prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — Nätverket skall enligt den gemensamma åtgärden mötas regelbundet för att kontaktpunkterna skall kunna byta erfarenheter och diskutera praktiska och rättsliga problem. Relevanta erfarenheter som görs inom nätverket skall vidarebefordras till behöriga arbetsgrupper inom Skr. 2001/02:160 Europeiska unionen. möttes nätverket vid tre ordinarie möten, två gånger under det svenska ordförandeskapet samt en gång under det belgiska ordförandeskapet. Vid det första mötet under det svenska ordförande- skapet diskuterades bland annat slutrapporten från utvärderingen när det gäller rättslig hjälp i brottmål samt ett formulär för ansökningar om rättslig hjälp. Vid det andra mötet (på utanför ) deltog förutom nätverkets nationella kontaktpunkter, de nationella medlem- marna i Pro-Eurojust, företrädare från flertalet ansökarländer och , företrädare för kommissionen och den europeiska byrån för bedrägeribekämpning () samt en åklagare från . Sammanlagt deltog ca 130 personer vid mötet. Ämnen som behandlades var hur de olika rättsliga verktygen som finns skulle kunna användas bättre för att effektivisera kampen mot den organiserade gränsöver- skridande brottsligheten. Vidare gavs en översikt av organisationen hos det svenska åklagarväsendet och de nyinrättade internationella åklagar- kamrarna. Det gavs även en presentation av den nya svenska lagstiftningen om internationell rättslig hjälp i brottmål, en presentation av visionära tankar på hur man kan vidareutveckla samarbetet i vad gäller internationell rättslig hjälp samt en presentation av den nya lagstiftningen om internationell rättslig hjälp i . Vidare gavs deltagarna möjlighet att besöka svenska myndigheter som på ett eller annat sätt arbetar med brottsbekämpning och att i ett antal arbetsgrupper diskutera arbetsmetoder och samarbetsformer över gränserna för kampen mot ekonomisk brottslighet, narkotikabrottslighet, människohandel, IT- brottslighet, rasistisk brottslighet och miljöbrott. En arbetsgrupp diskuterade centralmyndighetens roll i det internationella samarbetet. Vid mötet under det belgiska ordförandeskapet diskuterades bland annat ett utkast till nätverkets aktivitetsrapport. Denna rapport är avsedd att beskriva nätverkets verksamhet under de gångna tre åren och innehåller även ett antal rekommendationer för det framtida arbetet inom nätverket. Utöver de ordinarie mötena hölls ett extra möte i där den så kallade europeiska rättsliga atlasen diskuterades. Den är ett teknologiskt informationssystem som gör det möjligt att identifiera myndigheter i andra stater som är behöriga att ta emot ansökningar om rättslig hjälp. Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i skall en enhet för straffrättsligt samarbete (Eurojust) inrättas före utgången av för att stärka kampen mot grov organiserad brottslighet, t.ex. människohandel och narkotikabrottslighet. Enheten skall bemannas av åklagare, förundersökningsdomare eller polismän med motsvarande behörighet, som har avdelats från varje medlemsstat. Dessa skall verka för att de nationella rättsliga myndigheternas insatser samordnas och på olika sätt görs mer effektiva. Under det portugisiska ordförandeskapet lade tillsammans med , och förslag till beslut om Eurojusts organisation och verksamhet. Med utgångspunkt i det förslaget har det Skr. 2001/02:160 fortsatta arbetet med Eurojust bedrivits i en särskild arbetsgrupp. Som en följd av Europeiska rådets uppgörelse i kom Eurojusts roll i det europeiska rättsliga samarbetet att ytterligare understrykas och förstärkas genom tillägg till fördraget. I tillägget anges Eurojust som ett av medlen för att uppnå det övergripande målet om en hög säkerhetsnivå för unionens medborgare inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Vidare uppmanas rådet att på olika, angivna sätt uppmuntra till straffrättsligt samarbete genom Eurojust. Under det svenska ordförandeskapet gick arbetet med att inrätta Eurojust in i ett