prop · GP03127 · 2002-04-12 00:00:00 — Den som är skattskyldig enligt lagen om skatt på vinstsparande m.m. skall redovisa skatt för varje skattepliktig händelse eller med andra ord för varje vinstdragning, se 2 kap. 2 § andra stycket och 6 § första stycket LPP. Deklarationen skall enligt 2 kap. 8 § första stycket LPP ha kommit in till beskattningsmyndigheten dagar efter den skatte- pliktiga händelsen. Förevarande paragraf ersätter alltså nämnda bestäm- melser i LPP. I paragrafen regleras också redovisningsskyldigheten för den som är skattskyldig enligt 4 § första stycket 2 och 3 LSG. Dessa skattskyldiga skall inte registreras enligt 3 kap. 1 § första stycket 7 b. är alla skattskyldiga för skatt på gödselmedel registrerade, vilket beror på att registrering i vissa fall är obligatorisk och i andra fall en förutsättning för att bli skattskyldig. Systemet med frivillig registrering och skattefria le- veranser mellan registrerade skattskyldiga föreslås dock i avsnitt 5 ersatt med ett system med godkända lagerhållare. Den som inte är godkänd lagerhållare kan ändå bli skyldig att betala skatt. Antalet skattskyldiga utanför systemet med godkända lagerhållare kommer dock att vara få. Dessutom är det inte sannolikt att det kommer att handla om stadigva- rande skattepliktiga verksamheter utan mer om skattskyldighet för ensta- ka händelser. Detta är bakgrunden till att endast godkända lagerhållare skall registreras och att övriga skattskyldiga skall redovisa skatt för varje skattepliktig händelse. Förseningsavgift enligt 15 kap. 6 § tas inte ut när fråga är om särskild skattedeklaration enligt 32 §. Sådan avgift skall dock tas ut om deklara- tion som avses i förevarande paragraf inte lämnas i rätt tid. Detta följer av att förevarande paragraf inte undantas i 15 kap. 6 § och stämmer över- ens med den ordning som gäller enligt LPP. Se även kommentaren till 32 c §. Bestämmelserna flyttas hit från 32 §. görs en lagteknisk änd- ring. Någon ändring i sak är alltså inte avsedd. För att tydliggöra vilka bestämmelser om skattedeklarationer som även skall gälla för särskilda skattedeklarationer ersätts bestämmelsen i 32 § fjärde stycket med en direkt hänvisning till de bestämmelser som även skall tillämpas i fråga om särskilda skattedeklarationer. Bestämmelsen i 32 § tredje stycket er- sätts med en hänvisning till 10 kap. 27 §. Dagens reglering innebär att vad som sägs i det följande gäller om inte något annat anges, vilket i sin tur innebär att 15 kap. SBL 6 § om förse- ningsavgift inte är tillämplig eftersom det där uttryckligen föreskrivs att förseningsavgift inte tas ut när det är fråga om särskilda skattedeklaratio- ner. är det bara en kategori skattskyldiga som skall lämna särskild skattedeklarationen, nämligen den som är skattskyldig för mervärdesskatt på grund av en viss typ av förvärv. Detta följer av 32 §. Genom de nya paragraferna 32 a och 32 b §§ utvidgas dock kretsen som skall lämna särskild skattedeklaration med ett flertal skattskyldiga för punktskatt. Dessa skattskyldiga omfattas av reglerna om förseningsavgift i LPP och skall i fortsättningen omfattas av motsvarande regler i skattebetal- ningslagen. Det innebär att dessa skattskyldiga skall omfattas av 15 kap. 6 § SBL. I likhet med vad som gäller skall dock de som lämnar sär- skild skattedeklaration enligt 32 § inte omfattas av 15 kap. 6 § SBL. Det föreskrivs därför i tredje stycket att vad som sägs i 15 kap. 6 § om skatte- deklarationer skall, om inte något annat anges, gälla även särskilda skat- tedeklarationer. Av nuvarande lydelse av 15 kap. 6 § följer att förse- ningsavgift inte tas ut när det är fråga om en särskild skattedeklaration enligt 32 §. Genom ordalydelsen om inte något annat anges och nuva- rande lydelse av 15 kap 6 § behålls alltså dagens ordning, nämligen att förseningsavgift inte skall tas ut när en särskild skattedeklaration enligt 32 § får lämnas. Förseningsavgift skall dock, i likhet med vad som gäller enligt LPP, tas ut när en särskild skattedeklaration enligt 32 a eller 32 b § får lämnas. Detta följer av att 15 kap. 6 § räknas upp i tredje stycket och