prop · GP03129 · 2002-03-19 00:00:00 — Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda behovet av tillsyn och kvalitetskontroll över tolkförmedlingarnas verksamhet och, om det finns behov, ge förslag på hur denna tillsyn och kvalitetskontroll kan utformas. Utredaren skall överväga om auktorisation av tolkförmedlare bör införas och vilka krav som i så fall bör ställas för auktorisation. Slutligen skall utredaren klarlägga om en branschorganisation kan utgöra lämpligt kontrollorgan över tolkförmedlingar eller om en myndighet bör få detta uppdrag. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Regeringens bedömning: Regeringen avser att i fortsättningen i ökad utsträckning arbeta för att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt. Genom att fokusera på tillväxt, sysselsättning och språkutvecklingen bedömer regeringen att också arbetet mot segregationen förstärks. Metoder och erfarenheter som vuxit fram inom regeringens långsiktiga storstadsarbete i segregerade bostadsområden är viktiga att ta tillvara för att nå de integrationspolitiska målen. Regeringen fastställde i den integrationspolitiska propositionen att det är viktigt med en fortsatt satsning på utsatta bostadsområden. En helhetssyn på bostadsområdenas utveckling som tar fasta på de boendes eget engagemang samt ökad sysselsättning lyftes fram. Vidare konstaterade regeringen att segregerat boende har uppstått trots en ambitiös välfärdspolitik. En nationell samling, där särskilda medel anslogs genom de s.k. Blommanpengarna för att stoppa den negativa utvecklingen i utsatta bostadsområden, hade inletts när propositionen lades fram. Med propositionen följde utvärderingar av denna satsning samt ytterligare medel för att stimulera en positiv utveckling i utsatta områden, bl.a. genom utvecklandet av nationella utvecklingsområden. byggdes en miljon lägenheter, i vad som kom att kallas miljonprogrammet. kom många av dem att bebos av människor med sämre socioekonomiska förutsättningar än befolkningen generellt. Med den växande flyktinginvandringen från mitten av 1980- talet var det framför allt nyanlända invandrare och flyktingar som flyttade in i lägenheterna i miljonprogrammen. är utrikes födda, varav många nyanlända invandrare, starkt överrepresenterade i dessa områden. Gemensamt för områdena är att de präglas av betydligt högre andel arbetslösa och långvariga socialbidragstagare än riket generellt. Omsättningen på hyresgäster är mycket hög, i vissa områden flyttar en fjärdedel av invånarna ut . De som flyttar in är ofta de senast De som flyttar ut från områdena är påfallande ofta människor som gått från arbetslöshet till jobb, som fått bättre Skr. 2001/02:129 ekonomiska förutsättningar att påverka sitt boende. Flera studier visar att segregation i första hand är en klassfråga. Boendet är en del av den materiella välfärden. Boendet är också en mätare på den socioekonomiska statusen. Det märks bl.a. genom att åtskilliga höginkomsttagare väljer att bo segregerat. En annan sak är att många bor i s.k. utsatta områden beroende på låg inkomst eftersom tillgången till bostäder till rimligt pris är begränsad. Andra väljer att bo där för att vara nära anhöriga och landsmän. Därtill finns de som diskrimineras på bostadsmarkanden, t.ex. på grund av sitt ursprung och inte har möjlighet att välja boende på samma premisser som andra. Det är enligt svensk lag inte tillåtet att diskriminera bostadssökande i något avseende på grund av. ekonomisk, social eller etnisk bakgrund. Regeringen konstaterar i den integrationspolitiska propositionen att och framåt har det segregerade boendet fått en tydligare etnisk dimension i . I bostadsområdet i lever människor från 161 olika länder tillsammans och där talas 140 olika språk, framgår av Rapport 2001. Det är således tveksamt om det är riktigt att tala om bostadsområden som etniskt segregerade, snarare handlar det om att det är få infödda svenskar som bor där. Frånvaron av svenskar i områdena