prop · GP03187 · 2002-05-29 00:00:00 — Regeringen överlämnar denna skrivelse till . har beslutat att regeringen skall lämna resultatredovisningar till i form av skrivelser. Resultatskrivelserna är ett komplement till nuvarande budgetdokument och syftar till att bättre integrera uppfölj- ning och utvärdering som en del av budgetprocessen och därmed ge riks- dagen ett förbättrat beslutsunderlag. är första året som rege- ringen överlämnar resultatskrivelser till . Denna resultatskrivelse syftar till att redogöra för erfarenheterna av sam- arbetet inom ramen för . Ett mål för regering- ens sysselsättningspolitik är att den ska ligga i linje med EU:s sysselsätt- ningsriktlinjer. Resultatskrivelsen avser därför till att redogöra för den förda politiken mot bakgrund av strategins mål och riktlinjer. Syfte med skrivelsen och läsanvisning............................... Sysselsättningssamarbetet växer fram en kort historik ... Sysselsättningsfrågan - en EU-angelägenhet ..................... Samverkan mellan den ekonomiska politiken 1.5Processen och arbetet med .. 12 Den årliga fördragsfästa processen ................ 1.5.2Hur har strategin utvecklats sedan den 1.5.3Arbetet med sysselsättningsstrategin i Sverige14 1.5.4Gemensam utvärdering av EU:s Erfarenheter av och den öppna Den öppna samordningsmetoden ..................................... Regeringens bedömning av det gemensamma arbetet inom ramen för sysselsättningsstrategin.................................... Genomförandet av strategins övergripande mål och riktlinjer ....... 3.1Full sysselsättning är EU:s övergripande mål för 3.1.1Rådets och kommissionens bedömning av i den gemensamma rapporten för åren 1998-2001 i relation till de övergripande 3.1.2Regeringens bedömning av arbetet med de Sysselsättningsstrategins horisontella mål ....................... Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av horisontella mål .. 23 3.2.2Regeringens bedömning av horisontella mål. Pelare I - Att förbättra anställbarheten ............................. 3.3.2Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare I................ Regeringens bedömning av pelare I............... 3.4Pelare II - Att utveckla företagarandan och skapandet av 3.4.2Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare II............... Regeringens bedömning av pelare II ............. 3.5Pelare III Att uppmuntra företagens och de anställdas Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare III ............. Regeringens bedömning av pelare III ............ Pelare IV Att stärka jämställdhetspolitiken................... Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare IV ............. Regeringens bedömning av pelare IV............ Sysselsättningsstrategin i EU:s medlemsländer.............................. 4.1Full sysselsättning EU:s övergripande mål för Pelare I - Att förbättra anställbarheten ............................. Pelare II - Främja företagsklimatet................................... Pelare III - Anpassningsförmåga...................................... Pelare IV - Jämställdhet ................................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdet .......... Bilaga Indikatorer för de övergripande målen A-F och riktlinjerna 1-18 (2002) har EU:s gemensamma sysselsättningsstrategi varit i kraft i Den tog sin början i och med att stats- och regeringscheferna an- tog Amsterdamfördraget och fördragsfäste sysselsättnings- samarbetet i den nya avdelningen om sysselsättning. arbetet inom EU har växt fram mot bakgrund av gemensamma erfaren- heter av hög arbetslöshet och de sociala och ekonomiska problem som Vidare har samarbetet sin grund i kommande gemensamma utmaningar, inte minst mot bakgrund av en åldrande befolkning i men även till följd av öppnare och mer integrerade marknader. Sysselsättningsstrategin bygger på mellanstatligt samarbete utan bin- dande direktiv och lagstiftning. Sysselsättningspolitiken är nationell och ansvaret för såväl utformningen