prop · GP03121 · 2002-03-13 00:00:00 — Ordalydelsen i förordningen innebär just att det är de produkter som sökanden i första hand har tänkt sig att mönstret skall användas på som skall anges i ansökan. Sökandens rätt är dock inte begränsad till dessa produkter. Även enligt EG-förordningen omfattar mönsterrätten samtliga mönster som inte gör ett annat helhetsintryck på en kunnig användare. För att inte skapa oklarheter i tolkningen mellan förordningen och nationell rätt är förordningens ordalydelse att föredra framför den av Lagrådet föreslagna produkter som i första hand avses med registreringen. Härmed underlättas för enhetlig tolkning av bestämmelserna. I förtydligande syfte har även i fjärde stycket lagts till att en ansökan, utöver vad som föreskrivs i lagen, även skall uppfylla de formella krav som kan föreskrivas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av registreringsmyndigheten. I övrigt har endast ändringar av språklig karaktär gjorts. En sådan ändring är att uttrycket bild har ersatts av bildmaterial som är ett mer adekvat uttryck i sammanhanget. Normalt sett ges nämligen ett flertal bilder av mönstret in i samband med en ansökan om registrering. En ansökan får omfatta flera mönster, om de produkter som mönstren är avsedda att användas på eller ingå i hör till samma klass. Vid bestämningen av klasstillhörighet gäller som svensk rätt den klassificer- ing som anges i Locarnoöverenskommelsen av om upprättande av en internationell klassificering för mönster. I paragrafen finns bestämmelser om samregistrering. Det nuvarande kravet på att varorna skall höra samman med avseende på tillverkning och bruk har tagits bort. I stället föreskrivs att de produkter som mönstren är avsedda att användas på eller ingå i skall höra till samma klass enligt Locarnoöverenskommelsen om internationell klassificering av mönster. Beträffande den inledande ordalydelsen är avsedda att användas på eller ingå i hänvisas till vad som sagts i anslutning till 10 §. De närmare skälen för ändringen anges i avsnitt 14.3.4. Vidare har förbudet mot samregistrering av ornament tagits bort. Bestämmelsen innebär således att ornament nu kan samregistreras under samma förutsättningar som mönster i övrigt. Enligt Locarnoöverenskommelsen är produkter ordnade i huvudklasser och underklasser. Med klass i första stycket avses huvudklass. Som exempel kan nämnas att ett mönster till en sopskyffel i klass 07-05 och sopborste i klass 04-01 som kan samregisteras, förutsatt de är avsedda att användas som ett set, inte kommer att kunna samregistreras eftersom de inte hör till samma klass. Däremot kommer exempelvis mönster till stolar, soffor och sängar kunna samregistreras då de hör till samma klass, nämligen klass 6. får förelägga en sökande som inte har hemvist i att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet hos myndigheten. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske genom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste kända adress. Delgivning skall anses ha skett när detta har blivit fullgjort. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 15.3.1., reglerar i vilken utsträckning en sökande som inte har hemvist i måste företrädas av ett ombud. Ändringarna motsvarar de ändringar som har gjorts i patentlagen och växtförädlarrättslagen (se SFS 2001:1158 och prop. 2000/01:13). Bestämmelsen har gjorts fakultativ. Det är således endast när registreringsmyndigheten finner det påkallat som ett ombud måste anvisas av en utländsk sökande. Är sökanden lätt att nå och har han goda språkkunskaper torde det sällan finnas skäl för myndigheten att ställa ett sådant krav. Det krav som kan ställas är, till skillnad mot den nuvarande lydelsen av mönsterskyddslagen (1970:485), att ombudet är behörigt att ta emot delgivning i ärendet. kan alltså inte som kräva att ombudet skall ha behörighet att företräda sökanden i allt som rör ansökningen. Kravet på att ombudet skall ha hemvist i kvarstår oförändrat. Konsekvensen av