leder till brister i svenskinlärningen som att det saknas svensktalande kamrater till de nyanlända flyktingbarnen och att de vuxna som deltar i svenska för invandrare (sfi) inte har möjlighet träna språket i vardagslivet. För att åstadkomma en positiv utveckling i de mest utsatta bostadsområdena bedömde regeringen i den integrationspolitiska propositionen att det krävs en samhällelig kraftsamling och ett statligt och lokalt helhetsperspektiv för att stoppa den långvariga negativa utvecklingen. och hade beslutat om att anslå medel för en särskild mobilisering i de invandrartäta kommunernas utsatta bostadsområden, de s.k. Blommanpengarna som följdes upp av ytterligare anslag och . I propositionen betonade regeringen behovet av att arbeta långsiktigt och systematiskt för att bryta segregeringen i utsatta områden och bedömde att en fördjupad satsning på ett begränsat antal utsatta bostadsområden borde göras. Som en följd därav beviljade regeringen tre kommuner medel för att utveckla nationella exempel, , och kommun. Det stöd som kommunerna fått för metodutveckling skulle ge impulser till hur en förbättrad situation i andra bostadsområden kunde åstadkommas. integrerades detta utvecklingsarbete i nya insatser i storstadsregioner baserade på den nya storstadspolitiken. Av två utvärderingsrapporter om Blommanpengar- na framgår att regeringens insatser i utsatta bostadsområden varit betydelsefulla, men det har varit en process inte helt utan svårigheter. pekar i sin utvärdering bl.a. på att kommunerna, trots goda intentioner, haft svårigheter att integrera de boende i insatserna i de Därtill betonar de, mot bakgrund av internationella erfarenheter, att genomgripande förändringar infrias först Skr. 2001/02:129 på lång sikt. Situationen i storstäderna ledde till att regeringen presenterade propositionen Utveckling och rättvisa en politik för storstaden (prop. 1997/98:165). Det medförde att beslutade att de medel och åtgärder som fanns beträffande utsatta bostadsområden överfördes till ett nytt politikområde, Storstadspolitik, . I storstadspropositionen tog man särskilt till vara på erfarenheterna från Blommanpengarna när man utformade inriktning och metoder i storstadspolitiken. En redovisning till om storstadspolitikens utveckling kommer . Då storstadspolitiken till sin karaktär har betydelse också för integrationspolitiken följer här en kort beskrivning av insatser för att bryta segregationen i storstadsregionerna. Insatserna inom storstadspolitiken som är särskilt inriktade på att öka sysselsättningen och på utbildning beskrivs närmare i avsnitt 5.1 och 5.2. beslutade om två övergripande mål för storstadspolitiken; att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för tillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såväl inom regionerna som i övriga delar av landet, och att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och att verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor för storstädernas I den storstadspolitiska propositionen angavs också ett antal målområden under respektive övergripande mål. För att nå de övergripande målen krävs långsiktiga och samordnade insatser mellan stat och kommun och regeringen har sålunda tecknat lokala utvecklingsavtal med de sju kommuner som anges i propositionen: , , , , , och Med socialt utsatta storstadsområden avses stadsdelar i sju kommuner och sammanlagt omfattar de lokala utvecklingsavtalen 24 Åtgärder inom de lokala utvecklingsavtalen är i stor utsträckning inriktade mot målet att bryta segregationen i storstäderna. De lokala utvecklingsavtalen löper , i de flesta fallen 1999 till och med eller längre. De lokala utvecklingsavtalen förutsätter delad finansiering mellan stat Sammanlagt har regeringen anvisat över två miljarder kronor för perioden 19992003 och kommunerna förutsätts bidra med Utvecklingsavtalen innehåller lokalt framtagna mål, en åtgärdsplan för vart och ett av de bostadsområden som ingår, en reglering av de