prop · GP0383 · 2002-01-02 00:00:00 — Målet för samepolitiken är en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar samt ett ökat samiskt självbestämmande. Regeringen avser att föreslå åtgärder för att tydliggöra organisation och för att göra regleringen av tingets arbetsformer tydligare. Regeringen kommer att inleda förhandlingar med om en ny renbeteskonvention. En nordisk expertgrupp skall tillsättas för att utarbeta ett utkast till en nordisk samekonvention. Regeringen avser att lämna förslag till en ny rennäringspolitik. Regeringen avser att tillsätta en för att identifiera gränser för renskötselområdet. Regeringen har ändrat i läroplanerna för dels det obligatoriska skolväsendet, förskola och fritidshem, dels den frivilliga skolan för att bringa kännedom om den samiska kulturen, religionen och språket. Regeringen har i regleringsbrev avsatt för den informationssatsning riktad till hela befolkningen om samernas kultur och historia som påbörjades . Hur den samiska befolkningen uppstått i är inte helt klarlagt men historisk forskning tyder på att samekulturen uppstod för cirka 2 genom en sammansmältning av flera redan då existerande fångstkulturer på . Samerna har sedan fortsatt att leva och verka inom dessa områden som är delar av , , och . Samerna har således en lång sammanhängande historisk anknytning till de områden där de bor och denna anknytning går tillbaka till tiden före nationalstatens bildande. Samerna är därför att betrakta som en urbefolkning i och har folkrättsliga krav på en kulturell särbehandling. uttalade att samerna i egenskap av ursprunglig befolkning i intar en särställning (prop. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43, rskr. 1976/77:289). Ett ursprungsfolk är i de flesta sammanhang också att betrakta som en minoritet med de rättigheter som följer med det. Ett ursprungsfolk härstammar från folkgrupper som bodde i landet eller i ett geografiskt område, som landet tillhör, vid tiden för erövring eller kolonisation eller fastställande av nuvarande stats- gränser och vilka har behållit en del eller alla sina egna sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. Genom sin speciella relation till land och vatten är ett ursprungsfolk i behov av andra rättigheter än minoriteterna i övrigt, främst självbestämmande, för att utveckla sin identitet och kultur. Folkrättsligt går regelverket för ursprungsfolk längre än för övriga minoriteter. Det gäller främst ursprungsfolkens relation till land, vatten och självbestämmande. har tillträtt flera internationella konventioner som har en direkt betydelse för etniska minoriteter och ursprungsfolk och som följaktligen gäller för Skr. 2001/02:83 samerna. De viktigaste internationella reglerna är N FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, speciellt artikel 27. N FN:s konvention om biologisk mångfald, artikel 8 om traditionell kunskap. N konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. N stadga om landsdels- och minoritetsspråk. N ramkonvention om skydd för nationella minoriteter. konvention (nr 169) om ursprungsfolk är inte ratificerad av , se avsnitt 5.2. mot avskaffande av alla former av rasdiskriminering uttalade bl.a. att samernas rätt att använda sitt språk borde utsträckas till det område som samerna definierar som sitt. Den oroades över att samernas rätt till mark och fiske hotas av privatisering av traditionellt samiskt område. Kommittén rekommenderade regeringen att införa lagstiftning som skyddar samisk mark och som tar sin utgångspunkt i deras renskötsel. Regeringen rekommenderades också att ratificera konvention (nr 169) om ursprungsfolk. för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter uttryckte om de svenska åtagandena enligt kon- ventionen med samma namn bl.a. sin oro över de oklara förhållanden som fortfarande råder vad gäller samernas landrättigheter. Den beklagade att konvention (nr 169) om ursprungsfolk ännu inte ratificerats. Dess uppgifter framgår av 2 kap. 1 § sametingslagen (1992:1433). De består i att besluta om fördelning av statens bidrag till samisk kultur och samiska organisationer samt andra medel som ställs till samernas förfogande, att leda det samiska språkarbetet, att medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten. Samtingets uppgifter består vidare i att informera om samiska förhållanden, att utse sameskolstyrelsen samt att enligt 2 kap. 13 § sameskolförordningen (1995:205), efter förslag från sameskolstyrelsen, besluta om och anställa sameskolchefen. Informationsarbetet riktas huvudsakligen till medier och skolor. För att utföra arbetsuppgifterna har inrättat ett kulturråd som fördelar statens bidrag och medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer. Därtill