det uppstår behov av nya föreskrifter som tillfälligt påbjuder avlägsnande av det översta mark- skiktet i stället för nedplöjning. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att vissa författningsändring- ar kan komma att bli aktuella. Exakt hur dessa skall utformas måste Innebörden bör dock vara att vid en svår påfrestning i fred skall särskilda föreskrifter kunna meddelas om vård och behand- ling av djur, om foder och fodertillsatser samt om gödselhantering och Prop. 2001/02:158 växtodling, allt i den mån det är försvarligt med hänsyn till de omstän- digheter som råder. 21Kemikalieolyckor, transport av farligt gods och större olyckor till sjöss med allvarligare Regeringens bedömning: Regeringen anser att beredskapen är god- tagbar mot olyckor vid transport av farligt gods och kemikalieolyckor i stationära anläggningar liksom olyckor till sjöss som kräver sjörädd- nings- och miljöräddningsinsatser. Regeringen anser att ett kontinuer- ligt utvecklingsarbete bör bedrivas som syftar till att anpassa lagstift- ningen till den tekniska utvecklingen och höja kompetensen och där- med säkerhetsnivåerna inom dessa verksamheter. Skälen för regeringens bedömning Hotens och riskernas karaktär Regeringen redovisade i skr. 2000/01:52 Beredskapen mot svåra påfrest- ningar på samhället i fred hotens och riskernas karaktär avseende kemi- kalieolyckor och olyckor till sjöss som kräver sjöräddnings- och miljö- räddningsinsatser. En olycka vid transport av farligt gods eller en kolli- sion mellan t.ex. ett passagerarfartyg och en tanker kan innebära påtagli- ga risker. Utsläpp från fabriker och andra anläggningar som hanterar ke- mikalier kan orsaka skada både på land och på yt- och grundvattnet. Re- geringen konstaterar dock att med hänsyn till antalet transporter och de stora volymer av såväl passagerare som gods som transporteras har få olyckor inträffat. En utförlig redovisning av ansvarsförhållanden inom områdena finns i regeringens skrivelse Beredskapen mot svåra påfrest- ningar på samhället i fred. Reglerna inom respektive område är till stora delar internationella och utarbetade inom EG och FN. Olyckor vid transport av farligt gods samt kemikalieolyckor i stationä- ra anläggningar Regeringen redovisade i samma skrivelse om beredskapen mot svåra påfrestningar i fred att det inte inträffat några större allvarliga kemikalie- olyckor i stationära anläggningar eller olyckor med transport av farligt gods i . De olyckor som skett bl.a. i och i Bor- länge visar att samhället har en förmåga att agera snabbt och effektivt. För att förebygga de risker som är förenade med transport av farligt gods antog 1996 direktiv /35/EG om utnämning av och kom- petens hos säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järn- Prop. 2001/02:158 väg eller inre vattenvägar. Direktivet innebär att den som bedriver verk- samhet där det ingår att utföra transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar eller lastning eller lossning i samband med sådana transporter, skall utse en eller flera säkerhetsrådgivare. Direktivet har föranlett ändringar i lagen (1982:821) om transport av farligt gods och förordningen (1982:923) om transport av farligt gods. Kravet på säker- hetsrådgivare gäller från . Med den nya lagstiftningen sätts fokus på aktivt förebyggande åtgärder. I kap. 30 behandlar reger- ingen sitt förslag till bl.a. en ändring i den lagbestämmelse som reglerar vem som skall ha säkerhetsrådgivare. Olyckor till sjöss med allvarliga utsläpp som följd Regeringen bedömer att det finns en hög beredskap och en god förmåga att hantera allvarliga olyckor till sjöss, såväl avseende sjö- som miljö- räddning. De organisatoriska förutsättningarna har tidigare redovisats i skr. 2000/01:52. Det är svårare att bedöma förmågan till effektiv sane- ring på land eftersom varit förskonat från större oljekatastrofer. Åtgärder för att stärka förmågan har