prop · GP03130 · 2002-03-19 00:00:00 — SWEDAC har rätt att hos de organ som omfattas av tillsynen på begäran få tillträde till lokaler samt upplysningar och handlingar i den utsträckning som behövs för tillsynen (6 §). Besiktningsorganen får ta ut en avgift för att täcka kostnaderna för be- siktningarna och skall lämna bidrag till SWEDAC för att täcka dess verksamhet enligt lagen (7 §). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna till ett besiktningsorgan som är bo- lag eller annan juridisk person att besluta i ärenden som rör myndighets- utövning och som gäller godkännande av fordon (8 §). Ett beslut av SWEDAC om att vid tillsynen begära tillträde till lokaler eller att få upplysningar eller begära ut handlingar får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammar- rätten (9 §). 7.17.3Ny reglering av besiktningsorganens verksamhet Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan förs i huvudsak oförändrade över till ett eget kapitel i den nya fordonslagen. Bilagan till sekretesslagen (1980:100) justeras med anledning av den nya lagen Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har föreslagit att det i lagen införs bestämmelser om att besiktningsorganen skall följa och delta i det internationella arbetet med utveckling och harmonisering av kontrollmetoder. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft någon erinran mot förslaget att föra över bestämmelserna i lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet till den nya fordonslagen. SMP Svensk Maskin- provning Aktiebolag (SMP) menar dock att det undantag som innebär att bolaget inte får utföra kontrollbesiktning av motorredskap klass I som är inrättade som mobilkranar inte kan motiveras. Det In- spection AB (DNV) förordar att det bolaget och SMP får ansvar för samma kontrollområde, alternativt att bolaget får utföra kontroll- besiktning av motorredskap klass I och släpfordon till dessa. Kammar- rätten i anser att vissa detaljregler t.ex. de olika besiktnings- organens kontrollområden skulle kunna regleras på förordningsnivå. Aktiebolaget () förordar att ansvaret att följa och delta i det internationella arbetet med utveckling och harmonisering av kontrollmetoder bör läggas på . Skälen för regeringens förslag: En viktig utgångspunkt för den över- syn av regelverket inom fordonsområdet som görs i denna proposition är att de bestämmelser som har ett naturligt samband med varandra skall återfinnas på ett ställe. Bestämmelserna i lagen om vissa besiktnings- organ på fordonsområdet har ett nära samband med de övriga bestäm- melser som kommer att tas in i den nya fordonslagen. I likhet med ut- redningen finner regeringen därför att det är lämpligt att de bestämmelser som finns i den lagen tas in som ett eget kapitel i den nya lagen. Vissa smärre förändringar av bestämmelserna i den nuvarande lagen är Några av dessa diskuteras nedan i detta avsnitt, medan de som har anknytning till SWEDAC:s tillsyn över besiktnings- verksamheten tas upp i nästa avsnitt. Enligt 4 § lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet får ett besiktningsorgan vid besiktningen utnyttja provningsresultat från till- verkare eller andra med motsvarande ansvar för produkten, om detta medges i föreskrifter eller i beslut i det särskilda fallet. har konstaterat förefaller det lämpligt att denna bestämmelse, som rör en detalj i besiktningsverksamheten, efter bemyndigande meddelas på för- ordnings- eller föreskriftsnivå. I syfte att renodla lagstiftningen anser regeringen att det är lämpligt att ange de olika besiktningsorganens kontrollområden i lagen. att samtliga bestämmelser om dessa organ kommer att finnas i samma Härigenom blir det även tydligt inom vilka områden myn- dighetsutövning överlämnas till de tre bolagen. SMP och DNV har båda föreslagit förändringar i bolagens kontroll- Som skäl härför har DNV anfört följande. För flera typer av motorredskap klass I, t.ex. mobilkranar, hjulburna grävmaskiner, gräv- lastare, lastmaskiner