prop · GP03164 · 2002-03-20 00:00:00 — reduceras, som redovisats i avsnitt 6, en försäkrads folkpension för att han eller hon är intagen i en kriminalvårdsanstalt. Intagna i förvärvsaktiv ålder i sådan anstalt måste nästan utan undantag straffet verkställs avstå från sitt förvärvsarbete och inkomster från detta. Under straffverkställigheten har alla intagna utom ålders- pensionärer skyldighet att delta i olika verksamheter som anordnas för dem och därmed få vissa inkomster. Om man vill uppnå enhetliga ekonomiska villkor för olika kategorier intagnas vistelse i kriminal- vårdsanstalt bör åtminstone alla intagna i förvärvsaktiv ålder få vidkännas förlust av sina inkomster från samhället utanför anstalten. Annorlunda förhåller det sig med intagna ålderspensionärer som inte har skyldighet som andra intagna att delta i sysselsättning som ger inkomster under vistelsen på anstalten. Deras pensionsförmåner är också avsedda att utges under resten av livet. Därför ligger det närmast till hands att jämföra dem med ålderspensionärer med eget boende, men som kan vara intagna på andra institutioner som sjukhus och behandlingshem. Detta leder fram till regeringens slutsats att bestämmelserna om hur ålderspension, aktivitetsersättning/sjukersättning vid en institutions- vistelse på statens bekostnad skall bygga på olika principer, eftersom ålderspensionärer och personer med aktivitetsersättning/sjukersättning har alltför olika villkor under institutionsvistelsen och deras förmåner har alltför olika karaktär. I avsnitten 7.27.10 redovisas förslag till den närmare utformningen av vad som bör gälla vid institutionsvistelse för de olika socialför- säkringsförmånerna. Gemensamt för dessa förslag skall enligt regeringen vara att reduktionen av förmåner inte sker förrän den försäkrade faktiskt har påbörjat sin institutionsvistelse. Den som är häktad i sin frånvaro skall inte beröras av någon reduktion. Även personer som med elektronisk övervakning vistas utanför anstalten under slutet av sin verkställighet anser regeringen skall få behålla sina förmåner under förutsättning att denna vistelse utanför anstalten varar över . Regeringens förslag: Den som uppbär aktivitets- eller sjukersättning och som intas i kriminalvårdsanstalt, häktas eller verkställer sluten ungdomsvård skall få behålla sin förmån av institutionsvistelsen eller häktningen. Därefter skall förmånen dras in tillfälligt högst den tid för vilken den är beviljad. trettionde dagen före frigivningsdagen skall den indragna förmånen åter betalas ut. Som en konsekvens av det ovan föreslagna skall ändring göras i bestämmelserna om sysselsättningsplikt i 12 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Vad som där föreskrivs om intagna som får sjukersättning eller aktivitetsersättning skall i stället gälla intagna som har beviljats sådan förmån. För tid under vilken en person verkställer fängelsestraff utanför kriminalvårdsanstalt enligt 33 a § lagen om kriminalvård i anstalt (KvaL) skall aktivitetsersättning eller sjukersättning inte dras in. Tillfälligt indragen aktivitetsersättning eller sjukersättning skall kunna betalas ut helt eller delvis till en nära anhörig som för sitt uppehälle är beroende av den försäkrade. Den som uppbär aktivitetsersättning eller sjukersättning och på statens bekostnad genomgår s.k. kontraktsvård i ett sådant hem för vård eller boende eller familjehem som avses i socialtjänstlagen, skall av institutionsvistelsen betala för uppehället genom avdrag på förmånen. Avdrag skall göras med per dag, dock högst med en tredjedel av förmånen, räknat efter skatt. skall gälla när en intagen i kriminalvårdsanstalt placeras utanför anstalt enligt 34 § KvaL. Om den förmånsberättigade också uppbär omställnings- pension, änkepension, arbetsskadelivränta i form av egenlivränta eller inkomstgrundad ålderspension skall bara ett avdrag göras på för- månerna och högst med en tredjedel av de sammanlagda förmånerna. