prop · GP0383 · 2002-01-02 00:00:00 — N Förbud mot diskriminering (artikel 2) N Barnets bästa i främsta rummet (artikel 3) N Rätten till liv och utveckling (artikel 6) N Rätten att få komma till tals (artikel 12) För att säkerställa barnets rättigheter krävs en kombination av åtgärder: lagstiftning, effektiva styrmedel, opinionsbildning och upplysning. Såväl domstolar och myndigheter som kommuner och landsting skall ta hänsyn till de rättigheter som fastslås i . Den nationella strategin utgår från de förslag som lämnade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116). hade i uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med barn- konventionens bestämmelser och intentioner. Enligt kommittén stämmer svensk lagstiftning i huvudsak överens med åtagandena i barn- konventionen. Kommittén pekar dock på att det är angeläget att bestämmelserna verkligen tillämpas och att konventionen genomförs på alla nivåer i samhället, såväl centralt och regionalt som lokalt. betänkande utgör ett värdefullt dokument när det gäller tolkningen av åtaganden enligt och har sedan det presenterades haft stor betydelse för att barnfrågorna aktualiseras i det löpande arbetet med att ta fram lagstiftningsförslag i . Regeringen ser som ett viktigt instrument för att ta tillvara barns och ungdomars rättigheter och intressen. Att sprida kunskap och medvetenhet om konventionen är just nu det viktigaste inslaget i förverkligandet av i . Konventionen skall i första hand nå beslutsfattare vars verksamhet påverkar barns vardag, vuxna som arbetar med barn samt barn och ungdomar själva. Den nationella strategin innehåller följande moment: N skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande inom som rör barn. N Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utredningsdirektiv. N bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn. N Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdomar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om . Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa Skr. hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. N Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som rör Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och trafikplaneringen skall utvecklas. verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka ombudsmannens roll vid genomförandet Barnstatistiken skall utvecklas. Samordningen av barnfrågorna i har stärkts genom att det nu finns en samordningsfunktion, med placering i Socialdeparte- mentet, som har i uppgift att delta i gemensam beredning och granskning av regeringens beslut ur ett barnkonventionsperspektiv. Detta gäller direktiv, propositioner, uppdrag och andra dokument som lämnar . Syftet och den långsiktiga målsättningen med samordningsfunktionen är att i alla beslut som rör barn skall barn- konventionens grundläggande principer beaktas. All personal inom skall också erbjudas utbildning om barn- konventionen. En annan viktig uppgift för samordningsfunktionen är att uppmärksamma och samordna sådana frågor om barn eller ungdomar som berör flera departement eller där inte något departement har ett tydligt huvudansvar. Samordningsfunktionen har också huvudansvaret för rapportering till . Barnperspektivet måste få genomslag i utredningsarbetet. till sådana utredningar vars förslag kan ha konsekvenser för barn bör vikten av konsekvensanalyser tydligt anges. Barns och ungdomars medverkan och inflytande En av grundprinciper, artikel 12, slår fast barnets rätt att få uttrycka sina åsikter och få dessa beaktade i alla beslut som rör det. Artikel 12 innehåller två dimensioner; den handlar dels om barnets rätt till inflytande i alla frågor som rör det, innefattande inflytande över de verksamheter barnet brukar, dess närmiljö och över politiska beslut som påverkar det, dvs. en demokratiaspekt, dels om rätten att komma till tals i beslutssituationer som rör det enskilda barnet. Detta gäller såväl i domstolar som vid administrativa beslut som fattas av olika myndigheter. I dessa fall skall barnet särskilt beredas möjlighet att höras. Utmaningen som står inför ligger i förmågan att omsätta mening och intentioner till verklighet och konkreta Det handlar om att genomföra den i såväl lagstiftning som attityder och praxis. Det handlar i grunden om vuxnas förhållningssätt till barn och i vilken mån vuxna låter barns och ungdomars åsikter påverka Det finns dock en gränsdragningsproblematik i övergången från barndom till ungdom. Någon definitiv tidpunkt då barnet blir ungdom finns inte. Barn är i stor utsträckning beroende av vuxenvärldens skydd medan ungdomar efterlyser stöd i sin egen utveckling och Skr. ofta frigörelse från föräldraberoendet. Att ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet är ett av regeringens mål för är en statlig myndighet som i samverkan med andra verkar för att de ungdomspolitiska målen skall innebär att barnet har en tydlig rätt att framföra sina åsikter och få dem beaktade. Det gäller beslut på såväl övergripande nivå, som samhällsplanering, som beslut på lokal nivå inom kommunerna samt beslut och planering som gäller den egna vardagen, t.ex. i skolan. pågår en försöksverksamhet med lokalstyrelser med elevmajoritet inom gymnasieskolan och vuxenutbildning. Omkring 40 gymnasieskolor deltar. till och med . Men barns och ungdomars inflytande över samhällsplanering och närmiljö är ännu inte en rättighet eller möjlighet Varje verksamhet som möter ett barn har ansvar för att utveckla sitt barnperspektiv, vilket bland annat innefattar att bereda barn möjligheter att komma till tals. BO har ett brett uppdrag att genomföra utbild- ningsinsatser och utveckla metoder och verktyg för genomförande på olika nivåer i samhället. Kommuner och landsting kan genom detta arbete få hjälp med att utveckla barnperspektivet i beslutsfattandet och i det dagliga mötet med barn i olika verksamheter. BO bedriver också ett utvecklingsarbete tillsammans med ett antal försöksmyndigheter när det gäller att utveckla barnperspektivet. Sammantaget utgör BO:s arbete ett viktigt stöd för både kommuner, landsting och myndigheter i deras arbete med . När det gäller barnets rätt att komma till tals i rättsprocessen m.m. gäller bland annat följande. I mål och ärenden enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) har den som är över Barn som är skall höras om det kan vara till nytta för utredningen och barnet inte tar skada av att höras (36 § LVU). finns en särskild bestämmelse i socialtjänstlagen om att barnets inställning så långt möjligt skall klarläggas när en åtgärd rör ett barn (9 §). lagen en bestämmelse om att barn i regel skall höras i samband med utredning vid ansökan om uppehållstillstånd (11 kap. 1 a §). Uttryckliga bestämmelser om barnets rätt att komma till tals i mål och ärenden om vårdnad, i mål om umgänge, i adoptionsärenden och i nämnda ärenden infördes i . vårdnadsreform gjordes bestämmelserna om barnets rätt att komma till tals tillämpliga även på mål om barnets boende. markerades att barnets vilja inte endast är en omständighet att beakta vid bedömningen av barnets bästa utan ibland bör beaktas fristående från den reform om barns rätt att komma till tals och 1998 års vårdnadsreform skall utvärderas. Arbetet är inriktat på att direktiv till en utredning skall kunna beslutas . Som tidigare nämnts övervägs inom vilka ändringar som behöver göras för att skall kunna ratificera om utövande av barns rättigheter (se Inom ramen för det arbetet kommer också möjligheten att Skr. 2001/02:83 förordna juridiskt biträde för barn i vissa särskilt konfliktfyllda vårdnads- och umgängestvister att bli föremål för uppmärksamhet (se bet. 1998/99:LU18). Ungdomars deltagande i föreningslivet har stor betydelse för utveck- lingen av demokrati och inflytandeprocesser. Regeringen har beslutat om en ny förordning om statsbidrag till ungdoms- organisationer, vilken kommer att gälla utbetalningen av medel till ungdomsorganisationerna . De nya reglerna för statsbidraget innebär att det blir lättare för nya och mindre ungdomsorganisationer att omfattas av det reguljära statsbidragssystemet och fler ungdomar får därmed möjlighet att delta i olika föreningsverksamheter. Barn som är brottsoffer tillhör en mycket utsatt grupp. Detta gäller särskilt om det är barnets vårdnadshavare eller någon som står vårdnadshavaren nära som är misstänkt för brottet. Genom lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn stärks barnets möjligheter att ta tillvara sin rätt i sådana sammanhang. Lagen syftar bl.a. till att förbättra förutsättningarna för att utreda brott mot barnet med följd att man också kan förebygga att nya brott fortsätter. Regeringen avser att ta initiativ till en utvärdering av lagen. Om denna utvärdering ger vid handen att lagen inte har förbättrat förutsättningarna för att utreda och förebygga fortsatta övergrepp mot barn, bör en översyn av lagen genomföras. När brott begångna mot barn utreds av polis och åklagare är det även viktigt att personalen har kompetens att möta barn men även att handläggningstiderna blir så korta som möjligt. Kommittén mot barnmisshandel föreslog i delbetänkandet Barnmisshandel Polisens och åklagarens handläggningstider och arbetsmetoder (SOU 2000:42) flera åtgärder för att förstärka barnperspektivet och förbättra handläggningen av barnmisshandelsärenden. Med utgångspunkt från kommitténs förslag har RPS påbörjat ett arbete med att utveckla sin verksamhet som rör barn. Regeringen beslutade