finns en valnämnd som ansvarar för sametingsvalet och röstlängden och ett språkråd som leder det samiska språkarbetet. Det samiska språkarbetet syftar till att förbättra utbildningen, särskilt för vuxna, i det samiska språket. Man stimulerar ökad användning av samiska vid samiska institutioner och organisationer, arbetar med normerings- och språkvårdsfrågor och utvecklar den samiska termino- login och en gemensam orddatabas. Medverkan i samhällsplaneringen handlar för del om att yttra sig i frågor som rör de samiska näringarna. Detta sker vid del- tagandet i arbetsgrupper som hanterar samiska frågor vid olika myndigheter. tar också initiativ till kurser och utbildningar för att bereda de samiska näringarna möjligheter till utbildning och kompetensutveckling i samiska näringsfrågor, miljöfrågor och mark- användningsfrågor. Det förenings- och verksamhetsstöd som samernas kulturråd beslutar om går till samiska organisationer, sameföreningar och samegårdar. Anslag till tidningen , samisk teater, slöjd och biblioteksverksamhet gör en samisk närvaro möjlig och verksamhet inom ett brett spektrum av samhällslivet. Bidrag går också till samisk forskning och institutioner som bedriver samisk forskning. Ett av de större projekten som genomförts och som finansierat är uppbyggnaden av det sydsamiska kulturcentrumet Gaaltije i . Projektet har genererat fem anställningar och har även EU-finansiering. Det stöds också av och kommun. Gaaltijes målsättning är att verka för att sydsamernas historia, språk och kultur görs levande och att stärka och utveckla det sydsamiska kultur- och näringslivet. Mot bakgrund av de senaste årens utveckling i har regeringen beslutat att en särskild utredare skall se över organisation och de dubbla rollerna som folkvalt organ och myndighet (Jo 2000:03). De huvudsakliga utgångspunkterna för utredarens arbete skall vara att samerna skall ha ett representativt folkvalt organ och att samerna har folkrättsligt stöd för att själva få bestämma över sin kulturella utveckling. Detta förutsätter en viss grad av självstyre och ett organ där denna rätt kan utövas. En annan utgångspunkt är att det i kontakten med myndigheter och politiska organ främjar demokratin om samerna företräds av ett direktvalt organ. Myndigheter och politiska organ kan därigenom utgå från att de besked de får från är representativa. Med dessa utgångspunkter skall utredaren analysera nuvarande organisation och undersöka om det krävs en tydligare skillnad än mellan olika roller som folkvalt organ och statlig myndighet. skall enligt sametingslagen medverka i samhälls- planeringen. anser att man i flera fall inte beretts tillfälle att yttra sig i ärenden som rör samerna och som handläggs av andra myndigheter. Utredaren skall också utreda hur medverkan i samhällsplaneringen kan förstärkas ytterligare. Utredaren skall också göra en översyn av valbestämmelserna i same- tingslagen i syfte att förenkla röstningsförfarandet och därmed öka valdeltagandet i kommande sametingsval. Utredaren skall överväga, och om det behövs, lämna förslag till en indelning i flera valdistrikt, en annan tidpunkt för valet till , procentspärr och en ökning av det antal personer som krävs för att registrera ett parti, möjlighet till extra val samt ändrade former för partistöd. Utredaren skall redovisa uppdraget till Skr. 2001/02:83 regeringen . Renskötseln bedrivs i i stort sett i hela , Väster- bottens och samt i delar av och . Bruttoarealen av de svenska renbetesmarkerna uppgår till 165 000 km2 varav ligger i . Renbetesmarkerna omfattar i runda tal en tredjedel av yta. Vinterbetesmarkernas omfattning är omtvistad inom vissa delar av området. De renskötande samernas antal i uppgår till cirka 3 700. Det finns cirka 900 rennäringsföretag. Det är emellertid svårt att göra en rättvisande beräkning av antalet renskötande samer. Ett av skälen till detta är att renskötseln ofta bedrivs i kombination med andra näringar. Antalet renar växlar starkt mellan perioder av goda respektive dåliga renbetesår. Vid räkningar av renar och i renlängder registreras vinter- renhjorden, dvs. den renhjord man i huvudsak förfogar över mellan slaktsäsong och kalvningssäsong. Enligt renlängderna fanns det 220 000 renar i vinterhjorden . Rennäringen regleras i rennäringslagen (1971:437), som trädde i kraft och ersatte lagen (1928:309) om de svenska lapparnas rätt till renbete i och lagen (1960:144) om renmärken. Samernas rättigheter enligt rennäringslagen har i lagen fått den sammanfattande beteckningen renskötselrätt. Denna beskrivs som en rätt för samer att använda mark och vatten till underhåll för sig och sina renar. I rätten ingår bl.a. rätt till renbete, jakt, fiske och visst skogsfång. Rätten tillkommer främst