med kranarmar samt mobila arbetsplattformar, gäller förutom krav på registrerings- och kontrollbesiktning även obli- gatoriskt krav på återkommande besiktning enligt Arbetarskydds- styrelsens föreskrifter (AFS 1998:3) om besiktning av lyftanordningar och vissa andra tekniska anordningar. Sådana besiktningar utförs i ett s.k. öppet system av kontrollorgan som har ackrediterats enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. DNV är ackrediterat att utföra besikt- ningar enligt föreskrifter. Det är därför en fördel om både kontrollbesiktning och återkommande besiktning av fordonet eller anordningen enligt Arbetsskyddsstyrelsens föreskrifter kan utföras av ett och samma besiktningsorgan. Det kan konstateras att den nuvarande uppdelningen i kontrollområden har motiverats av att den från trafiksäkerhetsmässiga, miljö- och regionalpolitiska utgångspunkter väl tillgodoser landets och fordons- ägarnas behov av en kompetent och fungerande besiktningsorganisation 1996/97:1, utg.omr. 22, bet. 1996/97:TU, rskr. 1996/97:115). saknas anledning att anta att underlaget för denna bedömning dras- tiskt har förändrats. I en skrivelse till regeringen föreslog SMP att besiktningsorganens kontrollområden skulle ändras på det sätt som bola- get nu har framfört i sitt remissyttrande. I anledning av skrivelsen upp- rättades inom det dåvarande en pro- memoria med förslag till en ändring av kontrollområdena på så sätt att både SMP och dåvarande skulle få utföra samtliga typer av besiktningar av motorredskap klass I inrättade som mobilkranar (ärende N1999/255/RS). Promemorian remitterades till be- rörda myndigheter och organ. att inte vidta någon åtgärd med anledning av SMP:s skrivelse. ingen valde således att inte gå vidare och föreslå en ändring i besiktningsområdena på sätt föreslagits i promemorian. sakligt skäl för sitt beslut angav regeringen att om flera aktörer tilläts att utföra besiktningar av motorredskap klass I inrättade som mobilkranar skulle det kunna påverka andra företag som endast hade möjlighet att utföra besiktningar av lyftdelen på mobilkranarna. förslaget skulle därför enligt regeringen kunna leda till att konkurrensen på området snedvrids ytterligare till nackdel för konkurrenter till Regeringen saknar anledning att nu göra någon annan bedömning än den som gjordes i beslutet . Mot bakgrund av det anförda finner regeringen inte skäl att ändra de kontrollområden som de tre besiktningsorganen ansvarar Enligt 10 § i den numera upphävda förordningen (1993:1965) om tek- nisk kontroll skulle en riksprovplats (numera besiktningsorgan) följa det internationella arbetet med utveckling och harmonisering av kontroll- Vidare skulle en riksprovplats enligt 13 § i förordningen hålla den föreskrivande myndigheten underrättad om iakttagelser som prov- platsen gör och som är av betydelse för myndighetens verksamhet. sådana skyldigheter för besiktningsorganen finns inte . grund av att ASB gjort en framställning därom till utredningen, föreslår utredningen att en bestämmelse motsvarande de upphävda 10 och 13 §§ i förordningen om teknisk kontroll tas in i den nya fordonslagen. vad ASB anförde till utredningen skulle bestämmelserna kunna vara ett stöd i besiktningsorganens verksamhet i samband med planering av bud- geten och verksamheten. I sitt remissyttrande har ASB ändrat uppfattning och anför att ansvaret för att följa och delta i det internationella arbetet med utveckling och harmonisering av kontrollmetoder inte bör ankomma på besiktnings- Med hänsyn härtill finner regeringen att det inte finns skäl att införa den av utredningen föreslagna bestämmelsen att besiktnings- organen skall följa det internationella arbetet. Däremot kan det vara av värde för de föreskrivande myndigheterna huvudsakligen och att från besiktningsorganen erhålla information om de iakttagelser som organen gör vid kontrollerna. bör därför åläggas en sådan informationsskyldighet. härom bör tas in i den nya fordonslagen. Eftersom