intensivt skede. Frågorna om Eurojusts åligganden och materiella kompetensområde, Eurojusts uppgifter och hur dessa fördelas mellan Eurojust som organ och de nationella representanterna, behandling av personuppgifter samt dataskyddsregler behandlades särskilt. Arbetet resulterade i att det belgiska ordförandeskapet kunde ta över en andra konsoliderad version av förslaget till beslut. år kunde även den provisoriska enheten för rättsligt samarbete (Pro-Eurojust) påbörja sitt arbete. Enheten har etablerat sig som en effektiv samordningsenhet. Pro-Eurojust har handlagt drygt 180 ärenden. Det fortsatta arbetet i Eurojustarbetsgruppen har skett i nära samarbete med Pro-Eurojust. Arbetet med att inrätta Eurojust fortsatte lika intensivt under det belgiska ordförandeskapet. Nya frågor som behandlades rörde personalen och dess anställningsformer samt Eurojusts förhållande till och ministerrådet. nådde år politisk överenskommelse om förslaget till rådets beslut om inrättande av Eurojust. Antagandet är planerat till . Efter fick arbetet inom Pro-Eurojust en viss antiterrorismprägel. Pro-Eurojust har undersökt vilka åtgärder som kan göra det möjligt att på terrorismens område säkerställa rättsligt samarbete och god samordning av pågående utredningar. införlivades om utlämning i svensk lag genom att vissa ändringar i lagen (1957:668) om utlämning för brott trädde i kraft (prop. 2000/01:83, bet. 2000/01:JuU26, rskr. 2000/01:281). Lagändringarna innebär bland annat att det under vissa förutsättningar är möjligt att utlämna svenska medborgare för lagföring eller straffverkställighet i en annan medlemsstat. Vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) uppmanades medlemsstaterna av rådet att tillträda och sätta i kraft om utlämning samt konvention om ett förenklat utlämningsförfarande mellan EU- medlemsstaterna. hade dock endast elva respektive tio stater tillträtt dessa konventioner. Under det svenska ordförandeskapet tog initiativ till att och får möjlighet att ansluta sig till 1995 och utlämningskonventioner. Detta kan till stor del ske med stöd av och i övriga delar genom att EU sluter särskilda Skr. 2001/02:160 avtal med dessa stater. Sådana avtal beräknas kunna träffas . 41.3Ömsesidigt erkännande av domar och beslut Av slutsatserna från (punkterna 3337) framgår att anser att erkännande av rättsliga avgöranden skall bli en hörnsten i det rättsliga samarbetet på såväl det civilrättsliga som det straffrättsliga området inom unionen. Denna princip skall avse såväl domar som andra beslut fattade av rättsliga myndigheter. Enligt slutsatserna skulle rådet och kommissionen anta ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande. Under de portugisiska och franska ordförandeskapen och med stöd av ett meddelande från kommissionen (KOM (2000) 495 slutlig) har ett åtgärdsprogram utarbetats som antogs av rådet (rättsliga och inrikes frågor) vid möten och . Programmet innehåller en rad olika åtgärder som skall vidtas på det straffrättsliga området för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande. En indelning görs i åtgärder som tar sikte på beslut före dom och åtgärder med anledning av eller efter dom. Åtgärderna avser beslut och domar som riktar sig mot såväl egendom som personer. har arbetet resulterat i tre initiativ, nämligen ett angående en europeisk arresteringsorder (se 41.3.1), ett angående frysning av tillgångar och bevismaterial (se 41.3.2) och ett om ömsesidigt erkännande av bötesstraff (se 41.3.3). I slutsats nr 35 från Europeiska rådets toppmöte i angavs att det formella utlämningsförfarandet mellan medlemsstaterna borde avskaffas när det gäller personer som är på flykt undan ett lagakraftvunnet fängelsestraff. Utlämningsförfarandet borde ersättas med ett enkelt överförande av personen ifråga. En förenkling av brådskande utlämningsärenden skulle också övervägas. Kommissionen uppmanades att lägga fram förslag i frågan. presenterade kommissionen ett förslag till rambeslut om en europeisk