prop · GP03190 · 2002-06-28 00:00:00 — blir rapporterna allmänna handlingar och offentliga (se 2 kap. 7 § andra stycket 2 tryckfrihetsförordningen). Därefter skall rapporterna av riksrevisorerna föredras för som skall ta ställning till om rapporterna skall leda till skrivelser med förslag och kommentarer till . Enligt riktlinjerna är det således styrelsen som i varje enskilt fall avgör om granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen skall lämnas till . Utredningen har föreslagit att detta förfarande skall framgå av den aktuella bestämmelsen. Sedan utredningen lämnat sitt förslag har emellertid beslutat att styrelsens uppgifter med anledning av riksrevisorernas granskningsrapporter skall regleras i 12 kap. 7 § regeringsformen (det vilande grundlagsförslaget). Regeringen anser därför, i enlighet med vad Lagrådet har förordat, att överlämnande av förslag och redogörelser bör behandlas skilt från överlämnade av granskningsrapporter och att det är fullt tillräckligt att en hänvisning till 12 kap. 7 § regeringsformen tas in som en avslutande paragraf i lagen (se 13 § förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). ombudsmän har föreslagit att även riksrevisorerna skall kunna lämna dessa rapporter till . Regeringen ser emellertid ingen anledning att föreslå någon annan ordning än vad som följer av riktlinjer. Det självklara förhållandet att granskningsrapporterna lämnas till den eller de myndigheter som ansvarar för den verksamhet eller fråga som har granskats eller annars berörs av granskningen fordrar ingen särskild reglering. Enligt utredningens förslag skulle rapporterna som avser riksdags- förvaltningen och myndigheter lämnas till riksdagsförvalt- ningen. Regeringen bedömer dock att varken riksdagsförvaltningen eller dess styrelse generellt sett är rätt mottagare av dessa rapporter. De bör därför inte lämnas dit. Enligt regeringens bedömning bör därför inte någon bestämmelse om lämnande av dessa rapporter tas in i lagen om revision av statlig verksamhet m.m. Granskningsrapporter som inte enligt en särskild föreskrift skall expe- dieras blir allmänna handlingar när granskningsärendet slutbehandlats (2 kap. 7 § första stycket andra meningen tryckfrihetsförordningen). Granskningsärendet har slutbehandlats när revisorn riksrevisorn eller annan tjänsteman har undertecknat granskningsrapporten. 5.9.2Revisionsberättelserna över den årliga revisionen Regeringens förslag: Revisionsberättelser över den årliga revisionen skall lämnas till regeringen. Om delårsrapporter har granskats skall även intyg över dessa lämnas till regeringen. Revisionsberättelser och revisorsintyg som gäller och myndigheter m.m. skall dock inte lämnas till regeringen. Revisionsberättelser över den årliga revisionen av och Stiftelsen skall lämnas till . En revisionsberättelse skall lämnas senast efter det att årsredovisningen har lämnats. Ett revisorsintyg skall lämnas senast efter det att delårsrapport har lämnats. riktlinjer: Granskningsrapporterna (revisionsberättelser- na) över den årliga revisionen skall expedieras direkt till regeringen och kopia sändas till berört fackutskott i . Revisionsberättelser som gäller egna organ skall inte lämnas till regeringen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (betänkandet s. 224 och 225). Utredningen har dock föreslagit att granskningsrapporter som gäller organ skall lämnas till . Utredningens författningsförslag innehåller inte någon bestämmelse om att skall lämna revisionsberättel- serna över revisionen av och Stiftelsen till . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna framför inte några invändningar mot utredningens förslag. revisorer anför att det av utredningens överväganden framgår att någon ändring av lagstiftningen inte är avsedd, utöver vad som följer av att revisorers nuvarande befogenheter tas över av , och att det därför bör framgå av bestämmelsen att det är , och inte , som är mottagare av revisionsberättelserna för och Stiftelsen . är inte heller i andra fall rätt mottagare av den årliga revisionens rapporter. förutsätter att revisionsberättelsen om liksom i den interna hanteringen i , överlämnas till finansutskottet. anser att revisionsberättelser och revisorsintyg som gäller organ skall lämnas till riksdagsförvaltningens styrelse. Skälen för regeringens förslag: Av riktlinjer följer att revisionsberättelserna över den årliga revisionen skall lämnas till regeringen. En bestämmelse med denna innebörd bör tas in i lagen om revision av statlig verksamhet m.m. (se 10 § första stycket förslaget till denna lag). Berört fackutskott i skall enligt riktlinjer få en kopia av revisionsberättelserna. Någon författningsreglering av detta anses inte nödvändig. riktlinjer berör inte närmare förfarandet kring gransk- ningen av