statliga och kommunala åtagandena samt en plan för uppföljning och utvärdering. I avtalen framgår också hur kostnaderna för överenskomna åtgärder skall finansieras. En viktig aspekt av de lokala utvecklingsavtalen är att få med och engagera lokala aktörer som föreningar, frivilligorganisationer och näringsliv och de boende själva. Av avtalen framgår också att det brottsförebyggande arbetet skall Skr. 2001/02:129 utvecklas. De lokala utvecklingsavtalen omfattar tillsammans närmare 600 åtgärder och utgörs exempelvis av språkförskolor, IT-språksatsning i skolor, utgivning en egen stadsdelstidning konsumentkontor och kurser för starta-eget i kooperativform. Regeringen betonar i den integrationspolitiska propositionen särskilt behovet av att långsiktigt och systematiskt följa utvecklingen i utsatta bostadsområden och ett omfattande arbete pågår för att löpande utvärdera insatserna inom de lokala utvecklingsavtalen. har fått regeringens uppdrag att koordinera en nationell utvärdering av insatserna. Uppdraget skall slutredovisas senast . I detta uppdrag ingår att samverka med Mångkulturellt Centrum (MKC) kring ett visst lokalsamhälles långsiktiga utveckling . Preliminära resultat visar att de insatser som skett inom ramen för storstadssatsningen, så långt nu kan bedömas, varit positiva. Det är i sammanhanget viktigt att betona att resultat av långsiktigt arbete kräver utvärderingar över . Avtalen har bl.a. lett till ett ökat samarbete mellan kommuner och de statliga myndigheter som är verksamma på lokal nivå, främst arbetsförmedlingar, försäkringskassor och polisen, vilket i förlängningen kommer de boende till godo. Preliminära uppföljningar visar att sysselsättningen ökar och att behovet av socialbidrag därmed minskar. innebär det att allt fler söker sig till arbetsförmedlingen i dessa områden, så att arbetslöshetstalen inte sjunker i samma takt som sysselsättningen ökar. Det är i sig positivt om det betyder att fler anmäler sig till arbetsförmedlingen för att de har hopp om att kunna få ett arbete. Det är för tidigt att dra slutsatser om vad som beror på den allmänna konjunkturutvecklingen och vad som är resultat av storstadspolitiken. Av de delrapporter som redovisats kan vidare noteras att deltidsförskolor engagerar både barn och föräldrar till en positiv språkutveckling och fler människor deltar i aktiviteter. pekar i en av sina delrapporter på dilemmat med att många människor väljer att lämna de utsatta bostadsområdena när de får arbete och en bättre ekonomisk situation. In flyttar i stället de senast anlända flyktingarna som är arbetslösa. Flyttutbytet med de omgivande regionerna bidrar till att dämpa den positiva sysselsättningsutvecklingen och minskningen av andelen långvariga socialbidragstagare. Fortsättningsvis avser regeringen, enligt kompletterande riktlinjer, att i ökad utsträckning arbeta med att utveckla målet att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt, sysselsättning och språkutbildning. De medel som står till förfogande för det kompletterande erbjudandet skall fördelas bland kommuner med lokala utvecklingsavtal. Genom att fokusera på sysselsättning och språkutveckling bedömer regeringen att också arbetet mot segregationen långsiktigt stärks. Omvänt kommer även insatser som främst syftar till att bryta segregationen att främja tillväxten. De metoder och erfarenheter som har vuxit fram inom regeringens Skr. 2001/02:129 långsiktiga arbete i utsatta bostadsområden är viktiga att ta tillvara för att nå målen med integrationsarbetet. Regeringens bedömning: En mängd åtgärder har vidtagits för att den etniska och kulturella mångfalden skall speglas i det nationella kulturutbudet. Regeringen avser att ytterligare intensifiera ansträngningarna för att hela befolkningen skall ges möjlighet att framföra eller uppleva en mångfald av kulturella uttryck. Regionala konsulenter för mångkultur kommer att etableras i syfte att verka som inspiratörer för utvecklingen i kontakt med