prop · GP0383 · 2002-01-02 00:00:00 — Begränsningen får inte heller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. särskilda fri- och rättigheter finns dessutom ytterligare föreskrifter om Skr. begränsningar (2 kap. 1314 §§ RF). Det finns härutöver vissa särskilda beslutanderegler för lag om begränsning eller lag om ändring eller upphävande av sådan lag (2 kap. 12 § tredje femte stycket RF). Utlänning likställs med svensk medborgare i flera fall (2 kap. 22 § första stycket RF). Utlänning kan dock bli föremål för särskild lagstiftning, vilket framgår av samma lagrum (2 kap. 22 § andra stycket Av detta lagrum framgår också att den s.k. proportionalitets- principen i 2 kap. 12 § RF inte är tillämplig på ingrepp i utlänningars rättigheter som sker med stöd av andra stycket. Även andra kapitel i regeringsformen har betydelse för skyddet av de I åttonde kapitlet som behandlar lagar och andra föreskrifter stadgas bl.a. att det av bestämmelserna i andra kapitlet om grundläggande fri- och rättigheter följer att föreskrifter inte får meddelas eller får meddelas endast genom lag (8 kap. 1 § RF). anges också hur grundlag stiftas (8 kap. 15 § RF). Vidare är de regler som finns i elfte kapitlet om rättsskipning och förvaltning av betydelse för skyddet av de mänskliga rättigheterna. I nämnda kapitel anges bl.a. att domstolarna är självständiga gentemot myndigheter och (11 kap. 2 § RF). Där anges också att om domstol eller annat offentligt organ finner att en föreskrift står i strid med bestämmelse i grundlag eller annan överordnad författning eller att stadgad ordning i något väsentligt hänseende har åsidosatts vid dess tillkomst får föreskriften inte tillämpas (11 kap. 14 § RF). Om riksdag eller regering har beslutat föreskriften skall dock tillämpning underlåtas endast om felet är uppenbart. kan vissa regler i tolfte kapitlet om kontrollmakten ha betydelse för de I detta kapitel stadgas bl.a. om ombudsmän som utövar tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och författningar (12 kap. 6 § RF). är den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) svensk lag, se lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de infördes ett stadgande i regeringsformen som anger att lag eller annan föreskrift inte får med- delas i strid med åtaganden på grund av (2 kap. 23 § RF). Lagar som tillkommit innan konventionen in- korporerades skall tolkas i enlighet med konventionen och den praxis tillkommen lagstiftning får inte meddelas i strid mot konventionen eller den praxis som finns att tillgå. Utöver tidigare nämnda grundlagsstadganden har även föreskrifter på andra nivåer praktisk betydelse för den enskildes fri- och rättigheter. Detta gäller för en rad olika lagar och förordningar som berör t.ex. hälso- och sjukvård, socialtjänst, kriminalvård, skydd mot olika former av diskriminering, skola och rättegången i tvistemål- och brottmål. Flera spörsmål som ligger under Europeiska unionens (EU) kompetensområde berör i allra högsta grad mänskliga rättigheter. med t.ex. asylpolitiken och jämställdhetspolitiken. som direkt härrör från EU:s institutioner skall tillämpas i , antingen det rör sig om ett direktiv som skall genomföras eller en förordning som är direkt tillämplig, är det viktigt att ett människorättsperspektiv finns med. Denna uppfattning stärks av det faktum att i proklamerade stadgan om grundläggande rättigheter, den s.k. EU-stadgan. Stadgan är en politisk deklaration. arbetar aktivt på internationell nivå med att stärka de mänskliga rättigheterna inom såväl FN som inom och EU. Både inom ramen för utrikespolitiken och för biståndspolitiken är mänskliga rättigheter av stor vikt; se Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik (skr. 1997/98:89) och Demokrati och mänskliga rättigheter (skr. 1997/98:76). Det internationella arbetet för mänskliga rättigheter vilket är grunden för mycket av det nationella arbetet syftar till att bidra till att människor världen över får del