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens med undantag för att begreppet vilande aktivitetsersättning/sjukersättning ersatts med tillfälligt indragen aktivitetsersättning/sjukersättning. utredningens förslag skall dock ersättningarna vara vilande vid placering Möjligheten att verkställa fängelsestraff anstalt enligt 33 a § KvaL fanns inte när utredningen lämnade sina Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat positiva till förslaget. utredningens argument för att skilda regler skall gälla för den som uppbär aktivitetsersättning/sjukersättning respektive ålderspension. att den som uppbär aktivitetsersättning/sjukersättning i praktiken kan ha svårt att fullgöra sin sysselsättningsplikt, i vart fall om med sysselsättningsplikt avses sådan verksamhet som närmast kan motsvara RFV ifrågasätter å andra sidan varför en person med aktivitetsersättning eller sjukersättning skall få uppbära ersättningen , eftersom en sådan ordning gynnar den personen i förhållande till en förvärvsarbetande som tas in på anstalt. RFV anser också att det från administrativ synpunkt vore olyckligt om aktivitetsersättning/sjukersättning till intagna betalas ut eftersom dessa förmåner i övrigt skall betalas ut med månadsbelopp. RFV anser även att det är olyckligt att använda begreppet vilande aktivitetsersättning eller sjukersättning efter de första sextio dagarnas vistelse i kriminalvårdsanstalt, då detta lätt kan leda till missförstånd. avstyrker förslaget med motiveringen att det leder till att de som uppbär aktivitets- ersättning/sjukersättning skulle komma att gynnas ekonomiskt samt att alla intagna drabbas av omställningsproblem vid intagning och av initialkostnader vid frigivning. Hovrätten för västra framhåller att det är angeläget att också klargöra vad som skall gälla om en försäkrad är häktad i sin frånvaro med avseende på vilandeförklaring av förmånen. Länsrätten i kan inte finna att den föreslagna vilanderegeln vid frihetsberövande ingår i det som i annat sammanhang föreslagits beträffande aktivitetsersättning. Om det saknas en uttrycklig bestämmelse om att aktivitetsersättning skall kunna vara vilande under intagningstid som sammanlagt överstiger bör en sådan införas. () framhåller att aktivitetsersättning och sjukersättning består av en pensionsgrundande inkomstrelaterade ersättning och en garantiersättning som inte är pensionsgrundande. I de fall den försäkrade har rätt till båda dessa delar och utbetalning sedan görs av en del av ersättningen till en nära anhörig behövs en regel om hur denna utbetalning fördelar sig på inkomstrelaterad ersättning respektive garantiersättning. RSV erinrar om att det är den förmånsberättigade som beskattas för förmånen även om den betalas ut till den anhörige. instämmer i förslaget och anser att det är väl avvägt och grundat på ett rehabiliterande synsätt. Detta gäller också uppfattningen att korttidsdömda främst av sociala skäl skall undantas från vilanderegeln. Skälen för regeringens förslag: införs aktivitets- ersättning och sjukersättning i stället för förmånerna förtids- pension/sjukbidrag vid långvarig eller varaktig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan. De nya förmånerna kommer att tillhöra sjukförsäkringssystemet. De nya förmånerna har främst karaktären av en riskförsäkring och skall täcka de inkomster den försäkrade antas skulle ha haft om försäkringsfallet inte hade inträffat. En person som intas i kriminalvårdsanstalt är i regel förhindrad att utföra ett reguljärt arbete på grund av att han eller hon inte får vistas ute i samhället. I den situationen beror varken arbetshindret eller inkomstbortfallet på sjukdom, funktionshinder eller liknande. Det är i stället anstaltsvistelsen som är hindret och orsakar inkomstbortfallet. Alla som är intagna i kriminalvårdsanstalt har sysselsättningsplikt med undantag för ålderspensionärer. Det innebär att även de som uppbär förtidspension, aktivitetsersättning eller sjukersättning, har sysselsättningsplikt och får samma ersättning för arbete eller deltagande i annan anordnad verksamhet som övriga