dock vidtagits. Dessa har tidigare redovisats i ovan nämnda skrivelse. Olyckor till sjöss med allvarliga utsläpp som följd Regeringen har i skr. 2000/01:52 redovisat förändringsarbetet. Utöver detta kan nämnas och rådets beslut nr 2850/2000/EG om upprättande av en gemenskapsram för samar- bete om oavsiktliga och avsiktliga föroreningar av havet. Syftet var att i en rättsakt integrera de informationssystem och åtgärdsprogram som re- dan var i drift. Ramen medför även att ansvarsområdet breddas till att täcka in avsiktliga utsläpp till havs och utsläpp från offshore- anläggningar. Målsättningen är att förbättra medlemsstaternas förmåga att bekämpa utsläpp av olja eller kemikalier till sjöss samt att skapa för- utsättningar för ett förbättrat samarbete länderna emellan. Det finns se- dan tidigare en dygnet runt bemannad kontaktpunkt i som, om en större olycka skulle inträffa, skall sprida information till övriga medlems- länder. Vid ett extrainsatt möte med () togs ett antal initiativ för att stärka sjösäkerheten och det olycksförebyggande arbetet i . Förslagen bereds nu vi- dare i arbetsgrupper och kommer att leda till direkta åtgärder, alternativt gemensamma ståndpunkter i andra internationella fora som FN:s sjö- fartsorganisation () och EU. Inom ramen för HELCOM har vidare kartlagts vilka resurser som fak- tiskt finns tillgängliga i för bl.a. brandbekämpning och nöd- bogsering av fartyg, såväl nationellt som mellanstatligt. som också redovisats i betänkandet Säkrare kemikaliehantering (SOU 1998:13), att det finns en betydande kapacitetsbrist framför allt längs den Prop. 2001/02:158 svenska östkusten. Skälet är främst avsaknaden av kommersiella aktörer och ekonomiska resurser. Inom ramen för de departementala sektorgenomgångarna om svåra på- frestningar på samhället i fred har Försvarsdepartementet genomfört tre spel med deltagare från berörda departe- ment och myndigheter. Ett av scenarierna behandlade en terroristattack mot ett passagerarfartyg i som leder till en kollision med ett fullastat tankfartyg. De frågor som behandlades rörde bl.a. möjligheten till polisiärt ingripande, sjöräddnings- resp. miljöräddningsinsatser samt möjligheten till omhändertagande i hamn. De andra två scenarierna be- handlade olje- och kemikalieutsläpp i respektive . Förslag till kommande ändringar av Seveso-II direktivet har informerat Rådet om förslag till änd- ringar av det s.k. Seveso-II direktivet. Sammanfattningsvis innebär för- slagen bl.a. att direktivet skall omfatta utvinning av mineraler från malm och avfallsdammar som används i samband med gruvdrift. Mot bakgrund av fyrverkerifabriksolyckan i i har kommissio- nen också föreslagit att ändra tröskelvärden såvitt avser ämnen med ex- plosiva egenskaper så att fler fyrverkerifabriker kommer att omfattas av direktivet. Syftet med förslaget om ändring av direktivet är att förebygga olyckor och begränsa skadeverkningar vid allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår och därmed begränsa följderna av olyckor för män- niskor och miljö. Beredning av kommissionens förslag pågår för närva- rande inom . har mot bakgrund av explosionen vid en kemikalie- fabrik i , initierat en översyn inom EU:s med- lemsstater. Översynen omfattar en grundlig inventering av industriella riskanläggningar liknande den i med potential till katastrofala effekter på samhället. kommer kommissionen att försöka öka samarbetet med medlemsstaterna för att utveckla rättsliga och andra metoder för uppföljning av olyckor på områdena kontroll över den fysiska planeringen, harmonisering av allmänna riskbedömningsme- toder och kartläggning av risker och information till allmänheten. Regeringens bedömning: Försörjningen med dricksvatten är känslig för störningar. Sabotage, likaväl som oavsiktliga händelser, kan snabbt få stora konsekvenser, både vad gäller kvalitet och distribution av vattnet. Skälen för regeringens