att en sökande inte följer ett föreläggande att ställa ett ombud för sig är att delgivning får ske genom att handlingen med posten sänds till sökanden under dennes kända adress. Paragrafens sista mening innehåller en bestämmelse om när delgivning i dessa fall skall anses ha skett. Denna överensstämmer med den motsvarande bestäm- melse som finns i 45 § andra stycket mönsterskyddslagen. Ett föreläggande enligt denna paragraf bör givetvis innehålla en upp- lysning om följden av att sökanden inte följer föreläggandet, dvs. att delgivning då får ske genom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste kända adress. En ansökan om registrering anses inte gjord förrän sökanden lämnat in bildmaterial eller en modell som visar mönstret. På sökandens begäran får mönstret i en ansökan ändras om mönstret efter ändringen bibehåller sin identitet och uppfyller förutsättningarna för skydd enligt denna lag. I första stycket har vissa ändringar av språklig karaktär gjorts. Beträf- fande uttrycket bildmaterial hänvisas till vad som tidigare anförts i anslutning till 10 §. I andra stycket föreskrivs uttryckligen att ett mönster i en ansökan får ändras under vissa förutsättningar. Bestämmelsen avser endast ändring av ett mönster på ansökningsstadiet och kan bli tillämplig dels då mönster ändras på sökandens initiativ, utan att något hinder konstaterats av registreringsmyndigheten, dels då mönstret ändras efter att registreringsmyndigheten har vägrat registrering. I det senare fallet kan ändring ske antingen hos registreringsmyndigheten eller, om myndig- hetens beslut om vägrad registrering har överklagats, i patentbesvärs- rätten. Förutsättningarna för ändring är som anges ovan att mönstret bibehåller sin identitet. Ändringsmöjligheten är därmed mycket begränsad eftersom det endast kan röra sig om fall där helhetsutseendet av mönstret inte ändras. Det torde därmed i praktiken knappast bli fråga om att lägga till något i ett mönster utan endast att ta bort något. Förbudet mot ändring av en ansökan till att avse annan vara har tagits bort med anledning av att mönsterrättens skyddsomfång enligt mönster- direktivet inte är begränsad till de i ansökan uppgivna varorna (se artikel 9 och avsnitt 10.3.3). skall undersöka om en ansökan uppfyller de krav som avses i 10, 11 och 13 §§. skall också undersöka om en ansökan avser ett mönster enligt 1 § 1 och om det finns något hinder mot mönsterrätt enligt 4 § 1 eller 2. Uppfyller ansökan inte de krav som avses i första stycket, skall registreringsmyndigheten förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan. I föreläggandet skall sökanden upplysas om att ansökan kan komma att avskrivas om han inte svarar i rätt tid. Yttrar sig sökanden inte i rätt tid över ett föreläggande enligt andra stycket, skall registreringsmyndigheten avskriva ansökan. skall återuppta en avskriven ansökan, om sökanden efter utgången av förelagd tid kompletterar eller ändrar sin ansökan och betalar fastställd återupptagningsavgift. En ansökan kan återupptas endast en gång. I paragrafens första stycke behandlas dels den formella granskning som skall ske av en ansökan, dels omfattningen av registreringsmyndighetens officialgranskning av materiella hinder. Någon begränsning i den formella granskningen av en ansökan gäller givetvis inte. skall se till att en ansökan uppfyller samtliga de formella krav som ställs på en ansökan. Dessa krav, bland vilka kan nämnas att ansökningsavgift är betald och att ansökan innehåller bildmaterial som visar mönstret, framgår av tidigare paragrafer i lagen, av mönsterskyddsförordningen samt av eventuella tillämpningsföreskrifter utfärdade av . Den granskning av materiella hinder mot registrering som ex officio skall utföra omfattar en prövning av att ansökan innehåller ett mönster som uppfyller i lagen uppställd definition på ett mönster, att mönstret inte strider mot goda seder eller allmän ordning och att mönstret inte utan tillstånd innehåller ett statsvapen eller annan