prop · GP03185 · 2002-05-28 00:00:00 — Att bestämmelserna om uppehållstillstånd med tillfälligt skydd hålls samman i ett kapitel ökar överskådligheten. Dessutom finns ett pågående arbete med ett lagstiftningsärende där bl.a. ett förslag till en ny utlänningslag kommer att läggas fram, den s.k. NIPU-reformen. När de nu föreslagna ändringarna skall arbetas in i den nya lagen underlättar det att de finns samlade i ett separat kapitel. Ändringen i andra stycket 1 är en följd av att 2 kap. 4 a § upphävs och ersätts av de nya bestämmelserna om uppehållstillstånd med tillfälligt skydd i 2 a kap. Ändringen i första stycket är en följd av att regeringens rätt att meddela föreskrifter enligt 2 kap. 4 a § upphävs och ersätts med en rätt att meddela föreskrifter enligt den nya bestämmelsen i 2 a kap. 3 §. Bestämmelsen i paragrafens nuvarande tredje stycke att regeringen skall hålla underrättad om sådana föreskrifter har flyttats till 2 a kap. 3 § andra stycket Bestämmelsen är av ren upplysningskaraktär. Den upplyser om att de särskilda bestämmelser som behövts för att genomföra EG-direktivet finns samlade i det nya 2 a kap. I övrigt gäller utlänningslagens övriga regler i tillämpliga delar även vid tillfälligt skydd. I första stycket anges att personer som omfattas av rådets beslut om tillfälligt skydd och som endera överförs till eller som tas emot här skall beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. uppehållstillstånd som beviljas med stöd av bestämmelsen skall ha en Prop. 2001/02:185 särskild beteckning uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Andra stycket innehåller de förutsättningar under vilka en person som i och för sig faller in under den personkrets som kan komma i fråga för tillfälligt skydd får vägras uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Där klargörs att det är samma rekvisit för att vägra uppehållstillstånd med tillfälligt skydd som de som gäller för att vägra flyktingar asyl. Anled- ningen till detta är att det kan finnas flyktingar som ännu inte fått sin sak prövad bland de personer som kan komma i fråga för tillfälligt skydd. Att den nu aktuella personkretsen i detta hänseende skall behandlas som flyktingar innebär att uppehållstillstånd med tillfälligt skydd inte får vägras en person under de förutsättningar som anges i andra punkten i 3 kap. 4 § andra stycket, dvs. särskilda skäl på grund av brottslighet. Däremot kan uppehållstillstånd med tillfälligt skydd vägras med stöd av övriga punkter i 3 kap. 4 § andra stycket. Paragrafen ger regeringen en möjlighet att meddela föreskrifter om att ytterligare kategorier av fördrivna personer än de som omfattas av rådets beslut får ges uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. En grundförut- sättning för detta är att personerna har fördrivits av samma skäl och från samma ursprungsland eller ursprungsregion som de som omfattas av rådsbeslutet. Föreskriftsrätten enligt denna nya bestämmelse är mer begränsad än den som finns i nuvarande 2 kap. 4 a §. Den innebär att kretsen som kan få tillfälligt skydd kan vidgas något men tiden för det tillfälliga skyddet följer av rådets beslut och även i övrigt gäller EG- direktivet.. Syftet med att ge regeringen denna möjlighet att utvidga kretsen som kan få uppehållstillstånd med tillfälligt skydd är att det kan vara rimligt att låta personer som kommit till före rådets beslut omfattas av det tillfälliga skyddet. En annan anledning är att det bör finnas en beredskap för att det möjligen skulle kunna inträffa att det tillfälliga skyddet enligt EG-direktivet kan ta sikte på en viss etnisk grupp. Ett sådant förfarande skulle strida mot regeringsformens diskrimineringsförbud och regeringen bör därför ha möjlighet att utvidga gruppen i detta avseende. Även om, som nämnts, regeringens möjligheter att meddela föreskrifter enligt denna paragraf är mer begränsad än den nuvarande i 2 kap. 4 a § bör hållas underrättad om att sådana föreskrifter meddelats genom att regeringen lämnar en skrivelse till om detta. Detta framgår av andra stycket. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 7. I första stycket ges kärnfamiljen rätt att återförenas i med en person som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Liksom i andra bestämmelser om familjeåterförening används uttrycket får för att uttrycka den principiella rätt till återförening som finns. Detta är också nödvändigt eftersom rätten till återförening är avhängig av att familje- medlemmarna själva är i behov av tillfälligt skydd och av att familjen har splittrats som en följd av situationen i ursprungslandet eller i ursprungs- Prop. 2001/02:185 regionen. Av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap framgår att ett registrerat partnerskap har samma rättsverkningar som ett äktenskap utom vissa i lagen angivna undantagsfall. Samma rätt till uppehålls- tillstånd med tillfälligt skydd som kan finnas för någon som är gift med en person som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd finns därför för registrerade partners. Genom att en hänvisning till utlännings- lagen i lagen (1987:813) om homosexuella sambor ingår också homo- sexuella sambor i den krets som har rätt till familjeåterförening enligt denna bestämmelse. Andra stycket innehåller regler om familjeåterförening för nära anhöriga utöver kärnfamiljen. Frånsett att bosättningskravet tagits bort gäller genom den hänvisningsteknik som används samma bestämmelser som för andra utlänningar. Detta innebär bl.a. att föräldrar till minder- åriga barn som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kan få återförenas med barnet därför att de anses ha särskild anknytning till enligt 2 kap. 4 § första stycket 4. Däremot finns ingen hänvisning till andra stycket i 2 kap. 4 § vilket innebär att bestämmelsen om s.k. nya anknytningar inte gäller för personer som fått uppehållstillstånd med till- fälligt skydd eftersom dessa inte är bosatta i eller har beviljats tillstånd för bosättning här. I tredje stycket anges att familjemedlemmar får vägras uppehålls- tillstånd med tillfälligt skydd endast under de förutsättningar som gäller för att flyktingar skall få vägras asyl enligt 3 kap. 4 § andra stycket 1. Detta innebär att uppehållstillstånd med tillfälligt skydd inte får vägras en familjemedlem under de förutsättningar som anges i andra punkten i 3 kap. 4 § andra stycket, dvs. särskilda skäl på grund av brottslighet. I paragrafens första stycke fastslås att en person som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kan ansöka om och få ansökningar om asyl samt flyktingförklaring och resedokument prövade som det tillfälliga skyddet pågår. Att uttryckligen ange i bestämmelsen att personerna har rätt att ansöka om asyl m.m. har ansetts överflödigt mot bakgrund av att detta följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer. I andra stycket finns förutsättningarna för att utlänningsmyndigheterna skall få skjuta upp prövningen av ansökningar enligt första stycket. Begreppet särskilda skäl tar sikte på dels för hög arbetsbelastning, dels att utlänningsmyndigheterna måste ges tillfälle att göra en bedömning av förhållandena i ursprungslandet när det gäller t.ex. en konflikts varaktig- het. I sista meningen understryks att i de fall där ansökan inte har prövats innan det tillfälliga skyddet upphör skall dessa ärenden vara högt prioriterade hos utlänningsmyndigheterna. Om en ansökan om asyl för en person som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd bifalls skall på sedvanligt sätt permanent uppehållstillstånd beviljas. Då faller det tidsbegränsade uppehållstill- ståndet automatiskt. Bestämmelsens första stycke anger hur länge ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd får gälla. I andra stycket anges att ett uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd får ges om ett program för att förbereda ett självmant återvändande har inletts. Det skall understrykas att utlänningen måste gå med på att delta i programmet för att ett sådant tillstånd skall få ges. Hur långa tillstånd som skall ges får avgöras av utlännings- myndigheterna. Personer som beviljas uppehållstillstånd med stöd av den nuvarande bestämmelsen i 2 kap. 4 a § får regelmässigt också arbetstillstånd. Eftersom EG-direktivet föreskriver att personer som omfattas av tillfälligt skydd skall få arbeta införs en uttrycklig bestämmelse med denna innebörd. Paragrafen skall självfallet inte uppfattas så att minderåriga barn skall ges arbetstillstånd. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den rör situationen där en person som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd i överförs till annan medlemsstat. Detta kan ske i två situationer. Dels kan personen överföras för att återförenas med sin familj i den andra medlemsstaten. Dels kan det röra sig om situationer där mottagit så många fördrivna personer att en ansökan om överföring av personer görs till andra medlemsstater. I båda fallen får överföring ske först efter berörda personers samtycke. Tillståndet här i landet skall då återkallas. Bestämmelsen innebär att personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd får utvisas på grund av brott endast under de förut- sättningar som gäller för att flyktingar skall få utvisas. Anledningen till detta är att det kan finnas flyktingar bland de personer som ges tillfälligt skydd. 