prop · GP03148 · 2002-03-14 00:00:00 — Konsumentverketoch andra myndigheter med ansvar för produktsäkerhet deltar istandardiseringsarbetet inom ramen för sitt uppdrag och tilldelade medel. Våramyndigheter har i allmänhet på ett relativt framgångsrikt sätt genom de svenskastandardiseringsorganen medverkat i det europeiska arbetet medsäkerhetsstandarder. Med det nya allmänna produktsäkerhetsdirektivet kan manförutse att behovet av insatser från sida istandardiseringsarbetet ökar.En allt viktigare fråga är möjligheterna för konsumentföreträdare att medverka i arbetet. Frågan har bl.a. uppmärksammats av rådet ochkommissionen. Det finns en organisation för koordinering av konsumentinflytandet i europeisk standardisering, ANEC (Association de Normalisation Européenne pour les Consommateurs). ANEC får finansiellt stöd av kommissionen. ANEC har haftstor betydelse genom att lyfta fram konsumentaspekterna i standardiseringen. Som en följd av ANEC:s arbete har också konsumenternas insyn förbättrats.Eftersom utgångspunkten är att europeisk standardisering skall bedrivas genom de nationella organen bör konsumentorganisationernas medverkan i det nationellastandardiseringsarbetet underlättas. Det är därför viktigt att varje medlemsstat gör det möjligt för konsumentintressena att delta i standardiseringen. Försvenskt vidkommande kan påpekas att regeringen för innevarande budgetår haravdelat medel av statsbidraget till konsumentrådet som är knutet till densvenska standardiseringen. Detta råd, i vilket konsument- arbetstagar- ochmiljöorganisationer finns representerade, skall använda medlen till de avgiftersom alla deltagare måste betala för att kunna medverka istandardiseringsarbetet.Utvecklingen går mot att alltmer av standardiseringsarbetet lyfts från deeuropeiska standardiseringsorganen till de globala organen ISO (InternationalOrganisation for Standardisation) och IEC (International ElectrotechnicalCommission). Detta kan medföra både fördelar och utmaningar. Europeisktsäkerhetstänkande sprids globalt och säkerhetsnivåerna höjs internationellt,som handelshinder undanröjs och konkurrensen ökar med lägre priser för konsumenterna som följd. En risk skulle dock kunna finnas för att EU kan få ininternationella standarder med lägre säkerhetsnivå, standarder som det på grundav internationella åtaganden kan vara svårt att avvika ifrån. Det är därförangeläget med ökat konsumentinflytande även i den internationellastandardiseringen.Barns säkerhetSverige har som målsättning att skall genomsyra gemenskapens arbete. I det arbetet bör ligga att lyfta fram medvetenheten och kunskapen ombarnolycksfall och hur dessa olycksfall kan undvikas. ligger långt framme när det gäller att förebygga barndödlighet och skador orsakade avbarnolycksfall. har lyckats påverka innehållet i standarder förleksaker och barnprodukter. En fråga som är aktuell på barnsäkerhetsområdetär förekomsten av kemikalier i leksaker och barnomsorgsprodukter. ärpådrivande i denna fråga och söker få till stånd ett förbud mot s.k. ftalater.Vad avser barnomsorgsprodukterna kan påpekas att det nyaproduktsäkerhetsdirektivet innebär att kommissionen nu har möjlighet att gestandardiseringsorganen i uppdrag att ta fram standarder som preciserarsäkerhetsnivåer som kommissionen anger. bör fortsätta med att aktivtföra ut barnsäkerhetstänkande i Europa.I oktober 2001 tillsatte regeringen en delegation för att arbeta med frågor omsäkerhet och förebyggande av skador i barns och ungdomars miljö. Delegationenskall bl.a. kartlägga vilka skador och olycksfall som drabbar barn och ungdomar.Tjänsters säkerhetInom EU finns inga generella regler om tjänsters säkerhet. Frågan haremellertid fått en allt större uppmärksamhet. I samband medantagandet av det nya produktsäkerhetsdirektivet åtog sig kommissionen attutreda lämpliga gemenskapsåtgärder i fråga om tjänsters säkerhet och återkommatill och rådet före . Det är angeläget attSverige bidrar aktivt under detta arbete.ProduktansvarEn fråga som ligger nära produktsäkerhet är frågan om produktansvar. Rådetsdirektiv om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister (85/374/EEG)bygger på ett s.k. strikt ansvar för näringsidkarna.