prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — Inom Barcelonaprocessens ordinarie mötesverksamhet inledde det svenska ordförandeskapet en dialog om mänskliga rättigheter med partnerländerna. I processens styr- kommitté , där alla 27 länderna är representerade, införde det svenska ordförandeskapet dialogen mellan kulturer och civi- lisationer som en ny och permanent dagordningspunkt. Det viktigaste evenemanget inom Barcelonaprocessen under det svenska ordförandeskapet var det första handelsministermötet någonsin inom processen, som hölls i under ledning av handelsminister . Mötet blev en stor framgång och uppskattades av partnerländerna runt . Som exempel kan nämnas att kallade mötet "en ny öppning för Barcelona- processen". Det belgiska ordförandeskapet arrangerade i ett utrikesministermöte med tonvikten på Barcelonadeklarationens tredje kapitel, dvs. sociala, kulturella och "mänskliga" frågor. Efter terrordåden lades också kampen mot terrorismen till dagordningen. Den vikt, som partnerländerna lägger vid Barcelona-processen, under- ströks av att såväl den palestinske ledaren som utrikesminister , de arabiska utrikesministrarna samt Arab- förbundets generalsekreterare deltog i mötet. Likaså deltog utrikesministrarna från , och . Vid utrikesministermötet presenterade ett svensk-spanskt förslag om att inom Barcelonaprocessen upprätta en handlingsplan för dialogen mellan kulturer och civilisationer med särskild tonvikt på ungdom, utbildning och media. Initiativet togs emot entusiastiskt av partnerländerna. Inför Barcelonaprocessens utrikesministermöten brukar hållas möten Skr. 2001/02:160 med för NGO:s och det övriga civila samhällets represen- Ett sådant hölls i . Ekonomi, handel och miljö Förutom handelsministermötet , som nämnts ovan, arrangerades ett plenarmöte med arbetsgruppen för industriellt samarbete. Ett möte om kvinnors roll i ekonomisk utveckling hölls . Ett expertmöte om den ekonomiska utvecklingen i partnerländerna arrangerades . höll ett extra möte, som helt ägnades åt ekonomiska frågor. På miljöområdet hölls det tredje årliga expertmötet om Barcelonaprocessens handlingsplan (Short and Medium Action Plan, SMAP) . Samtliga dessa möten hölls i . Migrationsfrågor har fått särskild uppmärksamhet inom Barcelonaprocessen. Det svenska ordförandeskapet anordnade två expertmöten om migrationsstatistik medan det belgiska ordförandeskapet arrangerade ett migrationsmöte på högre tjänstemannanivå. Samtliga möten hölls i . Migrations- frågorna är och kommer att vara problematiska att hantera inom Barcelona-processen. Partnerländerna vill bland annat ha viserings- lättnader och friare rörlighet, som EU f.n. inte har möjlighet att erbjuda dem någonting konkret. EU anser inte heller att Barcelona- processen är ett förhandlingsforum för migrationsfrågorna, utan snarare ett debattforum, och att eventuella förhandlingar om migrationsfrågor i första hand bör ske bilateralt med de olika partnerländerna. Barcelonaprocessens parlamentariska forum (Parlia- mentary Forum) möttes och i . De utbildningsseminarier för yngre diplomater från både EU:s medlemsstater och partnerländerna, som hålls på ägde rum och . Det åttonde mötet med för teknologisk utveckling och innovation hölls i . Som en uppföljning av mötena i och under det svenska ordförandeskapet om rättsliga frågor hölls ett möte i om utbildning av domare och andra jurister. Europeiska investeringsbanken arrangerade ett möte i om ekonomiskt samarbete i . EU:s associeringsavtal med partnerländerna Frihandel och ekonomiskt stöd är två viktiga komponenter i EU:s politik EU:s associeringsavtal med partnerländerna är de grundläggande byggstenarna för det frihandelsområdet runt , Frihandelsområdet kan inte upprättas förrän avtal med samtliga partnerländer har trätt i kraft. har avtalen med , , och Palestinska myndigheten trätt i kraft. Vad gäller avtalet med är det endast , som ännu inte har ratificerat avtalet. Avtalen med och slutför- handlades , medan förhandlingar fortfarande