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor I punkt 21 har en ändring gjorts som bl.a. innebär att den nya bestäm- melsen om familjeåterförening i 2 a kap. 4 § utlänningslagen också kommer att gälla för homosexuella sambor. Detta uppnås genom att punktens hänvisning får gälla utlänningslagen i dess helhet. 16.3Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Andra stycket är nytt och har delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Det innebär att en utlänning som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd respektive uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd inte skall folkbokföras om han eller hon kan antas komma att vistas i än med stöd av det tillståndet. Den nya bestämmelsen är ett undantag från huvudregeln i 3 § folkbokföringslagen att den som efter inflyttning kan antas komma att vistas i landet under i princip skall folkbokföras. För personer som vistas i med tillfälligt skydd kommer således att gälla innan folkbokföring blir aktuell. Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kan efter beslut av rådet i enlighet med EG-direktivet vara i högst . Om det därefter fortfarande finns skäl för tillfälligt skydd får rådet med kvalificerad majoritet besluta att förlänga det tillfälliga skyddet med upp till . Detta innebär att ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd maximalt kan vara . Därefter finns det möjlighet att ge uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd under ytterligare högst för personer som deltar i ett program för återvändande. Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kan antas i de flesta fall vara i högst . Under denna första vistelsetid skall de som beviljats sådant tillstånd omfattas av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (1994:137) och de skall därför enligt förslaget inte på samma gång vara folkbokförda. Den tid under vilken en person skall undantas från bestämmelserna om folkbokföring kan emellertid i vissa situationer vara längre än . Så är fallet när utlänningen beviljas ett fortsatt uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller ett uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd. Om detta fortsatta tillstånd, för personer som tidigare haft uppehållstillstånd under sammanlagt högst , understiger skall berörda personer även fortsättningsvis omfattas av bestämmelserna i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och inte folkbokföras. Om den sammanlagda tiden som den berörda personen kan antas komma att vistas i uppgår till skall folkbokföring ske. Beräkningen av tiden görs individuellt för varje person. Av sista meningen framgår att det undantag som följer av det andra stycket inte skall tillämpas för utlänningar som fått en flyktingförklaring eller ett resedokument med stöd av utlänningslagen (1989:529), vilket innebär att de inte längre omfattas av undantaget och därmed kan folkbokföras. En person som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kan få sin ansökan om asyl, flyktingförklaring och resedokument prövad då det tillfälliga skyddet löper. Om han eller hon då bedöms vara flykting beviljas också permanent uppehållstillstånd. Att en person ansöker endast om flyktingförklaring och resedokument utan att ansöka om asyl är utomordentligt sällsynt men för det fall detta skulle ske och ansökningarna beviljas skall personen folkbokföras. I 4 § första stycket klargörs att personer som saknar uppehållstillstånd skall folkbokföras om det föreligger synnerliga skäl. flexibilitet att folkbokföra personer som inte har uppehållstillstånd men Prop. 2001/02:185 som befinner sig i en så speciell situation att det framstår som motiverat. Motsvarande reglering införs därför även för de personer som vistats här i landet med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Av de redan gällande bestämmelserna i 4 § första stycket följer att en utlänning som inte har uppehållstillstånd inte skall folkbokföras, om det inte föreligger synnerliga skäl för folkbokföring. Bestämmelsen kan under vissa förutsättningar komma att tillämpas även beträffande den nu aktuella gruppen. Det rör sig om personer som stannat kvar i sedan det tillfälliga skyddet har upphört att gälla och som då ansökt om uppehållstillstånd här under åberopande av skyddsbehov eller andra grunder. Detsamma gäller utlänningar som ansökt om asyl medan de haft uppehållstillstånd med tillfälligt skydd och som ännu inte fått sin asylansökan prövad. Dessa utlänningar har inte något uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring utan de likställs med utlänningar som första gången söker uppehållstillstånd i . 