sådana personer av samisk härkomst som kan åberopa att någon av deras föräldrar, farföräldrar eller morföräldrar haft renskötsel som stadigvarande yrke. Renskötselrätten lagreglerades första gången genom en renbeteslag av 1886. Rätten bygger på urminnes hävd till viss mark och är av civilrättsligt slag. Den är således inte något privilegium som lagstiftaren gett samerna. utgör den en näringsrätt av offentligrättslig typ. Bara samer får bedriva renskötsel. När samernas bruk av mark kommer i konflikt med ägarens rätt till marken, vare sig ägaren är staten eller enskilda, är det två grundlagsskyddade rättigheter som kolliderar. För att identifiera gränserna för ren- skötselområdet avser regeringen att tillsätta en gränsdragningskom- mission. Konventionen om renbete över den svensk-norska gränsen upphör att gälla . Sedan och regeringar beslutat att det även fortsatt finns behov av renbetning över gränsen tillsattes 1997 en svensk-norsk kommission som skulle komma med förslag om hur betestillgångarna skulle nyttjas mest rationellt på ett sätt som ger ett långsiktigt underlag för en ekonomiskt, ekologiskt och kulturellt bärkraftig rennäring. Kommissionen har under arbetets gång verkat för att uppmuntra samverkan över gränsen, hitta naturliga gränser för konventionsområden och undvika dubbelbetning. Vidare har kommissionen velat finna en förvaltningsmodell som är snabb och handlingskraftig för att handha frågor som rör konventionen. Dessutom skall den nya konventionen vara Skr. 2001/02:83 flexibel för att kunna hantera förändringar över tiden utan att man behöver förhandla fram en ny konvention. Kommissionen föreslår i sitt betänkande att konventionen skall gälla men att den skall förlängas i tioårsperioder om inte endera landet säger upp den senast före periodens utgång. Kommissionens betänkande remissbehandlas i och . Därefter skall förhandlingar ske mellan och om en ny renbeteskonvention. beslutade regeringen att tillsätta en kommitté med uppgift att göra en översyn av rennäringslagen (Jo 1998:03). Utifrån översynen skulle kommittén bl.a. lämna förslag till en rennäringspolitik som ger underlag för en ekologiskt, ekonomiskt och kulturellt långsiktigt bärkraftig rennäring, föreslå hur renskötseln bör organiseras , vilka uppgifter som i fortsättningen bör vara myndighetsuppgifter och granska förhållandet mellan rennäringen och andra areella näringar. Kommittén redovisade sitt betänkande En ny rennäringspolitik öppna samebyar och samverkan med andra markanvändare (SOU 2001:101) . I betänkandet föreslås bl.a. tre mål för en ny rennäringspolitik avseende kultur, ekonomi och miljö. Samverkan mellan samebyar och andra markanvändare föreslås bygga på ömsesidig hänsyn mellan dem som brukar samma mark med stöd av olika rättigheter. Vidare föreslås att grundlagsskyddet för samernas bruksrätt, renskötselrätten klargörs och förs in i en särskild lag om renskötselrätt. Samernas bruksrätt får enligt förslaget samma skydd som övriga medborgare har för motsvarande rättigheter. Inom ramen för kulturpolitiken fördelas särskilda medel till samisk kultur. Målsättningen är att bevara, stärka och sprida kunskap om bl.a. samisk slöjd, bild- och formkonst, musik, scenkonst och litteratur. Anslagna medel disponeras av och fördelas av samernas kulturråd. Bidrag ges till ideella samiska organisationer på lokal- och riksnivå, utbildning och forskning samt till projekt som berör samisk kultur. Vidare görs en särskild satsning för att stärka samiskt språk och kultur genom det pågående arbetet med inrättandet av en samisk teaterinstitution. Regeringen har lämnat bidrag till för översättningsprojektet på lulesamiska. Inom ramen för detta projekt, som slutfördes , har översatts till lulesamiska. För att bringa kännedom om den samiska kulturen, religionen och språket har regeringen ändrat i läroplanerna för dels det obligatoriska skolväsendet, förskola och fritidshem, dels den frivilliga skolan. framgår att kunskap skall ges om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. Informationssatsning om samerna och samisk kultur Skr. Regeringen beslutade att inleda en nationell informationssatsning om samerna som urbefolkning och samernas kultur 2005. Regeringen har satsat för att stödja informationsarbetet och i regleringsbrev har regeringen avsatt för den informationssatsning riktad till hela befolkningen om samernas kultur och historia som påbörjades . Målet är att öka kunskapen om urbefolkning i hela landet. Av vikt är också att få ett ökat och långsiktigt förtroende mellan samer och icke-samer och kunna motverka och förebygga diskriminering. Satsningen bör bilda plattform för mer självständiga och långsiktiga aktiviteter inom myndigheter, sameorganisationer, utbildningsväsendet, massmedia