År 1999 lade kommissionen fram en grönbok om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister (KOM (99) 396 slutlig). Efter remissbehandling av grönbokenhar i en resolution (A5-0061/2000) uppmanat kommissionen attdriva arbetet vidare och undersöka i vad mån det kan finnas behov av ändringarav direktivet. Kommissionen har härefter, , överlämnat enrapport om tillämpningen av direktivet (KOM (2000) 893 slutlig). Översynsarbetet pågår fortfarande inom kommissionen. Det är oklart om och i sådanafall när förslag till ändringar kommer att presenteras. För det fallkommissionen lägger fram ändringsförslag bör bevaka attkonsumentintressena tillgodoses.5.1.2 Särskilt om livsmedelMål och inriktning: skall fortsatt verka för att konsumenternas kravsätts mer i fokus i samband med hanteringen av och informationen om livsmedeloch för att konsumenternas intressen tydligare skall integreras i den gemensamma jordbrukspolitiken.Konsumenterna måste kunna lita på att livsmedlen är säkra. I spåren av bl.a.BSE-krisen ( galna kosjukan ( kan man se att konsumenterna visat ett ökatintresse för djuruppfödningen och livsmedelsproduktionen.Vi anser att det är viktigt att det är konsumentintressena som styrlivsmedelspolitiken genom krav på produktionssätt, livsmedelsegenskaper ochinnehåll. Därför måste kunskap inhämtas om konsumenternas önskemål ochkonsumenterna tillförsäkras relevant information om livsmedlen. innehåll kan också vara väsentligt från hälsosynpunkt, särskilt förallergiker. Genom bra information förbättras också konsumenternas möjligheteratt göra medvetna val, vilket också kommer att påverkalivsmedelsproduktionen och livsmedelskvaliteten.När det gäller att tillvarata konsumenternas intressen som rör livsmedel är dengemensamma jordbrukspolitikens utformning av stor betydelse. Systemet leder till att en säkerställd avsättning finns för många produkter utan hänsyn tillefterfrågan, vilket inneburit att kvantitet har fått gå före kvalitet. En mermarknadsanpassad politik skulle däremot ge förutsättningar att på ett bredaresätt ta hänsyn till konsumenternas krav på exempelvis kvalitet och ett varieratutbud av livsmedel.Det är viktigt att vid en översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken göratydligare kopplingar till den befintliga och kommande livsmedelslagstiftningenoch gemenskapens kommande folkhälsostrategi, så att det inte finns delar av dengemensamma jordbrukspolitiken som motverkar de krav som ställs i regelverket pådessa områden. Regeringen anser vidare att konsumentskydd och skydd avfolkhälsan bör vara mål också för den gemensamma jordbrukspolitiken och såledessärskilt omnämnas i artikel 33 i EG-fördraget. Det kan härvid finnas behov avatt förtydliga vilken beslutsprocedur som skall tillämpas eftersommedbeslutandeförfarandet inte tillämpas när det gällerjordbrukspolitiken. Att låta konsumentkraven bli en tydligare del av dengemensamma jordbrukspolitiken ligger väl i linje med EG-fördragets bestämmelse i artikel 153 om att konsumentaspekterna skall beaktas inom ramen för övrigapolitikområden (se 4.6). Motsvarande gäller för folkhälsoområdet genom artikel152.Man kan konstatera att EU stramat upp insatserna pålivsmedelsområdet väsentligt. presenterade kommissionen en vitbok omlivsmedelssäkerhet (KOM (1999) 719 slutlig). I den presenteras principer för den framtida livsmedelslagstiftningen samt ett omfattande program för förbättringar och moderniseringar av livsmedelslagstiftningen i gemenskapen.Hittills har det på livsmedelsområdet främst handlat om speciallagstiftning inom EU. antogs förordningen (EG) nr 178/2002 om att i enlighet medvitbokens förslag inrätta en europeisk myndighet för livsmedelssäkerhet samtskapa en allmän livsmedelslag. Myndigheten skall arbeta med riskvärdering ochinformation