prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — På grundval av detta konstaterande lade och gemensamt fram två initiativ en förordning och ett beslut om finansieringen för utvecklingen av SIS II. antog förordningen och beslutet för finan- sieringen av utvecklingen av andra generationen av Schengens informa- tionssystem. I rättsakterna bestämdes den rättsliga grunden för finan- sieringen av SIS II och hur dess utveckling skall administreras. Vidare ges i en till rättsakterna fogad förklaring en inte uttömmande beskrivning av hur arbetet med utvecklingen framöver skall fördelas mellan rådet och kommissionen. Rådet behandlade också vid sitt möte frågan om nya funktioner för SIS II och slöt en överenskommelse för det fortsatta arbetet på arbetsgruppsnivå. framåt om hur skall anslutas till SIS, närmare bestämt de Skr. 2001/02:160 rättsliga och tekniska förutsättningarna för en sådan anslutning. Övriga frågor som har hanterades inom var bland annat anslutning till . I enlighet med artikel 4 i Schengenprotokollet har begärt att få delta i delar av . Detta skedde första gången . begäran var nära nog identisk med vars deltag- ande godkändes genom rådsbeslut (2000/365/EG). Dock skilde sig den irländska begäran från deltagande genom att man begärde att få avstå från gränsöverskridande övervakning enligt artikel 40 i . har inkommit med en komplettering av sin begäran och godtar nu att generellt anslutas till den framtida utvecklingen av . Beslut om deltagande i vissa delar av väntas fattas . Vidare har arbetsgruppen för Schengens utvärdering i enlighet med rådets beslut utarbetat en katalog över rekommen- dationer om korrekt tillämpning av och de bästa arbetsmetoderna. Rådet noterade det arbete som har utförts i arbetsgruppen när det gäller att färdigställa en katalog över rekommendationer och de bästa arbetsmetoderna samt godkände även vissa principer och mål liksom intentionen att förse kandidat- länderna med en katalog över områdena för gränskontroll, återtagande och avvisning. har också samtal pågått mellan och om en eventuell framtida anslutning av till Schengen- samarbetet. Under ordförandeskapet lade i gränskontrollgruppen fram ett initiativ om människohandel. Initiativet innehåller förslag till flera åtgär- der; sammanställning av s.k. bästa metoder, utbildning av personal vid gränskontroll och vid beskickningarnas visumavdelningar samt samman- ställning av nationella kontaktpunkter för informationsutbyte. Utbild- ningen är tänkt att inkludera även kandidatländerna. Som en följd av händelserna i har gränskontrollfrågorna kommit alltmer i fokus. Rådet är överens om att förstärka det operativa gränskontrollsamarbetet och inrättades som en tillfällig lösning ett forum för gränsfrågor där man under varje ordförandeskap skall inbjuda de operativa cheferna för med- lemsstaternas gränskontrollmyndigheter för samråd inom ramen för styrkommittén för frågor som rör invandring, gränser och asyl. Kandidat- länderna kommer att inbjudas till samråd en gång . Syftet med är att inför den förestående utvidgningen effektivisera samarbetet i unionen. Fördraget innehåller ändringar av För- draget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem. I regeringens proposition 2001/02:8 redovisas dessa ändringar. Enligt artikel 12 i skall fördraget ratificeras av med- lemsstaterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Fördra- get träder i kraft i efter den månad då samtliga ratifikationsinstrument har deponerats hos Italienska repu- blikens regering. Som ett led i den irländska ratificeringen hölls en folkomröstning på om . Utfallet blev ett nej i denna omröstning som fick ett mycket lågt valdeltagande (ca. Samtliga stats- och regeringscheferna bekräftade vid i sin beslutsamhet att försöka slutföra ratifikationen av , utan att öppna upp överenskommelsen från , så att unionen skall kunna välkomna nya medlemmar efter utgången av . Den irländska regeringen måste ges tid att överväga situationen och därefter