besiktningsorganen är organiserade i bolagsform är de inte förvaltningsmyndigheter i förvaltningslagens (1986:223) mening. lagen är därför inte tillämplig på bolagens handläggning av ärenden. denna bakgrund och då besiktningsorganen fattar beslut som innefattar myndighetsutövning efterfrågar en diskussion i förevarande lagstiftningsärende om behovet av författningsbaserade regler för ärendebehandlingen hos besiktningsorganen. En åtgärd som enligt Lag- rådet särskilt förtjänar att övervägas vore att författningsbinda den ord- ning som ASB redan iakttar, bestående i omprövning efter klagomål av resultatet av bl.a. en kontrollbesiktning. Som Lagrådet konstaterar är de ärenden som besiktningsorganen handlägger av huvudsakligen teknisk karaktär, där handläggningen till stor del består av en fysisk kontroll av fordonet. Behovet av andra regler för ärendehandläggningen än sådana som anger vad som skall kontrolle- ras vid de olika kontrollerna torde därför vara relativt litet. kungörelsen (1972:595) finns det emellertid flera bestämmelser som an- ger hur besiktningsorganen i olika hänseenden skall handlägga kontroll- I 86 § anges att protokoll skall föras vid en kontrollbesiktning samt vad protokollet skall innehålla. Av paragrafen framgår dessutom att protokollet efter avslutad förrättning skall överlämnas till fordonets Att motsvarande skyldighet att föra protokoll gäller även vid registreringsbesiktning följer av den hänvisning till 86 § som finns i 45 §. Även i övrigt finns det bestämmelser som ålägger besiktningsorganen Som exempel kan nämnas 71 § som an- ger att besiktningsorganen skall utfärda ett lämplighetsbevis om ett for- don godkänns vid en lämplighetsbesiktning. Vidare finns en rad bestäm- melser som ålägger besiktningsorganen att underrätta om t.ex. resultatet av en kontroll. På så sätt får tillgång till relevanta uppgifter att föra in i vägtrafikregistret. kommer att kunna meddelas med stöd av de bemyndiganden som före- slås tas in i den nya fordonslagen, se avsnitt 7.20. I enlighet med det kvalitetssystem, EN45004, som ASB tillämpar om- prövar bolaget efter klagomål resultatet av t.ex. en kontrollbesiktning. Regeringen finner att det inte är påkallat att författnings- reglera denna omprövningsmöjlighet. Detta skulle dock kunna bli nöd- vändigt om ASB började tillämpa andra rutiner. Dessutom saknas det i förevarande lagstiftningsärende tillräckligt underlag för att föreslå en författningsreglering av omprövningsskyldigheten. Enligt 7 § första stycket lagen om vissa besiktningsorgan på fordons- området får besiktningsorganen ta ut en avgift för att täcka kostnaderna för besiktningar enligt vad regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer närmare föreskriver. Sådana närmare föreskrifter har regeringen utfärdat i förordningen (2001:17) om förrättningsavgifter för vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Enligt förordningen är det som föreskriver avgifternas storlek. skall verket samråda med . skall besiktningsorganen enligt 6 § i förordningen betala en avgift till Enligt samma paragraf är det regeringen som fastställer avgiftens storlek. Regeringen har ännu inte fattat något sådant Det är tveksamt om det i gällande lagstiftning finns något be- myndigande som ger regeringen rätt att ålägga besiktningsorganen som ju i regeringsformens mening är enskilda rättssubjekt en skyldighet att betala sådana avgifter till . Det bör därför tas in ett sådant bemyndigande i den nya lagen. Som framgår av föregående avsnitt sålde staten SAQ Kontroll Aktiebolag till Det . Det förutsattes vid för- säljningen att bolaget skulle fortsätta att utföra fordonskontroller enligt lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. ändrade bolaget firma från till Det . Med hänsyn härtill bör bilagan till sekretesslagen, där nämns, ändras. För att undvika att bilagan till sekretesslagen måste ändras om något av besiktningsorganen i fram- tiden byter firma bör, som Lagrådet har föreslagit, uppräkningen