om förordningsändringar som grundar sig på kommitténs förslag och som innebär att större krav kommer att ställas på den som leder förhör med barn och på hur förundersökningen skall bedrivas. Dessutom skall förundersökningar där barn utsatts för t.ex. våldsbrott som huvudregel avslutas . Regeringen har i propositionen 2001/02:80 Demokrati för det nya seklet föreslagit att en möjlighet till s.k. medborgerlig initiativrätt till fullmäktige skall vara möjligt. Denna möjlighet skall enligt förslaget också stå öppen för barn och ungdomar. har tilldelats särskilda medel för att utveckla och förbättra den årliga barnstatistiken, som bl.a. omfattar familjens sammansättning, barntillsyn, föräldraledighet, familjeekonomi, barnpopulationens storlek och årliga förändringar. Arbetet med att förbättra basstatistiken om barn fortsätter. Avsikten är att en rapport skall lämnas . Regeringen överlämnade en skrivelse till om barnpolitiken med utgångspunkt i (skr. 1999/2000:137). I skrivelsen ges en bred bild av barnens situation i dagens och hur politiken på barnområdet är utformad. skrivelsen framgår att barnfrågor alltmer kommit i fokus och att regeringen driver en aktiv politik för att samordna och utveckla I skrivelsen aviseras ett antal åtgärder som syftar till att förbättra barnens situation i . Regeringen avser att överlämna en skrivelse till med jämna mellanrum. Tyngdpunkten i regeringens barnpolitik ligger i förbättringar för barnfamiljerna, ökade resurser till skola, vård och omsorg, uppmärksamhet och stöd för utsatta barn, ökade möjligheter för barns och ungdomars inflytande samt fortsatt genomförande och uppföljning av regeringens strategi för arbetet med . Frågor om metoder för att införliva ett barnperspektiv inom alla samhällsområden som rör barn (s.k. mainstreaming) kommer fortsätt- ningsvis att prioriteras av regeringen. I enlighet med åtagande i överlämnade regeringen sin andra nationella rapport till . Kommittén återkom med 16 synpunkter på efterlevnad av . Nedan följer ett urval av kommitténs synpunkter där regeringen uppmanades att vidta åtgärder. Med anledning av att de viktigaste besluten och verksamheterna som rör barn och ungdomar fattas eller finns på lokal nivå, underströk kommittén vikten av att säkerställa att kommuner och landsting efterlever och respekterar . Kommittén uppmärksammade regeringen på att barn har olika tillgång till samhällets tjänster beroende på vilken kommun de lever i. Detta har föranlett att BO fått i uppdrag att utveckla instrument och verktyg för att mening och intentioner skall förverkligas i samtliga kommuner. Kommittén välkomnade regeringens rapporterade initiativ att se över lagregleringen om lägsta äktenskapsålder och även undanröja diskrimi- nering av barn med utländskt medborgarskap. Regeringen uppmuntrades i sina avsikter att överväga lagändringar för att öka skyddet mot skadliga verkningar av tidiga äktenskap och att undanröja diskriminering av barn. De svenska lagreglerna om lägsta äktenskapsålder finns i äktenskaps- balken och i lagen (1904:26) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Huvudregeln är att den som vill ingå äktenskap inför svensk Skr. 2001/02:83 myndighet får rätten till detta prövad enligt lagen i det land där han eller hon är medborgare. För svenska medborgare innebär det att är lägsta ålder för ingående av äktenskap utan särskilt tillstånd av . För utländska medborgare gäller hemlandets regler, dock med det undantaget att den som är inte får ingå äktenskap utan tillstånd av . Äktenskap som ingås utomlands enligt främmande lag är giltigt i om det är giltigt i staten där det ingås eller den eller de stater där mannen och kvinnan är medborgare. Undantagsvis kan det dock vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen, dvs. strida mot svensk ordre public, att tillämpa ett beslut av en utländsk myndighet. Det finns därför möjlighet att i rättstillämpningen exempelvis på grund av mycket låg ålder hos en av kontrahenterna frånkänna ett utländskt äktenskap rättsverkan. Inom pågår en översyn av de svenska lagvalsreglerna vid hindersprövning. I det sammanhanget kommer även åldersgränsen för tillstånd att övervägas. Arbetet är inriktat på att en departementspromemoria skall kunna presenteras . Regeringen uppmanades av barnkommittén att utifrån icke-diskrimi- neringsprincipen ompröva sin politik när det gäller de s.k. gömda barnen. presenterade rapporten i utlänningsärenden. Rapporten är arbetsresultatet från den projektgrupp som tillsattes för att utveckla verkets metoder och genomföra föränd- ringar och som redovisade resultatet av sitt arbete i och dåvarande Statens invandrarverks rapport barn lever gömda (SoS 1999:5). Projektet har bl.a. använt sig av referensgrupper