som genomförandet ligger således hos Gemensamma mål och riktlinjer, uppföljning i form av nationella handlingsplaner och med hjälp av gemensamma indikatorer samt utbyte av goda erfarenheter är de instrument som används vid ge- nomförandet av strategin som det gemensamma åtagandet och det politiska trycket utgör drivkraften i processen. Denna form av mel- lanstatligt samarbete har kommit att kallas den öppna samordningsmeto- har beslutat att regeringen skall lämna resultatredovisningar till i form av skrivelser. Denna resultatskrivelse syftar till att redogöra för erfarenheterna av samarbetet inom ramen för EU:s syssel- Ett mål för regeringens sysselsättningspolitik är att den ska ligga i linje med EU:s sysselsättningsriktlinjer. avser därför till att redogöra för den förda politiken mot bakgrund av strategins mål och riktlinjer. Skrivelsen är uppdelad i fyra avsnitt. I avsnitt 1 ges en kort beskrivning och historik av samarbetet inom ramen för . avsnitt 2 görs en bedömning av samarbetet med sysselsättningsstrategin inom ramen för den öppna samordningsmetoden. I avsnitt 3 redovisas regeringens förda politik mot bakgrund av sysselsättningsstrategins över- gripande mål, riktlinjer och rekommendationer samt i vilken utsträckning den förda politiken ligger i linje med sysselsättningsriktlinjerna. 4 ges en något bredare bild av sysselsättningsstrategin och dess resultat genom en jämförelse av sysselsättningspolitiken i de 15 medlemslän- Fokus ligger på en analys av inriktningen på politiken och hur denna har förändrats. Den öppna samordningsmetoden har visat sig vara ett effektivt instru- ment för samordning av nationell sysselsättningspolitik genom gemen- samma mål och riktlinjer på EU-nivå. bidragit till en positiv utveckling av sysselsättningspolitiken i medlems- Genom införandet av strategin har sysselsättningsfrågan i EU kommit i fokus på såväl den ekonomisk-politiska som den sociala dag- Strategin möjliggör dessutom utbyte av erfarenheter och goda exempel mellan medlemsländerna vilket i sin tur bidrar till en ökad kun- Skr. 2001/02:187 skap om hur sysselsättningen kan ökas och arbetslösheten kan minskas. Sysselsättningspolitiken i är en del av den ekonomiska politiken. Regeringens mål för den ekonomiska politiken är full sysselsättning och ökat välstånd genom en hög och uthållig tillväxt. Flera politikområden samverkar för att uppnå målet. offentliga finanser, stabila priser och en väl fungerande arbetsmarknad och lönebildning är grundförutsätt- ningar för att målet skall nås. Därtill kommer behovet av en samordnad näringspolitik, arbetsmarknadspolitik, socialpolitik och utbildningspolitik för att främja tillväxt och sysselsättning. Sysselsättningspolitiken i Sve- rige ligger väl i linje med de övergripande målen och riktlinjerna för . uppfyller med god marginal EU:s gemensamma kvantitativa sysselsättningsmål för avseende sys- selsättningsgrad totalt på , för kvinnor på samt för personer 55 till på . har goda erfarenheter av att arbeta med kvantitativa mål inom ramen för den ekonomiska politiken och ambitionerna har varit och är i flera fall också mer långtgående än vad sysselsättningsriktlinjerna anger. satte regeringen upp som mål att den öppna arbetslösheten skulle halveras till före utgången av , vilket också upp- nåddes. Arbetslöshetsmålet kompletterades med ett sysselsättningsmål som innebär att sysselsättningsgraden i termer av reguljärt arbete för per- soner i åldern skall uppgå till . Målet ligger inom räckhåll. har en lång tradition av aktiv arbetsmarknadspolitik för att främja arbetskraftens anställbarhet. Den s.k. arbets- och kompetenslinjen utgör grundprincipen i den svenska arbetsmarknadspolitiken, och ligger väl i linje med den preventiva ansatsen i . uppfyller samtliga tre kvantitativa mål under riktlinjerna 1 och 2 i strategin. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken har bidragit till att hålla arbetskraftsdeltagandet uppe i och därmed förhindrat permanent utslagning från arbetsmarknaden. Det bidrog till att när efterfrågan på arbetskraft ökade , kunde en minskning av såväl arbetslösheten som långtidsarbetslösheten förenas med måttliga löneökningar och stabila priser. Skatternas främsta uppgift är att finansiera välfärden och därmed bidra till trygghet och rättvisa. En väl fungerande social infrastruktur är också en viktig förutsättning för sysselsättning och tillväxt. Reformer av skatte- och bidragssystemen har varit ett bärande inslag i såväl EU:s sysselsätt- ningsstrategi som i regeringens ekonomiska politik. Genomförda refor- mer inom ramen för skatte- och bidragssystemen har bidragit till att minska marginaleffekterna och främja arbete och att söka arbete. Utbildningspolitiken syftar till att skapa förutsättningar för livslångt lä- rande och är en betydelsefull del av regeringens strävan att öka syssel- sättningen och minska arbetslösheten. har ett väl utvecklat sy- stem för utbildning och kompetensutveckling både inom ramen för skol- systemet, vuxenutbildningen, den högre utbildningen liksom för kompe- Skr. 2001/02:187 tensutveckling i arbetslivet. Såväl utbildningsnivån som andelen av be- folkningen som deltar i någon form av utbildning eller kompetensut- veckling är hög i , vid en internationell jämförelse. Den svenska strategin för livslångt lärande ligger väl i linje med sysselsättningsstrate- gins intentioner och riktlinjer. Att främja ett gott företagsklimat är en av hörnstenarna i regeringens po- litik för ökad sysselsättning och tillväxt. Tyngdpunkten i regeringens näringspolitik ligger i första hand på generella åtgärder för att skapa goda förutsättningar för nyetableringar av företag samt möjligheter för redan etablerade företag att växa. I detta arbete ingår att motverka kostnader och hinder för företagsetablering och tillväxt, förbättra skattemässiga villkor, öka tillgången på rikskapital, ge rådgivning och stöd till nya fö- retag mm. Den svenska politiken ligger väl i linje med EU:s riktlinjer på detta område. Ett viktigt mål för regeringens politik är att alla skall ges möjlighet till ett bra arbetsliv med väl fungerande arbetsvillkor. Detta skall ske genom att främja ett arbetsliv och en arbetsmiljö där det ges utrymme för utveck- ling och förnyelse och som inte leder till att individer förslits, skadas el- ler slås ut från arbetslivet. Därigenom bidrar arbetslivspolitiken till ökad produktivitet och effektivitet vilket leder till högre tillväxt och lägre samhällskostnader. Arbetsmarknadens parter spelar en viktig roll för att uppnå kvalitet i arbetet. Parterna hanterar traditionellt många frågor om anställningsvillkor genom kollektivavtal. Svensk lagstiftning på det ar- betsrättsliga området ger normalt parterna möjlighet att genom kollektiv- avtal anpassa regleringen efter branschens eller företagets specifika be- hov. Ett stort antal avtal har slutits på den svenska arbetsmarknaden bl.a. vad avser arbetstidernas längd och förläggning samt kompetensutveck- ling. Den svenska politiken ligger, sammanfattningsvis, väl i linje med sysselsättningsriktlinjer på detta område. Det övergripande målet för regeringens jämställdhetspolitik är att kvin- nor och män skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter på livets alla områden. Arbetet för ett jämställt samhälle skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer av samhället. har ett högt arbetskraftsdeltagande och sysselsättning bland kvinnor och uppnår med god marginal EU:s mål om en sysselsättningsgrad på 60 pro- cents 2010. Det är resultatet av en långsiktig politik med viktiga reformer som särbeskattning, utbyggd barnomsorg och föräldra- ledighet samt insatser för att bryta könssegregeringen på arbetsmarkna- den. Regeringen har vidtagit ett flertal ytterligare åtgärder för att för- bättra jämställdheten och minska könssegregeringen på arbetsmarknaden. Regeringens politik ligger väl i linje med EU:s riktlinjer på detta område. (2002) har EU:s gemensamma sysselsättningsstrategi