arresteringsorder. Innebörden av förslaget var att all utlämning inom EU ersätts med ett förenklat och snabbare förfarande där rättsliga myndigheter i en medlemsstat efter en begränsad prövning skall överlämna en efterlyst person till en annan medlemsstat för lagföring eller straffverkställighet. Som en följd av terroristattentaten i beslutades vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) att det redan vid rådets möte skulle träffas en politisk överenskommelse om den europeiska arresteringsordern. bedrevs ett intensivt förhandlingsarbete inom EU och innan Europeiska rådets möte i Laeken var medlemsstaterna eniga om en text. Rambeslutet har dock ännu inte formellt antagits. Frysning av tillgångar och bevismaterial I åtgärdsprogrammet gavs högsta prioritet till att ta fram ett instrument som gäller erkännande och verkställighet av beslut om frysning av tillgångar och bevismaterial. Mot bakgrund av slutsatserna från och rådsbeslutet tog därför tillsammans med och ett initiativ till ett utkast till rambeslut om verkställighet av beslut om frysning av tillgångar eller bevismaterial. Enligt förslaget skall beslut om tvångsmedel, som fattas i den medlemsstat där förundersökningen pågår, erkännas (utan att något nytt beslut fattas) och verkställas av den medlemsstat där egendomen finns. Syftet med detta är att snabbt kunna hindra att egendom som t.ex. kan användas till bevisning eller bli föremål för förverkande förstörs eller helt enkelt försvinner (dvs. egendomen fryses). Egendomen skall normalt förbli fryst i den verkställande staten till dess att det har beslutats om att egendomen kan överlämnas till den beslutande staten eller till dess att egendomen har förverkats och detta beslut verkställts. Tanken är att instrumentet skall skapa ett mervärde i förhållande till dagens system som bygger på att den stat där förundersökningen pågår ansöker om rättslig hjälp och att tvångsmedelsbeslutet fattas i den stat där egendomen finns. Instrumentet har diskuterats i arbetsgruppen för straffrättsligt samarbete och i artikel 36-kommittén och beräknas kunna antas . 41.3.3Ömsesidigt erkännande av bötesstraff I åtgärdsprogrammet gavs näst högsta prioritet till utarbetandet av ett instrument angående erkännande och verkställighet av bötesstraff. Mot bakgrund av slutsatserna från och rådsbeslutet tog därför tillsammans med och ett initiativ till ett utkast till rambeslut om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande av bötesstraff. Enligt förslaget skall bötesstraff som beslutas av en domstol i en medlemsstat på grund av brottslig handling erkännas av och verkställas i den andra medlemsstaten. Även vissa bötesstraff som beslutas av administrativa myndigheter omfattas av instrumentet. En dom skall få översändas till en medlemsstat där den fysiska personen bor, har egendom eller inkomst, eller, när det gäller en juridisk person, där denna har sitt säte. Den verkställande staten skall därefter utan några formaliteter erkänna den dom som har översänts. Vidare skall den verkställande staten skyndsamt verkställa bötesstraffet och verkställigheten skall ske på samma sätt som ett inhemskt bötesstraff. Instrumentet har diskuterats i arbetsgruppen för straffrättsligt samarbete och kommer att diskuteras vidare under det spanska ordförandeskapet (). Efter ikraftträdandet av Amsterdamfördraget presenterade ett förslag till rambeslut som i tillämpliga delar skulle ersätta och skärpa EU:s gemensamma åtgärd om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel och av brott (EGT L 333, 9.12.1998, s.1 och EGT C 243, 24.8.2000, s. 9). Vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) nåddes en principöverenskommelse om innehållet i rambeslutet. Regeringen överlämnade en proposition (prop. 2000/01:58) till med förslag om att skulle godkänna utkastet till rambeslut. Detta gjorde (bet. 2000/01:JuU17, rskr. 2000/01:156). Rambeslutet antogs därefter av rådet (EGT L 182, 05.07.2001, s. 1). antog rådet (rättsliga och inrikes