officiell beteckning. Övriga skyddsförutsättningar skall alltså, som utvecklas i avsnitt 14, inte prövas av myndigheten vid registrering. Dessa kan däremot bli föremål för prövning senare av registreringsmyndigheten i samband med ett invändningsförfarande eller av domstol vid en talan om ogiltigförklaring av en registrering, se 20 och 31 §§. I andra stycket regleras vad följderna är av att en ansökan inte upp- fyller de formella krav som ställts upp eller att något annat hinder mot registrering föreligger. Föreligger en brist i något av dessa avseenden skall förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan. I tredje stycket anges att ansökan skall avskrivas om sökanden inte i rätt tid yttrar sig över ett föreläggande. Bestämmelsen motsvarar delvis andra stycket av paragrafen enligt den nuvarande lydelsen. Fjärde stycket svarar i sak mot tredje stycket i paragrafens nuvarande lydelse. Det har dock gjorts vissa redaktionella ändringar. Är ansökningshandlingarna fullständiga och har registreringsmyndig- heten inte efter granskning enligt 14 § första stycket funnit något hinder mot registrering, skall mönstret tas in i registret och en kungörelse om det utfärdas. Den som vill invända mot registreringen skall göra det skriftligen hos registreringsmyndigheten från kungörelsedagen. skall underrätta mönsterhavaren om invändningen och ge denne tillfälle att yttra sig, om invändningen inte är uppenbart obefogad. Återkallas invändningen får invändningsförfarandet ändå fullföljas, om det finns särskilda skäl. De ändringar som har gjorts i paragrafen är en följd av att invändnings- förfarandet läggs efter registreringen (se avsnitt 14.3.3). Mönstret skall alltså registreras så snart ansökningshandlingarna är fullständiga och om registreringsmyndigheten vid granskningen inte funnit något hinder för registrering. Därefter har den som vill göra invändning på sig att göra det. Innehavaren skall underrättas om invändningen och beredas tillfälle att yttra sig över den. Invändning får göras endast av 1.den som anser sig vara berättigad till mönstret, om invändningen grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 1 a §, 2.den som ansöker om eller innehar rättigheten, om invändningen grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 4 § 3 eller 4, 3.den som berörs av rättigheten, om invändningen grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 4 § 2. I övriga fall råder ingen begränsning i möjligheten att framställa invändning. Paragrafen är ny och är en följd av artikel 11.35 i mönsterdirektivet. Av bestämmelsen följer att rätten att göra invändning är begränsad i de fall någon av de rättigheter som avses i paragrafen åberopas till stöd för att en registrering skall upphävas. I de fall annan grund åberopas råder inga begränsningar i rätten att framställa invändning. skall efter invändning häva en registrering helt eller delvis, om hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 1-4 a §§ och hindret fortfarande består eller om registrering har skett i strid med 13 § andra stycket. skall avslå invändningen, om det inte finns något hinder mot mönsterrätten. En registrering får hävas delvis endast om mönsterhavaren yrkar det eller medger ett yrkande om det och mönstret i ändrad form bibehåller sin identitet och uppfyller förutsättningarna för skydd enligt denna lag. När registreringsmyndighetens beslut om en invändning har vunnit laga kraft, skall det kungöras. Om beslutet innebär att registreringen helt eller delvis hävs, skall en anteckning om det göras i registret. Paragrafen handlar om registreringsmyndighetens prövning av invändningar. Den nya ordningen innebär att invändningsförfarandet kommer att ligga i tiden efter registreringen. Föreligger det något hinder mot registreringens bestånd skall den hävas helt eller delvis. I annat fall skall invändningen avslås. De omständigheter som kan föranleda att registreringen hävs helt eller delvis är desamma som kan medföra hävning enligt 31 §. Eftersom