prop · GP03143 · 2002-03-21 00:00:00 — har också i sitt slutbetänkande föreslagit att regeringen uppdrar åt att samlat värdera effekterna på konkurrensen av de nordiska systemoperatörernas arbete kring en eventuellt förändrad prisområdesindelning och av deras försök med mot- köp på nordisk basis. Regeringen instämmer i uppfattning att en sådan utvärdering bör genomföras skyndsamt. Rege- ringen kommer också att noga följa övriga insatser som görs inom Nordel för en ökad harmonisering. Därutöver övervägs också, inom ramen för samarbetet inom , behovet av åtgärder på politisk nivå, som kan förbättra marknadens funktion och reducera begränsningar i överföringssystemet. 7.2.1Sanktionssystem riktat mot nätägare Regeringens bedömning: Om ett system för sanktioner mot nät- ägarna införs bör det vara administrativt lätthanterligt och bygga på automatiska mottagningsbevis som entydigt visar om orsaken till en försening av ett leverantörsbyte ligger hos nätägaren. Ett väl funge- rande sanktionssystem förutsätter att krav kan ställas på såväl elhand- lare som nätföretag bl.a. när det gäller tillgång till IT-system som kan generera automatiska mottagningsbevis. Införandet av ett sanktions- system bör därför samordnas med införandet av krav med denna inriktning. Möjligheten att på frivillig eller annan väg se till att kunden får en skälig ersättning för den olägenhet som det uteblivna leveran- törsbytet orsakat bör utredas närmare. Utredningens förslag: En nätägare som försenar ett leverantörsbyte bör inte få ta ut någon nätavgift av kunden från det datum bytet var tänkt att ske fram tills dess det verkligen kommit till stånd. Utredningen före- slår att bör ges i uppdrag att utforma de närmare detaljerna i ett sådant sanktionssystem. Remissinstanserna: Oberoende Elhandlare, , Sveri- ges konsumentråd och LO tillstyrker utredningens förslag. LRF och HSB anser att sanktionssystemet måste vara utformat för en enkel och snabb tillämpning. Oberoende Elhandlare ser också en enkel förseningsavgift som ett möjligt sanktionssystem. och Elbruk avstyrker utredningens förslag då det anses för administrativt tungrott. framför också att straffskadestånd är främmande för svensk rättstradition och förordar istället att ersätt- ningsfrågan löses på frivillig väg i nätföretagens standardavtal med kun- derna. har framfört till utredningen att, om en sanktionsavgift skall införas, så är det önskvärt med en rationell metod för att kontrollera efterlevnaden av regelverket kring leverantörsbyte. Metoden bör enligt myndigheten ha låga transaktionskostnader, vilket sägs kunna uppnås genom att bygga in ett system som övervakar infor- mationsöverföringen mellan aktörerna. Brott mot regelverket bör enligt myndigheten kunna konstateras med automatiska metoder och föranleda en omedelbar förutsägbar reaktion så att en förebyggande effekt kan upp- nås. anser att en förseningsavgift motsvarande vad som gäller för nätföretagens årsrapporter skulle kunna vara en lämplig lösning för att förmå nätföretagen att utföra de arbetsuppgifter man är ålagda i samband med leverantörsbyte. Enligt Energimyndigheten bör i sådana fall bestämmelser om förseningsavgift införas genom en kom- plettering av ellagen. Statskontoret är tveksamt till att föreslagen sank- tion är tillräckligt kraftfull. Oavsett hur sanktionen utformas anser Stats- kontoret att det är viktigt att den blir enkel att hantera för myndigheter och rättsinstanser. Justitiekanslern menar att det sätt på vilket skade- ståndet är avsett att beräknas inger betänkligheter. Det är enligt kanslern främmande för svensk skadeståndsrätt att bestämma skadeståndets stor- lek utan koppling till den skada som lidits i det enskilda fallet. Skälen för regeringens bedömning: Övergången till schablonberäk- ning har ställt nya krav på såväl som övriga nätföretag vad gäller effektivitet och funktion hos mätvärdesrap- portering och balansavräkning. Sedan reformen genomfördes har och genomfört betydande