prop · GQ035 · 2002-10-22 00:00:00 — Regler om anstånd med betalning av skatt, inklusive debiterad preliminär skatt, finns i 17 kap. SBL. I 2-6 §§ regleras möjligheten till anstånd vid omprövning eller överklagande, avyttring, totalförsvars- tjänstgöring och ärenden om undvikande av dubbelbeskattning. Av 17 kap. 7 § SBL framgår att anstånd kan ges även i andra fall om det föreligger synnerliga skäl. 17.2Förslag till ändrade regler Regeringens förslag: Fysiska och juridiska personer som startar en ny näringsverksamhet skall på begäran ges uppskov med att börja betala F-skatt eller särskild A-skatt. Som förutsättning gäller att den skattskyldige inte tar över en näringsverksamhet som redan bedrivs, redan bedriver näringsverksamhet själv, eller att särskilda skäl inte talar emot det. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Prop. förslaget och anför att förslaget endast marginellt påverkar nystartade företags likviditetsproblem och kan innebära att företagaren underskattar Samfundet anser i stället att det bör införas en möjlighet för mindre företag att redovisa mervärdesskatt kvartalsvis, att möjligheterna att få anstånd med skatt bör utvidgas, att F-skatteuttaget bör anpassas så att det följer säsongsvariationer i verksamheten och att den första preliminära självdeklarationen för nystartade företag bör kunna omfatta än ett helt räkenskapsår. remissinstanser lämnar förslaget utan erinran eller tillstyrker det med anför att förslaget bör ändras så, att uppskov inte bör ges med preliminär skatt som skall betalas efter den ordinarie förfallodagen i januari året efter inkomståret, dvs. debiteras efter inkomståret. Vidare anför verket att författningskommentaren bör förtydligas så att det framgår hur mycket för sent en skatte- och avgiftsanmälan kan komma in innan det skall anses att särskilda skäl talar emot att bevilja uppskov med betalning av Man anser också att det bör framgå av lagtexten att övertagen verksamhet inte kan generera uppskov. anför att förslaget endast torde ha en marginellt positiv inverkan på nyföretagandet då förslaget innebär att företagen acku- mulerar en skatteskuld och skattebelastningen ändå inte torde vara särskilt hög i inledningsfasen. påpekar att förslaget endast är en kortsiktig förbättring för småföretag och att det långsiktigt krävs en översyn av hur hela skattesystemet påverkar småföretags möjlighet till verksamhetsstart och tillväxt. för regelgranskning, NNR, påpekar att förslaget endast är av marginell betydelse för nyföretagandet och att det krävs väsentligt kraftfullare insatser för att förbättra förutsättningarna för anser att tidsgränsen är för kort och att det bör finnas möjlighet att begära uppskov för en längre period, t.ex. eller . Vidare menar organisationen att begränsningen till att uppskovsmöjligheten endast skall avse dem som inte redan bedriver näringsverksamhet i stället bör avse dem som de direkt eller indirekt bedrivit likartad verksamhet. anför att tidsgränsen inte är tillräcklig och att uppskovsmöjligheten även bör finnas för den som redan bedriver näringsverksamhet men som utvidgar verksamheten med en ny verksamhetsgren. Förbundet anför även att den åsyftade begräns- ningen till att inte avse den som övertar en pågående näringsverksamhet inte framgår av lagtexten i promemorian och menar att även i dessa fall bör uppskov kunna ges. att uppskovsperioden bör sättas för att någon reell förbättring för nyföretagarna skall kunna uppnås. Skälen för regeringens förslag: har ofta låga inkomster under inledningsskedet medan den preliminära skatten skall betalas med lika stort belopp . Detta kan medföra att nystartade företag inledningsvis förskotterar skatten till staten, vilket kan leda till ökad skuldsättning i företaget och till att uppstår om finansierings- Prop. 2002/03:5 möjligheterna är begränsade. Problematiken har uppmärksammats i 071-1999 Förbättra för nyföretagaren . framgår bl.a. att många som kontaktar Startlinjen hos tycker att det är svårt att förutsäga