regi- streringsmyndigheten endast kommer att göra en begränsad official- prövning kommer flertalet av förutsättningarna för mönsterrätt endast kunna prövas vid invändningsförfarandet eller vid en senare ogiltighets- talan i domstol. Talan mot slutligt beslut av registreringsmyndigheten i ett ärende angående ansökan om registrering av mönster får föras av sökanden, om beslutet gått honom emot. Ett slutligt beslut med anledning av en invändning mot registrering får överklagas av mönsterhavaren och invändaren, om det har gått den som vill klaga emot. Återkallar invändaren sin talan, får den ändå prövas, om det finns särskilda skäl. Mot beslut, varigenom begäran om återupptagning enligt 14 § fjärde stycket avslagits eller yrkande om överföring enligt 17 § bifallits, får talan föras av sökanden. Den som framställt yrkande om överföring får föra talan mot beslut varigenom yrkandet avslagits. I första stycket har bestämmelserna om överklagande i anledning av en invändning ändrats. Ett slutligt beslut om invändning får alltså över- klagas av mönsterhavaren och invändaren, om det gått den som vill överklaga emot. I andra stycket hänvisas till 14 § fjärde stycket i stället för som i den nuvarande lydelsen av samma paragraf till tredje stycket. Detta som en konsekvens av ändringarna i den paragrafen. Mönsterregistrering gäller för en eller flera femårsperioder, räknat från den dag då ansökan om registrering gjordes. Registrering som gäller än kan på begäran förnyas för ytterligare femårs- perioder till sammanlagt . Varje sådan period löper från utgången av föregående period. För mönster som avser en beståndsdel, som används för att reparera en sammansatt produkt så att den återfår sitt ursprungliga utseende, gäller registreringen aldrig för mer än högst tre femårsperioder. Ändringarna i paragrafen är en följd av artiklarna 10 och 14 i mönster- direktivet. I första stycket har den ändringen gjorts att skyddstiden utsträckts till . Vidare gäller att sökanden redan vid ansökningstillfället kan begära en skyddstid som omfattar flera perioder . Sökanden kan exempelvis redan vid ansökningstillfället begära en skyddstid . Andra stycket är nytt och reglerar giltighetstiden för mönster till beståndsdelar som är avsedda att användas för reparera en sammansatt produkt så att den återfår sitt ursprungliga utseende. Giltighetstiden för sådana mönsterregistreringar skall på grund av övergångsbestämmelsen i artikel 14 i direktivet fortfarande vara maximalt . Vid registrering eller vid ansökan om förnyelse sker, som framgår av 14 § och 25 § mönsterskyddslagen (1970:485), ingen prövning av om ett visst mönster är sådant att skyddstiden maximalt kan vara . För de fall där tveksamhet råder om registreringens maximala giltighetstid kan emeller- tid den som avser att i sin verksamhet utnyttja en sådan beståndsdel föra en fastställelsetalan mot mönsterhavaren med stöd av 41 § andra stycket mönsterskyddslagen. På detta sätt kan den som avser att driva verksamhet, och som är beroende av möjligheten att använda det mönster en registrering avser, få till stånd en prövning av om skyddstiden löpt ut . Domen skall sedan den vunnit laga kraft sändas till och anteckning om den tas in i mönsterregistret. Har mönsterhavare medgivit annan rätt att utnyttja mönstret (licens), får denne överlåta sin rätt vidare endast om avtal träffas om det. Ingår licensen i en rörelse får den dock överlåtas i samband med överlåtelse av rörelsen, om ej annat avtalats. I sådant fall svarar överlåtaren alltjämt för att licensavtalet fullgöres. Har mönsterrätt övergått på annan eller har licens upplåtits eller överlåtits, skall på begäran och mot fastställd avgift anteckning därom göras i mönsterregistret. Visas att licens som antecknats i registret upphört att gälla, skall anteckningen avföras. Första stycket skall även tillämpas i fråga om rätt som avses i 32 § andra stycket. Har samregistrering skett, kan övergång av mönsterrätt antecknas endast i fråga om samtliga