prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — har markerat att åtgärder som leder till en reglering av nationella stödsystem inte kan accepteras. Direktivet TV utan gränser (rådets direktiv /552/EEG ändrat genom och rådets direktiv /36/EG) innehåller minimi- regler för TV-sändningar när det gäller europeiskt programinnehåll, reklam och sponsring, skydd av minderåriga och rätten till genmäle. Inför den stundande revideringen av TV-direktivet är tidsplanen sådan att kommissionen skall lämna förslag till ändringar . har ett antal konsultrapporter, beställda av kommissionen, presenterats och hearingar har hållits kring resultat och slutsatser. Studierna har rört nya annonseringsmetoder, främjandet av europeiska program samt den audiovisuella sektorns framtid. Vid förhandlingarna inför den förra revideringen av TV-direktivet åtog sig kommissionen att utföra en studie av hur TV-reklam och köp-TV påverkar minderåriga med avsikt att på nytt granska frågan om TV-reklam riktad till barn vid nästa revidering av direktivet. Rapporten rymmer en kartläggning av nationella bestämmelser, dvs. lagstiftning, föreskrifter och självsanerande Skr. 2001/02:160 regler, i som rör reklam riktad till barn. rapporten inga resonemang kring hur reklam påverkar barn, vilket var studiens syfte. Ingen sammanställning av aktuell och relevant påverkansforskning redovisas. Regeringens ser detta som en allvarlig brist, vilket också påpekats för kommissionen. De redovisade rapporterna kommer att bilda underlag för det konsultationsdokument kommissionen skall skicka ut till medlemsstaterna inför revideringsförslagen i slutet av . 30.5Barn och ungas mediesituation Barn och ungdomars mediesituation var en av profilfrågorna . Måluppfyllelsen bedöms utifrån den uppställda arbetsplanen ha varit god. Som ett resultat fortsätter arbetet inom unionen med åtgärder kring skyddet av barn mot skadligt medieinnehåll i enlighet med de rådsslutsatser som antogs vid rådsmötet . Slutsatserna bygger på kommissionens utvärdering av rekommendationen om att stärka skyddet av minderåriga (rekommendationen 98/560/EG). Rådet uppmanar i sitt beslut kommissionen att fortsätta arbetet med att främja rekommendationens tillämpning, att avge en förnyad utvärdering om dess genomförande samt att fortsätta dialogen med berörda parter om möjligheterna att införa tekniska system för föräldrakontroll i den digitala miljön. Ytterligare ett resultat var att den för viktiga profilfrågan om barn och TV-reklam tydliggjordes på den politiska agendan inför det kommande arbetet med revideringen av TV-direktivet. Barn- och TV- reklam var föremål för debatt vid det informella kulturministermötet i , där ett brett stöd gavs för att barn behöver visas särskild hänsyn när det gäller reklam. hade frågan diskuterats på expertnivå vid seminariet Barn och unga i det nya medielandskapet i . arrangerades av det svenska ordförandeskapet i samarbete med kommissionen. Mötet samlade drygt 200 företrädare för branscher, intresseorganisationer och myndigheter från hela . Även kandidatländerna var representerade. Utöver frågan om barnreklam tog seminariet ett helhetsgrepp på frågor som rör skyddet av barn från skadligt medieinnehåll i olika medier TV, datorspel och Internet mot bakgrund av den snabba tekniska utvecklingen, det ökade medieutbudet och mediernas internationalisering. 30.6Public service-radio och -TV Det svenska ordförandeskapet valde att fortsätta den diskussion om public service-radio och -TV som det franska ordförandeskapet tagit upp. Bakgrunden är oklarheten om hur kommissionen skulle hantera de klagomål om snedvridande av konkurrensen som inkommit till Skr. 2001/02:160 kommissionen. ambition var att under sitt ordförandeskap skapa en grund för en fortsatt dialog mellan medlemsländerna och kommissionen. Vid det informella kulturministermötet i togs frågan upp till diskussion. Kommissionen utlovade att ett meddelande om tillämpningen av fördragets regler om statsstöd på radio och TV-företag i