på livsmedelsområdet. Dess arbete är också tänkt att utgöra ett stöd för kommissionen, medlemsstaterna och i framtidalagstiftningsarbete. De vetenskapliga kommittéer som verkar pålivsmedelsområdet kommer att föras över från kommissionen till den nyamyndigheten.När det gäller mer specifika frågor på livsmedelsområdet kan nämnas att arbetepågår med gemensamma regler för livsmedelshygien. Syftet är att samordna,uppdatera och förenkla det nu gällande regelverket utan att sänka kraven. Vidare avser kommissionen att presentera ett förslag till gemensamma reglerför offentlig kontroll av livsmedel och foder.För att uppnå en förbättrad märkning av livsmedel har kommissionen nyligenföreslagit vissa ändringar i direktivet om märkning och presentation avlivsmedel samt om reklam för livsmedel (2000/13/EG). Förslaget (KOM (2001) 433slutlig) innebär att märkningen av sammansatta livsmedel utökas. Dessutomföreslås en förteckning över sådana allergener som alltid skall anges. Deföreslagna ändringarna innebär att konsumenterna får mer information om vadlivsmedlen innehåller och att situationen för allergiker förbättras väsentligt.Sverige har länge efterfrågat dessa förändringar.Rådet har vidare antagit en gemensam ståndpunkt om ett direktiv omkosttillskott, som bl.a. anger att dagliga maximi- och minimihalter per avtillverkare rekommenderad dagsdos skall fastställas, för de vitaminer ochmineraler som nämns i direktivet samt att gemensamma märkningsregler införs. Det primära syftet med direktivet är att ge konsumenterna säkra produkter.När det gäller vilka livsmedelstillsatser som får användas har i vissaavseenden arbetat för en mycket restriktiv ansats. En rapport om användningen av livsmedelstillsatser inom EU har sammanställts av kommissionen. I ett underlagsom bidragit med konstateras att framför allt unga diabetiker riskeraratt genom livsmedelskonsumtion få ett för högt intag av sötningsmedlet cyklamat. Den vetenskapliga livsmedelskommittén konstaterar i en ny utvärdering att detacceptabla dagliga intaget behöver sänkas. Kommissionen arbetar därför nu medett förslag till förändring av reglerna för sötningsmedel.Vidare har kommissionen föreslagit nya förordningar om dels genetisktmodifierade livsmedel och foder (KOM (2001) 425 slutlig), dels spårbarhet ochmärkning av GMO (genetiskt modifierade organismer) och genetiskt modifieradelivsmedel och foder (KOM (2001) 182 slutlig). ser positivt på attkommissionen ser över de brister som finns i nuvarande regelverk för livsmedeloch att det införs motsvarande regler även när det gäller foder. När det gällermärkning av genetiskt modifierade livsmedel anser att EU:s mål måstevara att utforma ett fungerande och trovärdigt system som ger möjlighet förkonsumenterna att välja livsmedel. Inom EU krävs märkning av alla GMO somhar tillstånd för användning inom EU. Vad som saknas är ett krav på att alla ihanteringskedjan för denna information vidare så att slutprodukten kan märkas på ett relevant och korrekt sätt. värdesätter därför att kommissionens nya förslag leder i en riktning mot att förbättra märkningen för såvälgenmodifierade livsmedel som foder.För att förbättra märkningen för konsumenterna arbetar regeringen i EU och andra internationella sammanhang också med att få fram regler för hurursprungsmärkning skall utformas. Ursprungsmärkning av nötkött har införts inomEU och innebär att konsumenterna skall få information påförpackningen om var djuret är fött, uppfött och slaktat. Motsvarande systemfinns ännu inte för andra djurslag. I finns dock en frivillig branschöverenskommelse om ursprungsmärkning av allt kött.Ett annat välkommet initiativ är kommissionens aviserade förslag om totalförbudmot antibiotika i djurfoder. har arbetat hårt för detta.När det gäller sjukdomar hos djur som kan överföras mellan djur och människor(zoonoser) kan nämnas att kommissionen presenterat två förslag omövervakning och bekämpning av bl.a. salmonella. Detta är vällovligt, menregeringen anser att