beslutsfattare, institutioner och organisationer. En utgångspunkt i den integrationspolitiska propositionen är att kulturer och kulturarv inte är statiska utan föremål för ständig förändring och omtolkning. Det kulturarv vi kallar svenskt har alltid formats både av impulser och import från andra länder. I propositionen betonas att den etniska och kulturella mångfalden måste speglas i det nationella kulturutbudet. Nya kulturpolitiska mål beslutades av . Målen inrymmer alla på olika sätt de världskulturella perspektiven och gäller för alla samhällsområden inom stat, kommun och landsting. har kraftfulla statliga insatser gjorts för att främja ett kulturliv där alla, oavsett språklig eller kulturell bakgrund, skall vara delaktiga och medansvariga. Uppdragen till de statliga kulturinstitutionerna har successivt vuxit och i regleringsbreven för formuleras målet att främja en samhällsutveckling som kännetecknas av social jämlikhet, jämställdhet mellan kvinnor och män, respekt och tolerans och där etnisk, kulturell, språklig och religiös mångfald tillvaratas som en positiv kraft samt att bidra till minskad diskriminering, främlingsfientlighet och rasism. har som central förvaltningsmyndighet inom kulturområdet ett uppdrag att genomföra den statliga kulturpolitiken och har ca att fördela i olika former av kulturstöd. Yrkesverksamma konstnärer, organisationer och grupper med utländsk bakgrund får statligt kulturstöd på samma grunder som gäller för konstnärer med svensk bakgrund. Därtill omfattas bidragsgivningen av det generella mål som gäller för kulturinstitutionerna. Kulturstöd i skiftande former ger möjlighet till samverkan mellan konstskapare med olika etnisk och kulturell bakgrund. Det kan sägas ligga i konstens natur att undersöka sin egen och andras kulturer varför det är svårt att bedöma hur stor andel av bidragsgivningen som går till ett mångkulturellt innehåll. Enligt Statens kulturråds årsredovisning för år 2000 var det dock t.ex. av det statliga stödet till fria Skr. 2001/02:129 teatergrupper som gick till mångkulturell verksamhet. Utgångspunkt för den försöksverksamhet med Forum för världskultur som pågått har varit att många sällan eller aldrig kommer i kontakt med den kulturella mångfald som senare decenniers invandring tillför samhället. För att uppnå målet att hela befolkningen skall ges möjlighet att framföra eller uppleva en mångfald av kulturella uttryck måste befintliga institutioner och organisationer öppna dörrarna för det mångkulturella samhällets skiftande uttrycksformer. I budgetpropositionen för föreslog regeringen att skall vara samordnande instans för den fortsatta verksamheten med Forum för världskultur. Det innebär att konsulenter för mångkultur kommer att etableras i syfte att verka som inspiratörer för utvecklingen i kontakt med beslutsfattare, institutioner och organisationer. De skall även ta tillvara den kraft som finns i amatörkulturen. De offentligstödda kulturinstitutionerna har en viktig uppgift genom att ge plats för ett erfarenhetsutbyte av kunskaper och upplevelser mellan människor med skiftande historia och kulturliv. Ett sätt för staten att ta vara på styrkan och kunskapen hos landets museer var att ge de centrala kulturarvsinstitutionerna i uppdrag att utföra särskilda insatser mot främlingsfientlighet och rasism. Dessutom utarbetades handlingsprogrammet Kunskap som kraft med konkreta förslag på hur historia och kulturarv långsiktigt kunde användas i arbetet mot främlingsfientlighet och antidemokratiska krafter. Arbetet kom att samlas i projektet för alla, . Under ledning gick de nordiska länderna samman i projektet oljud nordiskt mörker för att ge ungdomar ett historiskt perspektiv på rasism och främlingsfientlighet med utgångspunkt i s.k. vit maktmusik. har ett stort antal viktiga insatser gjorts dels internt för att höja museisektorns kompetens inom området och dels externt bl.a. i form av publika utställningar. En ny myndighet, Statens museer för