allmänhetens tjänst skulle presenteras . presenterade kommissionen sitt meddelande om tillämpningen av fördragets regler om statsstöd på radio- och TV-företag i allmänhetens tjänst. Sammantaget är bedömning att meddelandet i princip är acceptabelt och inte utgör några hinder för svensk public service. I realiteten är problemet störst i länder med delvis reklamfinansierade public service-företag. Meddelandet är inte ett automatiskt verkande regelverk, utan ett principdokument. Detta medför att kommissionen kan agera flexibelt och ta hänsyn till enskilda medlemsstater och situationer. Det finns dock kvarvarande oklarheter bland annat vad gäller ansvarsfördelningen mellan kommissionen och medlemsstaterna. Vid framkom att i princip samtliga medlemsstater generellt välkomnar kommissionens meddelande och de ambitioner som uttrycks i dokumentet något som sågs som ett tydligt steg framåt på detta viktiga område. Flera medlemsstater uttryckte dock att det fortfarande finns oklarheter på några punkter. Det avsåg bland annat hur detaljerade kraven på medlemsstaterna kommer att bli. Det krävs t.ex. en exakt definition av public service-uppdraget, tillräckliga kontroller av uppfyllande av uppdraget samt precisa separationer av olika aktiviteter m.m. Hur hårda dessa krav i praktiken kommer att bli går inte att utläsa av meddelandet och det är en osäkerhet i sig att det enbart är kommissionen som närmare kan bestämma nivån på de krav som framförs. Det svenska ordförandeskapet tog två initiativ på kultur- och medie- området om informations- och erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaterna och kandidatländerna. På kulturområdet lade ordförandeskapet fram en resolution angående informations- och erfarenhetsutbyte om yrkeskonstnärers villkor i samband med . Resolutionen utgår ifrån att frågan om konstnärernas villkor har en central betydelse inom kulturområdet och att konstnärernas arbete är viktigt för yttrandefriheten, för stärkande av kulturell mångfald i samt för utvecklingen av internationellt utbyte och kulturella förbindelser. Kommissionen och medlemsstaterna uppmanas att främja informations- och erfarenhetsutbyte mellan med- lemsländerna samt mellan medlemsländerna och kandidatländerna. Kommissionen uppmanas också att se till att relevanta europeiska organisationer som företräder konstnärerna ges tillfälle att lämna sina synpunkter när åtgärder som rör yrkeskonstnärernas villkor planeras på hölls ett seminarium i om Skr. 2001/02:160 Villkor för skapande konstnärer i som en del i beredningen av På det audiovisuella området gällde initiativet en resolution om förstärkt samarbete mellan EU och dess medlemsstater och kandidatländerna om den audiovisuella politiken. I resolutionen upp- manas kommissionen bland annat att närmare överväga formerna för det vidare samarbetet. Utgångspunkten är att detta skall ske inom befintliga ekonomiska ramar och att man bör utnyttja existerande organ och nätverk, däribland . Som ett ytterligare led i att stärka samarbetet med kandidatländerna inbjöds dessa att delta i seminariet Barn och unga i det nya medielandskapet i . Vid ett särskilt möte i anslutning till det informella kulturministermötet i välkomnade representanter för kandidatländerna ordförandeskapets initiativ. Båda resolutionerna antogs sedan vid ministerrådet i . Resolutionerna överensstämmer väl med intentionerna i de svenska initiativen varför måluppfyllelsen bedöms som mycket god. 30.8Övriga kultur- och mediefrågor har informations- och erfarenhetsutbytet i arkitekturfrågorna fortsatt under såväl det svenska som belgiska ordförandeskapet. Bland annat genomförde tillsammans med ett expertmöte kring temat Barn-Identitet-Arkitektur . anordnade en internationell konferens där utvecklingen inom arkivområdet belystes ur demokrati- och kulturarvs- perspektiv. Vid konferensen, som hölls i , närvarade representanter från såväl medlemsstaterna som kandidatländerna. En resolution som berör frågor om kulturell utveckling och