av att särskilda skattedeklarationer enligt 32 a och 32 b §§ inte undantas från tillämpningen av 15 kap. 6 §. Se även kommentaren till 13 a § och avsnitt 11.39. Genom den nya punkten 5 i andra stycket skall beslut om återbetalning av punktskatt enligt vissa lagar anses som beskattningsbeslut. För dessa återbetalningar skall alltså samma ordning gälla som gäller för åter- betalningar av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap. 913 §§ mervär- desskattelagen. I den nya punkten 6 föreskrivs att beslut om återbetal- ning, kompensation eller nedsättning enligt lagen om skatt på energi ock- så anses som beskattningsbeslut. Genom ett slutligt beslut om skattened- sättning enligt 9 kap. 9 b § andra stycket LSE kan en sökande inte bara få tillbaka skatt utan även påföras skatt. Se vidare kommentaren till 1 kap. 4 §. Genom ett beskattningsbeslut kommer det alltså att bestämmas att sö- kanden skall få tillbaka skatt. I fall som avses i 9 kap. 9 b § andra stycket LSE kan skatt dessutom påföras sökanden. Ett beskattningsbeslut kan omprövas enligt bestämmelserna i 21 kap. Enligt dagens regler kan be- skattningsmyndigheten återkräva skatt om återbetalning skett med för högt belopp på grund av en oriktig uppgift som den sökande lämnat eller på grund av felräkning, felskrivning eller något annat uppenbart förbise- ende. Detta följer av 8 a § LSG, 31 § LST, 31 § LAS och 9 kap. 12 § LSE. Ett beslut om återkrav får inte fattas senare än efter utgång- en av det kalenderår under vilket återbetalningen verkställdes. Dessa be- stämmelser kommer i den nya ordningen att ersättas av bestämmelserna om efterbeskattning i 21 kap. 1013 §§. Det innebär att efterbeskattning kan ske om ett beskattningsbeslut blivit felaktigt på grund av att sökan- den under ansökningsförfarandet hos beskattningsmyndigheten lämnat någon oriktig uppgift till ledning för beskattningsbeslutet eller om en felräkning, felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende skall rättas. Det är dock inte bara bestämmelserna om omprövning genom ef- terbeskattning som skall gälla utan övriga bestämmelser om omprövning på initiativ av den skattskyldige eller skattemyndigheten skall också gäl- la. Några motsvarande möjligheter till omprövning finns inte . Be- slut om återbetalning av punktskatt och slutligt beslut om skattenedsätt- ning enligt 9 kap. 9 b § andra stycket LSE kan, bortsett från beskatt- ningsmyndighetens möjlighet att återkräva felaktigt återbetalda belopp, nämligen omprövas endast enligt bestämmelserna i förvaltningsla- gen (1986:223). Bestämmelserna om betalning av skatt i 5 kap. LPP tillämpas på belopp som den som medgetts återbetalning av punktskatt åläggs att be- tala tillbaka och på skatt som en sökande påförs genom ett slutligt beslut om skattenedsättning enligt 9 kap. 9 b § andra stycket LSE. Dessa be- stämmelser kommer att ersättas av bestämmelserna om betalning av skatt i förevarande lag. Omprövas ett beskattningsbeslut, som avser återbetal- ning av punktskatt, till nackdel för sökanden skall skatten enligt 16 kap. 6 § betalas senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått för beslutet. Vilka förfallodagar som gäller re- gleras i 16 kap. 6 § tredje stycket. Bestämmelserna om anstånd, ränta, indrivning, överklagande och verkställighet kommer också att gälla för dessa nya kategorier av beskattningsbeslut. Den som lämnar en oriktig uppgift i en ansökan om återbetalning av punktskatt eller i en ansökan om slutlig skattenedsättning enligt 9 kap. 9 b § andra stycket LSE drabbas inte av någon sanktionsavgift. Genom den ordning som föreslås kommer dock den som gör det att kunna påföras skattetillägg. Enligt 15 kap. 1 § skall skattetillägg tas ut om en skatteskyldig på något annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en uppgift till ledning för beskattningen och uppgiften befinns Eftersom ett beslut om återbetalning av skatt och slutliga beslut om skattenedsättning enligt 9 kap. 9 b § andra stycket LSE skall anses som ett beskattningsbeslut får uppgifter som lämnas i ansökningar om återbetalning eller nedsättning anses