intagna. Dock får den som har dessa förmåner åläggas sysselsättning bara av den art och omfattning som anses lämplig för honom eller henne. Detta innebär således inte, som uppger, att den som uppbär aktivitets- ersättning/sjukersättning i praktiken kommer ha svårt att fullgöra sin sysselsättningsplikt, utan flerparten av dessa förmånstagare är tillförsäkrade en viss ekonomisk trygghet under anstaltsvistelsen. Vidare erhåller de, liksom övriga intagna, hälso- och sjukvård samt andra förmåner vid sjukdom, arbetsbrist och liknande som utges enligt 44 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt .Ersättning vid arbetsbrist eller om den intagne är oförmögen till arbete lämnas endast i den mån det inte utges ålders- eller förtidspension. Det innebär att de får en väsentlig del av sina levnadsomkostnader täckta av det allmänna. Dagens regler i AFL innebär dessutom att de får behålla en viss del av sin förtids- pension/sjukbidrag under hela anstaltsvistelsen. Det kan också ifrågasättas om det av behandlingsskäl kan vara motiverat att låta intagna till någon del få behålla sin aktivitetsersättning eller sjukersättning även om deras levnadsomkostnader är starkt reducerade. Regeringen har framhållit att förtids- pensioneringen inte skall ha en passiviserande effekt och uttalat att reformeringen av förtidspensionssystemet måste innehålla en väl avvägd balans mellan målen att ge ekonomisk trygghet och stimulera till eget förvärvsarbete. Mycket talar för att utbetalning av aktivitetsersättning och sjukersättning till intagna i kriminalvårdsanstalt skulle kunna ha en passiviserande effekt. Den ovan nämnda sysselsättningsplikten är en viktig åtgärd i strävandena till en anpassning till samhället utanför anstalterna. Det skulle sannolikt vara förenat med betydande svårigheter att motivera intagna att under anstaltsvistelsen arbeta eller delta i anordnad programverksamhet om dessa ändå har fast inkomst i form av aktivitetsersättning eller sjukersättning. Även från rehabiliterings- synpunkt är det att föredra om dessa förmånstagare har likvärdiga ekonomiska förutsättningar som övriga intagna. I anslutning härtill bör nämnas att samordningsansvar för rehabilitering av försäkrade med aktivitetsersättning och sjukersättning även omfattar intagna i kriminalvårdsanstalt. Med hänvisning till det ovan anförda anser regeringen att flera skäl talar för att aktivitetsersättning eller sjukersättning i princip inte skall betalas ut till en intagen i anstalt. Regeringen anser dock att en anstaltsvistelse inte skall behöva innebära att själva rätten till aktivitetsersättning och sjukersättning går förlorad. Därför föreslås att dessa ersättningar tillfälligt skall dras in på anstalt vilket innebär att de åter kan börja betalas ut vid frigivningen. Utredningen har föreslagit att dessa förmåner skall förklaras vilande . Regeringen gör emellertid den bedömningen att begreppet vilande- förklaring skall vara förbehållet den situation när en förmånstagare önskar att pröva att förvärvsarbeta, något som inte gäller vid intagning på institution. Vidare anser regeringen att det, liksom i nuvarande system, skall finnas en möjlighet att efter behovsprövning utbetala aktivitets- ersättning/sjukersättning till en nära anhörig som för sitt uppehälle är beroende av förmånstagaren när förmånen är tillfälligt indragen. Behovsprövningen bör ske på samma sätt som . Som påpekat måste då anges hur denna utbetalning fördelar sig på garantiersättning och inkomstrelaterad ersättning för att pensionsrätt skall kunna beräknas. Enligt regeringens uppfattning bör därvid sådan utbetalning i första hand avse inkomstrelaterad aktivitets- ersättning/sjukersättning. Däremot anser regeringen att korta frihetsberövanden inte bör medföra något uppehåll i utbetalningen av aktivitetsersättning/sjukersättning. Både administrativa och sociala skäl talar för detta. Det blir färre ärenden att hantera och hanteringen bör bli säkrare. De minskade levnadsomkostnader som uppkommer när en person är