bedömning Många kommuner uppvisar stora brister när det gäller att hantera olika typer av hot mot vattenförsörjningen. Ett antal kommuner saknar exem- pelvis fortfarande reservel till sitt största vattenverk och antalet reserv- vattentäkter är generellt sett för få. Förmågan att förhindra sabotage mot vattenförsörjningen är heller inte tillfredställande. Hotens och riskernas karaktär Det behövs mycket små insatser för att skada vattenförsörjningen så att leveranserna bryts eller vattnet förorenas. Försörjningen med vatten är också beroende av att det finns tillgång till el, tele och IT. Denna sårbar- het gör försörjningen med vatten känslig även för terrorism och sabotage. Enligt en undersökning utförd av under 19941995 drabbas någon kommun av skadegörelse vid en dricksvat- tenanläggning. Tillbuden har varit allt från klotter till inbrott. Ingenting tyder på att händelserna har minskat i omfattning . I samband med de senaste årens inventeringar av risker i samhället har hot med biologiska och kemiska stridsmedel (s.k. B- och C-stridsmedel) uppmärksammats i ökande omfattning. Händelserna i pekar på att riskerna för terrorhandlingar och sabotage mot infrastrukturen i samhället numera är högst påtagliga. Det finns också en rad oavsiktliga hot mot vattenförsörjningen som kan vara allt från akuta händelser till kontinuerliga föroreningar som på- går . Hot mot vattenförsörjningen i form av akuta förore- ningar kan t.ex. vara orenat avlopp, oljeprodukter och kemikalier. Av- brott i vattenleveransen kan uppstå som en följd av stora läckor, elavbrott eller översvämning. På lång sikt är det däremot en diffus påverkan från det moderna samhället såsom försurning, ökad förekomst av bekämp- ningsmedel i våra grundvatten, vägsalt och industriutsläpp som utgör hot mot vattenkvaliteten. Annan påverkan på dricksvattenförsörjningen är risk för saltvatteninträngning i kustnära områden med höga vattenuttag samt klimatförändringarnas möjliga effekter på ytvattentäkter i . Det är kommunerna som ansvarar för den allmänna vattenförsörjningen men staten ger bl.a. via kommunerna stöd i form av information och utbildning som syftar till att öka den kommunala bered- skapen för olika slags störningar. Ansvaret för vattenförsörjningen är uppdelat på olika nivåer. Livsme- delsverket, som har ansvar för frågor om dricksvattnets kvalitet, bered- ning och hantering, utfärdar bestämmelser på området. Inom Livsme- delsverket finns en särskild katastrofgrupp som sammankallas vid en olycka eller överhängande risk för olycka i fredstid och i krislägen om det kan förväntas att produktion och konsumtionen av livsmedel och dricksvatten påverkas i stor omfattning. ansvarar för frågor som rör kvaliteten på vatten som är avsett för djur, vilket regleras i foder- och djurskyddslagstiftningen. Kommunerna ansvarar enligt lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar för den allmänna vattenförsörjningen, dvs. för att det skall finnas vatten av godkänd kvalitet. Staten har alltså inget pro- duktionsansvar men ställer krav på kommunerna att det finns tillgång till vatten från allmänna vattenanläggningar och att vattnet har en god kvali- tet. Kommunerna har också tillsynsansvaret för att bestämmelser efterlevs. skall ge och andra berörda infor- mation om det epidemiologiska läget och vid behov föreslå åtgärder. Kommuner och landsting är skyldiga att rapportera livsmedels- och dricksvattenburna sjukdomsutbrott till och Livsme- delsverket. har en samordnande, stödjande och uppföljande roll i kommunernas beredskapsplanering. har förebyggande uppgifter. Med tillämpning av regler har det centrala ansvaret för tillsynsvägledning över bl.a. hushållningen med naturresurser för vattenförsörjningen och för miljöfarlig verksamhet som kan förorena exempelvis vattentäkter. Som en följd av EU:s ramdirektiv för vatten har regeringen beslutat att tillsätta en utredare som skall