varit i kraft . Den tog sin början i och med att stats- och regeringscheferna an- tog Amsterdamfördraget och fördragsfäste sysselsättnings- samarbetet i den nya avdelningen om sysselsättning. I artikel 125 i för- draget anges målet för sysselsättningssamarbetet: Medlemsstaterna och gemenskapen skall i enlighet med denna avdelning arbeta för att ut- veckla en samordnad sysselsättningsstrategi och särskilt för att främja en kvalificerad, utbildad och anpassningsbar arbetskraft och en arbets- marknad som är mottaglig för ekonomiska förändringar. Sysselsättningsstrategin bygger på mellanstatligt samarbete utan bindan- de direktiv och lagstiftning. Sysselsättningspolitiken är nationell och an- svaret för såväl utformningen som genomförandet ligger således hos medlemsstaterna. Gemensamma mål och riktlinjer, uppföljning med hjälp av gemensamma indikatorer och utbyte av goda erfarenheter är de instrument som används vid genomförandet av strategin som det gemensamma åtagandet och det politiska trycket utgör drivkraften i processen. Vikten av att skapa förutsättningar för stabil tillväxt och ökad sysselsätt- ning har hamnat allt mer i fokus för gemenskapens arbete, inte minst mot bakgrund av den demografiska utvecklingen i . I beslutade om ett nytt strategiskt mål för unio- nen; att bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskaps- baserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. fastslog detta toppmöte att full sysselsättning är ett övergri- pande mål för unionen. har därför blivit ett viktigt instrument för att uppnå de högt ställda ambitionerna från Lissa- bon och är en nyckelkomponent i det som har kommit att kallas Lissa- bonprocessen. var drivande i frågan om att införliva en särskild avdelning om sysselsättning i fördraget och har sedan start varit en stark förespråkare för den gemensamma sysselsättningsstrategin. var sys- selsättning en av tre övergripande prioriteringar för ordförande- skap i EU. 1.2Syfte med skrivelsen och läsanvisning har beslutat att regeringen ska lämna resultatredovisningar till i form av skrivelser (2000/01:KU23). Resultatskrivelserna är ett komplement till nuvarande budgetdokument och syftar till att bättre integrera uppföljning och utvärdering som en del av budgetprocessen och därmed ge ett förbättrat beslutsunderlag. som regeringen överlämnar resultatskrivelser till (Årsredovis- Skr. 2001/02:187 ning för staten, Skr 2001/02:101). Denna resultatskrivelse syftar till att redogöra för erfarenheterna av sam- arbetet inom ramen för . Ett mål för regering- ens sysselsättningspolitik är att den ska ligga i linje med EU:s sysselsätt- ningsriktlinjer (Regeringens proposition 2001/2002:1 volym 7, utgifts- område 13). Resultatskrivelsen avser därför till att redogöra för den förda politiken mot bakgrund av strategins mål och riktlinjer. Resultatskrivelsen avser inte att ge en fullständig redovisning av samtliga insatser som genomförts fram till , för att främja tillväxt och sysselsättning. Dessa insatser redovisas i den årliga handlingsplan för sysselsättning som regeringen överlämnar till kommis- sionen och rådet (se avsnitt 1.5.1). Vidare avser inte resultatskrivelsen att ge en fullständig finansiell redovisning för de politik- och verksamhets- områden som berörs av sysselsättningspolitiken. Skrivelsen är uppdelad i fyra avsnitt. I avsnitt 1 ges en kort beskrivning och historik av samarbetet inom ramen för . I avsnitt 2 görs en bedömning av samarbetet med sysselsättningsstrategin inom ramen för den öppna samordningsmetoden. I avsnitt 3 redovisas regeringens förda politik mot bakgrund av sysselsättningsstrategins över- gripande mål, riktlinjer och rekommendationer samt i vilken utsträckning den förda politiken ligger i linje med sysselsättningsriktlinjerna. Presen- tationen är uppdelad i strategins övergripande mål, horisontella mål samt därefter riktlinjerna uppdelade på strategins fyra pelarna; främja anställ- barhet, främja entreprenörskap, främja anpassningsbarhet och ökad jämställdhet. I avsnitt 4 ges en något bredare bild av sysselsättningsstra- tegin och dess resultat genom en jämförelse av sysselsättningspolitiken i de 15 medlemsländerna. Fokus ligger på en analys av inriktningen på politiken och hur denna har förändrats. 