av de i folkrätten garanterade friheterna samt skydd mot övergrepp och en anständig levnadsstandard. Men arbetet för de mänskliga rättigheterna har även andra, underordnade syften. Ett syfte med det svenska arbetet är att stödja andra länder i deras strävanden att uppnå demokrati och välfärd. Mänskliga rättigheter är frågor som berör hela det internationella samfundet. Ett annat syfte avser de återverkningar som arbetet har nationellt. Arbetet som bedrivs inom t.ex. FN har direkta återkopplingar till de nationella strävandena att främja mänskliga rättigheter genom rapporteringssystemet och i vissa fall genom de möjligheter som finns att anmäla klagomål mot en stat. har undertecknat och ratificerat flertalet av de dokument som berör mänskliga rättigheter inom FN, Internationella arbets- organisationen () och , vilket framgår av avsnitt 2.2.4 och bilaga 4. Största vikt fästs vid dessa förpliktelser. Undertecknande och ratifikation föregås av noggranna överväganden. Det är i och med ratifikationen med åtföljande deposition eller utväxling av ratifika- tionsinstrument som folkrättsligt ådrar sig en förpliktelse. har vid flera olika tillfällen av FN:s granskningskommittéer uppmanats att vidta åtgärder för att göra möjligt att olika konventioner som behandlar mänskliga rättigheter kan åberopas inför svensk domstol. Senast togs frågan upp av för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Med anledning av detta kan följande sägas. är en dualistisk stat vilket innebär att internationella överenskommelser inte automatiskt blir en del av den nationella rätten. Traktater som ingåtts av måste på något sätt införlivas med svensk rätt för att bli gällande inför svenska domstolar och myndigheter. Huvudsakligen använts två metoder för att införliva internationella överenskommelser; inkorporering och transformering. Inkorporering innebär att det i en lag eller annan författning anges att traktatens bestämmelser gäller direkt i . Traktatens autentiska text, på ett eller flera språk, ligger då till grund för tillämpningen. Transformering innebär antingen att texten översätts till svenska och sedan tas in i en svensk författning, eller att överenskommelsen omarbetas till svensk författningstext. Transformering är den vanligaste metoden. Innan ratificerar en konvention görs en ordentlig genomgång av svensk lagstiftning för att se huruvida svensk lag är i enlighet med konventionen. I de fall det varit nödvändigt har svensk lagstiftning ändrats för att konventionen i fråga skall kunna ratificeras. I följande avsnitt anges vilka åtgärder som regeringen avser att vidta i Skr. 2001/02:83 sina strävanden att stärka de mänskliga rättigheterna på nationell nivå med avseende på sina förpliktelser inom FN, , m.m. Regeringen följer upp och intensifierar det arbete som pågår för att underlätta ratifikation av olika konventioner om mänskliga rättigheter. Regeringen ser över i vilken mån ytterligare konventioner/tilläggs- protokoll till konventioner som rör mänskliga rättigheter kan undertecknas. Regeringen arbetar med att undanröja hinder för en eventuell ratifikation av konvention (nr 169) om ursprungsfolk. I den skrivelse om samepolitiken som regeringen avser att lämna till kommer denna process att beskrivas utförligare. har undertecknat och ratificerat flertalet av de konventioner och tilläggsprotokoll som rör de mänskliga rättigheterna. Det är angeläget att även i fortsättningen finns med bland de stater som undertecknar och ratificerar sådana konventioner. Av denna anledning finns det skäl att följa upp och intensifiera det arbete som pågår inom för att underlätta undertecknande/ratifikation. Det finns även skäl att se över i vad mån det finns anledning att binda till ytterligare något åtagande. ratificerade som första stat reviderade stadga . Två har ratificerats av . En proposition om 1999 års konvention (nr 182) och rekommendation (nr 190) om de värsta formerna av barnarbete lämnades till och konventionen