myndigheternas delårsrapporter. Enligt regeringens mening bör även resultatet av granskningen av dessa rapporter rapporteras till regeringen. Så sker beträffande granskning av myndigheternas delårsrapporter. Regeringen föreslår därför att motsvarande rapporteringsrutiner som gäller för revisionsberättelserna skall gälla även för intyg över granskningarna av delårsrapporterna (se 10 § första stycket förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). Revisionsberättelser som gäller egna organ skall givetvis inte sändas till regeringen. Enligt lagen (1988:46) om revision av och myndigheter m.m. skall berättelserna över revisionen av och Stiftelsen avges till . Såsom revisorer föreslagit bör detta självfallet gälla även för (se 10 § andra stycket förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). Med den fördelning av uppgifter mellan riksrevisorerna och styrelsen i som anges i riktlinjer när det gäller kontakterna med bör, enligt regeringens bedömning, styrelsen svara för att revisionsberättelserna över och Stiftelsen överlämnas, som en redogörelse med eller utan förslag, till (se det vilande grundlagsförslaget). För rapportering gäller enligt 5 § 1 och 3 förordningen (1998:418) med instruktion för att en revisionsberättelse skall lämnas senast efter den dag då myndigheten skall ha lämnat årsredovisning eller, om myndigheten lämnar redovisningen en senare dag, senast efter . Ett revisorsintyg skall lämnas senast efter den dag myndigheten skall ha lämnat delårsrapport eller, om myndigheten lämnar rapporten en senare dag, senast efter . Enligt förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag skall myndigheterna lämna en årsredovisning till regeringen avseende det senast avslutade räkenskapsåret. Det innebär, om tidplanen hålls, att lämnar revisionsberättelserna till regeringen . Enligt lagen (1988:1385) om riksbank och Jubileumsfondens stadgar skall de båda organen före till och revisorer avge redovisning för det föregående räkenskapsåret. Enligt lagen om revision av och myndigheter m.m. skall revisorer avge berättelser till över revisionen av och Stiftelsen . Det innebär i praktiken att även dessa revisionsberättelser skall lämnas senast efter den dag då redovisningen har lämnats. För och myndigheter finns ingen motsvarande bestämmelse. Enligt regeringens bedömning bör en bestämmelse tas in i lagen om revision av statlig verksamhet m.m. som reglerar när en revisions- berättelse eller ett revisorsintyg senast skall ha lämnats. Bestämmelsen bör i huvudsak utformas i enlighet med motsvarande bestämmelse i instruktion (se 10 § tredje stycket förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). Såsom Lagrådet framhållit är det dock tillräckligt om skyldigheten att lämna revisionsberättelse eller revisorsintyg knyts till den tidpunkt då årsredovisning eller delårsrapport faktiskt har lämnats. Några bestämmelser om avlämnade av revisionsberättelser finns dock inte beträffande revisionen av övriga organ, dvs. i det här fallet och ombudsmän. Ett skäl för denna skillnad kan vara att och Jubileumsfonden inte är anslagsfinansierade och när det gäller att frågan om ansvarsfrihet enligt nyssnämnda lag prövas av . Det innebär dock inte att resultatet av revisorers årliga revision av och övriga myndigheter under inte skall redovisas för . En sådan redovisning lämnas , som nämnts i föregående avsnitt, i revisorers årsredovisning och behandlas av berört utskott i samband med behandlingen av respektive myndighets budget. En naturlig ordning är enligt regeringen att denna redovisning i fortsättningen lämnas i den årliga rapporten (se avsnitt Utredningen har förslagit att revisionsberättelserna avseende Prop. 2001/02:190 egna organ med undantag för och Jubileumsfonden skall lämnas av riksrevisorerna till . Regeringens bedömning är dock som tidigare redovisats när det gäller granskningsrapporterna över effektivitetsrevisionen, att varken riksdagsförvaltningen eller dess styrelse generellt sett är rätt mottagare. Dessa granskningsrapporter bör lämnas till berörd riksdagsmyndighet och stannar i om myndighetens styrelse inte aktualiserar granskningsrapporten som ett ärende hos . I 6 § instruktion föreskrivs att revisionsberättelse och revisorsintyg skall lämnas till den granskade myndigheten. Enligt regeringens bedömning får förutsättas att så även fortsättningsvis kommer att ske utan att någon uttrycklig författningsbestämmelse behöver tas in i lagen om revision av statlig verksamhet m.m. Revisionsberättelserna blir allmänna handlingar under motsvarande förutsättningar som granskningsrapporterna (se avsnitt 5.9.1). 