bestämmelserna bör vara strängare än de som föreslagits avkommissionen med tanke på zoonosers betydelse för folkhälsan.Inom ramen för Codex Alimentarus, som är namnet på det regelverk för livsmedelsom utarbetats inom FN:s ram, arbetar ( via EU där lagstiftningen ärharmoniserad och som enskilt medlemsland i övriga frågor - bl.a. för bättremärkning av livsmedel, regler för tillsatser och kontaminanter inklusivebekämpningsmedel, hygienregler samt frågor om kost och hälsa. Codex Alimentarusutpekas i det s.k. (Agreement on sanitary and phytosanitarymeasures) som referens för ländernas regler för säkra livsmedel och är därförett viktigt organ i handelsfrågor. anser att det är av stor betydelseatt konsumentföreträdare även fortsatt har möjlighet att medverka iCodex-arbetet.Sammantaget kan man konstatera att arbetet som pågår inom EU pålivsmedelsområdet kan leda till klara förbättringar när det gäller säkralivsmedel och information om livsmedel till konsumenter. avser dock attfortsätta att verka för att konsumentkraven sätts mer i fokus när det gällerlivsmedelsfrågorna.5.2 Konsumenternas valmöjligheter samt ekonomiska och rättsliga frågor5.2.1 Marknadsföring och informationMål och inriktning: skall verka för att ett dynamiskt europeisktregelverk kommer till stånd som innefattar krav på att företag i sinmarknadsföring följer god sed på marknaden och lämnar relevantkonsumentinformation. skall också verka för effektivakontrollmöjligheter i varje medlemsstat.God marknadssed och konsumentinformationFör att konsumenterna skall kunna göra överlagda - och etiska ( val och därmedockså vara en drivkraft på marknaden, krävs att de har bra kunskap om de varoroch tjänster som bjuds ut. Företagen har goda förutsättningar att genom sinmarknadsföring och information bidra till ett sådant kunskapsunderlag, men detförutsätter att marknadsföringen är vederhäftig, informativ och etisktgodtagbar.Inom EU finns allmänna regler som rör marknadsföring genom rådets direktiv omvilseledande marknadsföring och jämförande reklam (84/450/EEG, 97/55/EG).Härutöver finns bestämmelser som rör marknadsföring på mer specifika områden,som t.ex. TV-reklam, läkemedel, distansavtal, paketresor, tidsdelat boende ochelektronisk handel. Flertalet av de konsumentskyddande direktiven ställer kravpå att näringsidkaren skall lämna information i vissa avseenden till konsumenten före avtals ingående. Även direktiv som endast indirekt eller till viss delreglerar konsumentaspekter innehåller ofta regler som rör näringsidkarensinformationsplikt. För att konsumenterna på ett enkelt sätt skall kunna jämförapriser mellan olika produkter har rådet beslutat om ett direktiv omkonsumentskydd i samband med prismärkning av varor som erbjuds konsumenter(98/6/EG).Enligt den svenska marknadsföringslagen skall all marknadsföring stämma överensmed god marknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Näringsidkarna skall vidare enligt lagen lämna sådan information som är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt. I EG-lagstiftningen ärkonsumentskyddet mer begränsat. De nyssnämnda direktiven reglerar endastvilseledande marknadsföring och jämförande reklam, inte den vidare frågan omtillbörlig marknadsföring ("fair trading").Kommissionen har i grönboken om konsumentskyddet inom EU (KOM (2001) 531slutlig) framfört idén om ett mer flexibelt regelverk, som skulle kunna inrymmagenerella bestämmelser om god sed och information. Tanken är att sådanabestämmelser skulle kompletteras bl.a. genom riktlinjer, branschöverenskommelser etc. som utarbetas i samarbete mellan myndigheter och intressenterna påmarknaden. innehåller också tankar om effektivare marknadskontroll och om utvidgat och delvis formaliserat samarbete mellan tillsynsmyndigheterna påeuropeiskt plan. Tilläggas kan att kommissionen har föreslagit en förordning om säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden (KOM (2001) 546slutlig). Kommissionens förslag syftar till att undanröja förbud