ratificerades av (prop. 2000/01:95). FN:s Romstadga för den ratificerades . Pågående arbete med att ratificera olika konventioner konvention (nr 169) om ursprungsfolk De utredningar som pågår måste avslutas innan en ratifikation av konvention (nr 169) om ursprungsfolk kan I betänkandet Samerna ett ursprungsfolk i (SOU 1999:25) gör utredaren bedömningen att uppfyller konventionens krav i de allra flesta avseenden. Frågan är dock om reglerna om samernas rättigheter till mark uppfyller konventionens krav. är att kan ansluta sig till konvention (nr 169) om ursprungsfolk, men att detta inte bör ske förrän ett antal åtgärder som rör samernas rätt till mark blivit genomförda. Utredaren drar upp ett antal riktlinjer för hur en svensk anslutning skulle kunna ske. måste den mark som samerna har rättigheter till enligt konventionen identifieras. Det gäller dels mark som samerna i konventionens mening traditionellt innehar, dels mark som de traditionellt har rätt att nyttja tillsammans med andra brukare. För detta ändamål bör det enligt utredaren tillsättas en kommission avseende gränsdragning. För det andra måste omfattningen av samernas jakt- och fiskerätt klarläggas. Samerna bör enligt utredaren få ett stärkt skydd mot inskränkningar i ren- skötselrätten. Inom mark som samerna traditionellt innehar bör de få rätt att upplåta sin jakt- och fiskerätt till andra mot betalning. Vidare bör få rätt att yttra sig innan områden av riksintresse för rennäringen bestäms och innan exploatering av sådan mark tillåts. Det bör enligt utredaren också fortsättningsvis finnas ett tydligt skydd mot exploatering av sådan mark i hushållningsbestämmelser och en rätt för att yttra sig innan exploatering tillåts. Inom mark som samerna traditionellt nyttjar tillsammans med andra krävs också ett ökat skydd mot inskränkningar i renskötselrätten. Enligt utredaren bör åtgärder vidtas för att säkerställa att samerna har tillräckligt med mark för att kunna fortsätta bedriva rennäring. Samerna kan förlora en del marker som de utnyttjar för renskötsel, bl.a. till följd av pågående rättsprocesser. Det bör finnas möjlighet till ersättning från staten för rättegångskostnader i principiellt viktiga mål rörande samernas markrättigheter. Ytterligare en åtgärd som utredaren anser vara angelägen för att förbereda en svensk anslutning till konventionen är en nationell informationskampanj om samerna som ursprungsfolk och om den samiska kulturen. Information behövs också som klargör vad en svensk anslutning skulle innebära för berörda parter. Utredaren anser att samtliga dessa åtgärder är nödvändiga för att skall kunna ansluta sig till konventionen. Enligt utredarens bedömning kommer åtgärderna också att leda till minskade konflikter mellan samerna och markägarna och skapa förutsättningar för samarbete. Utredarens rekommendation är därför att de bör genomföras oavsett om en ratificering kommer till stånd eller inte. De åtgärder som föreslås beräknas ta att genomföra. Regeringen har för avsikt att tillsätta en kommission avseende gränsdragning med uppgift att tydligare fastställa gränserna för renskötselområdet. (Jo 1998:03) har utrett vilka förändringar i renskötselrätten som kan komma att bli nödvändiga. Kommittén har även utrett frågan om rätten till jakt och fiske. Kommittén redovisade sitt slutbetänkande En ny rennäringspolitik öppna samebyar och samverkan med andra markanvändare (SOU 2001:101). I betänkandet föreslås bl.a. tre mål för rennäringspolitiken avseende kultur, ekonomi och miljö. Vidare föreslås att grundlagsskyddet för samernas bruksrätt, renskötselrätten klargörs och förs in i en särskild lag om renskötselrätt och att samernas bruksrätt får samma skydd som övriga medborgare har för motsvarande rättigheter. En nationell informationssatsning om samerna som urbefolkning och samisk kultur har inletts . Medel har beviljats för projektstöd och en projektkommitté har utsetts att leda verksamheten. För den fortsatta informationssatsningen