av or- ganens firmor ersättas av en hänvisning till det lagrum i den nya fordonslagen där besiktningsorganen anges. Vidare bör hänvisningen i bilagan till det nummer som lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet har i ändras till motsvarande nummer för den nya fordonslagen. Regeringens förslag: Den tillsyn som Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) utövar över besiktningsverksamheten förtydligas. Tillsynen skall omfatta den tekniska kompetensen och ut- rustningsnivån i verksamheten samt kvalitetssäkringen av denna. För att finansiera tillsynsverksamheten skall besiktningsorganen betala en avgift till SWEDAC. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att bestämmelsen om att besiktningsorganen skall lämna bidrag till SWEDAC för att täcka kostnaderna för myndig- hetens tillsynsverksamhet utmönstras. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon erinran mot för- slaget. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) saknar emellertid i utredningen och i lagförslaget en beskrivning av vilka befogenheter styrelsen har i sin tillsynsverksamhet. SWEDAC betonar att frågan hur finansieringen av tillsynsverksamheten skall ske måste lösas. Skälen för regeringens förslag: Enligt 5 § lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet skall SWEDAC utöva tillsyn över den verksamhet som besiktningsorganen bedriver med stöd av lagen. Det saknas dock närmare bestämmelser om vad tillsynen skall omfatta. Vid tillsynen har SWEDAC enligt 6 § i lagen rätt att hos de organ som omfattas av tillsynen på begäran få tillträde till lokaler och handlingar i den utsträckning som behövs för tillsynen. I övrigt saknas bestämmelser om hur tillsynen skall bedrivas. SWEDAC har i en skrivelse till påtalat det oklara tillsynsansvar som åvilar myndigheten enligt lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet (ärende N2000/4765/TP). SWEDAC pekar på att det saknas reglering av hur och i vilken omfattning tillsynen skall bedrivas. Bristen på reglering har bland annat aktualiserats av de köproblem som uppkommit i Aktie- bolaget () verksamhet , men också av klagomål på den tekniska bedömningen av enskilda fordon. Genom avsaknaden av klara regler för tillsynsansvarets omfattning för- svåras enligt SWEDAC handläggningen av sådana ärenden. sker detta genom att klagomålen förs vidare till ASB för handläggning. I trafikutskottets betänkande 2000/01:TU14 behandlar utskottet Riks- dagens revisorers förslag (2000/01:RR9) angående , for- donskontrollen och trafiksäkerheten. I betänkande föreslår utskottet att regeringen klarlägger SWEDAC:s tillsynsansvar för ASB. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2000/01:251). Utredningen föreslår att SWEDAC:s tillsynsansvar preciseras till att avse besiktningsorganens tekniska kompetens, tekniska utrustningsnivå och dess kvalitetssäkring. Detta innebär att tillsynen koncentreras till besiktningsverksamhetens tekniska del. Varken SWEDAC eller något av de tre besiktningsorganen har i sina remissyttranden haft några invänd- ningar mot utredningens förslag i denna del. Enligt regeringens mening innebär utredningens förslag en rimlig avvägning av vad som bör om- fattas av SWEDAC:s tillsynsansvar. Det innebär att bl.a. frågor om den uppmärksammade kösituationen hos ASB och frågor om den tekniska bedömningen av enskilda fordon faller utanför tillsynsansvaret. SWEDAC har pekat på att myndigheten i sin tillsynsverksamhet inte har möjlighet att tillgripa någon form av sanktion mot ett besiktnings- organ om tillsynen skulle visa på missförhållanden. I likhet med ut- redningen bedömer dock regeringen att möjligheten till riktade stick- provskontroller och påpekanden i de protokoll som upprättas efter tillsyn torde utgöra tillräckliga medel för att garantera att tillsynsverksamheten skall kunna upprätthållas på en godtagbar nivå. Eventuella miss- förhållanden torde kunna åtgärdas efter en dialog mellan SWEDAC och det berörda besiktningsorganet. Som