m.m. En projektkommitté är utsedd att leda satsningen och bereda och lämna förslag till regeringen om hur pengarna skall användas. Ett nationellt informationscentrum för samefrågor skall enligt planerna inrättas för att bilda ett viktigt nav i informationsarbetet. beslutade att utropa ett internationellt årtionde för världens urbefolkningar med början . För att på lämpligt sätt manifestera uppslutningen kring generalförsamlingens beslut och därigenom nationellt uppmärksamma frågor som utgör del av urbefolkningsårtiondet tillsatte regeringen en delegation benämnd Urbefolkningsdelegationen. Målen för delegationen är bl.a. att behandla och följa upp generalförsamlingens beslut samt initiera, planera och genomföra olika åtgärder i form av exempelvis utställningar, seminarier och andra liknande arrangemang som ligger i linje med syftena bakom urbefolkningsårtiondet. Delegationen skall även bidra till ett ökat samiskt självbestämmande och att samernas deltagande i det politiska livet ökar, främja samisk kultur och de traditionella näringarna samt se till att stödet till samerna får en sammanhållen kulturpolitisk inriktning. Delegationen skall bidra till att allmänhetens medvetenhet om det samiska kulturarvet ökar. Det finns ett skydd mot att inte godtyckligt berövas friheten (se artikel 9 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, artikel 9 i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 5 (1) i ), vilket gäller envar som berövas friheten. Den som är berövad friheten på grund av misstanke om brott har rätt att få besked om anledningen till frihetsberövandet (se artikel 9 (2) i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 5 (2) i Europa- konventionen) men även vilket gäller för envar som frihetsberövas att domstol snabbt prövar lagligheten av frihetsberövandet och beslutar att frige honom, om frihetsberövandet inte är lagligt (se artikel 5 (4) i Slutligen finns en rätt att behandlas humant och med aktning för sitt inneboende värde som människa (se artikel 10 (1) i Skr. 2001/02:83 FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter), vilket också gäller envar som berövas friheten. Den enskildes rättigheter under ett frihetsberövande är flera, oberoende av vilka skäl som föreligger för frihetsberövandet. Bland annat har den enskilde rätt att inte bli utsatt för behandling i strid med artikel 3 i . Genom artikeln förbjuds tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. (Se även artikel 5 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, artikel 7 i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, artikel 16 i tortyrkonventionen och konvention till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning). Rätten att inte bli utsatt för behandling i strid med artikel 3 i gäller även när den enskilde kommer i kontakt med polisen. mot tortyr uppmärksammade vid sin granskning av den svenska rapporten att begreppet tortyr inte definieras i svensk lagstiftning. Kommittén ansåg att fångar hålls isolerade under långa häktningstider i avvaktan på rättegång och i fängelser. Den oroades över att polisen använt övervåld i vissa fall och över hur polisen ibland hanterar de som hålls kvar av polisen. Slutligen uttryckte kommittén oro över hur polisen i några fall har hanterat sina hundar i samband med demonstrationer. Regeringsformen (2 kap. 5 § RF) skyddar varje medborgare mot kroppsstraff och mot tortyr och mot medicinsk påverkan i syfte att framtvinga eller hindra yttranden. Enligt 2 kap. 6 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp även i annat fall än som avses i 5 §. Enligt 2 kap. 8 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande och 2 kap. 9 § RF ger frihetsberövade en rätt till domstolsprövning utan oskäligt dröjsmål. Genom artikel 4 i EU-stadgan bekräftas förbudet mot tortyr eller omänsklig eller förnedrande bestraffning eller behandling och genom artikel 6 bekräftas att den enskilde har rätt till frihet och säkerhet. Sammanfattande beskrivning: Regler om administrativa frihetsberövanden finns i bl.a. smittskyddslagen (1988:1472). Regeringen avser att i en kommande proposition ta ställning till bl.a. hur smittskyddsarbetet bör vara organiserat och vilka rättigheter och skyldigheter den enskilde bör ha i ärenden som rör smittskydd. Regler om administrativa frihetsberövanden finns bl.a. i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, smittskyddslagen (1988:1472), lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga och lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I samtliga lagar finns skydd mot att bli frihetsberövad godtyckligt. Regeringen planerar att förelägga en proposition om ny lagstiftning inom smittskyddsområdet med utgångspunkt