insatser för att avhjälpa de problem som ger upphov till försenad balansavräk- ning. Väsentliga kvalitetsbrister återstår dock bl.a. när det gäller hante- ring av leverantörsbyten. gav regeringen till känna sin mening att en närmare utredning bör genomföras av förutsättningarna och formerna för ett sanktionssystem mot nätbolag som inte uppfyller kraven i ellagen och föreskrifter vid byte av elleverantör (bet. 2000/01:NU8, rskr. 2000/01:172). Bakgrunden var att många elkun- der inte får sina leverantörsbyten genomförda inom den tid som gäller enligt regelverket. På uppdrag av har advokatfirman analyserat förutsättningarna för att införa ett sanktionssystem mot nätbolag som inte uppfyller regelverkets krav vid byte av elleve- rantör och som inte på ett tydligt sätt lämnar uppgifter om anläggnings- identitet till sina kunder. uppdrag har redovisats i rapporten för införandet av ett sanktionssystem mot de nätbolag som inte uppfyller regelverkets krav vid leverantörsbyte och mätrapportering. Rapportens slutsatser har behandlats av Elkonkurrens- utredningen. menar att den lämpligaste sanktionsformen vore att införa en ny sanktionsavgift. kan då ges befogen- heter att själv påföra nätbolagen en avgift utan att behöva vända sig till domstol. Systemet kan enligt rapporten vara baserat på strikt ansvar och ha i förväg fastställda avgiftstariffer vilket sägs göra sanktionsavgiften till ett effektivt och preventivt verktyg. har också möjlighet att meddela vitesföreläggan- den för att få till stånd rättelse av de nätbolag som bryter mot de aktuella bestämmelserna. Enligt gällande lagstiftning är det inte straffsanktionerat att bryta mot reglerna. Utöver en möjlighet att bli förelagd vid vite att följa bestämmelserna riskerar nätbolagen inte någon ytterligare sanktion. betonar däremot i sitt förslag att utgångs- punkten måste vara att den enskilde kunden alltid skall hållas skadeslös så länge han gjort det som krävs av honom. Om kunden på ett korrekt sätt meddelat för leverantörsbytet nödvändig information till den nye elleverantören men bytet ändå inte kommer till stånd vid avsett datum bör någon form av kompensation utgå till kunden. Därutöver betonar betydelsen av att det i systemet för utbyte av information i samband med leverantörsbyte finns inbyggt automatiska mottagningsbevis. Om nätägaren gjort vad som på honom ankommer, och bekräftat eller anmärkt på en anmälan om leveran- törsbyte, så måste han ges ett mottagningsbevis från den nye elleveran- tören som visar att denne mottagit bekräftelsen. Ett administrativt lätt- hanterligt sanktionssystem kräver således att såväl elhandlare som nät- företag har IT-system som kan generera sådana automatiska mottag- ningsbevis i samband med leverantörsbytesprocessen. För att tillförsäkra att alla elhandlare har IT-system som genererar automatiska mottag- ningsbevis föreslår utredningen att sådana system skall vara ett krav för att få verka som elhandlare på den svenska elmarknaden (se avsnitt 7.2.2. I likhet med och anser regeringen att ett sanktionssystem mot nätägarna bör vara administrativt lätthanterligt och t.ex. bygga på automatiska mottagningsbevis som enty- digt visar om orsaken till en försening av ett leverantörsbyte ligger hos nätägaren. Ett väl fungerande sanktionssystem kräver således också att krav kan ställas på såväl elhandlare som nätföretag när det gäller IT-system som underlättar informationshanteringen vid leverantörsbyten. Införandet av ett sanktionssystem bör således enligt regeringens mening samordnas med införandet av sådana krav. I detta sammanhang bör möj- ligheten närmare utredas att på frivillig eller annan väg tillse att kunden får en skälig ersättning för den olägenhet som det uteblivna leverantörs- bytet orsakat. En framkomlig väg kan enligt regeringens bedömning vara att i enlighet med förslag lösa detta genom att införa sådana ersättningsregler i branschens allmänna avtalsvillkor. Enligt vad regeringen erfarit genomförs