har regeringen avsatt . Arbete som pågår med att ratificera andra konventioner Arbetet med att ratificera det fakultativa tilläggsprotokollet om enskild klagorätt till FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor har påbörjats. Avsikten är att regeringen skall lämna ett har undertecknat de två fakultativa protokollen till FN:s konvention om barnets rättigheter, . avser barns inblandning i väpnad konflikt och det andra avser handel med barn, barnpornografi och barnprostitution. ratifikation av båda protokollen pågår inom . undertecknade FN:s konvention mot gräns- överskridande organiserad brottslighet och dess tilläggsprotokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av människohandel, särskilt handel med kvinnor och barn. Avsikten är att ratifikation skall ske så snart som möjligt. Likaså har undertecknat men inte ännu ratificerat konvention om utövande av barns rättigheter. konventionen är att förbättra barns ställning i familjerättsprocesser. övervägs vilka ändringar i svensk rätt som behöver göras för att skall kunna ratificera denna Möjligheten att ge barn rätt till juridiskt biträde i vissa särskilt konfliktfyllda vårdnads- och umgängestvister kommer att uppmärksammas i det arbetet (bet. 1998/99:LU18). har undertecknat konvention om de mänskliga rättigheterna och människans värdighet med avseende på tillämpning av biologi och medicin. Konventionen trädde i kraft som sådan 1999 och skall ratificeras av . har även undertecknat men inte ratificerat ett tilläggsprotokoll till samma konvention om förbud mot kloning av människan. Diskussion förs också om att skall ratificera konvention (nr 97) om migrerade arbetstagare. har inte undertecknat tilläggsprotokoll 12 till Europa- Protokollet föreskriver om ett generellt diskriminerings- I den röstförklaring som avgav i samband med att protokollet antogs av anges skälen till att lade ner sin röst vid omröstningen. var att hade föredragit ett separat instrument som hade kunnat innehålla utförligare och mer detaljerade bestämmelser med sikte på att bekämpa diskriminering inom sådana samhällsområden där diskri- minering är mest förekommande och där den till slut kan bli ett hot mot den demokratiska samhällsordningen. Ett sådant instrument skulle ha fått effekt så snart det hade ratificerats och trätt i kraft. protokoll som innehåller ett allmänt diskrimineringsförbud kommer det att dröja längre troligen innan den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () har avgjort så många enskilda klagomål att det är någorlunda klart vad diskriminerings- förbudet innebär i praktiken. Ett annat skäl var att det är oklart i vilken utsträckning protokollet tillåter staterna att vidta s.k. positiva åtgärder i syfte att främja jämställdheten mellan könen och jämlikheten mellan olika grupper i samhället. Sammanfattande beskrivning: Regeringen ser över de reservationer som finns antecknade till olika konventioner och tilläggsprotokoll och överväger om de kan dras tillbaka. I vissa sammanhang har ansett att det funnits skäl att lämna reservationer avseende någon konvention. Detta gäller för de fall reser- vationer tillåts vilket inte är fallet med . Regeringens avsikt är att reservationer skall dras tillbaka så fort som de inte längre fyller någon funktion. Regeringen ser därför över i vad mån befintliga reservationer kan dras tillbaka. Till följande konventioner/dokument finns reservationer antecknade: N konvention angående flyktingars rättsliga ställning (artiklarna 8, 12 (1), 17 (2), 24 (1)b, 24 (3) och 25 avseende vissa sociala frågor), N internationell konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (artikel 7 (d)), N internationell konvention om medborgerliga och politiska rättigheter (artiklarna 10 (3), 14 (7) och 20 (1)), fakultativt protokoll om enskild klagorätt till samma konvention (artikel 5 moment 2) och N tilläggsprotokoll nr 7 till den europeiska konventionen angående skydd för mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (artikel 7 (2)). Beträffande sociala stadga gjordes en noggrann genomgång av samtliga bestämmelser inför ratifikation av den reviderade stadgan (se Ds 1997:65). Vissa paragrafer till stadgans artiklar bedömdes av olika skäl inte vara lämpliga att ratificera. 