1.3Sysselsättningssamarbetet växer fram en kort historik Mot bakgrund av den höga arbetslösheten i tog unionen olika initiativ i syfte att bryta den negativa utveck- lingen på de europeiska arbetsmarknaderna. Ett steg mot ett ökat samar- bete togs i då antog en handlingsplan ba- serad på kommissionens vitbok1 om tillväxt, konkurrenskraft och syssel- sättning. Vid efterföljande toppmöten har konkreta steg tagits mot en mer systematisk övervakning av sysselsättningspolitiken. 1 Som ett led i förberedelsearbetet av lagstiftning och beslut om andra åtgärder kan kommissionen anta en s.k. vitbok som utgångspunkt för sitt fortsatta arbete. Det handlar då ofta om ett helt politikområde med en serie lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som planeras. dets möten i beslutade stats- och regeringscheferna om fem Skr. 2001/02:187 prioriterade områden för sysselsättningspolitiken och en gemensam pro- cess för att följa upp framstegen i medlemsländerna på dessa områden. De fem prioriterade områdena var investeringar i utbildning; främja sys- selsättningsintensiv tillväxt; minska icke lönerelaterade arbetskraftskost- nader (sociala avgifter); en mer aktiv arbetsmarknadspolitik; särskilda insatser för missgynnade grupper på arbetsmarknaden. utgjorde därmed början på en mer fokuserad ansats för den europeiska sysselsätt- ningspolitiken och lyfte också fram vikten av att följa och utvärdera po- litiken samt utbyta erfarenhet och goda exempel länderna emellan. Samarbetet stärktes ytterligare vid i , 1996, 1996. I 1997 enades stats- och regeringscheferna om fördragsändring och en ny avdelning om syssel- sättning i EG-fördraget. Den europeiska sysselsättningsstrategin kunde genomföras i enlighet med fördraget , före ratificeringen av fördraget, genom det formella beslut som togs av Europeiska rådets extra möte om syssel- sättning i . Strategin kallas därför också ofta Luxem- burgprocessen. De första riktlinjerna för sysselsättningsstrategin antogs av rådet och presenterade medlemsländerna sina första nationella handlingsplaner för sysselsättning. Därmed hade den årliga processen påbörjats. Full sysselsättning blev det övergripande målet för EU vid i . Där enades EU:s stats- och regerings- chefer om ett nytt strategiskt mål för unionen; att bli världens mest kon- kurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlig- het till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. Det strategiska målet syftar till att öka välfärden i EU genom att stärka tillväxtpotentialen, främja ett kunskapsbaserat samhälle, återskapa förutsättningarna för full sysselsätt- ning och stärka den sociala sammanhållningen. En effektiv sysselsätt- ningspolitik är således ett centralt område för att uppnå de ambitiösa mål som stats- och regeringscheferna har förutsatt sig att uppfylla. 1.4Sysselsättningsfrågan - en EU-angelägenhet Sedan sysselsättningsstrategin initierades har sysselsättningsgraden i EU stigit från till . Ar- betslösheten har minskat med till (Labour Force Survey (LFS), ). Trots denna positiva ut- veckling är låg sysselsättning och hög arbetslöshet alltjämt största ekonomiska och sociala problem. Över 14 miljoner människor i saknar arbete och av den arbetsföra befolk- ningen står utanför arbetsmarknaden. upplever arbetsgivare svårigheter att tillsätta lediga arbeten och flaskhalsar uppstår på arbets- marknaden både regionalt och inom vissa branscher och sektorer. Flera länder i fick erfara en hög och Skr. 2001/02:187 bestående arbetslöshet. I spåren av den höga arbetslösheten följde också problem med den makroekonomiska stabiliteten med obalans i de offent- liga finanserna och hög inflation som följd. Flera medlemsstater har lyckats väl när det