pågår med , och är kandidatländer och har tidigare EU:s bistånd till partnerländerna uppgår till Av detta belopp kom , genom sin medlemsavgift till EU, att bidra med ca . det skall gå till ekonomisk omvandling, till stärkande av den socio- ekonomiska jämvikten och stöd för utveckling av det civila samhället samt till regionalt samarbete. Biståndet utgår efter nationella och regionala strategier vilka baseras på partnerländernas prioriteringar och i enlighet med målen och syftena i Barcelonadeklarationen och den särskilda förordningen för Medelhavsbiståndet (MEDA-förordningen). En kommitté där medlemsstaterna är representerade fattar beslut om strategidokument, vägledande nationella och regionala program samt finansieringsplaner för projekt. Förutom MEDA-biståndet har Europeiska investeringsbanken för perioden 20002007 anslagit för biståndslån. ligare har avsatts som reserv. från EU uppgå till . Den politiska situationen i har blivit mer instabil. Det är framförallt konflikten mellan israeler och palestinier som har bidragit till denna ökade osäkerhet. Vid årets början fanns ett visst hopp om att fredsprocessen skulle få en ny chans genom de förhandlingar som fördes i Taba, men istället har konflikten fördjupats och den palestinska intifadan förvandlats till något som närmast kan betecknas som ett lågintensivt krig under vilket omkring 1000 israeler och palestinier har fått sätta livet till. har EU genom den höge representanten, , och den särskilde representanten för fredsprocessen i , , varit mycket aktiva för att försöka få israeler och palestinier att avbryta våldet och återgå till för- handlingsbordet. EU har därmed haft en närmast permanent närvaro i regionen, och regelbundna samtal har förts på högsta nivå såväl i som i regionen. EU har därmed markerat sin närvaro i regionen på ett Skr. 2001/02:160 mer uppmärksammat sätt. EU har arbetat tillsammans med och med FN. Det inledda arbetet under den amerikanska senatorn avslutades med en rapport som publicerades . Rapporten mottogs positivt av båda parter men har i realiteten inte blivit det instrument som det var avsett att vara på grund av en tolkningstvist parterna emellan. EU och det internationella samfundet har dock fortsatt att poängtera för parterna att genomförande av rapportens förslag är en väg ut ur konflikten. Rapporten följdes upp av en mindre rapport med fokus på hur våldet skulle hanteras, den s.k. Tenet planen. EU är den största givaren av bistånd till /. Den kanske viktigaste frågan för det internationella givarsamfundet har varit att rädda sin naturliga motpart, den palestinska myndigheten som stundom stått på gränsen till en ekonomisk och politisk kollaps. EU var den enda givare, undantaget, som gav den palestinska myndigheten direkt budgetstöd. Därför tog EU under det svenska ordförandeskapet initiativ till att vid en informell givarkonferens i mobilisera andra internationella givare för att ge budgetstöd till den palestinska myndigheten. Med tillskott av stora bidrag från arabiska givare har den palestinska myndigheten kunnat hålla sig flytande . Erfarenheter av EU:s budgetstöd visar på att positiva resultat som budgetkonsolidering och ökad öppenhet uppnåtts inom finansförvaltningen, vilket pekar på att en period med extrema svårig- heter kan leda till annars svårgenomförbara reformer. Arbetet har fortgått vad gäller EU:s program för att bistå den palestin- ska myndigheten i dess strävan att motverka terroristhandlingar. Förutom tekniskt inriktade insatser syftar programmet till att främja den palestin- ska polisens kunskaper och respekt för mänskliga rättigheter. En svensk polisexpert står till EU:s förfogande med uppgift att utbilda och bistå den palestinska polisen i olika frågor. Frågan om tullbehandling av varor från israeliska bosättningar restes i samband med ett möte (Associationsråd) om tillämpningen av det gällande associationsavtalet. Frågan har inte kunnat lösas. EU medverkade aktivt till att ett möte med den fjärde Génève- konventionens