återkomma. Alla medlemsstater, även , är alltså överens om att proceduren för nationellt godkännande i övriga medlemsstater fortsätter . , , , , , , och har redan godkänt fördraget och deponerat ratifika- tionsinstrumenten hos den italienska regeringen I proposition 2001/02:8 föreslog regeringen att godkänner . Med skrivelse (rskr. 2001/02:92) överlämnade talman det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande 2001/02:KUU1 och anmälde att godkänt fördraget. Regeringen beslutade att ratificera fördraget och protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget. Ratifikationsinstrumentet deponerades hos den italienska regeringen. Vid regeringskonferensen under Europeiska rådets möte i antogs en förklaring (nr 23) om unionens framtid. framhöll att den önskade att en bredare och djupare diskussion om EU:s framtida utveckling inleds. konferens skall sammankallas där bland annat följande Skr. 2001/02:160 frågor skall behandlas: Frågan om hur man skall upprätta och därefter upprätthålla en mer exakt avgränsning av Europeiska unionens och medlemsstaternas befogenheter som överensstämmer med subsidiaritetsprincipen. Vilken ställning den i proklamerade Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna skall ha, i enlighet med slut- satserna från i . En förenkling av fördragen för att göra dem tydligare och lättare att förstå, utan att deras innebörd ändras. De nationella parlamentens roll i den europeiska strukturen. förklarade att den genom att ta upp dessa frågor erkände behovet av att förbättra och övervaka unionens och dess institu- tioners demokratiska legitimitet och öppenhet för att föra dem närmare medlemsstaternas medborgare. I förklaringen konstaterades också att regeringskonferensen inte skall utgöra något hinder eller förhands- villkor för utvidgningsprocessen. De kandidatländer som har avslutat anslutningsförhandlingarna med unionen skall dessutom inbjudas att delta i konferensen. De kandidatländer som inte har avslutat sina anslutningsförhandlingar skall inbjudas som observatörer. De svenska och belgiska ordförandeskapen gavs i uppdrag att i samarbete med kommissionen och med medverkan av uppmuntra till omfattande diskussioner med alla berörda parter. Det svenska ordförandeskapet startade debatten om unionens framtid . Ett inledande uttalande till debatten gjordes då av statsminister och premiärminister , som företrädare för de svenska och belgiska ordförandeskapen, tillsammans med talman och kommissionens ordförande . I uttalandet framhölls att unionen åtagit sig att skapa en debatt som skall nå ut till alla delar av samhället och ha en större spännvidd . En gemensam plats skapades där alla bidrag till debatten kan samlas in och lätt göras tillgängliga för alla intresserade parter. Därför öppnades en särskild webbplats (se Internetadress i bilaga 13). I slutsatserna från i uttalade det svenska ordförandeskapet att den öppna debatten om Europeiska unionens framtida utveckling måste föras aktivt och engagera alla delar av samhället. Som en del av förberedelserna års regeringskonferens inbjöds medlemsstater och kandidatländer att sammanfatta den nationella debatten och rapportera till de på varandra följande ordförandeskapen. Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté (SB 2001:01, dir. 2001:35) inför regeringskonferensen . Kommittén har i uppdrag att stimulera en bred, offentlig debatt om Europeiska unionen (EU), särskilt inför den kommande regeringskonferensen, bidra till att öka kunskaperna hos allmänheten om aktuella frågeställningar kring EU:s utveckling samt ge företrädare för olika åsiktsriktningar utrymme att argumentera för sina uppfattningar, skapa kontaktytor mellan den svenska debatten om EU och Skr. 2001/02:160 motsvarande debatt i övriga europeiska länder, sammanställa analyser av de frågor som kan komma att behandlas vid regeringskonferensen. Regeringen betonar i direktiven att kommittén inte har till uppgift att föreslå svenska ståndpunkter i regeringskonferensen. Det