ochrestriktioner i olika medlemsstater som rör kombinationserbjudanden i form avbl.a. rabatter, gåvor, säljfrämjande tävlingar och spel i de fall dessa innebärhinder mot gränsöverskridande handel. Enligt kommissionen skulle förslaget kunna komplettera idén om rambestämmelser på konsumentområdet såsom de presenteras igrönboken om konsumentskydd.Sverige har ställt sig positivt till att kommissionen går vidare i arbetet meden gemensam EG-lagstiftning som genom generellt hållna bestämmelser lägger fastgrundläggande krav på att företagen följer god sed i sitt agerande på marknaden. De nordiska konsumentministrarna har också i en deklaration redan i juni 2000markerat behovet av att god sed iakttas vid gränsöverskridande handel inom EU,särskilt vid elektronisk handel. En generalklausul om god sed skulle vara ägnadatt ge spelrum för en dynamisk utveckling av marknadens regler i takt medteknik- och produktutveckling, ökad internationalisering och andra förändringari samhället. För att göra tillämpningen effektiv och också tillgodose behovet av rättssäkerhet för berörda parter, är det en fördel om en europeiskgeneralklausul så långt möjligt kan preciseras genom normbildning i en dialogdär myndigheter i medlemsstaterna, konsumenter och näringsliv har en tydligroll.Sverige bör aktivt medverka till att en sådan dialog utvecklas inom gemenskapen. Våra nationella erfarenheter av samverkan mellan myndigheter och näringsliv ärgenerellt sett goda. Det är en viktig uppgift att skapa tillräckligt fastaregler för vad som är god marknadssed. Bland annat behöver det preciseras vilken information en näringsidkare skall vara skyldig att lämna konsumenterna i sinmarknadsföring och i vilka media informationen skall ges.Det är vidare angeläget att komma till rätta exempelvis med den ökandeanvändningen av aggressiva och försåtliga marknadsföringsmetoder. Av fundamental betydelse är att man som konsument lätt skall kunna skilja mellan reklam ochredaktionellt innehåll. Det finns också andra etiska aspekter som måste beaktasi samband med marknadsföring till konsumenter, bl.a. hänsyn till att en vissmålgrupp, exempelvis barn, kan ha sämre förutsättningar än andra att bedömareklambudskap kritiskt.Effektiva kontrollmöjligheter i varje medlemsstatFör att marknadsföringsregler skall respekteras krävs att de tillämpas på ettfast och konsekvent sätt (jfr 4.3). En effektiv marknadskontroll bidrar ocksåofta till att näringslivet vill medverka i dialog med konsumentföreträdare.Enligt vår mening bör möjligheterna till kontroll primärt finnas i denmedlemsstat där företagen väljer att operera ("effektlandet"). är detmed hänsyn till marknadsföringens alltmer gränsöverskridande karaktär nödvändigt att utveckla det administrativa samarbetet mellan staterna.Direktivet om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster,särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden, "Direktiv om elektroniskhandel", (2000/31/EG), innebär, med avsteg från vad som sagts ommarknadskontroll i effektlandet, att kontrollen av elektronisk marknadsföring"on line" primärt skall ske i ursprungslandet. Allmänt kan sägas att frågan omkontroll i effektlandet eller ursprungslandet minskar i betydelse i takt med att reglerna blir alltmer gemensamma och ett effektivt samarbete imarknadsbevakningen utvecklas.5.2.2 Konkurrenskraftiga priserMål och inriktning: skall verka för att konsumenter erbjuds ettbrett utbud av varor och tjänster av god kvalitet till konkurrenskraftigapriser.PrisjämförelserPrisjämförelser ger konsumenterna ökad information, vilket underlättar för dematt göra rationella val på marknaden. Konsumenternas val är en förutsättning för att skapa och bevara konkurrens mellan företagen på marknaden. För attkonsumenterna lättare skall kunna få information om var priserna på olikaprodukter är lägst inom EU verkar regeringen för att prisstudierskall göras på den inre marknaden. Denna typ av studier är värdefull även avandra skäl. Prisstudier kan ge ett incitament