tillgänglighet samt informationsteknikens roll i detta sammanhang Kulturen och kunskapssamhället antogs under det belgiska ordförande- skapet. Vidare antogs resolutioner om kulturens plats i utvecklingen av Europeiska unionen, om utvecklingen av den audiovisuella sektorn samt om export av kulturföremål och återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium. Utvecklingen av den digitala tekniken har medfört att text, ljud och bild kan kopieras och spridas på ett helt annat sätt . Nya produkter och tjänster har skapats som snabbt och enkelt kan kopieras och spridas mellan olika länder. Mot denna bakgrund lade kommissionen fram ett direktivförslag som syftar till att harmonisera upphovsrätten och närstående rättigheter till informationssamhällets förutsättningar, (KOM (97) 628 slutlig). Efter första behandling lade kommissionen fram ett ändrat förslag , (KOM (1999) 950 slutlig). Fortsatta förhandlingar inom rådet ledde därefter fram till rådets beslut om en gemensam ståndpunkt (EGT C 344, 1.12.2000, s. 1). Rättsakten avser både upphovsrätt, t.ex. rättigheter för författare och kompositörer, och till upphovsrätten närstående rättigheter, t.ex. rättigheter för artister, filmproducenter, skivbolag och radio- och tv-bolag. Rättsakten innehåller regler som är av särskild betydelse i informationssamhället, men det är inte begränsade till sådana frågor. Innehållet avser bland annat bestämmelser om digitala kopior, om att göra skyddade verk tillgängliga för allmänheten på t.ex. Internet, om tekniska skyddsåtgärder (t.ex. kryptering och kopieringsspärrar), samt om elektronisk information om rättigheter (s.k. digitala vattenstämplar). andra behandling resulterade i att antog nio ändringsförslag till den gemensamma ståndpunkten. Ändringsförslagen accepterades av rådet och direktiv /29/EG kunde därmed antas slutligt . Direktivet skall vara genomfört . 31.1.2Ersättning vid vidareförsäljning av konstverk En majoritet av medlemsstaterna har bestämmelser som ger den konstnär som skapat ett konstverk rätt till en viss del av försäljningspriset när verket säljs vidare (följerätt). I finns sådana regler . Några medlemsstater saknar helt regler och andra har regler som inte tillämpas. Bland de medlemsstater som har regler om följerätt skiljer sig reglernas innehåll åt bland annat vad gäller ersättningens storlek. Avsaknaden av regler i vissa länder och skillnaderna i reglernas utformning mellan medlemsstaterna medför störningar på den inre Kommissionen lade därför fram ett förslag till direktiv om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av Skr. 2001/02:160 originalkonstverk (KOM (96) 97 slutlig). behandling lade kommissionen fram ett reviderat förslag , (KOM (98) 78 slutlig). Rättsakten innehåller bestämmelser om vilka konstverk som skall vara föremål för följerättsersättning, vilka överlåtelser som skall omfattas, hur stor ersättningen skall vara m.m. har bland annat fått gehör för synpunkter vad gäller ersättningens storlek för försäljningar på lägre nivåer och för att brukskonst skall omfattas av följerättsersättningen. Förhandlingarna om rättsakten har präglats av ett starkt motstånd från några medlemsstater. Efter vissa kompromisslösningar bland annat vad gäller genomförandetiden, minimi- beloppet från vilket ersättning skall utgå samt en övergångsregel för tillämpning av följerätt på arvingar till konstnärer, lyckades rådet nå fram till en gemensam ståndpunkt som antogs 2000. andra behandling av rättsakten avslutades med att antog ett flertal ändringsförslag av rådets gemensamma ståndpunkt. Eftersom ändringsförslagen i flera väsentliga när det gällern gick rakt emot den gemensamma ståndpunkten, kunde dessa inte accepteras av rådet. Rättsakten blev därmed föremål för förlikningsförfarande . Trots att utsikterna att nå en uppgörelse om rättsakten var mycket små lyckades det svenska ordförandeskapet efter intensiva förhandlingar uppnå en förlikning. Direktiv /84/EG kunde därmed antas slutligt . Direktivet skall vara genomfört . 