är regeringens ansvar att i samråd med lägga fast dessa. Detta hindrar inte att kommittén, när så är lämpligt, kan göra bedömningar som är av värde vid beredningen av svenska ståndpunkter. Metoden för att förbereda nästa regeringskonferens Kommissionen avgav ett meddelande om vissa aspekter av debatten om Europeiska unionens framtid (KOM (2001)178 Kommissionen erinrar om att den redan uttalat sig för att en grupp bör tillsättas för att förbereda nästa regeringskonferens enligt samma modell som i arbetet med EU:s rättighetsstadga. I sitt tal inför COSAC betonade statsminister att det nog blir nödvändigt med en kombination av olika Han lyfte fram möjligheten att tidigt starta med ett "konvent" eller "öppet forum". Det skulle kunna bestå av representanter för de nationella parlamenten, , medlemsstaternas regeringar Det skulle kunna arbeta under större delen av 2002 och ha till uppgift att rekommendera en dagordning för konferensen, och alternativa lösningar i de olika frågorna. före regeringskonferensen, så att det finns utrymme att förankra rekom- mendationerna från detta forum i de nationella parlamenten, i det civila samhället och hos allmänheten. antog en resolution om Nice- fördraget och Europeiska unionens framtid. derar att ett konvent inrättas med uppdrag att före- lägga regeringskonferensen ett konstitutionellt förslag till författning baserat på resultaten av den breda offentliga debatt som bör ligga till grund för regeringskonferensen. Konventets arbete bör enligt resolu- Frågan om proceduren för att förbereda nästa regeringskonferens diskuterades vid flera möten i allmänna rådet (, , och ) och berördes under Europeiska rådets informella möte i . Vid Europeiska rådets möte i Laeken antogs en förklaring om att sammankalla ett konvent med företrädare för medlemsstaternas regeringar, de nationella parlamenten, Europaparla- mentet och Europeiska kommissionen och där även kandidatländerna kommer att delta fullt ut. Detta konvent kommer att ha som uppgift att utarbeta alternativ eller rekommendationer som kommer att läggas fram Konventet kommer att sammankallas och pågå . anser att det bör finnas tillräcklig tid för eftertanke och konsultation mellan konventets avslutning och regeringskonferensens början, för att de resultat som uppnåtts i konventet skall kunna diskuteras på nationell nivå och svenska ståndpunkter hinna förankras i . 2001/02:160 Den avser att i en skrivelse till redogöra för konventets organisation och den fortsatta proceduren fram till regeringskonferensen . DEL 2 DET EKONOMISKA OCH SOCIALA SAM- 7 Tillväxt och sysselsättning 7.1Prioriterade verksamheter och mål Sysselsättningsfrågan har fått en alltmer framskjuten plats i EU:s arbete. Vid Europeiska rådets möte i enades EU:s stats- och regeringschefer om fördragsändringar som stärker grunden för medlems- staternas samarbete på sysselsättningsområdet. Det extra toppmötet om sysselsättning i innebar en förtida tillämpning av bestämmelserna och möjliggjorde behandling av frågan vid Europeiska rådets möten i och . I och med att Amsterdam- fördraget trädde i kraft stärktes sysselsättningssamarbetet ytterligare. Vid Europeiska rådets möte i underströks behovet av en integrerad och sammanhållen politik för tillväxt och sysselsättning och ett stort antal åtaganden inom flera politikområden gjordes. Man enades även vid mötet om målet full sysselsättning samt ett nytt strategiskt mål ; att göra unionen till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade region, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. Under det svenska ordförandeskapet, , följdes det första etappmålet i den s.k. Lissabonstrategin upp. Europeiska rådets möte i handlade om hur ett mer konkurrenskraftigt skall skapas genom fler och bättre arbeten, ekonomiska reformer och modernisering av den europeiska sociala modellen och utnyttjande av ny teknik. Man enades vid toppmötet i om att lägga fyra nya områden till Lissabon-dagordningen, bland dessa frågan