16.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Genom ändringen i första stycket 2 kommer den personkrets som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd respektive uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd att omfattas av lagens bestämmelser i stället för personkretsen enligt 2 kap. 4 a § utlännings- lagen. Detta är en konsekvens av att det sistnämnda lagrummet föreslås bli upphävt. införs en begränsning i förhållande till nuvarande ordning av hur länge en utlänning av denna kategori kan omfattas av bestämmelserna i lagen. gäller för personer som beviljats uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen att de omfattas av lagens bestämmelser utan någon annan begränsning i tiden än att sådana uppehållstillstånd kan beviljas i högst . Enligt den nya bestämmelsen gäller lagen inte om utlänningen är folkbokförd här. Detta undanröjer den motsägelse som ligger inbyggd i det nuvarande systemet. Där kan en person som beviljats tillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § och som vistats i landet vara berättigad till förmåner enligt denna lag liksom till de socialförsäkringsförmåner som tillkommer personer som är bosatta i . Paragrafen är ny. Den innebär en skyldighet för kommunerna att tillfälligt svara för mottagandet av personer som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd under en övergångstid till dess att tar över ansvaret. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 13.4. 16.5Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799) I andra stycket förs en ny bestämmelse in som innebär att en utlänning som inte skall folkbokföras enligt de nya bestämmelserna i 4 § folkbok- föringslagen inte heller skall anses bosatt i vid tillämpningen av denna lag. Därigenom undantas denna grupp från att omfattas av de bosättningsbaserade socialförsäkringsförmånerna. Bakgrunden till be- stämmelsen har redovisats i avsnitt 10. I övrigt har en ändring av redaktionell karaktär gjorts. Rådets direktiv /55/EG av EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 63.2 a och b i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av yttrande2, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, med beaktande av yttrande4, och av följande skäl: (1)Utarbetandet av en gemensam asylpolitik, inklusive en gemensam europeisk asylordning, är ett grundläggande inslag i Europeiska unionens målsättning att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, öppet för alla som av olika omständigheter tvingas söka skydd inom Europeiska unionen. (2)Antalet fall av massiv tillströmning av fördrivna personer som inte kan återvända till sitt ursprungsland har blivit mer omfattande i . I dessa fall kan det vara nödvändigt att införa undantagssystem för att ge dem och tillfälligt skydd. (3)I slutsatserna om personer som fördrivits till följd av konflikten i f.d. , antagna av ministrarna med ansvar för invandring vid mötena i och i den 1 ,gav medlemsstaterna och gemenskapens institutioner uttryck för sin oro för de fördrivna personernas situation. (4)antog rådet en resolution om ansvars- fördelning vid mottagande av fördrivna personer och tillfälligt uppehälle för fördrivna personer5. antog rådet beslut 96/198/RIF om ett varnings- och beredskapsförfarande för ansvarsfördel- ning vid mottagande av och tillfällig vistelse för fördrivna personer6. (5)I rådets och kommissionens handlingsplan av föreskrivs ett snabbt antagande, i enlighet med bestämmelserna i , av miniminormer för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från tredje land vilka inte kan återvända till sitt ursprungsland och av åtgärder för att främja en balans mellan medlems- 1EGT C 311 E, 31.10.2000, s. 251. 2Yttrandet avgivet , (ännu ej offentliggjort i EGT). 3EGT C 155, 29.5.2001, s. 21. 4Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EGT). 5EGT C 262, 7.10.1995, s. 1. 6EGT L 63, , s. 10. 7 EGT C 19, 20.1.1999, S. 1. staternas insatser för att ta emot fördrivna personer och bära följderna av (6)Rådet antog slutsatser om fördrivna personer från Kosovo. I slutsatserna uppmanas kommissionen och medlemsstaterna att dra lärdom av sina insatser under Kosovokrisen för att vidta åtgärder i enlighet med fördraget. (7)Vid Europeiska rådets särskilda möte i den 15 erkändes behovet av att nå en överenskommelse om frågan om tillfälligt skydd för fördrivna personer på grundval av solidaritet mellan medlemsstaterna. (8)Det är således nödvändigt att fastställa miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer och att vidta åtgärder för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av detta. (9)Dessa normer och åtgärder är kopplade till, och