att undersöka bakomliggandefaktorer till påvisade prisskillnader. Ett antal analyser av detta slag hargjorts i Sverige.Under det svenska ordförandeskapet offentliggjorde och en gemensam prisstudie, International price comparison. Studien, som genomfördes , omfattar 130 varumärkesskyddade varor i fem olika länder(, , , och ). Priserna på identiskaprodukter, bl.a. TV-apparater och parfym, har jämförts. Studien jämförnettopriser, eftersom momsen skiljer sig relativt kraftigt mellan länderna.Studien visar att det föreligger skillnader i vissa fall mellan och ,men även att det kvarstår stora prisskillnader på den inre marknaden. Prisnivåni och visade sig i flera fall vara lägre än i ochStorbritannien.Europeiska kommissionen genomför prisjämförelser mellanEU-länderna. Dessa jämförelser är viktiga och regeringen kommer såsom anges ipropositionen Handlingsplan för konsumentpolitiken (se avsnitt 2) att arbeta för att kommissionen fortsätter att publicera sådana jämförelser och för attmetoderna förfinas. Införandet av den gemensamma valutan euro i flertaletmedlemsstater kommer att underlätta prisjämförelser.ParallellimportFör att uppnå mer konkurrenskraftiga konsumentpriser har regeringen under långtid arbetat för att parallellimport från länder utanför EES-området skall blitillåten på varumärkesområdet. Parallellimport innebär att enimmaterialrättsligt skyddad vara importeras vid sidan av de auktoriseradedistributionskanalerna, dvs. ensamåterförsäljare eller generalagenter.Parallellimport omfattar såväl de fall när en vara har tillverkats i EU ochexporterats och därefter importerats tillbaka in i EU, som när en vara hartillverkats i ett tredje land och importeras till EU vid sidan avensamåterförsäljare/generalagenter. Incitamentet för parallellimport är deprisskillnader som finns på olika länders marknader.EG-domstolen har slagit fast att EG-rätten skall tolkas med utgångspunkt i s.k.regional konsumtion av varumärkesrättigheter. Detta innebär att innehavaren avrättigheten kan begränsa konsumtionen av sin ensamrätt till att enbart omfattaden region där varorna ursprungligen såldes om varorna släpps inom dendefinierade regionen, t.ex. EES-området. Det är uppfattning att nugällande regler bör ändras så att internationell eller global konsumtion skallgälla i stället på varumärkesområdet. Detta skulle innebära att varumärkesrätten konsumeras oavsett i vilket land varorna har förts ut på marknaden och attkonsumenterna därmed kan erbjudas märkesvaror till konkurrenskraftiga priser.5.2.3 Köprättsliga och andra civilrättsliga frågorMål och inriktning: skall bevaka den praktiska tillämpningen av degemensamma bestämmelserna om konsumentköp och näraliggande frågor samt aktivttillvarata konsumentskyddsintresset i diskussionen om harmonisering av europeisk avtalsrätt.För att konsumenterna skall känna trygghet när de köper varor och tjänster iandra medlemsstater - på plats eller på elektronisk väg - är det viktigt medlikartade regler om konsumentköp.År 1993 antog rådet ett direktiv om oskäliga villkor i konsumentavtal(93/13/EEG), som behandlar sådana avtalsvillkor som inte varit föremål förindividuell förhandling. Direktivet innehåller bestämmelser om i vilka fall ettavtalsvillkor skall anses vara oskäligt.År 1999 antogs ett direktiv om vissa aspekter rörande försäljning avkonsumentvaror och härmed förknippade garantier (1999/44/EG). I direktivet finns bestämmelser om när en vara skall anses vara avtalsenlig, vad köparen har förrättigheter om så inte är fallet samt bestämmelser om tidsfrister och garantier. Direktivet föreskriver en preskriptionstid vid reklamation av fel i vara omminst . Uppträder ett fel kan köparen bl.a. väljamellan att få varan reparerad eller ersatt med annan vara, förutsatt att haneller hon kan visa att felet fanns när varan avlämnades. Av direktivet framgårdock att ett fel, som visar sig efter det att en varalevererats, som huvudregel skall anses ha funnits vid leveranstidpunkten, ominte annat visas.