parter kunde hållas i . Mötet bekräftade konventionens tillämplighet på de ockuperade palestinska områdena. Inga förhandlingar mellan och respektive och ägde rum . Det elfte utrikesministermötet inom ramen för samarbetet mellan och samarbetsråd (, GCC) hölls i , under ledning av vice statsminister på EU:s sida. Under mötet diskuterades mänskliga rättigheter, fredsprocessen i och samt andra frågor av gemensamt intresse för EU och GCC. medlemsstater uppmärksammade vikten av att GCC-länderna skapar en Skr. 2001/02:160 intern tullunion för att ett frihandelsavtal mellan EG och GCC skall GCC-länderna återupprepade också sin målsättning att genomföra en gemensam tullunion till 2005. Den politiska dialog som återupprättades mellan och 1998 har fortsatt . Dialogen täcker frågor av gemensamt intresse för EU och , såsom ekonomiskt och kulturellt samarbete samt mänskliga rättigheter. har EU uttryckt sin oro för den bristande respekten för de mänskliga rättigheterna och inskränkningar i yttrande- friheten i . Detta har skett genom kritiska uttalanden och genom att lägga fram och driva igenom resolutionen i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna om situationen för de mänskliga rättigheterna i , i generalförsamlingens tredje utskott. Det politiska dialogmötet under det svenska ordförandeskapet hölls i och leddes av kabinettsekreteraren på EU:s sida och statssekreterare på sida. Ytterligare ett dialogmöte hölls i . Under mötet i allmänna rådet välkomnade rådet den kommunikation om EU:s förbindelser med som kommissionen presenterat och inbjöd ånyo kommissionen att så fort som möjligt presentera ett mandat för ett handels- och samarbetsavtal med . Efter undertecknandet, 2000, av det nya partnerskapsavtalet mellan EU och AKS-länderna (), har den politiska dimensionen av detta avtal kommit alltmer i fokus och bidragit till att ytterligare stärka EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik i för- hållande till . Den politiska dialog som förutses i avtalets artikel 8 har i flera fall formaliserats med . Så kallade konsul- tationer enligt artikel 96 har avslutats med och inletts med och . Ett utrikesministermöte mellan och hölls , inom ramen för uppföljningen av det toppmöte som ägde rum i . Vid mötet gjordes en utvärdering av samarbetet inom de åtta prioriterade ämnesområdena konfliktförebyggande, regional integration och integrering av i världsekonomin, mänskliga rättigheter och demokrati, miljö, hiv/aids, livsmedelssäkerhet, skuldfrågan samt åter- bördande av stulna kulturföremål. Vid mötet antogs även en gemensam deklaration om terrorism. Beslut fattades om ytterligare ett ministermöte i . Ett ministermöte inom ramen för EU-SADC dialogen ägde rum i . Vid mötet deltog bland annat utrikesminister . har dialogen mellan EU och SADC fortsatt och utvecklats och bland annat berört kriserna i Demokratiska Republiken (DRK), och . Övriga frågor som behandlats är Skr. 2001/02:160 bland annat den pågående omstruktureringen av SADC, olika aspekter, konfliktförebyggande, hiv/aids, lätta vapen och fattigdomsbekämpning. Under det svenska ordförandeskapet inledde EU och SADC en diskussion kring metoder för att ytterligare stärka och effektivisera dialogen. Dialogen med Economic Community of West African States (ECOWAS) fortsatte . Ett andra ministermöte, i trojkaformat, ägde rum . Dialogen omfattar frågor om regional konflikthante- ring, kampen mot spridning av lätta vapen och samarbete till förmån för regional ekonomisk integration i . I enlighet med EU:s gemensamma ståndpunkt om mänskliga rättig- heter, demokratiska principer, rättstatsprincipen och sunt styrelseskick i har EU arbetat fram två översynsrapporter som redogör för de viktigaste insatserna inom detta område. Ett antal demokratiska val har genomförts med finansiellt stöd från EU. EU har i vissa fall också bidragit med observatörer. Under det svenska ordförandeskapet utarbetades och antogs en ny gemensam ståndpunkt som rör förebyggande, hantering och lösning av