beroende av, varandra av hänsyn till effektivitet, samstämmighet och solidaritet och särskilt för att avvärja risken för sekundära förflyttningar. Normerna och åtgärderna bör därför införas i en enda rättsakt. (10)Detta tillfälliga skydd bör vara förenligt med medlemsstaternas internationella åtaganden när det gäller flyktingar. I synnerhet får det inte hindra erkännande av flyktingstatus enligt av angående flyktingars rättsliga ställning, i dess ändrade lydelse enligt New York-protokollet av , som alla medlemsstater har ratificerat. (11)flyktingkommissariats mandat för flyktingar och andra personer i behov av internationellt skydd bör beaktas och förklaring nr 17 om artikel 63 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, som fogats till slutakten till Amsterdamfördraget, bör få verkan. Enligt denna förklaring skall samråd ske med flyktingkommissariat och andra relevanta internationella organisationer i frågor som rör asylpolitik. (12)Det ligger i miniminormernas natur att medlemsstaterna har rätt att införa eller behålla bestämmelser som är mer förmånliga för personer som åtnjuter tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer. (13)Med hänsyn till undantagskaraktären hos de bestämmelser som fastställs i detta direktiv för att hantera en massiv tillströmning eller förestående massiv tillströmning av fördrivna personer från tredje land vilka inte kan återvända till sitt ursprungsland bör det skydd som erbjuds ha begränsad varaktighet. (14) Huruvida det föreligger en massiv tillströmning av fördrivna personer bör fastställas i ett rådsbeslut som bör vara bindande i alla medlemsstater med avseende på de fördrivna personer som avses i Villkor för när beslutet bör upphöra att gälla bör också (15)Medlemsstaternas skyldigheter i fråga om mottagande och vistelse för personer som åtnjuter tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer bör fastställas. Skyldigheterna bör vara skäliga och ge de berörda personerna en tillräcklig skyddsnivå. (16)När det gäller behandlingen av personer som åtnjuter tillfälligt skydd enligt detta direktiv är medlemsstaterna bundna av sina förpliktelser enligt de internationella rättsliga instrument som de är parter i och som förbjuder diskriminering. (17)Medlemsstaterna bör, tillsammans med kommissionen, vidta lämp- liga åtgärder, så att behandlingen av personuppgifter uppfyller skydds- normerna i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter8. (18)Regler bör fastställas om rätt till asylprövning i samband med tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer, i enlighet med medlemsstaternas internationella åtaganden och bestämmelserna i fördraget. (19)Det bör fastställas principer och åtgärder för återvändande till ursprungslandet och för de åtgärder som skall vidtas av medlemsstaterna beträffande personer för vilka det tillfälliga skyddet har upphört. (20)Det bör inrättas en solidaritetsmekanism som skall bidra till att uppnå en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot en massiv tillströmning av fördrivna personer och bära följderna av detta. Mekanismen bör bestå av två delar. Den första delen avser ekonomi och den andra delen rör det faktiska mottagandet av personer i medlemsstaterna. (21)Genomförandet av tillfälligt skydd bör åtföljas av administrativt samarbete mellan medlemsstaterna, i samverkan med kommissionen. (22)Det är nödvändigt att fastställa kriterier för att undanta vissa personer från tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer. (23)Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen fastställande av miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av 8 EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. fördrivna personer och av åtgärder för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av detta, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av den föreslagna åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (24)har i enlighet med artikel 3 i det protokoll om och ställning som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, genom skrivelse av , meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv. (25)Med tillämpning av artikel 1 i ovannämnda protokoll deltar inte i antagandet av detta direktiv. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i ovan nämnda protokoll gäller därför bestämmelserna i detta direktiv inte . (26)deltar i enlighet med artiklarna 1 och 2 i det protokoll om ställning som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen inte i anta- gandet av detta direktiv och är därför inte bundet av det och omfattas inte av dess tillämpning. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.