5.9.3Revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten Regeringens förslag: Revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten skall lämnas till regeringen och . Berättelsen skall lämnas senast efter den dag regeringen lämnat års- redovisningen för staten till . riktlinjer: Revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten skall genast expedieras till regeringen och därefter föredras för styrelsen som skall överlämna berättelsen till alternativt finansutskottet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (betänkandet s. 225 och 226). Utredningen har dock inte angivit någon tid för när revisionsberättelsen senast skall lämnas till regeringen och . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna framför inte några invändningar mot utredningens förslag. pekar på att utredningen inte har behandlat frågor om tidsförhållanden för granskningen och rapporteringen när det gäller revisionen av årsredovisningen för staten. Verket anser att det är viktigt att dessa frågor ut i ett tidigt skede eftersom val av tidpunkt är avgörande för bl.a. det sätt på vilket revisionsarbetet skall bedrivas. framhåller betydelsen av att dröjsmål inte uppkommer med avlämnandet av revisionsberättelsen till . Skälen för regeringens förslag: Av riktlinjer följer att revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten skall lämnas till regeringen så snart den har undertecknats av ansvarig riksrevisor. Därefter skall berättelsen enligt riktlinjerna föredras för styrelsen som skall överlämna den till alternativt finansutskottet. Mot bakgrund av att det enligt riktlinjer är en uppgift för styrelsen att avge redogörelser och förslag till med anledning av revisionen av årsredovisningen, föreslår regeringen att revisions- berättelsen över årsredovisningen för staten lämnas direkt till Prop. 2001/02:190 och inte till finansutskottet. Revisionsberättelsen skall vidare enligt riktlinjerna lämnas till oavsett om styrelsen gör någon framställning till med anledning av berättelsen (se 11 § första meningen förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.) Sammanfattningsvis innebär den föreslagna ordningen för rappor- teringen att , genom den riksrevisor som ansvarar för revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten, genast efter undertecknandet av berättelsen lämnar den till regeringen och därefter föredrar den för . , genom styrelsen, skall sedan lämna revisionsberättelsen med eller utan förslag och redogörelser till (se det vilande grundlagsförslaget). Det framgår inte av riktlinjer när revisionsberättelsen över årsredovisningen för staten bör lämnas. Utredningen har inte heller närmare berört denna fråga. Enligt 38 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten skall regeringen , dock senast efter budgetåret, se till att en årsredovisning för staten lämnas till . Enligt regeringens bedömning bör revisionsberättelsen lämnas i nära samband med att årsredovisningen lämnas till . Enligt regeringens mening bör berättelsen lämnas senast efter den dag då regeringen har lämnat årsredovisningen till (se 11 § andra meningen förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). Regeringens förslag: De principiellt viktigaste iakttagelserna vid effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen skall samlas i en årlig rapport. Den årliga rapporten skall lämnas till regeringen och . riktlinjer: De principiellt viktigaste iakttagelserna vid den årliga granskningen av myndigheternas årsredovisningar skall samlas i en årlig rapport. Rapporten skall genast expedieras till regeringen och därefter föredras för styrelsen, som skall överlämna rapporten till . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (betänkandet s. 225). Remissinstanserna: Remissinstanserna framför inte några invänd- ningar mot utredningens förslag. framhåller dock betydelsen av att dröjsmål inte uppkommer med avlämnandet av rapporten till . Skälen för regeringens förslag: Av riktlinjer följer endast att det är de principiellt viktigaste iakttagelserna vid den årliga granskningen av myndigheternas årsredovisningar som skall samlas i den årliga rapporten. Den årliga rapport som lämnar innehåller dock sammanställningar över såväl den årliga revisionen som effektivitetsrevisionen. Det gäller också för revisorers årsredovisning. Regeringen har därför utformat bestämmelsen så att den avser båda slagen av granskningar (se 12 § förslaget till lag om revision av statlig verksamhet m.m.). Detta är också i linje med finansutskottets Prop. 2001/02:190 yttrande över förslag till riktlinjer för en förändrad Av riktlinjer följer vidare att den årliga rapporten efter det att den har beslutats av riksrevisorerna genast lämnas till regeringen och därefter föredras för . Styrelsen skall därefter lämna rapporten till med de förslag och redogörelser som rapporten kan ge anledning till (se det vilande förslaget till ny lydelse av 12 kap. 7 § regeringsformen). Regeringens förslag: Val av riksrevisorer skall beredas av konstitu- tionstskottet. riktlinjer: Riksrevisorerna skall väljas på förslag av . De närmare formerna för valet har inte berörts i riktlinjerna. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (betänkandet s. 208 och 209). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna framför inte några invändningar mot utredningens förslag. och föreslår dock att riksrevisorerna tillsätts efter ett öppet ansökningsförfarande där kvalifikationskrav anges. Även FAR anser att tjänsterna bör utlysas offentligt. Enligt bör själva processen för beredningen av val av riksrevisorer regleras i lag om det inte i lag förs in positivt formulerade kvalifikationskrav. Skälen för regeringens förslag: Av riktlinjer följer att skall bereda val av riksrevisorer. Regeringen föreslår mot den nu angivna bakgrunden att bestämmelser om detta tas in i riksdagsordningen (se tilläggsbestämmelse 4.6.1 och 8.11.1 förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen). Om ett annat organ än valberedning skall bereda val, gäller att detta skall anges i riksdagsordningen eller i annan lag. Det bör därför tas in en bestämmelse i riksdagsordningen om att valberedningen inte skall bereda dessa val (se tilläggsbestämmelse 7.2.2 förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen). De närmare formerna för hur valet av riksrevisorer skall ske har inte berörts i riktlinjer. Enligt regeringens bedömning bör valet regleras på motsvarande sätt som gäller val av ombudsmän. Några särskilda regler om t.ex. ett ansökningsförfarande med angivande av kvalifikationskrav behövs därför inte. Det innebär bl.a. att riksrevisorerna väljs var för sig (se 8 kap. 11 § första stycket första och andra meningen förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen). Regeringens förslag: En riksrevisor får inte inneha anställning eller uppdrag som kan påverka riksrevisorns självständiga ställning. En riksrevisor får inte heller vara i konkurs, vara underkastad näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Riksrevisorerna skall, på eget initiativ, skriftligen anmäla förhållanden som kan antas påverka uppdragets utförande till . Lagen om offentlig anställning skall inte gälla för riksrevisorerna. riktlinjer: En riksrevisor måste ha stor integritet och åtnjuta högt anseende både inom förvaltning och hos politiska företrädare samt måste ha goda såväl professionella som personliga egenskaper, sannolikt förvärvade under en lång tjänstgöringstid på hög nivå inom statsförvaltningen. Enligt skall ingen av riksrevisorerna ingå i styrelsen för . Några formella valbarhets- eller behörighetskrav för revisorsuppdraget har dock inte angetts. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (betänkandet s.123124 och 230). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna framför inte några invändningar mot utredningens förslag. Statskontoret anser dock att kraven för ämbetet som riksrevisor bör vara striktare än de som följer av utredningens förslag och föreslår att det i riksdagsordningen införs en bestämmelse om att en riksrevisor inte får inneha andra anställningar eller uppdrag under sin ämbetsperiod. , Riks- revisionsverket och FAR anser att det bör uppställas krav på formell kompetens hos riksrevisorerna. Ett alternativ till att vid utlysandet av tjänsten som riksrevisor ange kvalifikationskrav (se avsnitt 6.1.1) är, enligt , att i lag ange positivt formulerade krav. anser vidare att en riksrevisor inte skall få inneha aktier i ett aktiebolag som får granskas av eftersom ett sådant ägande kan påverka uppdragets utförande. Skälen för regeringens förslag: Av riktlinjer följer att ärenden om val av riksrevisor skall beredas av . Med den ordning beslutat blir det, i likhet med vad som gäller vid val av ombudsmän, som i samband med valet avgör om en riksrevisor uppfyller de krav som den anser bör ställas på honom eller henne. Mot denna bakgrund föreslås inte några i lag fastslagna positivt formulerade krav för uppdraget. De höga krav på saklighet och opartiskhet som allmänt sett ställs på den offentliga verksamheten gör sig gällande inte minst beträffande riksrevisorerna. Mot denna bakgrund är det av grundläggande betydelse att riksrevisorn upprätthåller högt ställda krav på självständighet. En riksrevisor måste dock ha möjlighet att förvalta sin egendom och i övrigt bevaka sina intressen i olika avseenden men också att delta i exempelvis föreningslivet. Det finns, enligt regeringens bedömning, ett värde i att riksrevisorerna deltar i samhällslivet på områden där konflikter med uppdraget inte uppstår. Det är därför viktigt att inte i onödan begränsa en riksrevisors möjligheter att ägna tid och kraft åt annat än enbart det ordinarie arbetet i . I det avseendet kan en jämförelse göras