prop · GP0363 · 2002-01-07 00:00:00 — Åtgärder för en minskad kassation och en förbättrad läkemedelsan- vändning Utredningen föreslår ett antal åtgärder för att minska kassationen av läkemedel och för att förbättra läkemedelsanvändningen. En ny term föreslås för provförpackningar, nämligen startförpackningar. Förskrivning av startförpackningar skall stimuleras, särskilt när be- handlingen beräknas pågå . Läkemedelsindustrin bör i ökad utsträckning tillhandahålla startförpackningar. Startförpackningar ingår i beräkningen av högkostnadsbeloppet på samma sätt som för andra läkemedel. När patienten uppnått högkostnadsgränsen om betalas expeditionsavgift för startförpackning när sådan förskrivits, men inte för den därpå följande expeditionen av samma läkemedel på samma recept. Apoteken skall kunna expediera del av större förpackning för vissa definierade preparat vid avsaknad av startförpackningar. Dosdis- pensering till enskilda patienter skall kunna ordineras mot särskild avgift inom ramen för läkemedelsförmånen. Läkemedelsindustrin bör i ökad utsträckning tillhandahålla bulkförpackningar av de läkemedel som kommer ifråga för dosdispensering. Även andra åtgärder bör sättas in för att uppnå en förbättrad läkeme- delsanvändning, t.ex. det tidigare redovisade förslaget om möjlighet för vissa äldre i kommunala boendeformer och patienter i hemsjukvård att få läkemedel utan avgift. För patienter som behandlas med många läkemedel rekommenderas åtgärder för att aktivt ta ställning till behandlingen, t.ex. läkemedels- genomgångar. Utredningen föreslår att förberedelser görs för att införa läkemedelsprofiler. Patienter med förskrivna läkemedel skall erbjudas möjlighet att få läkemedelsexpeditionen registrerad för att denna infor- mation senare skall kunna användas för rådgivning till patienten. Profilen kan med patientens medgivande lagras i receptregistret eller genom att patienten själv är informationsbärare (smart-card e.d.). Utredningen för- ordar att sjukvården i ökad omfattning tillämpar resultaten från den kli- nisk-farmakologiska forskningen angående skillnader mellan individer i läkemedelsmetabolism för att undvika biverkningar eller utebliven tera- peutisk effekt. Forskning om läkemedel i användning Vi har mycket begränsade kunskaper om hur läkemedel används och hur stor patienternas följsamhet är till ordinationen. Patienternas positiva och negativa erfarenheter av läkemedelsbehandling är en kunskapskälla som i ringa omfattning tas till vara för att optimera be- handlingen. Frågor kring användning och följsamhet rör bl.a. i vilken omfattning förskrivna läkemedel verkligen används, i vilken utsträckning läkemedel kasseras och orsakerna därtill och hur kostnaden påverkar uttag av läkemedel. Dessa frågeställningar är väsentligen obesvar- ade. Utredningen föreslår att staten anslår för forskning om läkemedel i användning. Anslagen bör förvaltas av forskningsråd. Läkemedel i de särskilda boendena Genom ÄDEL-reformen övergick vissa verksamheter som tidigare dri- vits av landstingen till regi. Därmed omvandlades sjukvården vid de tidigare sjukhemmen från sluten sjukvård till öppen sjukvård. Läkemedel som tidigare tillhandahållits av landstingen och tagits ur läkemedelsförråd kom att förskrivas på recept precis som i den öppna vården. De boende skall själva eller genom ombud hämta ut sina läke- medel på apotek och betala egenavgifter på samma sätt som alla andra som får läkemedel utskrivna i öppen vård. Individuell förskrivning (re- cept- eller dosexpedition) är sålunda den dominerande formen för läke- medelsförsörjning till dessa boende. Äldre personer lämnar oftare än sjukhu- sen med kvarstående omvårdnads- och sjukvårdsbehov. Detta ställer stora krav på den kommunala äldreomsorgen men även på läkarinsatser från landstingen. Många av dem som bor i olika former av äldreboenden har själva inte möjlighet att svara för läkemedelshanteringen. Vid boen- deformer för äldre finns ofta särskilda läkemedelsförråd där de boendes läkemedel förvaras i särskilda förpackningar eller i dosförpackningar. I förråden finns i allmänhet också ett antal läkemedel att vid behov använ- das för de boende genom antingen individuella ordinationer eller ordina- tioner enligt generella direktiv. Något lagfäst stöd för att inrätta sådana förråd (akutförråd) finns emellertid inte. Utredningen föreslår en rad åtgärder för att förbättra läkemedelshan- teringen i de kommunala boendeformerna och i hemsjukvården. får efter framställning från kommunen besluta att