31.2.1Förslag till förordning om gemenskapspatent I finns det europeiska patentsystemet, grundat på Europeiska patentkonventionen (EPC). Till denna konvention är samtliga medlemsstater anslutna samt ytterligare fem stater: , , , och . EPC innebär att konventionsstaterna har skapat ett gemensamt ansökningsförfarande för patent (s.k. europeiska patent). Den som vill ha ett patent som gäller i en eller flera av de anslutna staterna kan få det genom att lämna in en ansökan till det Europeiska patentverket (EPO) i . Sökanden får inte ett enda patent som gäller i samtliga de stater sökanden har valt ut utan skyddet kan i stället närmast beskrivas som ett knippe nationella patent, grundade på en enda ansökan. Systemet har inneburit stora fördelar för patentsökande i , men det har vissa brister, främst bestående av höga kostnader och avsaknad av en gemensam domstol för avgörande av mål om intrång i och ogiltighet av europeiska patent. överlämnade kommissionen ett förslag till en förordning om gemenskapspatent (KOM (2000) 412 slutlig). Förslaget är baserat på artikel 308 i EG-fördraget, varför beslut som rör förordningen fattas med enhällighet i ministerrådet. Den föreslagna förordningen innebär att det tillskapas en ny skyddsform på immaterialrättsområdet kallad gemenskapspatent. Syftet är att möjliggöra för den som gjort en uppfinning att genom en enda ansökan få ett patent som gäller i hela gemenskapen. Gemenskapspatentet skall ha en enhetlig och fristående karaktär och således endast kunna meddelas, överlåtas, ogiltigförklaras eller upphöra för hela gemenskapen. Förslaget innebär att EG ansluter sig till EPC. Det blir därmed EPO som kommer att meddela gemenskaps- patent. Denna del av förslaget kräver ändringar i EPC. För att minska de höga kostnader som dagens patentsystem medför för sökandena föreslår kommissionen att ett gemenskapspatent inte skall behöva översättas för att bli giltigt. Det innebär att patentet kommer att finnas på det av EPO:s tre handläggningsspråk (engelska, franska och tyska) som sökanden har valt. Till skydd för tredje mans rättssäkerhet föreslås en regel som begränsar rätten till skadestånd i de fall översättning saknas. Vidare föreslår kommissionen att en ny specialdomstol på EG-nivå skall pröva mål om ogiltighet av och intrång i gemenskapspatent. Genom Nice- fördraget, som undertecknades , har det tillkommit en rättslig grund som möjliggör senare beslut om inrättande av en specialdomstol inom ramen för EG-domstolssystemet. är generellt sett positivt inställt till förordningsförslaget och anser att ett av de viktigaste inslagen i det föreslagna gemenskaps- patentsystemet är den nya specialdomstolen. Förordningen om gemenskapspatent var en prioriterad fråga under det svenska ordförandeskapet. Flera av frågorna inom rättsakten har visat sig svårförhandlade. Detta gäller framför allt frågorna om översättning av patentskrifter respektive om de nationella patentverken skall ges någon roll i arbetet med gemenskapspatent. Vid det första mötet med inremarknads-, konsument- och turismrådet (IMCT) föreslog att rådet skulle fatta beslut om att begära att den skulle börja förbereda en diplomatkonferens för genomförande av de nödvändiga ändringarna i EPC. Några medlemsstater ansåg emellertid att man måste ha en överenskommelse om den grundläggande strukturen för gemenskapspatentet innan några beslut med anknytning till denna rättsakt kunde fattas. Inför det andra mötet med IMCT lades därför mycket arbete ner på att försöka nå enighet om grunddragen i gemenskapspatentsystemet. De stora ansträngningar lade ner på denna fråga, såväl inför som under rådsmötet, ledde till resultat. En s.k. gemensam inriktning kunde antas och det fattades även beslut om att be den att börja förbereda en diplomatkonferens. Den gemensamma inriktningen utgjorde en grund för det fortsatta arbetet och behandlade de viktigaste frågorna när det gäller gemenskapspatentet. var gemenskapspatentet föremål för en lägesrapport under det första