frågor) ett rambeslut om skydd av euron mot förfalskning. Ny lagstiftning har införts för att fullt ut skall uppfylla bestämmelserna i rambeslutet (prop. 2000/01:40, bet. 2000/01:JuU9, rskr. 2000/01:138). Den nya lagstift- ningen, som trädde i kraft (SFS 2001:31), innebär bland annat att sedlar och mynt beslutade för utgivning men som ännu inte är gällande omfattas av penningförfalskningsbrottet samt att ett nytt brott, olovlig befattning med falska pengar, har införts i . Kommissionen presenterade ett förslag till rambeslut om bekämpning av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter (376, 28.12.1999, s. 20). Rådet (rättsliga och inrikes frågor) antog rambeslutet (EGT L 149, 02.06.2001, s.1). Någon lagstiftning är inte nödvändig eftersom svensk rätt uppfyller åtagandena i rambeslutet. presenterade 1999 ett förslag till rambeslut om straffrättsligt skydd av miljön. Förslaget syftade till att komplettera den inom upprättade konventionen om straffrättsligt skydd för miljön och innebar bland annat att medlemsstaterna skulle åta sig att kriminalisera allvarliga former av överträdelser av miljölagstiftningen. Vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) enades ministrarna om att det finns ett behov av en gemensam lagstiftning på miljöbrottsområdet och att denna måste finnas innan EU utvidgas med nya medlemsstater. förklarade dock kommissionen att det, enligt dess Skr. 2001/02:160 uppfattning, saknas rättslig grund att anta rambeslutet. menade att gemensamma straffrättsliga regler om miljöbrott skall införas genom gemenskapslagstiftning i enlighet med bestämmelserna i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, den s.k. första pelaren. Under det svenska ordförandeskapet prioriterades arbetet med att nå en politisk överenskommelse om innehållet i rambeslutet. presenterade så kommissionen ett förslag till direktiv om straffrättsligt skydd av miljön (KOM (2001)139 slutlig). En faktapromemoria har upprättats över förslaget (2000/01:141). Samtliga medlemsstater ansåg dock, liksom , att straffrättslig tillnärmning endast kan ske inom ramen för det mellanstatliga samarbetet i EU:s s.k. tredje pelare (straffrättsligt samarbete samt polis- och tullsam- arbete) och vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) nåddes en preliminär överenskommelse om målsättningarna och i princip även om innehållet i rambeslutet. Rådet beslutade också att behöriga arbetsgrupper skulle analysera om det fanns behov av att komplettera rambeslutet i ljuset av kommissionens förslag till direktiv. Detta arbete inleddes under det svenska ordförandeskapet. Under det belgiska ordförandeskapet har diskussionerna fortsatt varvid det även uppstått en allmän diskussion om kompetensfördelningen mellan den första och tredje pelaren vad avser straffrätt. 41.4.4Människohandel, sexuell exploatering av barn och barnpornografi Kommissionen föreslog i ett meddelande till rådet och (KOM (2000) 854 slutlig), dels ett rambeslut om åtgärder för att bekämpa människohandel, dels ett rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Kommissionens förslag beträffande människohandel omfattar män- niskohandel för dels arbetskraftsexploatering, dels sexuell exploatering. Förslaget behandlar bland annat definitioner av straffbar människo- handel, lägsta maximistraff och vad som skall anses utgöra försvårande omständigheter, ansvar och påföljder för juridiska personer, jurisdiktion och brottsoffer. Arbetet mot människohandel var en av de högst prioriterade frågorna för regeringen under ordförandeskap i ministerrådet . kommissionens förslag till rambeslut beträffande människohandel presenterades hade det svenska ordförande- skapet siktet inställt på en politisk överenskommelse om så mycket som möjligt av förslaget . Förslaget behandlades inom rådsarbetsgruppen för materiell straffrätt. Under förhandlingarna genom- gick förslaget vissa förändringar. Framför allt kom definitionerna av straffbar människohandel att närma sig dem som finns