inrätta läkemedelsförråd vid de särskilda boendeformerna i kommunen. Vid enheter där svårt sjuka eller allvarligt dementa personer bor får förråden innehålla flertalet av de läkemedel som de boende vid enheten behöver (fullständiga förråd). Vid andra enheter får förråden innehålla de läke- medel som behövs för olika akuta ändamål (akutförråd). Läkare ordinerar läkemedel ur dessa förråd till de boende vid enheten antingen genom individuella ordinationer eller ordinationer enligt generella direktiv. För läkemedel ur dessa förråd betalar de enskilda ej någon egenavgift. står för kostnaderna för läkemedlen. beslut får även omfatta möjligheten att från dessa förråd utta läkemedel till patien- ter inom den hemsjukvård som kommunerna svarar för. I av landstingen bedriven hemsjukvård kan landstingen erbjuda patienterna läkemedel utan egenavgifter. Andra produkter än läkemedel Utredningen har strävat efter att utforma ett enkelt, logiskt och konse- kvent förmånssystem. Vissa förändringar har därför ansetts motiverade i fråga om regleringen rörande andra produkter än läkemedel. Förbruk- ningsartiklar av engångskaraktär som behövs för att tillföra kroppen ett läkemedel eller som behövs för egenkontroll av medicinering samt vissa födelsekontrollerande medel skall omfattas av den nya lagen på samma villkor som gäller för läkemedel. Hjälpmedel som kan återanvändas skall inte ingå i läkemedelsförmånen. Sjukvårdshuvudmännen får avgöra om sådana skall lånas ut gratis eller mot avgift. Stomiartiklar skall inte heller ingå i läkemedelsförmånen. Det finns ett behov av en oberoende, värderad och kvalitetssäkrad infor- mation om läkemedel till allmänheten. Utredningen föreslår därför att sjukvårdens och apotekens satsningar på en sådan information till all- mänheten intensifieras. Utredningen föreslår att ser över det befintliga läke- medelssortimentet i ljuset av lagstiftningens bestämmelser om receptbe- läggning av läkemedel. Den medicinska och samhällsekonomiska forskningen bör i ökad omfatt- ning uppmärksamma om andra behandlingsformer än läkemedelsbe- handling kan ge vinster för enskilda och för samhället. Det är i ett längre perspektiv nödvändigt att både vidareutveckla och rationalisera apoteksverksamheten. Genom de förslag om elektronisk receptöverföring och kommunikation mellan apoteken och hälso- och sjukvården som utredningen föreslår kan effektivitetsvinster i apotekens huvudprocesser uppnås. Utredningen har beskrivit alternativa modeller till en offentlig läkeme- delsförmån. Det har dock inte legat inom utredningens uppdrag att när- mare utveckla sådana modeller. En förutsättning för att utredningens förslag skall få genomslag fullt ut är att kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen överförs till landstingen. Kostnadskonsekvenser av framlagda förslag Utredningen innehåller ett antal förslag till förändringar av läkemedels- förmånen, dels med avseende på själva konstruktionen av förmånen, dels beträffande förändringar av villkoren för att ett läkemedel skall omfattas av förmånen. Dessutom föreslås ett antal åtgärder som syftar till att för- bättra kvaliteten i läkemedelsförskrivningen och som kräver olika insat- ser från sjukvårdshuvudmännen bl.a. beträffande fortbildning av förskri- vare och annan sjukvårdspersonal. Vissa av de föreslagna förändringarna kommer att få effekt ef- ter att de genomförs, andra får genomslag först på och kräver uthållighet, kontinuitet och ett starkt engagemang både från enskilda för- skrivare och deras verksamhetschefer. De dynamiska effekterna av ett förändrat patientbeteende kan inte till kommer att vara ett resultat av både de här föreslagna åtgärderna liksom De avgörande faktorerna är introduktionen av nya läkemedel och det faktum att landstingen tar över ansvaret för läke- Den totala besparingen av utredningens förslag uppskattas till drygt med fullt genomslag av de föreslagna åtgärderna i Författningsförslag i betänkandet Den nya läkemedelsförmånen (SOU 2000:86) Förslag till lag (2001:000) om läkemedelsförmån Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om läkemedelsförmånen, fastställ- ande av försäljningspris för varor som ingår i läkemedelsförmånen, sär- skilt lägre pris för vissa generiska läkemedel och andra med läkemedels- förmånen sammanhängande frågor. 2 § Termer och begrepp som används i läkemedelslagen (1992:859) har samma betydelse i denna lag. 3 § Vad som i denna lag sägs om landsting gäller även kommun som inte ingår i ett landsting. 