lämna förslag till ett administrativt system för förvaltning av avrinningsdistrikt (dir. 2001:78). I uppdraget ingår bl.a. att lämna förslag till hur tillsynsansvaret för beredskapsåtgärder rörande vattenförsörjningen skall regleras på cen- tral och regional nivå. Redovisning av uppdraget skall ske . När det gäller oljeutsläpp eller liknande i havet eller i , och , är det som ansvarar för räddningstjäns- ten. Kommunerna har motsvarande ansvar för övriga vattenområden. Förmågan att upprätthålla försörjningen med dricksvatten under ostörda förhållanden är enligt regeringens mening godtagbar i hela landet. Stora läckor i distributionsnätet kan ofta åtgärdas eller . Beredskapen kan därför anses vara god. Långvariga elavbrott är den viktigaste faktorn som kan störa vattenför- sörjningen i ett större geografiskt område, då vattenförsörjningen ofta är helt beroende av elkraft för uppfodring, beredning och för att hålla dricksvattennäten trycksatta. Anläggningar med högvattenreservoarer kan dock hålla trycket beroende på hur fylld reservoaren är vid elavbrottet, därefter slås vattendistributionen ut helt. Enligt under- sökningar inför har 202 kommuner () reservel till sitt största vattenverk. Dessutom finns ytterligare mindre reservelverk att tillgå i många kommuner. har bidragit med ytterligare medel för fortsatt utbyggnad av reservkraft för landets dricksvattenförsörjning. Större översvämningar är relativt ovanliga i men kan, när de väl inträffar, medföra allvarliga konsekvenser för vattenförsörjningen. När delar av norra drabbades av rekordstora översvämningar kom dricksvattenfrågorna i fokus och särskilt riskerna för vattenburen smitta. I stort kunde dock dricksvatten produceras och distribueras som vanligt . Efter dessa händelser har samlat erfarenheterna i en rapport som är tänkt att användas i kommunernas förebyggande arbete och planering inför liknande situationer. När det gäller föroreningar är problemet ofta att vattentäkterna, om de slås ut, inte kan ersättas med andra vattentäkter i närområdet med mot- svarande kapacitet. För övervägande delen av vattenanläggningarna, , har kommunen fastställt skyddsområden medan helt saknar skyddsområden. Vid en inventering framkom att många skyddsområden är förhållandevis gamla. För flera finns behov av en reviderad värdering, så att hänsyn tas till bl.a. nytillkomna risker, som t.ex. risk för förorening med olja, kemikalier etc. Vidare har det visat sig att kommunerna ofta underskattar riskerna samt tillämpar en för låg skyddsnivå. En god beredskap hos landets vattenlaboratorier är av stor vikt för att begränsa de negativa effekterna vid föroreningar i dricksvattnet. har dock flera vattenlaboratorier lagts ned eller bytt äga- re, vilket har resulterat i att tillgången till laboratorier i är mindre . Detta har lett till att länen i norra ofta har lång väg till närmaste vattenlaboratorium. Regeringen har givit i uppdrag att tillsammans med genomföra en översyn av beredskapen för en svår på- frestning hos dricksvattenlaboratorier. I rapporten konstateras bl.a. att de mindre laboratorierna i kommu- nal regi och laboratorier vid de större vattenverken har störst förmåga att hantera en svår påfrestning. De har ofta tillgång till både reservel och reservvatten. IT-beroendet är också lågt och verksamheten kan fortgå även vid avbrott i denna del. Kommersiella laboratorier är däremot mer sårbara då de saknar reservel, inte har alternativ vattenförsörjning samt har ett större IT-beroende. De har dock en högre servicenivå avseende bredare utbud av analysmetoder. Samtliga laboratorier, både kommunala och privata, har en god säkerhet vad gäller IT-intrång. Förmågan att förhindra eller upptäcka sabotage med biologiska och kemiska stridsmedel bedöms inte som godtagbar. Liksom vid andra mycket snabba förändringar av råvatten- eller dricksvattenkva- liteten såsom olyckor eller naturkatastrofer, kommer