mötet med IMCT. Till det andra mötet föreslog det belgiska ordförandeskapet en ny gemensam inriktning som skulle bygga vidare på den gemensamma inriktningen . Någon överenskommelse kunde emellertid inte nås. Några medlemsstater ansåg att den roll som ordförandeskapet hade föreslagit för de nationella patentverken var för stor. Den stora tvistefrågan var emellertid frågan om översättning av patentskrifter. Där ansåg vissa, däribland , att patentkraven skulle översättas till alldeles för höga kostnader. ansåg att detta inte var ett tillräckligt omfattande översättningskrav och förespråkade översättning även av en sammanfattning eller av hela patentskriften. Med anledning av det nedslående resultatet på höstens andra rådsmöte togs frågan om gemenskapspatent upp till behandling på Europeiska rådets möte i Laeken. Resultatet blev att uppmanade IMCT att hålla ett extra möte för att nå en överenskommelse i frågan. Inte heller vid det extra inremarknadsrådsmötet kunde dock enighet nås. Även var det främst frågan om översättning som var problematisk. har påbörjat sin behandling av förslaget och förväntas yttra sig . Det uteblivna resultatet har inneburit att tidtabellen för arbetet med gemenskapspatentet har spruckit. Denna tidtabell lades fast i slutsatserna från Europeiska rådets möte i och angav att ett gemenskapspatent skulle finnas tillgängligt vid utgången av . 31.2.2Direktiv om patenterbarheten av datorrelaterade uppfinningar Datorrelaterade uppfinningar är enligt den praxis som utvecklats av det Europeiska patentverket och som gäller i patenterbara om de gängse kraven för patent är uppfyllda. Dessa krav innebär bland annat att uppfinningen skall ha teknisk karaktär, att den är ny och att den väsentligen skiljer sig från vad som varit känt. Det finns dock oklarheter och en omfattande debatt i många medlemsländer om möjligheterna till patent på detta område. Frågan togs upp i grönboken om gemenskapspatentet och patentsystemet i (KOM (97) 314 slutlig). I ett meddelande upplyste kommissionen om att man möjligt skulle lägga fram ett direktivförslag för att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning på denna punkt. Med anledning av den pågående offentliga debatten i frågan genomförde kommissionen ett brett samrådsförfarande. Till grund för förfarandet låg ett dokument som skisserade en tänkbar inriktning av en harmonisering. Inriktningen var i linje med den praxis som utvecklats vid det Europeiska patentverket. gav berörda kretsar i tillfälle att komma med synpunkter på de frågor som togs upp i dokumentet. Av de instanser som yttrade sig var flertalet för ett harmoniseringsdirektiv. Flertalet stödde också den inriktning av en harmonisering som hade angetts i kommissionens dokument. På grundval av de synpunkter som kom in sammanställdes ett yttrande till kommissionen (Ju2000/5852/L3). Vid ministerrådsmötet behandlades frågor från kommissionen om dels det lämpliga i att lägga fram ett förslag till direktiv, dels om rent allmänt det Europeiska patentverkets praxis borde kodifieras genom en harmonisering. Frågorna besvarades överlag positivt. Kommissionen gav en oberoende konsult i uppdrag att sammanställa de synpunkter som inkom i samrådsförfarandet. 2001/02:160 direktivförslag hade ännu inte lagts fram. Alla medlemsstater utom , och har lagstiftning om bruksmodellskydd. En bruksmodell är en registrerad rättighet som ger rättsinnehavaren ensamrätt till enklare uppfinningar. För att få ett sådant skydd måste uppfinningen bland annat vara ny och ha en viss så kallad uppfinningshöjd. De närmare förutsättningarna för att få bruksmodellskydd varierar mellan de stater som erbjuder sådant skydd. Europeiska kommissionen presenterade 1995 en grönbok om bruksmodellskydd (KOM (95) 370 slutlig). Såväl möjligheten till ett harmoniseringsdirektiv som till en förordning om en gemenskapsrättighet om bruksmodellskydd togs upp i grönboken. lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om tillnärmning av de rättsliga ordningarna