där företrädare från t.ex. sjukvården, polisen, , barn- och ungdomspsykiatrin och enskilda organisationer har medverkat. Andra arbetsformer inom projektets ram har varit utskick av frågeformulär och seminarier. Rapporten behandlar bl.a. gömda barnfamiljer och barn som kommer ensamma till i asyl- och tillståndsprocessen. I rapporten föreslås konkreta åtgärder för hur arbetet skall bedrivas vidare. Slutsatser som dras i rapporten är bl.a. att samverkan internt inom och i förhållande till externa aktörer behöver öka och att inblandades roller behöver tydliggöras vid möten och i bildandet av nätverk. Ett exempel är samarbetet mellan och de sociala myndigheterna, varvid givetvis gällande sekretesslagstiftning måste beaktas. Vidare att utbildning av personal bör prioriteras och att det av beslut och annan dokumentation alltid bör framgå på vilket sätt bestämmelser bör beaktas. I rapporten föreslås också särskilda interna riktlinjer för samtal med barn under asylutredningen. Tillgång till förskoleverksamhet och skolbarnomsorg Skr. Oavsett om ett barn är bosatt i landet eller inte har det enligt artikel 28 i en rätt till utbildning. Av artikel 18 framgår också att ett barn till förvärvsarbetande föräldrar har rätt att åtnjuta den barnomsorg som barnet är berättigat till. Skollagen (1985:1100) ger endast en rätt till kostnadsfri grundutbildning för barn som är bosatta i landet. Varje kommun svarar för att barn bosatta i och som stadigvarande vistas i kommunen kan erbjudas förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Regeringen har mot denna bakgrund lämnat propositionen 2000/01:115 Asylsökande barns skolgång m.m. med förslag som innebär att asylsökande barn och barn som beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen (s.k. massflyktingar) skall få tillgång till utbildning inom det offentliga skolväsendet, förskoleverksamheten och skolbarnomsorgen på i huvudsak samma villkor som gäller för barn som är bosatta i . Skydd mot sexuellt utnyttjande av barn Kommittén oroades över behovet att öka skyddet mot sexuellt utnyttjande för åldersgruppen och uppmanade regeringen att fortsätta sina ansträngningar att tillförsäkra barn ett bättre skydd mot sexuellt utnyttjande. Regeringen antog en nationell handlingsplan mot kommersiell sexuell exploatering av barn. fattade regeringen beslut om en uppdatering av handlingsplanen. Straffbestämmelserna om sexualbrott har ändrats ett flertal gånger för att förstärka skyddet för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp och för att ytterligare markera allvaret i sexuella övergrepp mot barn i den straffrättsliga lagstiftningen. Bland annat har offrets låga ålder förts in som en omständighet som kan göra att en våldtäkt eller ett sexuellt utnyttjande betraktas som grovt brott. tillsattes en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en översyn av bestämmelserna om sexualbrott. Översynen skulle, när det gäller sexualbrott mot barn, utgå från krav. har i sitt betänkande Sexualbrott Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsande frågor (SOU 2001:14) lagt fram förslag till en ny reglering av sexualbrotten. Vidare föreslås att det införs särskilda bestämmelser om straffansvar för handel med människor respektive med barn för sexuella ändamål liksom att kravet på dubbel straffbarhet för brott begångna utomlands inte skall gälla som ett villkor för svensk domsrätt för vare sig allvarliga sexualbrott mot den som inte har fyllt eller de nya straffbestämmelserna om människohandel. Betänkandet har remitterats. Förslagen bereds nu inom . trädde en ny lag i kraft som innebär att arbetssökande till förskola, skola och skolbarnomsorg inte får anställas om de inte först registerkontrolleras, se lagen (2000:873) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och skolbarnomsorg. Syftet med lagen är att öka skyddet för barn mot att personal som har dömts för vissa brott, anställs i dessa verksamheter. Regeringen avser att utvärdera lagens Sammanfattande beskrivning: Regeringens mål för äldrepolitiken är att äldre skall kunna leva ett aktivt liv, ha inflytande i samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende, bemötas med respekt och ha tillgång till god vård och omsorg. Det finns få särskilda mänskliga rättigheter som avser enbart äldre människor. Av principen om de mänskliga rättigheternas universalitet följer att rättigheterna gäller alla människor och således skall äldre människor kunna ta tillvara sina fri- och rättigheter på samma villkor som andra människor. antog FN:s 46:e generalförsamling en deklaration (nr 46/91) med principer för äldre personer. I deklarationen anges knappt 20 principer som föreslås vara vägledande vid utformandet av nationella program. överlämnade