en översyn med denna in- riktning inom . Regeringen avser att återkomma till med ett samlat förslag under nästkommande riksdagsår med den inriktning som här har redovisats. Regeringen vill också betona att ett steg för att underlätta leveran- törsbytesprocessen tagits av genom den föreskriftändring som trädde i kraft . Denna föreskrifts- ändring innebär att nätföretag vid rapportering av mätarställningar till elanvändaren tydligt skall ange anläggningsidentitet och identitet för schablonberäkningsområdet, och endast med just dessa beteckningar. Rimligen kommer denna föreskriftsändring att förbättra elanvändarnas möjligheter att hitta, och till den nye elleverantören ange, den informa- tion som behövs för leverantörsbyte. Regeringens bedömning: För att underlätta byte av elleverantör bör specifika krav kunna ställas på såväl elhandlare som nätföretag när det gäller tillgång till IT-system för informationsutbyte mellan nätägare, elhandelsföretag och , bl.a. vad gäller automatiska mottagningsbevis. En skyldighet för elhandelsföretagen att offentlig- göra vissa elprisuppgifter bör också införas. Formerna för hur sådana specifika krav på elhandelsföretagen lämpligen bör utformas bör utredas vidare. Utredningens förslag: För att kunna ställa specifika krav på elhand- larna föreslår utredningen att ett särskilt tillstånd för att få vara elhand- lare, en omsättningskoncession, införs. Tanken med en sådan omsätt- ningskoncession är att den endast skall ges till de elleverantörer som uppfyller de villkor som ställs för handel med el. Ett sådant tillstånd skulle lämpligen kunna utfärdas av , som skulle ha till uppgift att pröva om elleverantören uppfyller ställda krav. Förfaran- det skulle ske på ungefär liknande sätt som när nätföretag prövas för att få nätkoncession. Kraven för att erhålla omsättningskoncession bör enligt utredningens förslag sättas relativt lågt. Kraven bör bl.a. omfatta tillgång till IT-system som genererar automatiska mottagningsbevis i samband med leverantörsbytesprocessen och skyldighet att offentliggöra vissa elprisuppgifter. Därtill kan, om så befinns lämpligt, även formuleras krav på t.ex. viss grundläggande kunskapsnivå, etiska regler el. dyl. för elhandelsverksamhet. förslag: Bestämmelser införs i ellagen om s.k. Ediel-certifiering med tydliga regler för elhandlarna. En sådan bestäm- melse innebär att ett företag när det hos skall registrera sig i Ediel-systemet för att vara elhandlare även skulle avkrävas att upp- fylla vissa villkor beträffande sitt IT-system, prisstatistik m.m. Om vill- koren uppfylls av elhandlaren blir denne certifierad som elhandlare och får utnyttja Ediel-systemet. De villkor som ställs för att få Ediel-certifie- ring kan utarbetas av och regleras i avtalet mellan affärsverket och aktörerna. En stor fördel med att reglera denna fråga i civilrättsliga avtal är enligt att uppföljningen blir väsentligt mycket enklare och att avtalet kan sägas upp om det inte följs. Dessutom kräver detta förslag endast en mindre ingripande förändring i ellagen. Remissinstanserna: , och avstyrker förslag. Enligt Energimyn- digheten är syftet med utredningens förslag främst att se till att elanvän- darna har fullgoda IT-system samt att de rapporterar in sina priser till berörda myndigheter. framför att detta enkelt kan tillgodoses genom det alternativa förslag som myndigheten överlämnat till regeringen. Elbruk och SBC delar uppfattning. avvisar också förslag om omsättningskoncession, med hänvisning till att förslaget är för tungrott i relation till vad man vill uppnå. stödjer inte heller förslag till Ediel-certifiering. flera skäl för att det är olämpligt att avtalsvägen lösa obligatoriska för- pliktelser och förordar istället föreskrifter. LO och LRF tillstyrker Prop. 2001/02:143 utredningens förslag. stöder förslaget men påpekar att det är viktigt att noga överväga vilken typ av krav som skall ställas och vilka effekter dessa får på de berörda företagen. Statskontoret