yttersta medel kan naturligtvis SWEDAC anmäla missförhållandet till regeringen som då har att över- väga om besiktningsorganet bör ha kvar sin ensamrätt till kontroller. Besiktningsorganen skall enligt 7 § lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet lämna bidrag till SWEDAC för att täcka kostnaderna för dess tillsynsverksamhet. Bidragets storlek skall fastställas av reger- ingen. har regeringen aldrig fastställt någon avgift. Mot den bak- grunden föreslår utredningen att bestämmelsen om besiktningsorganens bidragsskyldighet utmönstras ur lagstiftningen. Tillsynsverksamheten finansieras genom att SWEDAC och ASB har träffat en frivillig överenskommelse om att ASB skall betala en årligt tillsyns- avgift. SWEDAC har inte träffat något liknande avtal med de båda andra besiktningsorganen, varför någon tillsyn inte har utförts av dessa. Enligt 20 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll skall de ackredite- rade organen betala en avgift till SWEDAC för att täcka kostnaderna för bl.a. tillsynen. Av 26 § förordningen (1993:1065) om teknisk kontroll framgår det att SWEDAC efter samråd med får meddela föreskrifter om avgifterna. Enligt regeringens bedömning bör SWEDAC kompenseras för de kostnader som myndigheten har för att utföra tillsynen över besiktnings- organen på fordonsområdet. Det är lämpligt att besiktningsorganens skyldighet att betala avgift för tillsynen regleras på samma sätt som i lagen och förordningen om teknisk kontroll. Regeringens förslag: Bestämmelserna om straffansvar för den som hindrar eller försvårar en kontroll eller inspektion som finns i fordons- kungörelsen (1972:595) och terrängtrafikkungörelsen (1972:594) förs över till den nya lagen. Straffet skärps från penningböter till böter. Ansvar enligt lagen skall dock inte inträda om straff kan dömas ut en- ligt eller enligt lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Vidare tas en bestämmelse som ger en polisman möjlighet att hindra fortsatt färd in i lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regering- ens. I utredningens förslag till straffbestämmelse anges inte att ansvar enligt den nya lagen inte skall inträda om straff kan dömas ut enligt lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Hovrätten i ifrågasätter dock om straffskärpningen är motiverad. Riksåklagaren däremot har ingen erinran mot den föreslagna straffskärpningen. i anser att straffskärpningen är påkallad som en harmonisering med befintliga straffbestämmelser för gärningar med jämförbart straffvärde. Enligt i torde straffbestämmelsen redan omfattas av vissa straffbestämmelser i . Vidare kan det enligt myndigheten tänkas uppkomma situationer där en gärning är straffbar både enligt lagen om straff för vissa trafikbrott och den nya lagen. Myn- digheten anser därför att det i lagen bör anges att ansvar enligt lagen inte inträder om straff kan dömas ut enligt lagen om straff för vissa trafik- brott. Skälen för regeringens förslag Fordonskungörelsen (1972:595) och terrängtrafikkungörelsen (1972:594) innehåller en rad bestämmelser som föreskriver straff för överträdelser av författningsbestämmelserna. Straffbestämmelserna återfinns i 105 113 §§ fordonskungörelsen och i 7078 §§ terrängtrafikkungörelsen. De påföljder som kan komma i fråga är böter eller penningböter. Det är huvudsakligen fordonsägaren som bär det straffrättsliga an- svaret enligt kungörelserna. I vissa fall kan dock även fordonsföraren ådömas ansvar. I ytterligare några fall anges i kungörelserna att den som utför en viss gärning bär det straffrättsliga ansvaret. Som exempel på det sistnämnda kan nämnas att den som uppsåtligen hindrar eller för- svårar flygande inspektion eller polismans kontroll döms till penning- böter. De olika straffbestämmelserna bör tas in i den författning där de mate- riella bestämmelserna som straffbeläggs återfinns. Således är det som utredningen har föreslagit lämpligt att regler om straff för brott mot be- stämmelserna om