om den demografiska utmaningen. beslutade även om mål på medellång sikt för sysselsättningen; att bland medborgare i EU i ålders- gruppen skall vara sysselsatta samt som ett delmål, att den allmänna sysselsättningsgraden skall vara (2010) för män och (2010) 2005. Kvalitet i arbete lyftes också fram och man enades om att utveckla gemensamma mått för detta. Vidare beslöts, på svenskt initiativ, att en rapport om arbetskraftsutbud skall tas fram till toppmötet i . Ett centralt element i den europeiska sysselsättningsstrategin utgörs av det övervaknings- och rapporteringsförfarande som bygger på erfarenhet- erna från den multilaterala övervakningen av den ekonomiska politiken. Samordningen av sysselsättningspolitiken sker på grundval av gemen- amma riktlinjer för sysselsättningen, nationella handlingsplaner, en årlig gemensam rapport från kommissionen och rådet, en möjlighet för rådet att avge rekommendationer till enskilda medlemsstaterna och utbyte av goda erfarenheter mellan medlemsstaterna. 7.2.1Sveriges handlingsplan för sysselsättning 2001 I enlighet med fördragets bestämmelser (artikel 128 § 3) skall varje medlemsstat överlämna en årlig rapport till rådet och kommissionen om de viktigaste åtgärder som vidtagits för att genomföra sysselsättnings- politiken mot bakgrund av de gemensamma sysselsättningsriktlinjerna. handlingsplan 2001 tillställdes kommis- sionen och rådet . Medlemsstaternas handlingsplaner granskades i sysselsättningskommittén, vilken är en rådgivande kommitté till rådet enligt artikel 130 i EG-fördraget. I handlingsplan för betonades att den effektivaste sysselsättningspolitiken är den som genom att stärka arbetskraftens kompetens och kunskapsnivå stimulerar tillväxt och sysselsättning samt motverkar arbetslöshet. Det handlar bland annat om att ta tillvara de betydande resurser som kan mobiliseras i ett samhälle där ingen ställs utanför arbetslivet. Särskild vikt fästes vid att återrapportera om åtgärder med anledning av rekommendationerna till om skatter, om den könssegregerade arbetsmarknaden och incitamentsstrukturerna i skatte- och bidragssystemen. Rekommendationerna antogs av rådet . Arbetsmarknadens parter spelar en viktig roll för genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. Som en del av arbetet med handlingsplanen genomfördes ett antal samråd mellan regeringen och parterna i syfte att stärka parternas deltagande i processen. Nytt för var att arbets- marknadens parter bland annat lämnade gemensamma underlag gällande genomförandet av de riktlinjer som särskilt riktar sig till parterna. Eftersom är flerårig, innehöll handlings- planen utöver redovisning av vidtagna åtgärder också en uppföljning av de åtgärder som presenterades i tidigare handlingsplaner. Enligt fördraget (artikel 128 § 5) skall rådet och kommissionen efter en granskning av medlemsstaternas handlingsplaner för sysselsättning upp- rätta en gemensam årsrapport om sysselsättningssituationen i gemenskap- en och om genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. Rapporten består av två delar. I en första del granskas sysselsättnings- Skr. 2001/02:160 politiken mot bakgrund av riktlinjernas fyra huvudområden. del ingår en länderspecifik granskning av hur medlemsstaterna har genomfört sysselsättningsriktlinjer. Den gemensamma rapporten om sysselsättning är kortare och mer fokuserad på politiska utmaningar än tidigare års mer omfattande rapporter. Kommissionen gör bedömningen att har varit det mest framgångsrika året för EU gällande sysselsättning och ekonomisk tillväxt sedan sysselsättningsstrategin initierades. får överlag goda vitsord i den gemensamma rapporten och ligger fortfarande jämförelsevis mycket väl till gällande sysselsättningsgraden för både män, kvinnor och äldre. Därutöver skriver kommissionen bl.a.: att tecken på flaskhalsar finns, främst i IT-sektorn men också inom hälso- och vårdyrken, dock finns ännu inte något underskott på arbetskraft, att den svenska arbetsmarknadspolitiken har