världskultur, har inrättats som förbereder öppnandet av ett nytt i . Förutom det nya museet ingår , och i den nya myndigheten. Museerna skall vara mötesplatser för människor med skiftande ursprung i syfte att kunskapen om olika kulturer skall öka och på så sätt värna mångfalden och motarbeta främlingsfientlighet. Forum för Levande historia är en verksamhet som kommer att öppna i . Verksamhetens ursprung är informationsinsatsen Levande historia som permanentas (se avsnitt 7.2.4). programverksamhet vid skall till väsentlig del inriktas på scenkonst från hela världen, särskilt från länder och miljöer, vilkas kultur vanligen inte blir tillgänglig för en svensk publik genom etablerade kommersiella eller institutionella kanaler. 2000 har fokuserat på fenomenet identitet utifrån, kön, Skr. 2001/02:129 klass religion och etnicitet. Genom statligt stöd till utgivning av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk och genom en statligt finansierad invandrarlånecentral för folkbiblioteken görs böcker tillgängliga på invandrarspråk. Utgivningsstödet förändrades för att bättre ge utrymme för stöd till nya invandrargrupper. Genom bl.a. stöd till Print-on- demand-projektet har vidare litteraturutgivning på invandrarspråk stimulerats. Tillgängligheten till invandrarlånecentralens bokbestånd har förbättrats genom att den nu utgör en bas i det Internationella i . Många bibliotek har anpassat sin service för att svara mot olika speciella behov. I t.ex. invandrartäta kommuner finns därför litteratur och tidningar på invandrarnas hemspråk. En undersökning från (samhälle opinion- massmediainstitutet) visar också att utländska medborgare är den grupp som besöker biblioteken oftast, det gäller både män och kvinnor. I storstadspropositionen angav regeringen att borde fördelas till kulturverksamhet . Det visar sig dock att kommunerna har satsat mycket mer, av utbetalade statliga medel har t.o.m. gått till kulturinsatser och då är endast insatser som helt eller delvis är riktade till barn- och ungdomar inräknade. I de avtal som tecknats är betydligt mer beräknat till kultur-, idrotts- och fritidsinsatser men utbetalningarna ligger längre fram i tiden. Insatserna har bl.a. inneburit att Cirkus Cirkör kunnat utveckla sin pedagogiska verksamhet för barn och ungdomar i , att Barnkonstmuseum i fått möjlighet att vidareutvecklas och att utvidgad kulturverksamhet i kunnat ske. Kulturinsatserna handlar också om att en rad olika aktiviteter inom teater, skolbibliotek, musikstudios och bio kommit igång. gav regeringen centrum i i uppdrag att göra en studie av kulturens roll i de lokala utvecklingsavtalen. Studien skall bl.a. beskriva och granska de kulturinsatser de lokala utvecklingsavtalen gett upphov till och bedöma vilka effekter kulturinsatserna har haft i förhållande till de storstadspolitiska målen. fick genom storstadspropositionen i uppdrag att arbeta för att säkerställa storstadsområdenas kulturmiljövärden. Det har bl.a. resulterat i projektet och kulturmiljö i samverkan mellan och länsstyrelserna i de tre storstadsregionerna. Fokus är satt på att lyfta fram de kulturvärden som bebyggelsen rymmer. Riksantikvarie- ämbetet har för avsikt att integrera arbetet med storstadsområdenas kulturmiljövärden i ordinarie verksamhet. En mångfald av medier är en förutsättning för att människor med olika bakgrund och med olika intressen skall kunna delta i det offentliga samtalet. Som en del av det svenska medielandskapet finns en rad tryckta publikationer som främst riktar sig till olika invandrar- och minoritetsgrupper. Flera närradiostationer och lokal-TV-kanaler i kabelnäten riktar sig också till dessa grupper och erbjuder program på olika språk. Public serviceföretagen sänder program på vissa utländska språk och DTU7 är en kanal som riktar sig till olika etniska grupper i . Det finns också publicistisk verksamhet på Internet. saknas en samlad bild av de medier som främst riktar sig till invandrare och minoriteter. I