delar uppfattning med undantag för att de anser att krav bör fastställas i författning. RRV, HSB och Konsumentråd anser att det är viktigt att lösa dessa problem men tar inte ställning till om omsättningskoncession är det sätt som det skall lösas på. Skälen för regeringens bedömning: Efter upphörandet av leverans- koncessionssystemet är elhandelsverksamheten på den svenska elmarknaden relativt lite reglerad. Elhandlaren måste som övriga näringslivet ta hänsyn till den generella konkurrenslagstiftningen, vad gäller områden som t.ex. utövande av marknadsmakt, diskrimine- rande prissättning m.m., samt är underkastad regle- ring avseende informationsutbyte vid leverantörsbyten. Därtill måste elhandlare för att verka på den svenska marknaden registrera sig hos för att erhålla en Ediel-identitet, vilken är nödvändig för leverantörsbyte. Det finns dock inga krav på elhandelsföretaget vad gäl- ler t.ex. organisation, kunskap om elmarknaden, tekniska krav på admi- nistrativa system för leverantörsbyten, prisinformation etc. Regeringen anser att ett väl fungerande sanktionssystem mot nätföre- tag som orsakar förseningar i leverantörsbytesprocessen är beroende av att krav kan ställas på såväl elhandlare som nätföretag när det gäller informationsöverföring och tillgång till IT-system och att införandet av ett sanktionssystem bör samordnas med införandet av sådana krav. Enligt regeringens bedömning möjliggör såväl som förslag en sådan ordning. Det är också regeringens uppfattning att marknadens aktörer, fram- förallt konsumenterna, av olika anledningar, ännu inte har tillräcklig kun- skap om energimarknaderna och sina respektive rättigheter och skyldig- heter. Ökade insatser för att underlätta för konsumenterna på marknaden är därför nödvändiga och en prioriterad uppgift för framtiden. Tillgång till transparent prisinformation är givetvis en nyckelfråga i detta sam- manhang. I likhet med anser därför regeringen att det finns skäl att säkerställa att offentlig, företagsspecifik statistik över elhandelsföretagens försäljningspriser på ett enkelt sätt kan göras tillgänglig för elkonsumenterna. För att sådana uppgifter skall bli full- ständiga krävs enligt regeringens mening att uppgiftsinhämtandet bygger på någon form av rättslig reglering, så som omsättningskoncession eller liknande. Formerna för hur sådana specifika krav på elhandelsföretagen lämpligen bör utformas bör dock utredas vidare. Härvid utgör såväl El- konkurrensutredningens som förslag viktiga under- lag. Regeringens bedömning: För att förbättra elmarknadens funktion bör en samlad myndighetsfunktion inrättas för elmarknaden. Denna roll bör tilldelas som härigenom också får en uttalad roll som expertmyndighet för elhandelsfrågor. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: , , Riksrevi- sionsverket (RRV), , Oberoende Elhandlare, Kemikontoret, LO, HSB, LRF och Elbruk tillstyrker utredningens förslag. Statskontoret anser att uppgifter när det gäller elmarknaden behö- ver övervägas ytterligare, men instämmer i att ökad uppmärksamhet bör riktas mot elhandeln. Återstående remissinstanser har inte närmare kom- menterat utredningens förslag i denna del. Skälen för regeringens bedömning: har till upp- gift att vara nätmyndighet och bedriver i den rollen tillsyn över nätverk- samheten. Myndigheten utfärdar tillstånd för överföring av el (nätkon- cession), utfärdar föreskrifter inom området och bevakar att nätföretagen följer regelverket. utövar däremot inte någon tillsyn över elhandelsverksamheten. Inom verksamhetsgrenen Utveckling av el- marknaden under verksamhetsområde Elmarknadspolitik har myndighe- ten dock genom regleringsbrev för givits vissa uppgifter som berör elhandeln. Myndigheten skall följa och analysera utvecklingen på elmarknaden, särskilt vad gäller kapacitetsutveckling och struktur- förändringar inom elproduktion, elhandel och nätverksamhet samt pris- utvecklingen på el och nättjänster. Vidare skall myndigheten bidra till att konsumenter och små- och medelstora företag har den information som krävs för att kunna agera på den avreglerade elmarknaden. Regeringen anser i likhet med utredningen och de flesta remissinstan- serna att ansvar för den samlade elmarknaden bör förstärkas. bör också ges en mer operativ roll som expertmyndighet avseende elhandelsfrågor. Regeringen avser att åter- komma till i budgetpropositionen med förslag till omfattningen och inriktningen på denna roll samt med en bedömning av resursbehov för verksamheten. 