mönster. I mål eller ärende om mönsterrätt anses den som mönsterhavare, vilken senast blivit införd i mönsterregistret i denna egenskap. I paragraferna har vissa mindre följdändringar gjorts på grund av den ändrade lydelsen av 5 § mönsterskyddslagen (1970:485) och med hänsyn till att bestämmelserna om tvångslicens har utgått. Genom att mönsterrättens innehåll förändrats (se avsnitt 10.3.1) har uttrycket yrkesmässigt tagits bort ur 26 § första stycket. I 27 § andra stycket har den ändringen gjorts att uttrycket tvångslicens har utgått. I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts. Allmän domstol skall på talan därom häva en registrering av ett mönster helt eller delvis, om hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 14 a §§ och hindret fortfarande består eller om registrering har skett i strid med 13 § andra stycket. En registrering får hävas delvis endast om mönsterhavaren yrkar det eller medger ett yrkande om det och mönstret i ändrad form bibehåller sin identitet och uppfyller förutsättningarna för skydd enligt denna lag. Registreringen får inte hävas på den grunden att den som fått registreringen endast varit berättigad till viss andel i mönsterrätten. När domen vunnit laga kraft skall den sändas till registrerings- myndigheten för anteckning i mönsterregistret. I första stycket har den ändringen gjorts att en registrering kan hävas helt eller delvis. Vidare har som en följd av att mönster föreslås kunna bli ändrade en ytterligare grund för hävning förts in i bestämmelsen. Till följd av att registreringsmyndigheten inte längre skall granska samtliga hinder mot mönsterrätten vid registrering är det som Lagrådet har påpekat missvisande att i fortsättningen tala om att mönstret har registrerats i strid mot 14 §§. Denna ordalydelse har därför i enlighet med Lagrådets förslag bytts ut mot lydelsen hinder mot mönsterrätt föreligger enligt 14 a §§. I andra stycket anges under vilka förutsättningar en registrering kan hävas delvis. Bestämmelsen behandlas ovan i avsnitt 12.3.2. Förut- sättningarna svarar mot vad som föreskrivs om ändring av mönster i en ansökan om registrering i 13 §. En registrering får således hävas delvis endast om mönstret efter ändringen behåller sin identitet samt skydds- förutsättningarna enligt lagen i övrigt är uppfyllda. Tredje stycket svarar mot första stycket andra meningen i den nuvarande lydelsen av bestämmelsen. Endast den redaktionella ändringen har gjorts att bestämmelsen placerats som ett eget stycke. I fjärde stycket föreskrivs att domen skall sändas till för anteckning i mönsterregistret när den vunnit laga kraft. skall därvid inte göra någon prövning av mönstrets registrerbarhet. Talan om hävning av en registrering får föras endast av 1.den som anser sig vara berättigad till mönstret, om talan grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 1 a §, 2.den som ansöker om eller innehar rättigheten, om talan grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 4 § 3 eller 4, eller 3.den som berörs av rättigheten, om talan grundas på att hinder mot mönsterrätt har förelegat enligt 4 § 2. I övriga fall får talan föras av var och en som lider förfång av registreringen. Talan som grundas på någon av bestämmelserna i 4 § 1 eller 2 får föras även av den myndighet som regeringen bestämmer. Talan, som avses i första stycket 1, skall väckas efter det att käranden fått kännedom om registreringen och de övriga omständigheter på vilka talan grundas. Var mönsterhavaren i god tro när mönstret registrerades eller när mönsterrätten övergick på honom, får talan inte väckas senare än efter registreringen. Paragrafen är ny. Den genomför artikel 11.35 i mönsterdirektivet. I första stycket regleras vissa fall av begränsningar i rätten att föra talan om hävning av en registrering. Första stycket 1 svarar mot 31 § andra stycket första meningen i den nuvarande lydelsen av paragrafen. Endast redaktionella ändringar har gjorts. Första stycket 2 reglerar det fall när en registrering