med synen på domares bisysslor (jfr prop. 2000/01:147, bet. 2001/02:AU2, rskr. 2001/02:38). Domare omfattas av bestämmelsen om förbud mot förtroendeskadliga bisysslor i 7 § lagen (1994:260) om offentlig anställning. Enligt den bestämmelsen får arbetstagare som omfattas av lagen inte ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hans eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende. Därutöver finns det i annan lagstiftning särskilda bestämmelser som innebär att domare inte får ha vissa uppdrag, t.ex. som förvaltare, rådgivare eller förlikningsman i konkurs. Om lagen om offentlig anställning skulle gälla för riksrevisorerna skulle ett motsvarande förbud mot bisysslor även gälla för dem. Med hänsyn till att riksrevisorerna väljs av bör, i likhet med vad som gäller för ombudsmän, lagen om offentlig anställning dock inte vara tillämplig på riksrevisorerna (se 3 § första stycket förslaget till lag om ändring i lagen om offentlig anställning). För ombudsmän saknas visserligen reglering rörande bisysslor. Ombudsmännen kan dock, till skillnad mot vad som föreslås gälla för riksrevisorerna (se avsnitt 6.1.5), entledigas redan på den grunden att de inte längre har förtroende. Eftersom den allmänna bestämmelsen i 7 § lagen om offentlig anställning inte föreslås gälla för riksrevisorerna och då enligt 12 kap. 7 § regeringsformen (det vilande grundlagsförslaget), utöver fall av allvarlig försummelse, får skilja en riksrevisor från uppdraget endast om denne inte längre uppfyller de krav som gäller för uppdraget, bör en särskild reglering införas för riksrevisorerna vad gäller bisysslor. En förutsättning för en riksrevisors självständighet är givetvis att denne inte med sitt uppdrag som riksrevisor innehar anställning eller uppdrag som kan rubba förtroendet för dennes självständighet. Detta gäller såväl för valbarhet som för att riksrevisorn skall vara behörig under sin mandattid. En reglering med detta innehåll finns för ledamöter i riksbanksfullmäktige och i direktionen för (2 kap. 1 § och 3 kap. 1 § lagen [1988:1385] om riksbank). Enligt beslut skall ingen av riksrevisorerna ingå i styrelsen för . Med tanke på riksrevisorernas ställning kan en riksrevisor givetvis inte heller vara riksdagsledamot eller statsråd. Det finns även andra befattningar eller uppdrag som det inte är lämpligt att riksrevisorn innehar om det skadar förtroendet för . Det är t.ex. otänkbart att en riksrevisor skulle kunna ha en ledande ställning eller vara styrelseledamot i myndigheter eller statliga aktiebolag och stiftelser som skall eller får granska. Det är inte möjligt att uttömmande reglera vilka uppdrag en riksrevisor inte får inneha. Uppdragets karaktär och kravet på riksrevisorernas självständighet torde i sig kräva en viss återhållsamhet när det gäller bisysslor. Regeringen anser det dock inte påkallat att, som Statskontoret föreslagit, införa ett absolut förbud för riksrevisorerna att vid sidan av uppdraget som riksrevisor inneha annan anställning eller uppdrag. Ett sådant absolut förbud skulle innebära en nyordning när det gäller personer i myndighetsledande ställning. Det är regeringens uppfattning att ett effektivare sätt att komma till rätta med situationer där förtroendeskadligheten kan aktualiseras är att ha verkningsfulla jävsregler och ett tillfredsställande kontrollsystem, vilket utvecklas närmare nedan. I riksdagsordningen bör följaktligen införas en generell bestämmelse om att en riksrevisor inte får inneha anställning eller uppdrag som kan rubba förtroendet för dennes självständighet (se 8 kap. 11 § tredje stycket förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen). En riksrevisor som tar en sådan anställning eller ett sådant uppdrag får med stöd av 12 kap. 7 § regeringsformen (det vilande grundlagsförslaget) skiljas från sitt uppdrag . Ytterst ankommer det på som beredande organ och att göra dessa bedömningar. Enligt bör samma grundläggande syn gälla för tidigare innehav av sådana uppdrag. Av bestämmelsen om jäv i 11 § förvaltningslagen (1986:223) följer att en riksrevisor är jävig att handlägga ett granskningsärende bl.a. om det finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för dennes opartiskhet i ärendet. Genom denna jävsregel finns en tillfredsställande reglering som förhindrar att en riksrevisor får granska sådant som denne själv har tagit del i. När det gäller tidigare innehav av uppdrag bör, som Statskontoret påtalat, en person som har haft en post med ett bestämmande inflytande över viktiga delar av statens verksamhet ha lämnat uppgiften tydligt bakom sig för att kunna komma i fråga som riksrevisor. Även om det är möjligt för ett tidigare statsråd att bli riksrevisor är en direkt övergång från regeringen till , som Statskontoret påpekat, därför knappast lämplig.