konflikter i . Denna innehåller bland annat fördjupat samarbete med regionala organisationer, ökad europeisk samverkan för att stärka afrikansk kapacitet för fredsbevarande och en årlig översyn av potentiella konflikter. EU fortsatte att stödja genomförandet av fredsavtalet mellan och . EU-ordförandeskapets särskilde representant hade en nära dialog med parterna och med FN och Afrikanska (). Flera av EU:s medlemsstater, inklusive , bidrog till FN:s fredsbe- varande mission. EU gjorde uttalanden och uppvaktningar för att främja en bestående fred och framtida normalisering mellan länderna. I har EU uttryckt oro över kravaller, övervåld, arresteringar och begräns- ningar av pressfriheten. I har EU uttryckt oro över den försämrade situationen vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter och uppmanat till nära dialog. EU gjorde uttalanden med anledning av inbördeskriget och bristen på framsteg i fredsprocessen i . En trojkadelegation besökte för att avsluta andra året av EU-Sudan-dialogen. och EU kom överens om att fortsätta dialogen och att större vikt skall läggas vid konkreta resultat vad gäller mänskliga rättigheter, demokrati och fredsprocessen. initierade EU en dialog med oppositionen. EU tog även upp frågan om brott mot de mänskliga rättigheterna i och i FN:s mänskliga rättighetskommission där EU presenterade resolutionsförslagen. Läget i beträffande frågor om mänskliga rättigheter försäm- rades efter valen . ägde våldsamma demonstra- tioner rum på då ett stort antal människor dödades. EU gjorde ett skarpt uttalande och fördömde bland annat polisens brutala våldsme- toder mot civila. Regeringen och oppositionen inledde en dialog och i Skr. 2001/02:160 oktober nåddes en överenskommelse. tog under ordförandeskapet initiativ till en politisk EU-dialog med . Syftet är att försöka åstadkomma en informell men regelbun- den dialog med regeringen och andra intressenter för att öka samförstån- det och öka EU:s möjligheter att fungera mer effektivt i utvecklings- samarbetet med . Dialogen fokuserar inledningsvis på demokrati- och MR-frågor. För att främja fred och nationell försoning i genomfördes under svensk ledning en trojkaresa på ambassadörsnivå. EU har välkom- nat utnämnandet av interimsparlament och övergångsregering och upp- manat alla parter, inklusive grannländerna, till konstruktiv dialog om den fortsatta fredsprocessen. De utestående vin- och spritavtalen med har färdigbehandlats vilket öppnar upp för en definitiv tillämpning av och ett utvecklat samarbete mellan och . EU för en dialog med regeringen i som bland annat berör det politiska våldet, den pågående landreformen, demokrati och mänsk- liga rättigheter samt internationell övervakning av de kommande presi- dentvalet. Den politiska och ekonomiska situationen i landet har dock kontinuerligt försämrats. Mot denna bakgrund beslutade EU om att inleda artikel 96 konsultationer med den zimbabwiska regeringen. EU:s gemensamma ståndpunkt om är fortfarande aktuell. Ståndpunkten uppmärksammades vid allmänna rådets möte . Mot bakgrund av bland annat de våldsamma demonstrationerna i och mordet på journalisten samma månad beslutade EU att inleda en politisk dialog med och företrädare för den parlamentariska opposi- tionen och det civila samhället. Dialogen berör bland annat åtgärder för att stärka den demokratiska kulturen och respekten för de mänskliga rättigheterna. EU har sänt en valobservationsstyrka till för att övervaka valen som ägde rum . Sedan konflikten i (DRK) bröt ut i har EU, bland annat genom sin särskilde representant, aktivt verkat för en fredlig lösning. Efter eldupphöravtalet för DRK har EU i ett flertal uttalanden och uppvaktningar uppmanat parterna att leva upp till sina åtaganden och uttalat sitt fulla stöd för avtalets Efter mordet på president har utvecklingen i regionen medfört ökat hopp om en lösning på EU har givit starkt stöd, politiskt och ekonomiskt, för den nationella dialogen i DRK och för dess facilitatör, före detta Skr. 2001/02:160 