bl.a. fordons beskaffenhet och utrustning som kommer att meddelas på förordnings- eller föreskriftsnivå tas in i den förordning som regeringen kommer att utfärda. I den nya fordonslagen regleras huvuddragen av bland annat flygande inspektion samt polisens och bilinspektörers kontroll i övrigt. straff för hindrande eller försvårande av sådan kontroll bör därför tas in i Som i har anfört kan man tänka sig situationer där en gärning föranleder ansvar både enligt den nu före- slagna straffbestämmelsen och enligt ett straffbud i i första hand är det bestämmelserna i 17 kap. som torde komma i fråga eller i lagen om straff för vissa trafikbrott. Konkurrens med be- stämmelser torde kunna uppkomma främst vid allvarligare former av försvårande eller hindrande av kontroll, medan man när det gäller lagen om straff för vissa trafikbrott skulle kunna tänka sig att en gärning som innebär ett hindrande eller försvårande även utgör t.ex. vårdslöshet i tra- fik. I syfte att klargöra hur dessa konkurrenssituationer skall lösas bör det i den nya lagen tas in en bestämmelse som innebär att straff enligt lagen inte inträder om straff kan dömas ut enligt eller enligt lagen om straff för vissa trafikbrott. De kontroller av bl.a. fordons beskaffenhet och utrustning samt last- säkring som polisen och bilinspektörer kommer att ha möjlighet att ut- föra enligt den nya lagen har stor betydelse för trafiksäkerheten. bakgrunden anser regeringen, i likhet med utredningen, att det är befogat att skärpa straffskalan från penningböter till böter i de fall någon upp- såtligen hindrar eller försvårar en sådan kontroll. Det bör anmärkas att den föreslagna straffskärpningen innebär att hind- rande eller försvårande av de olika typerna av kontroll kan beivras med ordningsbot. Antalet fall av sådana brott torde dock vara relativt ringa, varför straffskärpningen från administrativ synpunkt knappast innebär någon försämring. Hindrande av fortsatt färd Både fordonskungörelsen och terrängtrafikkungörelsen innehåller be- stämmelser om hindrande av fortsatt färd (114 § fordonskungörelsen och 79 § terrängtrafikkungörelsen). Bestämmelsen innebär att om ett fordon förs i strid med kungörelsernas bestämmelser eller föreskrifter som med- delas med stöd av dessa författningar skall en polisman hindra sådan fortsatt färd som inte kan ske utan påtaglig fara för trafiksäkerheten eller någon annan väsentlig olägenhet. Motsvarande bestämmelse finns i flera av författningarna på trafikområdet, se t.ex. 32 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister och 14 kap. 15 § trafikförordningen (1998:1276). Det kan i och för sig diskuteras om en bestämmelse om hindrande av fortsatt färd är nödvändig på fordonsområdet, där det ju finns möjlighet att belägga trafikfarliga fordon med körförbud. Det kan dock tänkas att ett fordon som på grund av att det inte är i föreskrivet skick redan har körförbud påträffas i trafik. I en sådan situation kan det vara nödvändigt att polisen har möjlighet att hindra den fortsatta färden. inträffa att en polisman som inte har befogenhet att meddela körförbud påträffar ett fordon som inte bör tillåtas att fortsätta färden. polisman bör i det läget ha möjlighet att hindra fortsatt färd. En bestämmelse om hindrande av fortsatt färd är så pass ingripande för den enskilde att den bör tas in i den nya lagen. Detta är för övrigt i linje med var motsvarande regler har tagits in på trafikregister- och yrkes- trafikområdena, se 32 § lagen om vägtrafikregister och 6 kap. 6 § yrkes- trafiklagen (1998:490). Regeringens förslag: Beslut enligt den nya lagen eller enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen gäller om inget annat anges i beslutet och får som huvudregel överklagas hos Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Vissa beslut överklagas dock hos Väg- verket, medan det i andra fall råder förbud mot överklagande. stämmelserna om överklagande tas in i den nya lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.