7.2.4Konkurrensupphandling av anvisad elleverantör Regeringens bedömning: Förutsättningarna för att komplettera reg- lerna för anvisning av elleverantör med bestämmelser om konkur- rensupphandling av anvisad elleverantör bör utredas närmare. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: , , Elbruk, LRF, HSB, Konsumentråd och LO tillstyrker utredningens för- slag. avvisar utredningens förslag med hänvisning till att förslaget är bristfälligt analyserat. Statskontoret anser att förslaget i prin- cip är rätt förutsatt att kostnaderna för upphandlingen är rimliga i förhål- lande till den aktuella elförbrukningen. Skälen för regeringens bedömning: Systemet med anvisad elleve- rantör avser att skydda de elanvändare som av någon anledning saknar elleverantör. Detta kan t.ex. inträffa vid ny- och återanslutning eller åter- inkoppling av en anläggning, samt vid nyinflyttning. I denna situation kan elanvändaren komma att sakna en elleverantör. Enligt ellagen skall en elanvändare som saknar elleverantör av berörd innehavare av nätkon- cession anvisas en elleverantör, som gentemot nätkoncessionshavaren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Systemet med anvisad elleverantör introducerades med att schablonberäkning av el infördes, i samband med att systemet med leveranskoncession upphörde. Systemet med anvisad elleverantör beskrivs närmare i avsnitt 7.8 där en ändring i ellagen föreslås som syftar till att tydliggöra elanvändarens skyldighet att betala för den el han förbrukar han saknar en elleverantör. Det finns ingen skyldighet för nätkoncessionshavaren att teckna kon- trakt med elleverantörer som erbjuder kunderna lägsta möjliga pris eller andra speciella villkor. Om nätkoncessionshavaren har en närstående elleverantör går i praktiken tjänsten som anvisad elleverantör ofta till denne. Ett sätt att stärka konsumentens ställning i denna situation är att krav ställs på att tjänsten som anvisad elleverantör upphandlas i kon- kurrens. Upphandling av tjänsten som anvisad elleverantör skapar kon- kurrens om handelsmarginalen för de passiva kunderna, dvs. de kunder som saknar elleverantör och som inte aktivt söker en annan elleverantör än den anvisade. Det finns dock ett flertal frågor som behöver lösas för att ett system med krav på konkurrensupphandling av anvisad elleverantör skall fun- gera. En sådan fråga är hur de kriterier som skall gälla vid upphandlingen skall formuleras, t.ex. hur ofta upphandling av anvisad elleverantör skall göras och hur länge det pris som elleverantören anger i sitt anbud skall gälla. Med hänsyn till att lagen (1992:1528) om offentlig upphandling () inte gäller för nätkoncessionshavares upphandling av anvisad elleverantör, uppkommer också frågan om huruvida krav kan ställas på nätkoncessionshavare enligt ellagen och hur skall kunna beaktas i tillämpliga delar. Regeringen anser av detta skäl att förutsättningarna för att komplettera reglerna för anvisning av elleverantör med bestämmelser om konkurrensupphandling av anvisad elleverantör bör utredas närmare innan ett slutligt ställningstagande kan göras till utredningens förslag. I detta sammanhang bör också förutsättningarna utredas för att införa krav på att nätägaren, i samband med flyttning och anvisning av elleverantör, informerar kunderna om hur man byter elleverantör och inhämtar prisuppgifter samt om regelverket kring leverantörsbyten. Regeringens bedömning: För att stärka elkonsumenternas