4 § Rätt till förmåner enligt denna lag har 1.den som är bosatt i , och 2.den som, utan att vara bosatt här, har rätt till vårdförmåner i vid sjukdom eller moderskap enligt vad som följer av rådets för- ordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av sy- stemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras fa- miljemedlemmar flyttar inom gemenskapen. Rätt till förmåner enligt 16 och 19 §§ med undantag av varor som av- ses i 13 § 2 har även den som i annat fall, utan att vara bosatt i , har anställning här. Lagen gäller inte för den som får sjukhusvård som avses i 5 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) eller i 2 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring samt för den som får sådan ordination av läkemedel som följer av bestämmelserna i 3 e och 18 d §§ hälso- och sjukvårdsla- gen (1982:763). Förutsättningar för att ett läkemedel skall ingå i läkemedelsförmånen 5 § Ett receptbelagt läkemedel skall ingå i läkemedelsförmånen om 1.ett försäljningspris har fastställts för det på det sätt som anges i 14 §, 2.det är minst likvärdigt i fråga om ändamålsenlighet jämfört med andra jämförbara behandlingsmetoder, och 3.kostnaden för att det uppnår avsedd medicinsk ändamålsenlighet är rimlig utifrån medicinska, humanitära och samhällsekonomiska Vid prövningen enligt första stycket skall bestämmelserna i 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) beaktas. 6 § Bestämmelserna i 16 § tillämpas i fråga om läkemedel som ingår i läkemedelsförmånen om det har förskrivits av läkare, tandläkare, sjuk- sköterska, barnmorska eller legitimerad tandhygienist för människor i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller symtom på sjukdom eller i likartat syfte. 7 § Frågor om ett receptbelagt läkemedel eller en viss grupp av recept- belagda läkemedel skall ingå i läkemedelsförmånen enligt 5 § prövas av 8 § Om särskilda skäl föreligger kan nämnden besluta att ett läkemedel skall ingå i förmånen endast för visst användningsområde. förmånsnämndens beslut får förenas med andra särskilda villkor. 9 § får besluta att läkemedel som avses i 5 § första stycket andra meningen och tredje stycket läkemedelslagen (1992:859) får ingå i läkemedelsförmånen utan att ett pris fastställts för dessa medel på det sätt som anges i 14 §. 10 § Den som ansöker om att ett receptbelagt läkemedel skall ingå i läke- medelsförmånen enligt denna lag skall visa att kraven enligt 5 § är upp- Den sökande skall förebringa den utredning som behövs för att kunna ta ställning till om kraven är uppfyllda. 11 § Beslut av som avses i 7 § skall fattas inom den tid som regeringen föreskriver. 12 § Regeringen får meddela föreskrifter om att ett visst receptfritt läke- medel eller en viss grupp av sådana läkemedel skall ingå i läkemedels- Andra varor än läkemedel 13 § Under förutsättning att ett försäljningspris har fastställts för varan på det sätt som anges i 14 § skall läkemedelsförmånen enligt 16 § omfatta 1. varor på vilka 3 § läkemedelslagen (1992:859) är tillämplig och som förskrivs enbart i födelsekontrollerande syfte av läkare eller 2. förbrukningsartiklar av engångskaraktär som behövs antingen för att tillföra kroppen ett läkemedel eller som behövs för egenkontroll av medicinering och som förskrivs av läkare, tandläkare, sjukskö- terska eller legitimerad tandhygienist. 14 § skall på begäran av den som marknadsför en vara som avses i 5, 12 eller 13 § fastställa ett försäljningspris för varan. Den sökande skall förebringa den utredning som behövs för att priset skall kunna fastställas. Innan meddelar beslut i ett sådant ärende skall sökanden och landstingen ges tillfälle till överlägg- ningar med myndigheten. Fråga om ändring av ett tidigare fastställt försäljningspris får, förutom av , tas upp på begäran av den som marknadsför varan eller av ett landsting. Dessa har även rätt att påkalla överläggning Om inte överläggning begärs kan Riksför- säkringsverket fastställa det nya priset på grundval av tillgänglig utred- I samband med överläggningar enligt första och andra styckena skall till landstingen och sökanden lämna de uppgifter 15 § För varje läkemedel, till vilket det på den svenska marknaden finns en likvärdig motsvarighet i form av ett eller flera generiska läkemedel, skall ett lägre pris än det fastställda gälla vid tillämpningen av 16 §. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Riksförsäkrings- verket meddelar föreskrifter om vilka läkemedel ett sådant pris skall tillämpas för och om det pris som därvid skall gälla. får medge undantag från bestämmelserna i första stycket för en enskild person, om det finns synnerliga skäl för det. 16 § Med läkemedelsförmån avses ett skydd mot höga kostnader vid in- köp av förmånsberättigade varor som avses i 5, 12 och 13 §§. När den sammanlagda kostnaden för inköp av förmånsberättigade va- ror som den förmånsberättigade köper räknat från det första inköpstillfället överstiger skall vid ytterligare inköp av för- månsberättigade varor endast en expeditionsavgift enligt vad som anges i 17 § betalas. Har en förälder eller föräldrar gemensamt flera barn i sin vård, tillämpas bestämmelserna i andra stycket gemensamt för barnen. Den sammanlagda kostnad som anges i andra stycket skall i dessa fall vara . Även barn som fyller omfattas av läkemedelsförmånen. Med förälder avses även fosterförälder. Som förälder räknas även den med vilken en förälder stadigvarande sammanbor och som är eller har varit gift eller har eller har haft barn 17 § Den expeditionsavgift som avses i 16 § utgår med för varje förmånsberättigad vara, eller, om varans pris är lägre, med detta De expeditionsavgifter som en förmånsberättigad person betalar får sammanlagt inte överstiga som an- ges i 16 §. 18 § Kredit som lämnas av för inköp av läkemedel och andra varor enligt denna lag och som inte överstiger om- fattas inte av bestämmelserna i 6, 7 och 9 §§ konsumentkreditlagen (1992:830). 19 § I den mån regeringen så föreskriver har den som är rätt till nedsättning av det fastställda priset per inköp för livsmedel som avses i 20 § livsmedelslagen (1971:511) med hela det belopp som överstiger om livsmedlen förskrivs av läkare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer villkor för att tillhandahålla sådana livsmedel till nedsatt pris. Kostnaden för livsmedlen får inte räknas samman med köp av sådana läkemedel, födelsekontrollerande medel och förbrukningsartiklar som avses i 5, 12 och 13 §§. Varor inköpta i ett annat nordiskt land 20 § Har den som är förmånsberättigad enligt denna lag inköpt varor som avses i 5, 12 eller 13 § i , , eller och har varorna förskrivits av läkare i eller av behörig läkare i annat nor- diskt land än det där inköpet gjordes, har den enskilde rätt att återfå den del av beloppet som inte hade behövt betalas i för varorna. Ersättning betalas ut av mot att recept och kvitto på det gjorda inköpet visas upp. Har ersättningen inte begärts från inköpstillfället utbetalas den inte. Vid beräkning av de beloppstal som anges i 16 § skall varan anses ha det pris den har i . Överenskommelse med en annan stat 21 § Efter överenskommelse med en annan stat får regeringen föreskriva att denna lag skall tillämpas helt eller delvis på personer, som utan att vara svenska medborgare vistas i och på vilka lagen annars inte Kostnader för förmånen m.m. 22 § Kostnader för förmåner enligt denna lag ersätts av det landsting inom vars område den berättigade är bosatt. Om den berättigade inte är bosatt inom något landstings område, skall det landsting inom vars område den berättigade är förvärvsverksam eller, när det gäller en person som är arbetslös, det landsting inom vars område personen är registrerad som arbetssökande, svara för kostnader för för- måner enligt denna lag. Vad som sagts skall när det gäller den som är berättigad till förmåner enligt denna lag i egenskap av familjemedlem till anställd eller egenföretagare enligt rådets förordning nr 1408/71, i stället avse det landsting inom vars område den anställde eller egenföretagaren är förvärvsverksam eller registrerad som arbetssökande. I andra fall än som avses i första och andra styckena ersätts kostna- derna av det landsting inom vars område den som förskrivits en förmåns- berättigad vara har sin verksamhetsort. 23 § Rätten till förmån enligt denna lag prövas av det landsting som en- ligt 22 § har att svara för kostnaderna för förmånen. 24 § Beslut som eller ett landsting i ett en- skilt fall meddelar enligt denna lag eller enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av denna lag får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 25 § Regeringen meddelar ytterligare föreskrifter om Läkemedelsför- månsnämndens arbetsformer och sammansättning. Regeringen utser ledamöter i nämnden. 1.Denna lag träder i kraft den xx.xx. 2001 då lagen (1996:1150) om högkostnadsskydd vid köp av läkemedel m.m. upphör att gälla. 