intagen i kriminalvårdsanstalt inträffar till viss del med viss eftersläpning och den intagne bör ges möjlighet att ställa om sin ekonomi innan förmånen tillfälligt dras in. För den som har kostnader för sin bostad kan det också vara nödvändigt att ha tillräckligt med medel att t.ex. kunna betala den del av kostnaden som inte täcks av bostadstillägg. Regeringen bedömer, i likhet med utredningen, att aktivitetsersättning och sjukersättning inte skall dras in förrän efter det att den försäkrade togs in i kriminalvårdsanstalt eller häktades. Om en häktad överförs direkt till en kriminalvårdsanstalt skall vistelsen i häktet och anstalten ses som en sammanhängande vistelse. har framhållit att det från administrativ synpunkt vore olyckligt om aktivitets- ersättning/sjukersättning skall beräknas per dag, eftersom dessa förmåner i övrigt skall betalas ut för kalendermånad. Regeringen har förståelse för verkets uppfattning, men anser att det är nödvändigt att för denna begränsade grupp förmånstagare tillämpa dagberäkning av förmånen för att få ett materiellt tillfredsställande resultat. Principen om dagberäkning av pensionsförmåner vid institutionsvistelse är för övrigt redan veder- tagen genom nuvarande bestämmelser i 5 kap. 5 § lagen om garanti- pension. Med hänsyn till att den intagne kan förväntas ha vissa initialkostnader vid frigivningen uppkommer frågan om aktivitetsersätt- ningen/sjukersättningen skall börja betalas ut eller tidigare. För att en intagen skall kunna ha medel tillgängliga redan på frigivningsdagen bedömer regeringen att det är rimligt att den tillfälliga indragningen av förmånen upphör fr.o.m. den trettionde dagen före frigivningen. Detta bör vara möjligt att administrativt klara, eftersom tidpunkten för frigivning är känd i ett tidigt skede av straffverk- ställigheten. Om tidpunkten för frigivning senareläggs i ett sent skede av straffverkställigheten, t.ex. på grund av den intagnes misskötsamhet, kan det medföra att den tillfälliga indragningen upphör för . I sådant fall får besluta om återbetalning och avräkning vid senare utbetalning med stöd av 20 kap. 4 § AFL. Beträffande personer som avtjänar fängelsestraff förekommer en försöksverksamhet med frigivningsförberedelser utanför anstalten. Inom ramen för denna försöksverksamhet kan den som avtjänar fängelse i lägst efter ansökan om individuell prövning medges att avtjäna högst av straffet, före villkorlig frigivning, genom verkställighet utanför anstalt. Verk- ställigheten skall därvid ske genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Bestämmelser därom finns i 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Verkställighet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll innebär att den dömde förbjuds att lämna sin bostad annat än för vissa, av frivården, bestämda ändamål och på särskilt angivna tider. ändamål kan vara arbete, studier, behandling eller deltagande i kriminalvårdens programverksamhet. Det krävs att den dömde har någon form av sysselsättning som kan schemaläggas men det behöver inte vara ett ordinarie, avlönat arbete. Det kan också vara fråga om en samhällstjänstliknande sysselsättning som frivården ordnar eller en sysselsättningsfrämjande åtgärd som arbetsförmedlingen erbjuder. Att utegångsförbudet efterlevs kontrolleras med elektroniska hjälpmedel och genom hembesök. I förarbetena till bestämmelserna om verkställighet utanför anstalt genom intensivövervakning med elektronisk kontroll uttalade regeringen bl.a. följande (prop. 2000/01:76 s. 30). Precis som vid frigång och § 34-placeringar borde den som deltar i försöksverksamheten med intensivövervakning som ett led i frigivningsförberedelserna vara inskriven vid anstalten fram till tidpunkten för villkorlig frigivning. Det innebar att han eller hon i socialförsäkringshänseende etc. behandlas på samma sätt som vid verkställighet i anstalt. Utgångspunkten var att de intagna som slussas ut genom intensivövervakning skall arbeta och ha inkomster så att de själva kan betala sin hyra