lett till färre långtids- arbetslösa, att har en bra och omfattande strategi för livslångt lärande och förbättrad IT-kunskap, att näringslivspolitiken ytterligare stimulerat näringslivsklimatet samt att åtgärder vidtas för att få små- och medelstora företag att bättre ta tillvara IT, att de regionala tillväxtavtalen hanterar medel på ett mer effektivt sätt, att arbetsmarknadens parter tar stor del i arbetet med sysselsättnings- strategin, att åtgärder har vidtagits för att minska skattetrycket på arbete i enlighet med rekommendationen , att en av de stora utmaningarna för är att garantera ett tillräckligt arbetskraftsutbud och att har tagit intressanta initiativ på jämställdhetsområdet, integrerar jämställdhetspolitiken på ett bra sätt och arbetar för att minska könsmässiga löneskillnader. 7.2.3Rådets och kommissionens rekommendationer till medlemsstaterna Enligt fördraget (artikel 128 § 4) kan rådet med kvalificerad majoritet på rekommendation av kommissionen avge rekommendationer till medlems- staterna om kommissionen anser det lämpligt mot bakgrund av gransk- ningen av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Kommissionens rekommendationer behandlas i rådet för sysselsättning och socialpolitik samt i rådet för ekonomiska och finansiella frågor. Mot bakgrund av granskningen av medlemsstaternas genomförande av sysselsättningsriktlinjerna i nationella handlingsplaner och den gemen- samma sysselsättningsrapporten föreslår kommissionen en rekommenda- tion till rådsrekommendationer till samtliga medlemsstater. Möjligheten för rådet att avge dessa icke-bindande rekommendationer till medlems- staterna utnyttjades . Kommissionen konstaterar att har en av de högsta sysselsätt- Skr. 2001/02:160 ningsgraderna i EU. Trots detta menar kommissionen att det fortfarande finns ett antal strukturella problem på arbetsmarknaden. har vidtagit åtgärder för att minska antalet bidragsmottagare, dock anser kommissionen att skattetrycket på arbete är högt och att incitamenten att arbeta kan förbättras ytterligare genom ändringar i skatte- och bidragssystemen. Andelen förvärvsarbetande kvinnor är hög i och jämställdhetspolitiken är väl utvecklad. När det gäller sysselsättningen inom olika sektorer och yrken är emellertid obalansen mellan könen på den svenska arbetsmarknaden stor. Det finns regionala skillnader i arbetslöshet och arbetsmarknadsläget för etniska minoriteter och migrerande arbetstagare kan förbättras. De aktiva arbetsmarknadsåt- gärder som vidtagits har haft varierande effekt. Mot denna bakgrund har kommissionen föreslagit tre rekommenda- tioner till , varav två behandlar samma område som rekommendationer, nämligen incitament i skatte- och bidragssystemen och sänka skatten för låginkomsttagare samt att fortsätta ta itu med obalansen mellan kvinnor och män inom yrken och sektorer. Den tredje rekommendationen till handlar om att säkra de aktiva arbets- marknadsåtgärdernas effektivitet. Enligt fördraget (artikel 128 § 2) skall kommissionen presentera ett förslag till riktlinjer för sysselsättningen. Sysselsättningsriktlinjerna 2002 skall stå i överensstämmelse med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som beslutades av . Be- stämmelserna i fördraget innebär inte att sysselsättningspolitiken skall harmoniseras på gemenskapsnivå. Huvudansvaret för sysselsättnings- politiken kommer även i fortsättningen att ligga hos medlemsländerna. Kommissionens förslag till riktlinjer för , som stats- och regeringscheferna enades om vid i Laeken , innehåller inga stora förändringar eftersom sysselsätt- ningsstrategin utvärderas. Resultaten från utvärderingen kommer troligen att leda till förändringar i nästa års sysselsättningspaket. I likhet med föregående år är de 18 detaljerade riktlinjerna för sorterade under de fyra pelarna; att förbättra anställbarheten, att utveckla företagarandan, att uppmuntra företagens och de anställdas anpassnings- förmåga samt att stärka jämställdheten mellan kvinnor och män. Vidare