gäller att öka sysselsättningen och minska arbetslös- heten. Även om länderna har valt olika inriktning på sin politik för att åstadkomma bättre fungerande arbetsmarknader har insikten om att mak- roekonomisk balans och en väl fungerande arbetsmarknad vuxit sig allt starkare inom unionen. Ett viktigt argument för införandet av ett särskilt avsnitt om sysselsätt- ning i fördraget var att lyfta fram vikten av sociala och strukturella frågor vid sidan om makroekonomiska politiken. Sysselsättningssamarbetet inom EU har växt fram mot bakgrund av gemensamma erfarenheter av hög arbetslöshet och de sociala och ekonomiska problem som detta med- för. Vidare har samarbetet sin grund i gemensamma utmaningar som väntar, inte minst mot bakgrund av en åldrande befolkning i flera med- lemsländer men även till följd av öppnare och mer integrerade markna- der. En väl fungerande arbetsmarknad för alla, ett gott företagsklimat, ett skatte- och bidragssystem som främjar arbete, möjligheter till ett livs- långt lärande samt företag och anställda som klarar att möte förändrade krav i ekonomin är viktiga förutsättningar för ökad tillväxt och syssel- sättning. En stigande efterfrågan på kvalificerad arbetskraft kräver ett ökat utbud av arbetskraft med rätt kompetens. Möjligheterna för kvinnor och män att förena familjeliv och arbetsliv förutsätter tillgång på barn- och äldreomsorg. Väl fungerande trygghetssystem är en förutsättning för att individen ska kunna möta förändringar på arbetsmarknaden. Genom att öka anställbarheten och arbetskraftens flexibilitet kan rörligheten så- väl inom enskilda medlemsstater som mellan medlemsstaterna öka. Där- med underlättas omställningen till de strukturella förändringar som är en naturlig del av en dynamisk ekonomi. En väl fungerande social infra- struktur är således en viktig konkurrensfaktor och ett grundläggande vill- kor för att skapa ökad sysselsättning och tillväxt i . Europeiska unionen står inför en betydande demografisk utmaning fram- över till följd av att andelen äldre i befolkningen kommer att öka och andelen i arbetsför ålder minska . Den demografiska ut- vecklingen innebär således att en mindre andel av befolkningen måste försörja en större andel, vilket får både ekonomiska och sociala konse- kvenser. Finansieringen av välfärdssystemen är beroende av antalet ar- betade timmar och således är full sysselsättning av största vikt för att möta den demografiska utvecklingen. Utvecklingen går mot allt mer öppna och integrerade marknader i Eu- ropa. Det som sker i en medlemsstat påverkar i högre grad utvecklingen i andra medlemsstater. En väl fungerande gemensam arbetsmarknad bidrar till at stärka unionens konkurrenskraft och tillväxt. En väl fungerande arbetsmarknad är således inte bara viktigt för varje enskilt land utan är en gemensam angelägenhet för alla medlemsstater. Det finns således anledning att samordna de politiska insatser som görs i Skr. 2001/02:187 syfte att öka sysselsättningen inom unionen och skapa en process för er- farenhetsutbyte och lärande mellan medlemsstaterna. Ett kunskapsutbyte av hur sysselsättningen kan ökas och arbetslösheten minskas, gör arbetet med att nå målet om full sysselsättning mer effektivt. är det viktigt att behålla det nationella ansvaret för hur politiken utformas, vil- ket också är en av grundstenarna i den s.k. nya öppna samordningsmeto- den (se avsnitt 2.1).2 1.4.1Samverkan mellan den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken Makroekonomisk stabilitet utgör grunden för ökad tillväxt, sysselsättning och välfärd. Detta förutsätter också strukturella förändringar på och ef- fektivisering av såväl produkt-, tjänste-, kapitalmarknaderna som arbets- marknaderna för att skapa en konkurrenskraftig ekonomi. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken utgör det centrala instrumentet för samordning av den ekonomiska politiken i EU och anger en övergripande strategi för hur det strategiska målet som sattes upp i skall uppfyllas.