det ekonomiska resultatet för det första verk- Många uppger att det eventuella överskottet i början behövs för investeringar i näringsverksamheten. skatt upplevs därför av många som ett problem. Startlinjen får också indikationer på att dagens system upplevs som stelbent och främst utgår ifrån skattemyndighetens villkor, inte före- Den möjlighet som står en nyföretagare till buds för att undvika att betala den preliminära skatten är att ansöka om anstånd enligt 17 kap. 7 § För att anstånd skall kunna ges krävs då att synnerliga skäl före- Enligt förarbetena (se prop. 1996/97:100, s. 420 ff) skall anstånd enligt denna paragraf ges med restriktivitet. tillämplig när det är fråga om tillfälliga betalningssvårigheter orsakade av sociala skäl och andra liknande omständigheter. går vidare att anståndsgivningen för näringsidkare bör präglas av en viss Den restriktiva tillämpningen av anstånd enligt 17 kap. 7 § SBL medför alltså i praktiken ingen lättnad för nyföretagare. Det förekommer att företagen för att klara av sin likviditet, i strid med gällande regler, underskattar sitt underlag för skattedebitering när den preliminära självdeklarationen upprättas. Det kan även förekomma att man begär ändrad beräkning av den debiterade skatten och på motsvarande sätt underskattar underlaget för skattens debitering. förfarandet debiteras en för låg preliminär skatt och skillnaden kan bli stor i förhållande till den slutliga skatten. Ett sådant förfaringssätt kan leda till ansvar enligt skattebrottslagen (1971:69). kreditkostnader för detta medför det kostnader för ökad administrativ hantering hos såväl skattemyndigheterna som företaget. en möjlighet för nya företag att få uppskov med betalningen av den preliminära skatten förbättras likviditeten för dessa eftersom de normalt bör hinna få betalning för de första fakturorna innan preliminär skatt skall börja betalas. Systemet kan således ge nystartade företag en möjlig- het att erhålla pengarna innan skatten skall betalas in. motverka att företaget medvetet uppger för låga intäkter i samband med den preliminära självdeklarationen eller jämkar ned den preliminära Flera remissinstanser har anfört att det behövs en mer genomgripande översyn av skattereglerna för mindre företag för att någon reell förbätt- ring skall kunna uppnås för företagarna. Ett sådant arbete ligger emeller- tid inte inom ramen för detta lagstiftningsärende. Ett antal remissinstanser har anfört att är en och att uppskov i stället bör ges till . uppskov med den preliminära skatten skulle utan tvekan innebära en ytterligare likviditetsförstärkning för företagen uppskovet Uppskovet skulle emellertid då medföra en större latent Det finns, som påpekat, en risk för att en stor ackumulerad skatteskuld kan visa sig övermäktig för en nyföretagare, som inte har någon vana att beräkna den skatt som belöper Prop. Incitamentet för oseriösa företagare att försöka utnyttja systemet för skatteundandragande skulle också öka om uppskov Regeringen anser därför att promemorians förslag är väl avvägt. Ett sådant uppskov medför att nyföretagaren slipper betala preliminär skatt , men i stället får betala ett något högre belopp . Den totalt inbetalade prelimi- nära skatten skall även fortsättningsvis så nära som möjligt stämma överens med den slutliga skatten. menar att det inte finns något skäl att bevilja uppskov för preliminär skatt som skall betalas efter inkomstårets utgång och föreslår att uppskovsmöjligheten skall begränsas till preliminär skatt som har debiterats under inkomståret. för att de flesta som får sin preliminära skatt debiterad efter inkomstårets utgång redan har åtnjutit ett icke avsett uppskov med den preliminära skatten och att därmed särskilda skäl skulle tala för att vägra uppskov. För dem som startar sin verksamhet under inkomståret finns även en möjlighet att förlänga sitt räkenskapsår, så att de i praktiken inte kommer att få någon preliminär skatt debiterad under det första kalender- året som verksamheten bedrivs. Enligt