president , liksom för trupptillbakadragande och avväpning och demobilisering av väpnade rebeller. EU har fortsatt att stödja den process som inletts av för återhämtning efter folkmordet och främjande av nationell försoning, återuppbyggnad och utveckling, skydd och främjande av mänskliga rättigheter och demokrati. I försenades länge genomförandet av det fredsavtal, mellan samtliga politiska grupperingar, som undertecknades i Arusha . kunde dock en bred övergångsregering ta plats i . Regeringen består till stor del av före detta exilpolitiker och ges skydd av en internationell styrka, som får betydande stöd av EU. har två rebellgrupper fortsatt väpnade angrepp i landet. EU har agerat starkt för att få dessa att ansluta sig till fredsprocessen. utsågs kabinettssekreterare till EU-ordförande- skapets särskilde representant till , och . Uppdraget var ett direkt resultat av det svenska EU- ordförandeskapets ansträngningar att skapa en EU-politik i förhållande till den politiska och humanitära krisen i den konflikthärjade västafrikan- ska regionen. I den särskilde representantens mandat ingår bland annat att föra dialog med alla berörda aktörer, inklusive FN och den regionala samarbetsorganisationen , i syfte att skapa förutsättningar för fred, återuppbyggnad och demokratisering. Konsultationer mellan och i enlighet med artikel 96 i genomfördes och avslutades under det svenska ordförandeskapet. Konsultationerna och de åtaganden och åtgärder den ivorianska regeringen därefter vidtagit inom demokrati och mänskliga rättigheter medförde att EU åter kunde normalisera sitt utvecklingssam- arbete med landet. Under det svenska ordförandeskapet antogs en gemensam ståndpunkt om . Dess övergripande syfte är att bidra till att konsolidera den demokratiska utvecklingen i landet och bidra till bekämpning av fattig- domen. Ståndpunkten utgör ramen för unionens och medlemsstaternas relationer med och kan ses som ett steg i strävanden att bättre samordna unionens politik och bistånd. En regelbunden dialog mellan EU och nigerianska myndigheter har inrättats. I har EU, bland annat genom särskilt utsedda facilitatörer, fortsatt verka för genomförande av demokratiska val, vilka skulle möjliggöra en normalisering av förbindelserna mellan och . Dialogen mellan och kom under det svenska ordförandeskapets första tid att till stor del präglas av att fått en ny administration. En översyn av politik i en rad, för EU viktiga, frågor inleddes; t.ex. förhållandet till , , och klimatfrågan. Denna inledande osäkerhet till trots, åstadkoms viktiga framsteg på flera områden. Den särskilda rådsarbetsgruppen för transatlantiska frågor (COTRA) täcker EU:s tre pelarområden. Sakbehandlingen av de flesta frågor sker i andra rådsarbetsgrupper som sedan rapporterar till COTRA. En av COTRA:s huvuduppgifter var att förbereda toppmötet mellan och . , tillsammans med kommissionen och rådssek- retariatet, representerade den europeiska unionen i den transatlantiska dialogen med . Det transatlantiska samarbetet bygger på den starka intressegemenskapen mellan EU:s medlemsländer och . Därtill utgör det transatlantiska handels- och investeringsflödet det största i världen. Sammanlagt handlar det om värden uppgående till en miljard USD som korsar . Dåvarande Europeiska gemenskapernas förbindelser med formaliserades genom antagandet av den transatlantiska deklara- tionen, varvid en regelbunden politisk dialog inleddes mellan och på olika nivåer. Samarbetet fördes vidare genom den nya trans- atlantiska agendan (NTA) , vars huvudsyfte var att strukturera relationerna till de fyra huvudområdena: att främja fred, stabilitet, demo- krati och utveckling; att möta globala utmaningar; att främja global och bilateral handel; samt att skapa ökat förtroende mellan folken på bägge sidor av . En gemensam handlingsplan upprättades som förbin- der EU och till ett stort antal åtgärder inom de övergripande sam- arbetsområdena. Vid toppmötet i nåddes en överens- kommelse om att intensifiera samarbetet på