inkluderar riktlinjerna ett antal horisontella mål (sysselsättningsmål, kvalitet i arbetet, strategi för livslångt lärande, arbetsmarknadens parters roll, en balanserad policy-mix samt framtagande av gemensamma indi- katorer). Nytt är att slutsatserna från Europeiska rådets möte i har inarbetats i de övergripande (horisontella) målen. Det mellanliggande målet för sysselsättningsgraden; totalt och 2005 och ett sysselsättningsmål för äldre (55-64) på , har inarbetats. Dessutom, och i enlighet med Lissa- bonslutsatserna, skärps formuleringen att medlemsländerna uppmanas att Skr. 2001/02:160 sätta nationella mål för sysselsättningsgraden (horisontella målet A). Vidare föreslås ett nytt övergripande mål (horisontella målet B) som innebär att alla fyra pelarna skall bidra till att öka kvaliteten i arbete; dels gällande individens arbetsvillkor, dels gällande arbetsmarknaden i stort. Inom kommissionen är det generaldirektoratet för företagspolitik som ansvarar för frågor om social ekonomi, enklast beskrivet som verksamhet i kooperativ, föreningar, ömsesidiga företag och stiftelser. Under ordförandeskap inleddes regelbundna möten om social ekonomi på tjänstemannanivå mellan trojkaländerna och kommissionen. Sammanlagt sex sådana möten har hållits , under svenskt respektive belgiskt ordförandeskap. hölls den sjunde europeiska konferensen om social ekonomi i , arrangerad av den i samverkan med kooperativa och ideella organisa- tioner. Under konferensen hölls bland annat ett ministertrojkamöte som sammanfattades skriftligt av det svenska ordförandeskapet. De ansvariga ministrarna från , och deltog. Det svenska ordförandeskapet återupptog tillsammans med kommis- sionen arbetet med förordning om så kallade Europakooperativ (se avsnitt 8.8 samt 13.2.1 angående direktiv om arbetstagarinflytande). Kommissionen har också arbetat fram ett diskussionspapper om kooperativ (se avsnitt 20.1). Belgiska ordförandeskapet anordnade en konferens om social ekonomi i . Under konferensen anordnades ett minister- möte där sju länder inklusive var representerade. var också representerat vid ett möte med ansvariga tjänstemän i åtta medlemsländer samt kommissionen. I några svenska strukturfondsprogram, bland annat mål 3, har förut- sättningarna för projektstöd till den sociala ekonomin förbättrats (se avsnitt 27.1.2). Regeringen har också på prov infört en möjlighet till förskott av projektmedel för att underlätta för små lokala aktörer och små projekt med stor insats av ideellt arbete. I de svenska nationella hand- lingsplanerna för sysselsättning respektive mot fattigdom och social utslagning finns insatser inom den sociala ekonomin särskilt omnämnda (se avsnitt 7.2.1 respektive 13.5.4). Kommissionen publicerade en grönbok om företagens sociala ansvar, där den sociala ekonomins företagsformer omnämns som särskilt socialt ansvarstagande (se avsnitt 13.1.3). 7.4Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor, , . 2001 har varit första året på fondens fyraåriga program 20012004. påbörjades arbetet med det av , Europa- parlamentet och kommissionen stödda projektet "Europeiskt centrum för övervakning av förändringar". Projektet skall samla information om olika Skr. 2001/02:160 aspekter av ekonomiska och sociala förändringar som ett resultat av teknikutveckling, nya arbetsorganisations-, produktions- och affärsmo- deller, ny lagstiftning och nya kunskapskrav. Syftet är att bättre kunna förutse och förbereda sig inför framtida förändringar. Andra centrala projekt som initierades är t.ex. studier när det gäller företags samhällsansvar (Corporate Social Responsibility), ekonomiskt självbe- stämmande (financial participation) samt ett nära samarbete med det belgiska ordförandeskapet när det gäller kvalitet i arbetet. I arbetet med kunskapsspridning har det genomförts presskonferenser i samtliga medlemsstater där resultaten från fondens tredje europeiska arbetsmiljöundersökning presenterats. initierades även en extern utvärdering av fonden.