i tilläggsprotokollet till FN:s konvention mot gränsöverskridande brottlighet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn. Vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Skr. 2001/02:160 nåddes en principöverenskommelse om merparten av innehållet i En principöverenskommelse om resterande del, om tillämpliga straffskalor, nåddes . yttrade sig över förslaget . Yttrandet har beaktats och vissa justeringar har gjorts. har godkänt principöverenskommelsen med förbehåll för godkännande. kan förväntas anta rambeslutet under det spanska ordförandeskapet . Medlemsstaterna skall senast efter antagandet ha genomfört de åtgärder som är nödvändiga för att uppfylla bestämmelserna i rambeslutet. Kommissionens förslag beträffande sexuell exploatering av barn och barnpornografi behandlar definitioner av straffbar sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt minsta gemensamma maximistraff och vad som skall anses utgöra försvårande omständigheter. Dessutom behandlas ansvar och påföljder för juridiska personer, jurisdiktion, brottsoffer och rättsligt samarbete. Förslaget avser att förbättra bestämmelserna i den gemensamma åtgärden genom att se till att det inte finns någon för barnsexförbrytare som misstänks ha begått brott i ett annat land än hemlandet. Förslaget är också avsett att ta upp den oroande frågan om förekomst av barnpornografi på Internet, för att visa Europeiska unionens beslutsamhet att genomföra gemensamma straffrättsliga bestämmelser på detta område och bidra till att förse Internetanvändare med en säker miljö, fri från brottslig verksamhet. Förslaget har behandlats inom rådsarbetsgruppen för materiell straffrätt. Det har varit svårt att enas om bland annat huruvida s.k. virtuell barnpornografi skall omfattas av rambeslutet samt vilka undantag som skall få göras från det straffbara området. Arbetet med förslaget kommer att fortsätta under det spanska ordförandeskapet. yttrade sig över förslaget . tog under sitt ordförandeskap initiativ till ett förslag till direktiv och ett rambeslut i syfte att förstärka kampen mot olaglig invandring och människosmuggling (EGT C 253, , s. 1 och 6). Avsikten med initiativet var att vidareutveckla och fastställa effektiva straffrättsliga påföljder för människosmuggling. nåddes en principöverenskommelse om innehållet i direktivet och rambeslutet. Rådet skall därefter anta rambeslutet och beslutade att godkänna att antar beslutet. Rådet kommer sannolikt att anta rambeslutet . 41.4.6 Rambeslut om terrorism Kommissionen presenterade ett förslag till rambeslut om bekämpande av terrorism (KOM (2001) 521 slutlig). förslaget var att, i enlighet med artiklarna 29, 31 e samt 34.2 b i Fördraget om Europeiska Unionen, tillnärma medlemsstaternas lagstift- ning när det gäller terroristbrott. Förslaget angav vilka handlingar som Skr. 2001/02:160 skall anses utgöra terroristbrott i samtliga medlemsstater och vilka påföljder som skall kunna dömas ut. Därutöver innehöll det bland annat bestämmelser om ansvar och påföljder för juridiska personer, jurisdiktion, utlämning och åtal samt skydd och stöd till brottsoffer. En faktapromemoria har upprättats över kommissionens förslag (2001/02:14). Rådet (rättsliga och inrikes frågor) välkomnade vid sitt möte kommissionens initiativ och gav den samordnings- kommitté, som består av högre tjänstemän (artikel 36-kommittén), i uppdrag att sätta i gång med en grundlig genomgång av förslaget. Detta så att rådet vid sitt möte skulle kunna nå en viktig politisk överenskommelse. samtyckte vid sitt extra möte till att anta en gemensam definition av terrorism och uppmanade rådet att precisera denna överenskommelse senast vid mötet . Under förhandlingarna förändrades förslaget i vissa delar, bland annat snävades definitionen av terroristbrott in samt begränsades tillämpnings- området för bestämmelserna om minsta gemensamma maximistraff för sådana terroristbrott som begås i organiserad form. lämnade sitt yttrande och vid rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) nåddes en politisk överenskommelse om förslaget. Rambeslutet ställer krav på lagändringar och måste därför godkänna rambeslutet innan kan rösta för ett antagande i rådet. Syftet är att rambeslutet skall antas under det spanska ordförandeskapet, . Regeringen har under förhandlingsarbetet fortlöpande informerat och samrått med . Förutom samrådet med har företrädare för sammanträtt med samt med utskottets EU-grupp . överlämnade kommissionen till rådet ett förslag till rambeslut om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig narkotikahandel (KOM (2001) 59 slutlig). Förslaget behandlas av rådsarbetsgruppen för materiell straffrätt som konsulterar den pelarövergripande horisontella narkotikagruppen. Syftet med förslaget är att, i enlighet med artiklarna 29, 31 e samt 34.2 b i Fördraget om Europeiska Unionen, tillnärma medlemsstateras lagstiftning när det gäller olaglig narkotikahandel. Rambeslut innehåller minimiregler, vilket innebär att medlemsstaterna alltid kan behålla eller införa regler som är mer ingripande. Förslaget föreskriver att olaglig narkotikahandel skall vara straffbar i samtliga medlemsstater. Det anger också vilka påföljder som skall kunna dömas ut i grova fall. Vidare innehåller förslaget bestämmelser om vilka omständigheter som skall anses vara försvårande och därmed utgöra grund för skärpning av påföljderna samt dessutom regler om under vilka förutsättningar Skr. 2001/02:160 påföljderna skall kunna mildras. bestämmelser om ansvar och påföljder för juridiska personer, jurisdiktion och åtal samt samarbete mellan medlemsstaterna. Europol, den europeiska polisbyrån, inledde sin verksamhet . Verksamheten styrs i första hand av Europolkonventionen, som trädde i kraft , samt ett antal förordningar och beslut som har beslutats med stöd av konventionen. Europols viktigaste uppgift är att underlätta utbytet av information och kriminalunderrättelser mellan EU:s medlemsstater och mellan dessa och Europol. Detta sker genom att Europol inhämtar, sammanställer, analyserar och vidarebefordrar materialet. Europol kan också samarbeta med vissa andra länder (s.k. tredjeländer) och organ som utsetts av rådet. Samarbete kan påbörjas sedan ett avtal efter rådets godkännande ingåtts mellan Europol och länderna respektive organen i fråga. Förberedelser för sådana avtal pågår fortlöpande och de första avtalen har ingåtts med , , Förenta Stater, , , , samt . I varje medlemsstat och tredjeland finns en nationell enhet som förbindelselänk mellan Europol och respektive lands behöriga myndigheter. Den svenska enheten finns hos i . På Europol, som har sina lokaler i i , finns datoriserade register för informations- och analysändamål. är ännu inte helt klart, men beräknas kunna tas i bruk . På Europol arbetar analytiker och andra tjänstemän som är anställda av Europol samt en eller flera sambandsmän från medlemsstaterna och de tredjeländer respektive de organ som ingått avtal med Europol. Antalet personer som är verksamma vid Europol uppgick vid slutet av till omkring 300. Det pågår ett intensivt samarbete mellan Europol och de länder och organ som deltar i europolsamarbetet. Europol har bland annat ansvarat för utbildningsinsatser om barnpornografi på Internet och förberedelser inför införandet av euron . Europol har vidare medverkat med expertis och analys i flera framgångsrika projekt för bekämpning av organiserad brottslighet. Ursprungligen omfattade Europols mandat olaglig narkotikahandel, olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen, illegala nätverk för invandring, människohandel, handel med stulna fordon samt penningtvätt som hade sitt ursprung i dessa brott. utvidgades mandatet till att omfatta terrorism samt falskmynteri och förfalskning av betalningsmedel. Dessa ändringar kunde ske med tillämpning av bestämmelser i , som medger ett förenklat förfarande som innebär att rådet med enhällighet fattar beslut utan att Skr. 2001/02:160 konventionen som sådan ändras.