handelsområdet, vilket resulterade i det transatlantiska ekonomiska partnerskapet (TEP), vilket omfattar såväl bilateral som multilateral handel. Inom ramen för det transatlantiska samarbetet har även ett antal transatlantiska folk-till-folk-dialoger upprättats. Tanken är att dialogerna löpande skall få information om åtgärder som berör dem och att de skall involveras i det policyskapande arbetet genom att lämna rekommen- dationer till regeringarna om hur man skall underlätta handeln mellan och . I anslutning till varje toppmöte avsätts tid för sammanträffande med representanter för någon eller några av dessa dialoger. Den transatlantiska affärsmannadialogen (Transatlantic Business Dialogue, TABD) är den mest utvecklade. Det transatlantiska samarbetet har successivt fördjupats och breddats Skr. 2001/02:160 och antalet samarbetsområden har blivit allt fler. arbetet i princip alla viktiga frågor mellan och . Det gäller frågor relaterade till EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) inom ramen för EU:s politiska dialog med tredjeland, de ekonomiska och handelspolitiska frågorna liksom också ett växande antal mellan-statliga frågor. efter NTA:s tillkomst framkom att man såväl inom kommis- sionen som inom den amerikanska administrationen ansåg att strukturen i NTA-processen var tungrodd och svår att administrera. tog initiativ till en förenkling, men samtidig förbättring av dialogen genom att bland annat minska antalet möten till förmån för videokon- ferenser samt att införa kortare dagordningar med fördjupade diskus- sioner på enbart ett fåtal punkter. Kommissionen föreslog vidare att strukturen vid toppmöten skulle återgå till den ordning som rådde före 1998, dvs. enbart ett plenarmöte mellan ledarna tillsammans med utrikes- Kommissionens tankar om en förstärkning av det transatlantiska förbindelserna genom inriktning på ett mer strategiskt och handelsinriktat samarbete presenterades i ett meddelande , vilket sedermera godkändes vid allmänna rådets möte . Ett av de viktigaste framstegen under det svenska ordförandeskapet var det fleråriga samarbete när det gäller rättsliga- och inrikesfrågor som lanserades i nära konsultationer med de kommande belgiska och spanska Diskussionerna fokuserades på narkotikabekämpning, kamp mot barnpornografi på Internet samt stöd till ansträng- ningar i kampen mot organiserad brottslighet. mellan och när det gäller syftade till att bistå i dess genomförande av nedrustnings- och ickespridningsåtaganden, särskilt vad gäller kemvapendestruktion. Bland övriga samarbetsområden under det svenska ordförandeskapet kan särskilt nämnas EU:s initiativ inom ramen för den nordliga dimen- sionen och Northern Europe Initiative, där fyra områden identifie- rades som särskilt lämpade för samordning och samarbete: miljö, hälsa, rättssamhället och det civila samhället. den nya ekonomin, kampen mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar i samt arbetet för en gemensam plattform som skulle göra det möjligt att lansera nya multilaterala handelsförhandlingar inom En annan viktig fråga var reformerin- gen av den transatlantiska dialogens inriktning och struktur. Händelserna innebar en viktig förändring av det transatlantiska samarbetets inriktning. Kampen mot internationell terror- ismen, som även varit en viktig fråga i , kom att helt dominera Toppmötet mellan och : det första amerikanska presidentbesöket i Toppmötet mellan och ägde rum i . var första gången som en sittande amerikansk president besökte . Vid toppmötet antogs den s.k. Göteborgsdeklarationen, i vilken ett antal Skr. 2001/02:160 strategiska teman anges för samarbetet över : att ta itu med säkerhetsutmaningar, främja tillväxt och det multilaterala handels- systemet; bekämpa brottslighet, skydda miljön samt fattigdomsbekäm- pning i utvecklingsländerna. Inom dessa strategiska teman har ett antal omedelbara prioriteringar identifierats, där man skall söka nå framsteg till nästa toppmöte. Vid toppmötet antogs också en rapport (s.k.