regeringens mening är det dock inte lämpligt att reglerna om uppskov med preliminär skatt skall styra beslut om räkenskapsårets omfattning. Även de som startar sin närings- verksamhet , kanske inför julhandeln, bör vara berättigade till tre månaders uppskov med den preliminära skatten. hänsyn till detta synes det inte motiverat med ett undantag i detta I dessa fall kan förslaget medföra visst uppskov även med det nya årets preliminära skatt. Det bör dock finnas en bortre begränsning av uppskovstiden som innebär att betalning av den preliminära skatten inte skall få göras senare än året efter inkomståret. sammanfaller med den senaste betalningstidpunkten för preliminär skatt som debiterats efter inkomstårets utgång och har satts för att skatte- myndigheten skall hinna ta hänsyn till den preliminära skatten vid debiteringen av slutlig skatt. Enligt uppgifter som arbetsgruppen inhämtat från finns det inga tekniska hinder att genomföra ett system för uppskov med preliminär skatt, vare sig under inkomståret eller efter detta. Det går dock inte att utgå ifrån att alla skattskyldiga anser att uppskov är en fördel eftersom det innebär att ett högre månatligt belopp måste avsättas för skattebetalning . Systemet bör därför inte vara obligatoriskt, utan uppskov bör ges endast om den skattskyldige Förslaget är avsett att underlätta för dem som vill starta nya företag och som inte redan bedriver näringsverksamhet. Lagrådet har i sitt yttrande över förslaget anfört att det är svårt att förklara varför uppskov inte skall medges den som övertar en tidigare igångsatt verksamhet. Lagrådet har föreslagit en lagtext med denna innebörd. lagtext som lämnas i yttrandet innebär dessutom att den som tidigare bedriver näringsverksamhet och som, t.ex. i handelsbolagsform, startar en ny näringsverksamhet skulle omfattas av uppskovsreglerna. ringen gör den bedömningen att den som övertar en pågående närings- verksamhet bör ha lättare att bedöma resultatet av den fortsatta verk- Detta genom att utnyttja erfarenheten när det gäller verk- Prop. 2002/03:5 samhetens resultat före övertagandet. Man bör också ha hjälp av de rutiner som redan finns upparbetade i verksamheten. Det kan inte heller antas att samma likviditetsproblem förekommer i en övertagen verksam- het som i en nystartad. Normalt torde en nystartad verksamhet få lov att vänta på inkomster i inledningsskedet, medan en pågående verksamhet kan förväntas ha inkomster redan från den tidpunkt den övertas. Vad därefter angår dem som bedriver näringsverksamhet kan det antas att de är införstådda med hur preliminärskattesystemet fungerar och kan ta hänsyn till att den preliminära skatten skall betalas redan från början. Regeringen utökar därför inte tillämpningsområdet för det före- slagna uppskovet med betalning av preliminär skatt på det sätt lagrådet förespråkat. Möjligheten till uppskov bör omfatta såväl fysiska som juridiska per- soner. Det kan inte uteslutas att oseriösa skattskyldiga försöker utnyttja uppskovsmöjligheten i skatteundandragande syfte. Om det t.ex. är känt att den skattskyldige inte brukar betala sina skatteskulder bör skatte- myndigheten ha en möjlighet att vägra uppskov. Ett beslut om uppskov bör därför föregås av en prövning i det enskilda fallet. Om särskilda skäl kan anses tala emot uppskov bör sådant kunna vägras. Sådana särskilda skäl kan t.ex. vara skatteskulder eller annat som i sig skulle utgöra hinder mot att utfärda en F-skattsedel. Erfarenhetsmässigt ökar risken för att staten inte får betalt för sina skatte- och avgiftsfordringar ju som går mellan det att den skattskyldige får inkomsten och det att han skall betala skatten som belöper på den. Det finns som påpekat en risk för att några nyföretagare även med den begränsade uppskovstiden hamnar i svårigheter genom att de underskattar sitt likviditetsbehov och därför inte har tillräckligt med kontanter när den uppskjutna preliminära skatten väl skall betalas. För att motverka detta krävs informations- insatser