för bruksmodellskydd för uppfinningar (KOM (97) 691 slutlig). Syftet med direktivförslaget är att de nationella lagstiftningarna skall närma sig varandra så att en enklare uppfinning skall kunna få samma skydd inom hela gemenskapen. De stater som saknar regler om bruksmodellskydd skall införa sådana. Sedan hade yttrat sig över förslaget lade kommissionen fram ett reviderat förslag, (KOM (99) 309 slutlig). Arbetet med direktivförslaget avbröts emellertid . Skälen för detta var att oenighet rådde kring centrala frågor i direktivet (bland annat hur kravet på uppfinningshöjd skall utformas och skyddstidens längd) samt att det framstod som angeläget att prioritera annat arbete på det immaterialrättsliga området. antog en gemensam inriktning för det fortsatta arbetet med förslaget till förordning om gemenskapspatent (se 31.2.1). Den gemensamma inriktningen berörde på en punkt frågan om bruksmodellskydd. Rådet välkomnade kommissionens avsikt att ordna ett samråd i syfte att ta fram underlag för ytterligare överväganden om den rättsliga, praktiska och ekonomiska inverkan av en gemenskapsbruksmodell (dvs. av en förordning om en gemenskapsrättighet om bruksmodellskydd). Kommissionen genomförde ett sådant samrådsförfarande. gav berörda kretsar i tillfälle att lämna synpunkter på frågor som togs upp i förfarandet. En majoritet av de remissinstanser som yttrade sig var negativa eller tveksamma till tanken på en förordning om en gemenskapsbruksmodell. En sammanfattning av inkomna synpunkter lämnades till kommissionen (EUJu/2001/2676/L3). Av yttrandet framgick att den ännu inte hade tagit ställning i frågan. Regeringen fortsätter att verka för att få till stånd en ändring inom EU så att parallellimport blir tillåten även från länder utanför EES. uppmanade kommissionen att Skr. 2001/02:160 göra en ny studie om effekterna av en övergång till en ordning där parallellimport är tillåten även från länder utanför EES. Studien skall vara klar . Mönsterskydd är ett immaterialrättsligt skydd för varors utseende. Såväl rent funktionell formgivning som utsmyckningar kan skyddas. inledde kommissionen ett arbete för att dels närma medlemsstaternas lagstiftning om mönsterskydd till varandra, dels skapa ett gemensamt registreringssystem. antogs direktiv /71/EG om mönsterskydd. Direktivets syfte är tillnärmning av medlemsstaternas lagar om mönsterskydd vad gäller de bestämmelser som har störst inverkan på den inre marknadens funktion. Direktivet skulle ha genomförts . (Ju 1999:07) lämnade i ett delbetänkande förslag till hur direktivet skulle genomföras i svensk rätt (SOU:2000:79). Betänkandet har remissbehandlats. har arbetet med en lagrådsremiss påbörjats inom . I lagrådsremissen föreslås de ändringar som behövs för att genomföra direktivet i svensk rätt. En proposition beräknas kunna överlämnas till . 31.5.2 Förordning om gemenskapsformgivning lämnade kommissionen ett ändrat förslag till en förordning om gemenskapsmönster (KOM (1999) 310 slutlig). kommer i fortsättningen att benämnas rådets förordning om Förordningen antogs av rådet Genom förordningen inrättas ett gemensamt system för registrering Genom en enda ansökan till en gemenskapsmyndighet skall ett formskydd som gäller i samtliga medlemsstater vara möjligt att De nationella systemen för registrering av formgivning skall finnas kvar även , bland annat för dem som önskar få formskydd i endast en eller vissa medlemsstater. De materiella bestämmelserna i förordningen som rör registrerad gemenskapsformgivning har samma innehåll som de materiella bestämmelserna i direktiv /71/EG om I förordningen finns dessutom även bestämmelser om skydd för oregistrerad gemenskapsformgivning, vilka inte har någon motsvarighet i direktivet. samtliga frågor utom frågan om språkregimen vid registrerings- Denna fråga var föremål för behandling vid två rådsmöten under det svenska ordförandeskapet. medlemsstaterna slutligen enas även om den sista återstående frågan. Arbetet på det civilrättsliga området är omfattande.