kränker en annan rättighet som avses i 4 § 3 eller 4. I dessa fall kan talan endast föras av den som innehar rättigheten. Har exempelvis i mönstret tagits in ett varumärke som sökts registrerat före det att ansökan om mönster- registrering lämnades in, eller före prioritetsdagen, om prioritet åberopas, kan talan endast föras av den som innehar rätten till varumärket. På samma sätt förhåller det sig med upphovsrättsligt skyddade litterära och konstnärliga verk. Om det i mönstret utan tillstånd har tagits in ett sådant verk som åtnjuter skydd enligt upphovsrättslagen kan alltså endast innehavaren av rätten till verket föra talan om hävning. I första stycket 3 föreskrivs att endast den som berörs av användningen av sådana statsvapen m.m. som använts i ett mönster i strid med 4 § 2 får föra talan om hävning på en sådan grund. Paragrafen i övrigt, dvs. andra t.o.m. fjärde styckena svarar mot 31 § andra och tredje styckena i dess nuvarande lydelse. Endast redaktionella ändringar har gjorts. Allmän domstol kan förklara en mönsterrätt ogiltig även efter det att den har upphört eller uppgivits. I fråga om sådan talan skall bestämmelserna i 31 a § tillämpas. Paragrafen är ny och anger att en mönsterrätt kan förklaras ogiltig även sedan den upphört eller uppgivits. Detta kan exempelvis ske till följd av att förnyelse inte skett eller om den maximala skyddstiden har löpt ut eller om mönstret har uppgivits av mönsterhavaren. genomföra artikel 11.9. Begreppet ogiltig används här i stället för hävas eftersom registreringen redan har upphört. Har mönster registrerats för annan än den som är berättigad därtill enligt 1 a §, skall rätten på talan av den berättigade överföra registreringen på honom. Talan skall väckas inom tid som anges i 31 a § fjärde stycket. Har den som frånkännes registrering av mönster i god tro börjat utnyttja mönstret yrkesmässigt här i riket eller vidtagit väsentliga åtgärder därför, får han mot skäligt vederlag och på skäliga villkor i övrigt fortsätta det påbörjade eller igångsätta det tillämnade utnyttjandet med bibehållande av dess allmänna art. Sådan rätt tillkommer under motsvarande förutsättningar innehavare av licens som är antecknad i registret. Rätt enligt andra stycket kan övergå till annan endast tillsammans med rörelse vari den utnyttjas eller utnyttjandet avsetts skola ske. Paragrafen har ändrats i första stycket. Eftersom bestämmelsen i 1 § delvis har förts över till 1 a § hänvisas nu till den paragrafen. Vidare görs hänvisning nu till 31 a § fjärde stycket som en konsekvens av de ändringar som föreslås beträffande 31 §. Utnyttjar någon i strid med 5 § mönster, som avses med ansökan om registrering, efter det att handling som visar mönstret blivit allmänt tillgänglig, äger vad som sägs om mönsterintrång motsvarande tillämpning i den mån ansökningen leder till registrering. Till straff får dock icke dömas och ersättning för skada på grund av utnyttjande som sker innan mönstret kungjorts enligt 18 § får bestämmas enligt 36 § andra stycket. Bestämmelsen i 36 § tredje stycket äger icke tillämpning, om ersättningstalan väckes senast efter det mönstret registrerades. Bestämmelsen har i första stycket ändrats med anledning av att möns- terrätten i 5 § anges generellt och således inte längre begränsas till vissa i lagen särskilt angivna former av yrkesmässigt utnyttjande. Ordet yrkes- mässigt har därmed tagits bort. Om en registrering av ett mönster har hävts eller om mönsterrätten har förklarats ogiltig genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får rätten inte döma till påföljd eller besluta om annan åtgärd enligt 3538 §§. Föres talan om mönsterintrång och gör den mot vilken talan föres gällande att mönsterregistreringen bör hävas, skall rätten på hans yrkande förklara målet vilande i avvaktan på att frågan om registreringens hävande slutligt prövas. Är talan härom inte väckt, skall domstolen i samband med vilandeförklaringen förelägga honom inom vilken sådan talan skall väckas.