regeringen propositionen Nationell hand- lingsplan för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113) till . I propositionen föreslog regeringen nationella mål samt ett tjugotal åtgärder i syfte att uppnå målen. beslutade att godkänna förslagen till nationella mål för äldrepolitiken. Till grund för utformningen av dessa mål har legat FN:s principer för äldre. Genom artikel 25 i EU-stadgan bekräftas att unionen erkänner och respekterar rätten för äldre att leva ett värdigt och oberoende liv och att delta i det sociala och kulturella livet. När det gäller mänskliga rättigheter och äldre är det främst två områden som uppmärksammats . Det ena är diskrimi- nering på grund av ålder i t.ex. arbetslivet samt inom vård och omsorg. Det andra är frågor som berör vissa äldres förutsättningar att ta tillvara sina sociala och ekonomiska rättigheter. Som exempel kan nämnas äldre med demenssjukdomar. Diskriminering av äldre på grund av ålder En särskild utredare har fått i uppdrag att lämna förslag till hur bl.a. rådets direktiv om likabehandling i arbetslivet skall genomföras i svensk rätt, se avsnitt 7.2.2. Direktivet innehåller ett förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av bl.a. ålder. författningsutrednings delbetänkande med förslag om att det allmänna bl.a. skall motverka diskriminering på grund av ålder är föremål för beredning, se avsnitt 7.2.2. tillsattes den parlamentariska äldreberedningen med uppdrag att skapa förutsättningar för en långsiktig utveckling av äldrepolitiken (S 1998:08). Enligt direktiven är de nationella målen för äldrepolitiken utgångspunkten för arbetet och flera av de frågor som beredningen skall behandla berör mänskliga rättigheter och äldre (se dir. 1998:109). Beredningen skall redovisa sitt arbete . Regeringens mål för bostadspolitiken är att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande miljö inom ekologiskt hållbara ramar. Boendemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering och byggande skall ekologisk hållbarhet vara grund för verksamheten. Regeringen har avsatt 2004 för insatser mot hemlöshet. Regeringen har lagt fram propositionen 2001/02:58 för med en ny lag om allmännyttiga bostadsföretag. Lagförslaget innehåller bl.a. en definition av allmännyttiga bostadsföretag samt förutsättningarna för att förbli ett sådant. FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna anger i artikel 25 (1) att den enskilde har rätt till en viss levnadsnivå, vilket inkluderar rätten till drägligt boende. Denna rättighet återfinns även i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter där det framgår att den enskilde har rätt till en viss levnadsnivå i vilken rätten till drägligt boende ingår; artikel 11 (1). om avskaffande av alla former av rasdiskriminering uppmanade i sina kommentarer till den svenska rapporten till kommittén , staten att arbeta mot den faktiska boendesegregationen som förekommer i . anslöt sig vid i (Habitat II) till Istanbuldeklarationen och Habitatagendan med de två övergripande målen, en rimlig bostad åt alla och en hållbar utveckling av städer och boplatser. I anslutning till konferensen antog åtta utmaningar som spänner över ett brett område, från bostadspolitik och integrationspolitik över kretsloppsanpassning och förnyelse av särskilt utsatta bostadsområden, till stads- och bebyggelseplanering samt frågor om inflytande och lokal demokrati. Inför femårs-uppföljningen som hölls vid ett specialmöte i i , , har en svensk nationalrapport tagits fram av den parlamentariskt sammansatta kommittén, för och Habitat (dir. 2000:48). Att uppnå Habitatagendans intentioner förutsätter ett förtroendefullt och nära samarbete mellan nationell och lokal nivå, liksom det också kräver ett aktivt partnerskap mellan olika sam- hällsnivåer, föreningsliv och näringsföreträdare med samtidig respekt för olika roller och förutsättningar. Uppföljningsmötets deklaration om städer och andra samhällen i det nya millenniet innehåller inga nya åtaganden utan slår fast att fortsatt intensifierat arbete måste prioriteras för att förverkliga Habitatagendan. I deklarationens åttonde paragraf hänvisas till det beslut som FN:s kommission för mänskliga rättigheter tagit vid sitt 56:e möte och som innebär att den särskilda rapportören, inom ramen för sitt uppdrag att särskilt rikta in sig på rimligt boende som en del av rätten till en rimlig levnadsstandard, skall utveckla en fortlöpande dialog och diskutera tänkbara samarbetsområden med regeringar, berörda FN-organ, myndigheter och organisationer m.fl. samt Skr. 2001/02:83 utfärda rekommendationer för att förverkliga dessa rättigheter. Den reviderade europeiska sociala stadgan innehåller också regler om boende (artikel 31).