syfte att öka kunskapen om området har regeringen gett i uppdrag att kartlägga och analysera situationen för medier som främst riktar sig till invandrare och nationella minoriteter. Uppdraget skall redovisas . Radio och TV i allmänhetens tjänst De tre public serviceföretagen, (), () och () fick nya sändningstillstånd där riktlinjerna för tillståndsperioden 20022005 anges. Av sändningstillstånden framgår bl.a. att de skall tillhandahålla ett mångsidigt utbud som speglar de olika kulturer som finns i . Det utländska programutbudet skall spegla olika kulturkretsar. Företagen skall ta särskild hänsyn till de språkliga behoven hos barn som tillhör språkliga eller etniska minoritetsgrupper. SVT och SR skall i skälig omfattning tillgodose olika intressen i fråga om bl.a. religion, kultur och vetenskap. SVT, SR och UR insatser för att beakta språkliga och etniska minoriteters intressen skall öka . Av de riksdagsbeslut som föregick regeringens beslut om sändningstillstånd till SVT, SR och UR (prop. 2000/01:94, bet. 2000/01:KrU8, rskr. 2000/01:268) framgår att programföretagen bör ta hänsyn till att olika språkgruppers behov kan förändras . Valet av språk i sändningarna bör vara något som företagen själva får avgöra. Av beslutet framgår också att det är viktigt att programföretagen utvecklar former för publikkontakter med grupper som representerar olika språkliga och etniska minoriteter. Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge till trossamfund i uppdrag att fördjupa dialogen med trossamfunden kring frågor som rör kvinnors och barns rättigheter. I den integrationspolitiska propositionen konstateras att öppenhet och respekt gentemot andra religioner och trosuppfattningar än den egna följer naturligt av den i grundlagsfästa religionsfriheten. propositionen slås vidare fast att i ett samhälle med etnisk och kulturell mångfald bör det finnas en beredvillighet att tillmötesgå människors olika religiösa intressen och önskemål. Regeringen bedömer att så har också skett, bl.a genom de former för stöd och dialog som finns mellan staten och företrädare för olika trossamfund. präglas i allt större utsträckning av religiös mångfald, vilket bl.a. är en följd av den ökade invandringen och den ökade internationaliseringen. Samfundsbilden har förändrats i och det finns åtskilliga trossamfund vid sidan av . Till de mest påtagliga förändringarna hör tillväxten av och de ortodoxa kyrkorna samt det ökade inslaget av andra religioner än de kristna. Samtliga världsreligioner finns representerade i landet. De trossamfund som verkar i utgör inte någon enhetlig grupp utan är olika när det gäller såväl ursprung, tradition och uppbyggnad som förutsättningar för verksamheten. Religionen är av stor betydelse som grundläggande faktor för olika kulturers och etniska gruppers identitet och föreställningar. Trossamfunden kan genom sin verksamhet bidra till att öka förståelsen och respekten för olika trosinriktningar och kulturer och är därmed av stor betydelse i integrationsprocessen. Detta understryker vikten av kontakter och samverkan mellan olika trossamfund och också av trossamfundens medverkan inom olika samhällsområden. Det finns också ett behov av dialog mellan staten och trossamfunden i olika frågor. Mot denna bakgrund tillsatte regeringen ett särskilt råd för kontakt med trossamfunden. I rådet finns representanter för staten samt för kristna råd, och Judiska församlingarnas centralråd. Syftet är att rådet skall vara ett forum för fortlöpande kontakter och ömsesidigt utbyte av kunskap och erfarenheter. Inom ramen för rådets verksamhet skall övergripande frågor av gemensamt intresse för staten och trossamfunden diskuteras, exempelvis frågor som rör samhällets gemensamma värdegrund och trossamfundens betydelse i integrationsprocessen. Trossamfunden medverkar i den ständigt pågående normbildnings- processen som är nödvändig för att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som vårt samhälle vilar på.