till de nystartade företag som får uppskov. Det ankommer främst på och skattemyndigheterna att genomföra sådana. Även andra aktörer, som kronofogdemyndigheterna i sin förebyggande verksamhet och Startlinjen inom , bör medverka vid infor- mationsspridningen. Förslaget föranleder en ändring av 11 kap. 5 § SBL. Vissa ändringar i inkomstskattelagen Regeringens förslag: Värdet av minnesgåvor får uppgå till 10 000 kronor utan att förmånen skall tas upp. Skälen för regeringens förslag: Den lagstadgade gränsen för skatte- fria minnesgåvor till varaktigt anställda är (11 kap. 14 § 3 inkomstskattelagen (1999:1229)). har någon uppjustering av beloppet inte gjorts. Med tanke på den allmänna prisutveckling som förevarit finns det enligt Prop. 2002/03:5 regeringens uppfattning skäl att ompröva beloppets storlek. Vad gäller beräkningen av beloppsgränsen bestämdes denna i anvisningar till 0,2 basbelopp med tillägg för den mervärdesskatt som belöpte på anskaffningen. När den lagstadgade beloppsgränsen tillkom uttalades i prop. 1987/88:52 att den värdegräns som tidigare angetts i anvisningarna kunde ligga till grund för bestämmandet av den fasta beloppsgränsen. Denna värdegräns bör enligt regerings uppfattning alltjämt kunna tjäna som utgångspunkt för en uppjustering. Med hänsyn härtill föreslår därför regeringen att värdet på minnesgåvor skall kunna uppgå till utan att skattskyldighet inträder. Förslaget föranleder ändring av 11 kap. 14 § inkomstskattelagen. Den nya bestämmelsen bör tillämpas års taxering. Regeringens förslag: Statliga riskgarantier som betalas ut till total- försvarspliktiga och de som tjänstgör inom Polisens utlandsstyrka skall vara skattefria. Skälen för regeringens förslag: Statliga riskgarantier tillkom i samband med att svenskar tjänstgjorde utomlands, bl.a. i . Riskgarantierna avser främst att kompensera den enskilde för den merrisk som tjänstgöringen innebär. Ersättningen utgör ett dödsfalls- och invaliditetskapital och är således inte en kompen- sation för inkomstbortfall. För att kompensera inkomstbortfallet utgår i stället livränta. har totalförsvarspliktiga getts möjlighet att vid dödsfall eller invaliditet erhålla statlig riskgaranti. Detta regleras i förord- ningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga. Statliga risk- garantier som utgår till anställda inom Försvarsmaktens utlandsstyrka är skattefria enligt 8 kap. 20 § inkomstskattelagen (1999:1229). Enligt rege- ringens uppfattning saknas anledning att i skattehänseende göra en annan bedömning av den statliga riskgaranti som kan utgå till totalförsvarspliktiga. Sådan ersättning bör därför också vara skattefri. gällde att anställda inom polisväsendet som tjänstgjorde utomlands ingick i Försvarsmaktens utlandsstyrka. övertog dock huvudmannaskapet för denna grupp och en fristående styrka bildades, Polisens utlandsstyrka. Som en konsekvens av det ändrade huvudmannaskapet är det därför nödvändigt att justera bestämmelserna i inkomstskattelagen så att riskgarantier som utgår till denna grupp även i fortsättningen är skattefria. De nya reglerna om totalförsvarspliktigas rätt till riskgarantier trädde i kraft . Ändringen i 8 kap. 20 § inkomstskattelagen som föranleds härav bör därför tillämpas första gången vid taxering. Vad gäller Polisens utlandsstyrka föreslås de nya reglerna tillämpas första gången vid taxering. Reseersättningar till deltagare i vissa Regeringens förslag: Bestämmelsen i 11 kap. 35 § inkomstskatte- lagen om skattefrihet för reseersättningar m.m. till deltagare i vissa arbetsmarknadspolitiska program förtydligas och ändras bl.a. på så sätt att utrymmet för skattefrihet utvidgas till att även omfatta del- tagare utan funktionshinder. Skälen för regeringens förslag: Skattefria reseersättningar till personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska program har utgått . Ursprungligen avsåg skattefriheten all ersättning men begränsades den till att omfatta traktamenten och särskilda bidrag (prop. Genom inkomstskattelagens (1999:1229) tillkomst har lag- texten förtydligats ytterligare och de bidrag som avses är bl.a. bidrag för nattlogi och resor. Genom det förenklingsarbete som genomfördes på arbets- marknadspolitikens område , tillsammans med nya reformer, förändrades begreppsbilden för insatserna på arbets- marknadspolitikens område. Detta ledde till ett flertal nya och ändrade författningar (prop. 1999/2000:98, bet. 1999/2000:AU07, rskr. 1999/2000:230). Till följd av detta ändrades också inkomstskattelagen (prop. 2000/01:22, bet. 2000/01:SkU9). Författningsändringarna innebar i sak inte några större förändringar. Personkretsen som omfattades av bestämmelserna var oförändrad men de personer som tidigare ansetts delta i arbetsmarknadsutbildning som då var ett samlingsnamn för ett flertal åtgärder definierades om till olika arbetsmarknadspolitiska program. Den förordning där ersättning för resor m.m. regleras, förord- ningen (1996:1100) om aktivitetsstöd, fick med anledning av de ovan nämnda regelförändringarna till stora delar ny lydelse. Syftet var att göra bestämmelserna färre, mer lättlästa och mer enhetliga. Det kan dock konstateras att ändringarna medförde att utrymmet för skattefria ersättningar blev alltför snävt i förhållande till vad som varit avsikten, framför allt på så sätt att ersättningar till icke funktionshindrade inte kom att omfattas av den skattefrihet som förelåg för motsvarande ersättningar till personer med funktionshinder. En ändring av 11 kap. 35 § inkomst- skattelagen är av denna anledning påkallad. Ändringarna skall anpassas till de planerade ändringar av förordningen om aktivitetsstöd som kommer att träda i kraft och de arbetsmarknadspolitiska program som tillkommit sedan föregående justeringar gjordes. Ändringarna bör träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. avseende förslagen som rör mervärdesskatt Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Den nya bestämmelsen i 10 kap. 1 § mervärdesskattelagen skall dock inte tillämpas på ansökningar om återbetalning som inkommer till före . Om de nya förutsättningarna för återbetalning enligt 10 kap. 1 eller 11 § medför att en fastighets- ägare som med frivillig skattskyldighet upplåter en lokal till någon som på grund av ändringarna inte längre har rätt till återbetalning, skall detta inte medföra jämkning av ingående skatt för fastighets- ägaren. Den nya lydelsen av 7 kap. 3 a § skall i fråga om bidrag direkt kopplade till priset för en vara eller en tjänst, tillämpas på bidrag som fastställts och betalats ut efter . Skälen för regeringens förslag: FAR har påtalat att det krävs en särskild övergångsbestämmelse för att inte de nya reglerna i 10 kap. 1 § skall komma att strida mot principen om skydd för berättigade förvänt- ningar. Enligt 19 kap. 4 § skall en ansökan om återbetalning inkommit till senast efter utgången av det kalenderår som den avser. Enligt 19 kap. 2 § kan en ansökan avse en period om högst ett kalenderår. Rätten till återbetalning inträder enligt huvudregeln i 10 kap. 3 § när en vara har levererats till den som har rätt till åter- betalning eller har förts in i landet eller när en tjänst har tillhandahållits den som har rätt till återbetalning. Detta innebär sammantaget att en ansökan som inkommer till exempelvis kan innehålla yrkanden om återbetalning som hänför sig till leveranser och tillhandahållanden . Såsom FAR upp- märksammat måste en övergångsregel införas för att inte de nya reglerna skall träffa de fall då en rätt till återbetalning redan inträtt före i kraft trädandet. FAR har vidare påtalat att det krävs en reglering för att inte jämkningsskyldighet vid frivillig skattskyldighet för uthyrning skall upp- komma i de fall de ändrade reglerna om återbetalning leder till att företagaren inte längre har någon återbetalningsrätt. Upplåtelse av fastighet är enligt huvudregeln i 3 kap. 2 § undantaget från skatteplikt. Enligt 3 kap. 3 § andra stycket jämförd med 9 kap. får emellertid en fastighetsägare bli frivilligt