och andra omkostnader. När så inte är fallet har kriminalvården ett kostnadsansvar som utgår från hur förhållandena hade varit om den dömde vistats i anstalten. Som exempel nämndes att om den som hade frigång inte fick avtalsenlig lön, full ersättning från annan myndighet eller inte hade beviljats särskilt vuxenstudiestöd skulle betala timersättning motsvarande studier i anstalten, studiematerial, kursavgifter, nödvändiga resor samt sörja för den intagnes kost. Beträffande intensivövervakning som ett led i frigivningsförberedelserna kom kostnadsansvaret emellertid att bli mer omfattande, bl.a. tillkom kostnader för boende. Det borde ankomma på att meddela de närmare bestämmelser som behövs för att kriminalvården skall kunna fullgöra sitt kostnadsansvar i dessa fall. Enligt den s.k. normaliseringsprincipen har den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller står under övervakning inom frivården samma rätt till samhällets stödåtgärder och vårdinsatser som andra människor. Detta innebär att det är de vanliga samhällsorganen som ansvarar för de intagnas behov av arbete, vård, bostad m.m., på samma sätt som för medborgare i allmänhet. Kriminalvården har inte till uppgift att tillgodose sådana behov och har inte heller resurser till detta. Vad som däremot bör krävas av kriminalvården är att man under verkställigheten och inför frigivningen på ett aktivt sätt verkar för att det klarläggs vilka sådana behov som finns och att de i möjligaste mån tillgodoses. Det betyder att kriminalvården måste förmedla kontakter mellan den intagne och olika samhällsorgan men också att kriminalvården måste vara drivande när det gäller att utveckla formerna för samarbetet med de andra huvudmännen. Som regeringen har redovisat i det föregående skall den tillfälliga indragningen av aktivitetsersättning/sjukersättning upphöra fr.o.m. den trettionde dagen före frigivningen. Regeringen föreslår nedan (se avsnitt 7.9) bl.a. att bostadstillägg till pensionärer skall kunna beviljas för en tremånadersperiod före frigivningen. Detta bör gälla samtliga intagna i kriminalvårdsanstalt. Det framstår som mindre ändamålsenligt att i dessa hänseenden ha olika regler beroende på om den enskilde är föremål för verkställighet utanför anstalt eller inte. Vidare följer av 3 kap. 15 § sista stycket AFL att den som vistas utanför arbeta vid sjukdom kan få sjukpenning från sjukförsäkringen. Regeringen anser bl.a. med hänsyn till normaliseringsprincipen det vara naturligt att personer som avtjänar fängelsestraff genom verkställighet utanför anstalt med stöd av 33 a § KvaL under sådana former att de vistas utanför anstalten dygnet runt omfattas av socialförsäkringssystemet fullt ut. Normalt skall de själva försöka svara för kostnader för uppehälle och bostad. De skall därför enligt förevarande förslag i förekommande fall vara berättigade till fulla social- försäkringsförmåner liksom andra personer som vistas ute i samhället. Detta innebär bl.a. att den som genomgår verkställighet utanför anstalten skall kunna uppbära aktivitetsersättning eller sjukersättning. Genom att aktivitetsersättning kommer att utges först fr.o.m. det år en person fyller är sannolikheten mycket liten för att den som verkställer sluten ungdomsvård skulle vara berättigad till denna förmån. Skulle detta ändå vara fallet skall, enligt regeringens uppfattning, en sådan ung person likställas med en person som är intagen i kriminalvårdsanstalt och har beviljats aktivitetsersättning. Samma regler om tillfällig indragning av aktivitetsersättningen skall således gälla för dem. I de fall en person vistas på behandlingshem på grund av att han eller hon har dömts till s.k. kontraktsvård betalar kriminalvården den del av vårdkostnaderna som avser tiden fram till den tänkta villkorliga frigivningen. Kostnaderna därefter svarar kommunen för. reduceras inte folkpensionen för dem som vistas på behandlingshem som ett led i kontraktsvården. Eftersom de får sina levnads- omkostnader täckta av det allmänna bör de enligt