analyssvaren inte att vara lika avgörande som vid andra störningar. Det tar ofta två till innan ett vattenburet sjukdomsutbrott kan härledas till dricksvatt- net, och till det skall läggas ett till två dygns väntan på analysresultat. Vid ett enstaka sabotage riktat mot dricksvatten kan därför smittan spri- das långt innan den hinner upptäckas. Förebyggande åtgärder för att Prop. 2001/02:158 skydda vattentäkter och anläggningar är därför av mycket stor vikt. Mot bakgrund av detta har och genomfört ett riskanalysprojekt där 30 kommuner fått möjlighet till starthjälp för att se över sårbarheten i kommunens dricksvattenförsörj- ning och hjälp till beredskapsplanering. Projektet har belyst bristen på beredskap och handlingsplaner som rör fredstida händelser inom kom- munerna. Flera kommuner saknar också relevant utrustning för proviso- risk vattenförsörjning i kris. pågår även varför ytterligare ett antal kommuner utöver de 30 som redan besökts kommer att få möjlighet till hjälp. Därutöver bedriver i samarbete med bl.a. ett projekt om beredskap. I detta pro- jekt där länsstyrelserna är de regionala aktörerna ingår också som mål att kommunerna skall skapa handlingsplaner för fredstida påfrestningar. En annan sårbarhet är den bristande tillgången till reservvattentäkter för särskilt utsatta vattentäkter. Detta konstaterades i en utvärdering av reservvattenförsörjning och täktskydd som genomfört tillsammans med enligt ett uppdrag från regeringen. Inför övergången till 2000 gjorde en genomgång av beredskapsläget i fråga om bl.a. el-, tele- och IT-beroendet på dricksvat- tenområdet. Genomgången visade att beroendet är mycket stort. Haverier eller omfattande driftstörningar i systemet för dricksvattenförsörjning kan skapa mycket allvarliga problem för så gott som alla som är verk- samma i en kommun eller region. För att det infrastruktursystem som dricksvattenförsörjningen utgör skall kunna hållas intakt krävs robusthet inom el-, tele- och IT-systemen. Detta förhållande accentueras av det faktum att samtliga dricksvattenanläggningar bedöms vara helt fjärrstyrda genom IT-lösningar. Regeringens bedömning: Kommunerna bör skapa en grundförmåga att försvåra och avvärja spridning av främst biologiska stridsmedel och andra sjukdomsalstrande mikroorganismer via dricksvattnet. ger kommunerna stöd i detta arbete, bl.a. i form av ett riskanalysprojekt där ett antal kommuner fått starthjälp för att öka sin beredskap för svåra påfrestningar. Regeringen anser det angeläget att detta arbete fortsätter. Skälen för regeringens bedömning Kommunerna har, med stöd av , en nyckelroll när det gäller planeringen för att klara svåra påfrestningar. så ansvariga på lokal nivå för att livsmedels- och dricksvattenkvaliteten Deras tillsyn på området bygger på be- stämmelser och råd m.m. påbörjade informations- och utbildningsåtgärder är därför av stor vikt för att kommunerna i sin till- syns- och producentroll på livsmedels- och dricksvattenområdet i högre grad skall kunna inkludera säkerhetsfrågor. Behov av övriga åtgärder Åtgärder behövs för att avhjälpa bristen på reservvattentäkter för särskilt utsatta vattentäkter och för att öka andelen skyddsområden för landets vattentäkter. kommer att bedriva utbildningsverksam- het inom detta område . Också insatser får stor betydelse för att stimulera till effekter på området, främst genom information och kunskapsspridning på temadagar och i riskanalysprojek- tet. har också påtalat att det finns ett behov av en genomgång av några kommuners uppbyggnad och val av lösningar för IT-försörjningen inom dricksvattenområdet. Genomgången bör innefatta värdering av risk för intrång och leda fram till information och rekom- mendationer till kommunerna om hur sårbarheten kan minimeras. 23 Naturolyckor och dammsäkerhet (, och Försvarsdepartementet) Regeringens bedömning: Det behövs ökade insatser inom dammsä- kerhetsområdet.