i de förslag som redovisat i sitt betänkande Smittskydd, samhälle Skr. 2001/02:83 och individ (SOU 1999:51). I betänkandet läggs stor vikt vid frågor som rör rättssäkerhet för den enskilde. Kommittén betonar att smittskydds- arbetet måste vara förankrat i en humanistisk människosyn. Regeringen avser att i propositionen ta ställning till bl.a. hur smittskyddsarbetet bör vara organiserat och till vilka rättigheter och skyldigheter den enskilde bör ha i ärenden som rör smittskydd. Frihetsberövanden vid misstanke om brott Sammanfattande beskrivning: utarbetas förslag till författningsändringar som syftar till att förbättra och förtydliga straffprocessuella regler som gäller personer som har berövats friheten. Den kommitté som inrättats i enlighet med den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning har besökt , . Kommitténs uppgift är bl.a. att besöka platser där frihetsberövade personer är placerade såsom fängelser, häkten och polisstationer för att undersöka hur sådana personer behandlas. Även risker för övergrepp uppmärksammas. Efter varje besök upprättar kommittén en rapport med rekommendationer om förbättrade åtgärder. Kommittén har i sina rapporter efter besöken i påtalat vissa brister i den svenska lagstiftningen. En återkommande fråga har varit de svenska reglerna för inskränkningar i en häktad persons kontakter med omvärlden, s.k. restriktioner. Reglerna har senast ändrats per (prop. 1997/98:104) och kommitténs synpunkter har därvid beaktats. Kommittén har även riktat kritik mot bl.a. de svenska reglerna om en frihetsberövads rätt att underrätta anhöriga, att vara biträdd av försvarare och att ha tillgång till en viss läkare. Rekommendationer har lämnats i fråga om hur reglerna bör förändras och om information till frihetsberövade beträffande deras rättigheter. Kommitténs arbete innebär en värdefull granskning av hur de som berövas friheten behandlas och dess synpunkter utgör ett viktigt underlag i regeringens strävanden att fortlöpande förbättra det svenska regelverket. Med beaktande av kommitténs rekommendationer utarbetar förslag till författningsändringar som syftar till att förbättra och förtydliga straffprocessuella regler som bl.a. gäller personer som har berövats friheten. Frihetsberövanden är en åtgärd som ofta vidtas när en person som är misstänkt för brott skall utlämnas till en annan stat för lagföring. Frågan om att snabbt och effektivt kunna utlämna personer har aktualiserats särskilt efter terrorattackerna i . Inom EU har pågått ett intensivt arbete med ett rambeslut om en europeisk arresteringsorder. Instrumentet går ut på att en rättslig myndighet i en medlemsstat fattar beslut om en arresteringsorder. När den eftersökte personen påträffats i en annan stat skall han eller hon frihetsberövas och skyndsamt överlämnas till den förstnämnda staten på grundval av arresteringsordern. För att kunna bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten effektivt Skr. 2001/02:83 är det viktigt att ha rättsliga instrument som lever upp till dessa Detta får självklart inte ske på bekostnad av de skyldigheter som stater har av att iaktta de mänskliga rättigheterna. Arbetet i olika internationella fora måste alltid ske utifrån denna grundläggande ståndpunkt. Polisens användning av våld Regeringen har beslutat att ge en kommitté i uppdrag att se över den ordinarie tillsynen av polisen och åklagarväsendet för att säkerställa att medborgarnas krav på en demokratisk kontroll tillgodoses på bästa sätt (Ju 2000:15). Regeringen har beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en sammanhållen och övergripande granskning av förfarandet vid brottsutredningen i samband med dödsfall (Ju 2000:14). Regeringen har beslutat att ge en kommitté i uppdrag att se över polisens möjligheter att förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar (Ju 2001:08). Polisen har en nyckelroll vad gäller bekämpandet av brott och främjandet av rättvisa och trygghet. Polisen skall upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt lämna allmänheten skydd och annan hjälp. Därför är polisen av central betydelse i en demokrati. Förutsättningarna för polisens användning av våld är reglerade i lag. Övervåld eller kränkande behandling i samband med ingripanden får inte förekomma. I polislagen (1984:387) och i lagen (1976:371) om behand- lingen av häktade och anhållna m.fl. anges närmare under vilka omständigheter tvång eller våld kan tillgripas och under vilka om- ständigheter en person får beläggas med handfängsel. Metoderna för polisens interna utredningar får inte lämna utrymme för misstankar om att utredningsförfarandet påverkas av ovidkommande faktorer eller bedrivs utifrån annat än strikt objektiva utgångspunkter.