regeringens uppfattning inte få behålla hela sin aktivitetsersättning/sjukersättning. Till skillnad från dem som dömts till fängelse eller är häktade har de som dömts till kontraktsvård accepterat att genomgå behandling på behandlingshem. Rehabiliteringsskäl talar därför för att förmånen i dessa fall inte skall dras in tillfälligt. Vidare gäller att den försäkrade, när kommunen tar över kostnadsansvaret för behandlingen, sannolikt måste betala högst per dag till kommunen för uppehället. Mot den bakgrunden anser regeringen att det är rimligt att, för den tid under vilken kriminalvården bekostar institutionsvistelsen, avdrag för uppehälle görs på aktivitetsersättningen/sjukersättningen med per dag, dock högst med en tredjedel av förmånen efter skatt. Om det vid sådan vård framkommer att den förmånsberättigade också uppbär omställningspension, änkepension eller arbetsskadelivränta i form av egenlivränta skall bara ett sådant avdrag görs på förmånerna och högst med en tredjedel av de sammanlagda förmånerna. Enligt 34 § KvaL kan en intagen medges att vistas utanför anstalten för att bli föremål för särskilda åtgärder som kan antas underlätta hans eller hennes anpassning i samhället. Sådan vistelse utanför kriminalvårdsanstalt medges främst för att intagna skall få möjlighet att undergå behandling för drogmissbruk på behandlingshem. Placering enligt 34 § KvaL kan också ske för andra ändamål såsom studier vid en internatskola eller vård i familjehem. Kriminalvården har kostnadsansvaret för en intagen under vistelsen från placeringsdagen till och med frigivningsdagen. Därefter övergår kostnadsansvaret normalt till Prop. 2001/02:164 en intagens hemkommun. En placering enligt 34 § KvaL förutsätter att den intagne är villig att medverka. Rehabiliteringsskäl talar därför för att förmånen i dessa fall inte skall dras in. I stället bör den försäkrade betala för uppehälle genom avdrag från aktivitetsersättningen/sjukersättningen på samma sätt som föreslagits för s.k. kontraktsvård. Enhetliga ekonomiska villkor bör gälla för dessa båda grupper bl.a. med hänsyn till att de kan komma att vistas på samma behandlingshem. Som en följd av att aktivitetsersättning kan ges ut tidigast fr.o.m. det år en person fyller , finns det enligt regeringens bedöm- ning inte något behov av regler om reducering av denna ersättning för elever som på statens bekostnad bor på elevhem vid specialskolor eller resurscenter. Regeringens förslag: En ålderspensionär eller en stödberättigad som är intagen i kriminalvårdsanstalt, är häktad eller på statens bekostnad är föremål för s.k. kontraktsvård skall behålla sin ålderspension eller sitt äldreförsörjningsstöd. Däremot skall en sådan person betala för uppehället genom avdrag på ålderspensionen och i förekommande fall äldreförsörjningsstödet. Sådant avdrag skall göras av försäkrings- kassan med , dock högst med en tredjedel av förmånerna efter skatt. Uppbär den pensionsberättigade eller den stödberättigade även sjukersättning eller arbetsskadelivränta skall ett gemensamt avdrag göras från samtliga dessa förmåner. Avdrag skall inte göras för tid under vilken en person verkställer fängelsestraff utanför kriminalvårdsanstalt enligt 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Avdrag skall heller inte göras, om den pensionsberättigade har beviljats sjukersättning eller arbets- skadelivränta men denna förmån dras in på grund av att han eller hon är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Utredningens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. verkställa fängelsestraff utanför anstalt enligt 33 a § KvaL fanns inte när utredningen lämnade sina förslag. instämmer i princip i förslaget. dock att storleken på avgiften inte skall maximeras till per dag utan kunna vara högre så att den enskildes situation blir likställd med den som uppbär aktivitetsersättning eller sjukersättning. anser att det bör klargöras i vilken mån en person med ålderspension eller garantipension som är häktad i sin frånvaro eller