2.Genom lagen upphävs förordningen (1996:1294) om högkostnads- skydd vid köp av läkemedel m.m. 3.Receptbelagda läkemedel som godkänts för försäljning före ikraftträdandet av denna lag och för vilka ett försäljningspris fast- ställts på det sätt som anges i 14 § skall med de undantag som anges ipunkt 4 ingå i läkemedelsförmånen om inte beslutar annat. 4.Receptbelagda läkemedel enligt den numera upphävda 2 § förord- ningen (1996:1294) om högkostnadsskydd vid köp av läkemedel m.m.skall inte ingå i läkemedelsförmånen om inte beslutar annat. Förslag till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) Härigenom föreskrivs att 22 § läkemedelslagen (1992:859) skall ha Den som förordnar eller lämnar ut läkemedel skall särskilt iaktta kraven på sakkunnig och omsorgsfull vård samt på upplysning till och samråd med patienten eller företrädare för denne. Om det är påkallat från hälso- och sjukvårdssynpunkt får regeringen eller, efter regeringens bemyndig- ande, föreskriva att ett läkemedel får lämnas ut endast mot recept eller annan beställning från den som är behörig att förordna läkemedel. Recept skall vara försett med upp- gift som identifierar den arbets- plats som förskrivaren tjänstgör vid (arbetsplatskod). 1.Denna lag träder i kraft den ------ 2001. 2.Bestämmelserna i 22 § tredje stycket skall inte tillämpas i fråga om telefonrecept eller recept eller rekvisition som överförts genom telefax förrän som regeringen bestämmer. Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) dels att 2 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 e § och 18 d §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika vill- kor för hela befolkningen. Vården skall ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård skall ges företräde till vården. Med beaktande av vad som sägs i andra stycket skall vård ges så att största möjliga kostnadseffektivitet uppnås. kan erbjuda den som får hemsjukvård läkemedel utan kostnad. kan på framställning av kommunen besluta att vid en viss boendeform som avses i 20 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620) eller en avdelning vid en sådan boendeform samtliga som bor där skall kunna erbjudas läke- medel ur läkemedelsförråd vid en- heten. Förråd som anges i första stycket kan antingen vara förråd som inne- håller flertalet av de läkemedel som de boende vid enheten behöver (fullständiga förråd) eller förråd enbart för vissa basläkemedel (akutförråd). kan även på fram- ställning av kommunen erbjuda den, som genom kommunens för- sorg får hemsjukvård, läkemedel ur förråd som avses i första stycket. Läkemedel ur förråden är kost- nadsfria för de boende vid enhe- terna och för enskilda som erhåller derna för de läkemedel som rekvi- reras till förråden. Denna lag träder i kraft den ---- Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:531) om yrkesverksam- het på hälso- och sjukvårdens område att 2 kap. 1 § samt 6 kap. 1 och 3 §§ skall ha följande lydelse. Skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. En patient skall ges sakkunnig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som uppfyller dessa krav. Vården skall så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patienten skall visas omtanke och respekt. Med beaktande av vad som sägs i första stycket skall vård och be- handling ges så att största möjliga kostnadseffektivitet uppnås. Hälso- och sjukvården och dess personal står under tillsyn av Socialsty- relsen. För tillsyn över hälso- och sjukvård inom Försvarsmakten finns särskilda bestämmelser. tillsyn omfattar inte vad som anges i 2 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och 2 kap. 1 § andra stycket denna lag. tillsyn skall främst syfta till att förebygga skador och eliminera risker i hälso- och sjuk- vården. skall ge- nom sin tillsyn stödja och granska verksamheten och hälso- och sjuk- vårdspersonalens åtgärder. Styrelsen skall uppmärksamma att hälso- och sjukvården bedrivs i enlighet med vetenskap och beprö- vad erfarenhet. Denna lag träder i kraft den ---- 2001/02:63 Bilaga 2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att det i 7 kap. sekretesslagen (1980:100) skall införas en ny paragraf 1 a §, av följande lydelse. Sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds personliga förhållanden Sekretess gäller för uppgift om för- skrivningsmönster hos myndighet inom hälso- och sjukvården om det kan antas att utlämnande av upp- giften skulle vara till betydande men för den som uppgiften avser, för den verksamhet där förskriva- ren arbetar eller har arbetat eller för patienterna i denna verksamhet. Denna lag träder i kraft den ---- Remissinstanser till betänkandet Den nya läkemedelsförmånen (SOU2000:86)