ställning och för att underlätta introduktionen av elcertifikatssystemet bör utökade resurser avsättas till Konsumenternas Elbyrås verksamhet. bedömning: Regeringen föreslår i sin Prop. 2000/01:135), som presenterades , att konsumenterna skall ges bättre förutsättningar att agera på konkurrensutsatta marknader och att konsumenternas intressen skall tillvaratas bättre. sumentverket har också i regleringsbrev fått i uppdrag att i samarbete med och de olika sektorsmyndigheterna, genomföra systematiska studier av de av- och omreglerade marknaderna från ett konsumentperspektiv. skall elmarknaden prioriteras. På den svenska elmarknaden har det tills saknats en oberoende konsumentfunktion för omhändertagande av klagomål och för rådgivning till kunder. bildades en sådan organisation benämnd Konsumenternas Elbyrå genom ett initiativ från bransch- organisationen och i samarbete med Verksamhetens uppläggning och inriktning liknar den som finns inom bank- och finanssektorn (Konsumenternas Bank- byrå) respektive försäkringssektorn (). Förebilder med delvis liknande arbetsuppgifter finns även utomlands, t.ex. i (Elklagenemnda) och (Gas and Electricity , Energywatch). Regeringen anser att den nyinrättade organisationen fyller en viktig uppgift och utgör ett värdefullt komplement till den lokala konsument- I samband med remissbehandlingen av Elkonkurrensutred- ningens delbetänkande har bl.a. LO framfört att organisationens resurser dock är otillräckliga för att fylla det behov som finns på marknaden. hänsyn till det utökade informationsbehovet som kan förväntas uppstå i samband med introduktionen av elcertifikatsystemet anser regeringen, i likhet med LO, att Konsumenternas Elbyrås resurser bör förstärkas under Regeringen avser att återkomma till an- slagsfrågan i budgetpropositionen . Regeringens bedömning: En förutsättning för en kostnadseffektiv hantering av problemet med effektbalansen är att åtgärder kan genom- föras på såväl produktions- som användningssidan. Av det skälet bör marknadsmässiga lösningar utvecklas, som ger de elkunder som kan reducera sin förbrukning ekonomiska incitament och praktiska möj- ligheter att göra detta. Därför bör också olika typer av åtgärder för att stimulera utvecklingen mot en mer effektiv styrning av elförbrukning- Förslag till åtgärder bör dock avvakta Energimyndig- hetens slutredovisning av uppdraget om debitering efter faktisk elför- brukning i kombination med tätare mätaravläsningar liksom Svenska kraftnäts redovisning av uppdraget att utforma ett system för effekt- hantering som kan säkra effektbalansen på lång sikt. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i budgetpropo- sitionen samt i regeringens skrivelse om en förnyad prövning av stängningen av redovisat läget beträffande de aviserade åtgärderna för att förbättra effektbalansen. vid kylig väderlek med höga belastningstoppar ansträngd. Målet bör vara att utbudet av el också i sådana situationer skall kunna möta efterfrågan på ett betryggande sätt. I detta sammanhang har regeringen betonat behovet av att utveckla marknadsbaserade instrument för att hantera effektknapphet, bl.a. genom att stimulera till ekonomiskt motiverade effektreducerande åtgärder på användningssidan. Även behovet av att, inom ramen för samarbetet mellan de systemansvariga i , vidareutveckla och harmonisera regler för hantering av effektknapphet har lyfts fram som Svenska kraftnäts centrala roll i detta arbete betonats. Svenska kraftnäts prognos över effektbalansen för den innevarande vintern visade att effektsituationen kommer att vara fortsatt ansträngd. En viktig orsak till detta är att 1, vars effekt uppgår till 445 MW el, kommer att vara avställd för revision /2002 och en del av /2003. Som en övergångslösning har regeringen därför uppdragit åt att upphandla ytter- ligare 400600 MW el som effektreserv. Upphandlingen avser perioden t.o.m. /2003. Insatser behöver också vidtas för att säkra effektbalansen på lång sikt.