5.4Uppföljning av internationell kritik Sammanfattande beskrivning: Regeringen följer noga upp den kritik som riktas mot vad avser åtaganden om mänskliga rättigheter. I flera olika internationella fora granskas förpliktelser vad avser de mänskliga rättigheterna. får ibland ta emot kritik eller andra synpunkter på hur bättre kan förverkliga någon fri- eller rättighet. I vissa fall har kritik riktats mot i de klagomåls- procedurer som finns etablerade inom FN för vissa konventioner. har också fällts i för att ha kränkt . När kritik uttalas eller när en dom avkunnas till statens nackdel tar regeringen detta på det största allvar. Regeringen följer noga upp den kritik som riktas mot vad avser åtaganden om mänskliga rättigheter. För den kritik som har riktats mot vad avser de prioriterade frågorna, se avsnitt 7. Information till om mänskliga rättigheter Regeringens bedömning: Regeringen avser att med jämna mellanrum återkomma till för att redovisa arbetet med mänskliga rättigheter på nationell nivå. Skälen för regeringens bedömning: bör informeras om uppföljningen av denna handlingsplan och om hur arbetet med de mänskliga rättigheterna på nationell nivå fortskrider. bör även informeras om den kritik som ibland erhåller från t.ex. FN:s granskningskommittéer och . Regeringen anser därför att det finns skäl att i fortsättningen med jämna mellanrum återkomma till för att redovisa arbetet med mänskliga rättigheter på nationell nivå. En sådan samlad information skulle dessutom kunna tjäna som underlag för diskussion, debatt och utbildning i samhället i övrigt. 6Olika aktörers roll i arbetet med de mänskliga rättigheterna Ansvaret för att de mänskliga rättigheterna inte kränks vilar på regeringen och den statliga och kommunala förvaltningen. Inte bara regeringens arbete med att förbättra främjandet och skyddet av de mänskliga rättigheterna är av betydelse. Flera andra aktörer i samhället, såväl offentliga som enskilda, bidrar i sitt arbete till att de mänskliga rättigheterna främjas och skyddas. Många aktörer har aktivt deltagit i arbetet med att ta fram denna handlingsplan, vilket beskrivits närmare i avsnitt 4. De som lyfts fram nedan är ombudsmän, domstolarna, de statliga förvaltningsmyndigheterna (ombudsmän under regeringen och andra förvaltningsmyndigheter), kommuner och landsting, arbetsmarknadens parter, företagen samt enskilda organisa- tioner. ombudsmän (), som inrättades , lyder under och är en del av kontrollmakt. JO väljs av och skall utöva tillsyn över hur lagar och författningar tillämpas i offentlig verksamhet, 12 kap. 6 § regeringsformen (RF). Lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän reglerar vilket ansvarsområde samt vilka befogenheter JO har. Enligt 3 § nämnda lag skall JO i sin granskning särskilt se till att domstolar och förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet iakttar regeringsformens bud om saklighet och opartiskhet och att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter inte träds för när. JO kan inte upphäva eller ändra beslut. Däremot kan JO pröva enskilda anmälningar samt göra inspektioner och andra undersökningar, 5 § nämnda lag. Likaså kan JO väcka åtal eller medverka till att disciplinära påföljder meddelas, 6 § nämnda lag. Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge en utredare i uppdrag att göra en kartläggning av i vilka fall svenska domstolar tillämpat 2 kap. regeringsformen och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande Kartläggningen bör även innefatta en redogörelse av de svenska målen inför den europeiska domstolen för de mänskliga Skälen för regeringens bedömning: Självständiga, oberoende och opartiska domstolar är en grundläggande förutsättning för en fungerande Detta följer av både regeringsformen och av olika inter- Exempelvis förutsätter artikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () att en prövning av bl.a. civila rättigheter skall ske vid en oavhängig och opartisk domstol. regeringsformen stadgas i denna fråga att ingen myndighet och inte heller får bestämma hur en domstol skall döma i det enskilda fallet eller hur en domstol i övrigt skall tillämpa rättsregler i ett särskilt Av denna bestämmelse följer att domstolarna är självständiga gentemot statsmakterna i den dömande verksamheten, men även i sin administrativa verksamhet så länge fråga är om rättstillämpning. Domstolarna utgör den yttersta garanten för att det rättighetsskydd som finns inskrivet i grundlagarna och i vanliga lagar respekteras. understryks av att domarna är föremål för särskilda regler avseende tjänstetillsättning och i princip är oavsättliga (11 kap. 5 och 9 §§ RF). Bestämmelserna om lagrådsgranskning finns i 8 kap. 18 § RF. detta stadgande skall det för att avge yttrande över lagförslag finnas ett lagråd, vari ingår domare i och Regeringsrätten. Yttrande av Lagrådet kan inhämtas av regeringen och riksdagsutskott och bör enligt bestämmelsen begäras bl.a. innan beslutar grundlag om tryckfriheten och lag som begränsar någon av de grundläggande fri- Lagrådets granskning skall bl.a. avse hur förslaget förhåller sig till grundlagarna och rättsordningen i övrigt samt hur det förhåller sig till rättssäkerhetens krav. Lagprövningsrätten är reglerad i 11 kap. 14 § RF. infördes i regeringsformen betydde det att den lagprövningsrätt som tidigare utvecklats i praxis lagfästes. Lagprövningsrätten innebär att en domstol eller ett annat offentligt organ, som i sin rättstillämpande verksamhet finner att en föreskrift står i strid med bestämmelse i grundlag eller annan överordnad författning eller att stadgad ordning i något väsentligt hänseende har åsidosatts vid föreskriftens tillkomst, inte får tillämpa föreskriften. Har eller regeringen beslutat föreskriften, skall tillämpningen dock underlåtas endast om felet är Det är enligt det svenska lagprövningssystemet inte möjligt att hos en domstol begära prövning enbart av frågan om en föreskrifts Denna fråga måste ha kommit upp vid tillämpning av föreskriften i ett visst fall för att kunna prövas av domstolen. I sitt betänkande Medborgerliga fri- och rättigheter (SOU 1975:75) behandlade Fri- och rättighetsutredning bl.a. frågan inrättandet av en författningsdomstol. Utredningen uttalade bl.a. att ett Skr. judiciellt skyddssystem inte får innebära några förskjutningar i det vanliga politiska maktsystemet. En ordning som blandar in domstolarna i det fortgående politiska skeendet skulle enligt utredningen inte bara stå i strid med grundläggande demokratiska principer utan den skulle också medföra uppenbara risker för politisering av domarutnämningarna och därmed hota rättsväsendets integritet. Utredningen ansåg därför att en ordning med författningsdomstol eller något annat liknande organ för regelmässig prövning av lagbeslut inte kan godtas. var lagprövningsrätt av den typ som förelåg i svensk praxis ett lämpligt I proposition 1975/76:209 delade regeringen utredningens åsikt att det inte var lämpligt att införa ett system med författningsdomstol för kontroll av grundlagens efterlevnad. Enligt regeringen var ett sådant system helt främmande för svensk författningstradition och gick svårligen att förena med kravet att en fri- och rättighetsreglering inte får innebära att politisk makt förs över till icke politiska organ. I samband med riksdagsbehandlingen av propositionen avstyrkte ett enigt konstitutionsutskott en motion om inrättande av en författnings- domstol (bet. KU 1975/76:56). Enligt utskottet saknade den i motionen väckta tanken på en specialdomstol för lagprövningsfrågor, en författningsdomstol, f.n. all aktualitet i vårt land. hade bl.a. i uppgift att ta ställning till