skattskyldig, dvs. erhålla avdragsrätt för ingående mervärdesskatt och lägga mervärdesskatt på hyran till hyresgästen, bl.a. om fastigheten hyrs ut till någon som har rätt till återbetalning enligt 10 kap. 1 eller 11 §§. Enligt 9 kap. 10 § jämförd med 6 § 1 i samma kapitel skall jämkning i form av återbetalning av tidigare avdragen ingående skatt ske om den frivilliga skattskyldigheten upphör, dvs. i nu aktuellt fall då hyresgästen inte längre har rätt till åter- betalning. Såsom FAR noterat bör dock inte jämkning krävas när den frivilliga skattskyldigheten upphör på grund av en lagändring. En övergångsbestämmelse om detta bör därför införas. I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har i enlighet med vad Lagrådet påpekat tagits in en övergångsbestämmelse avseende import (i punkten 2). Jämfört med lagrådsremissen har även en övergångs- bestämmelse avseende den nya bestämmelsen i 7 kap. 3 a § införts. 2002/03:5 bidrag direkt kopplat till priset för en transaktion skall inte ingå i beskatt- ningsunderlaget om bidraget till sitt slutgiltiga belopp fastställts före ikraftträdandet men ännu inte utbetalats. Bestämmelsen skall heller inte tillämpas på ett bidrag av detta slag som har utbetalats före men som inte fastställts till sitt slutgiltiga belopp förrän efter . Jämfört med lagrådsremissen har också införts en övergångsbestämmelse beträffande de nya bestämmelserna i 7 kap. 6 § första stycket 3 och andra stycket. Dessa bestämmelser skall tillämpas på prisnedsättningar som lämnas eller . För tid dess- förinnan skall de äldre bestämmelserna i 7 kap. 6 § första stycket gälla i fråga om prisnedsättningar av det aktuella slaget. De två sistnämnda förslagen till övergångsbestämmelser har beretts med . 20 Statsfinansiella och andra effekter När det gäller mervärdesskattelagen kan förslagen avseende själv- kostnadspris som beskattningsunderlag samt beskattningsunderlaget vid bidrag få vissa begränsade positiva effekter. Även förslaget rörande återbetalning av ingående skatt kan ha viss positiv effekt. Förslagen beträffande periodiska publikationer kan ge upphov till vissa begränsade negativa effekter. Sammantaget bör de ovan nämnda förslagen inte med- föra annat än ringa statsfinansiella effekter. Förslagen i övrigt som rör mervärdesskatt utgör i huvudsak tekniska förändringar som inte påverkar statsintäkterna. Förslagen innebär inte heller några sådana ändringar som kan förväntas medföra behov av resursförstärkning till skatteförvaltningen eller förvaltningsdomstolarna. En undersökning har gjorts av avseende nystartade aktiebolags slutliga och preliminära skatt . Av aktiebolagen var det som inte betalade någon preliminär skatt alls under det första verksamhetsåret. Sammantaget uppgick kvarskatten för dessa företag till av den slutliga skatten för nystartade aktiebolag. Beräkningar har gjorts avseende räntekostnaden (periodiserad brutto- effekt) av att förskjuta de tre första skatteinbetalningarna för nystartade företag . Kostnaden beräknas understiga (beroende på hur stor andel av de enskilda näringsidkarna och handelsbolagen som inte betalar någon preliminär skatt ). Det är också tänkbart att andelen företag som inte betalar någon skatt alls, dvs. har noll-debitering, skulle kunna sjunka till följd av förslaget. Beräkningarna inkluderar inga sådana effekter. Den kassa- mässiga effekten av förslaget kan beräknas bli försumbar, eftersom den preliminära skatten fortfarande i de flesta fallen kommer att betalas februari inkomståret januari året efter inkomståret. kostnader för att administrera det föreslagna uppskovet har av uppskattats vara försumbara. Kost- naderna bedöms därför kunna hanteras inom befintliga anslag. Eftersom de allra flesta som ansöker om uppskov kan förväntas få sin ansökan beviljad, kan endast ett fåtal överklaganden på grund av vägrat uppskov förväntas belasta de allmänna förvaltningsdomstolarna. Den föreslagna ändringen av gränsen för minnesgåvor beräknas medföra en årlig nettobudgetförsvagning om .