lämnade till ledning för beskatt- ningen. Enligt 15 kap. 1 § andra stycket är skattetillägget av den skatt som, om den oriktiga uppgiften hade godtagits felaktigt skulle ha tillgodoräknats den skattskyldige. Om en oriktig uppgift i ett ärende om återbetalning eller nedsättning godtas leder det till att skatt återbeta- las med för högt belopp eller med andra ord att skatt felaktigt tillgodo- räknas den skattskyldige. I vissa fall kan beslut som avses i punkterna 5 och 6 gälla återbetalning till skattskyldiga, se även kommentaren till 1 kap. 4 §. Dessa beslut skall, trots att fråga är om skattskyldiga, inte ses som omprövningsbeslut enligt 21 kap. Detta följer av att omprövningsbeslut nämns i egen punkt, nämli- gen punkt 2, och att nu aktuella beslut regleras särskilt i punkterna 5 och 6. Det innebär att intäktsränta skall beräknas enligt 19 kap. 12 § första meningen. Ränta skall alltså utgå från och med dagen efter den dag då beloppet tillgodoräknats på skattekontot till den dag då beloppet används för betalning av skatt eller betalas tillbaka. Det kan förekomma att åter- betalning skall ske till någon som inte har ett skattekonto, exempelvis en utländsk företagare. Dessa fall kommer att få hanteras genom vanliga utbetalningar. I dessa fall skall dock ingen ränta utgå eftersom den åter- betalningsberättigade får tillgång till beloppet direkt genom en utbetal- ning. Avslutningsvis kan nämnas att enligt dagens regler har den som har rätt till återbetalning av skatt i nu aktuella fall ingen rätt att få ränta på belopp som återbetalas. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 4.4. Genom ändringen i första stycket utvidgas regeringens befrielsemöjlighet till att gälla även i fråga om punktskatt. Motsvarande befrielsemöjlighet finns nu i 9 kap. 4 § LPP. Enligt 1 kap. 2 a § gäller inte, om det inte särskilt anges, förevarande lag när punktskatt skall betalas till . Bestämmelser om att punktskatt skall betalas till finns i 26 § lagen om skatt på an- nonser och reklam, 19 och 41 §§ lagen om tobaksskatt, 18 § lagen om alkoholskatt och 5 kap. 5 § lagen om skatt på energi. Där föreskrivs ock- så att 9 kap. 4 § LPP gäller i sådana fall. För att behålla regeringens be- frielsemöjlighet i dessa fall görs en ändring i andra stycket. Se även kommentarerna till nämnda paragrafer. Notera dock att 41 § lagen om tobaksskatt ändrar beteckning till 40 §. I ett nytt tredje stycke ges en bestämmelse om skyldighet att, efter före- läggande av , lämna prov och att beskriva varor och tjänster som används, säljs eller tillhandahålls på annat sätt i verksamhe- ten. En motsvarande bestämmelse finns nu i 3 kap. 3 § första stycket LPP, vilken genom 1 kap. 4 § första stycket LPP även är tillämplig i frå- ga om tjänster. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat. Den nya punkten 3 i första stycket motsvarar 3 kap. 7 § första stycket 3 LPP. Bakgrunden till de nya punkterna 4 och 5 i första stycket är följande. I 8 a och 8 b §§ LSG finns bestämmelser om kontroll av ansökningar om återbetalning av skatt. har enligt dessa be- stämmelser två kontrollbefogenheter. Myndigheten kan dels besluta om s.k. tredjemansföreläggande, dvs. förelägga någon annan än sökanden att lämna kontrolluppgift, dels besluta om revision för att kontrollera att sö- kanden har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. Samma befogenhe- ter har beskattningsmyndigheten enligt 31 a och 31 b §§ LTS, 31 a och 31 b §§ LAS och 9 kap. 13 och 14 §§ LSE. När det gäller kontroll av ansökningar om återbetalning, kompensation eller nedsättning av energi- skatt kan beskattningsmyndigheten dessutom besluta om s.k. tredjemans- revision. Enligt första stycket får skattemyndigheten besluta om skatterevision för att kontrollera att deklarations- och uppgiftsskyldighet fullgjorts rik- tigt och fullständigt. För den som ansöker om återbetalning eller nedsätt- ning av punktskatt anses varken deklarations- eller uppgiftsskyldighet föreligga, i vart fall inte i ärendet om återbetalning (se prop. 1998/99:18 s. 30). Förevarande paragraf kan alltså inte tillämpas för att kontrollera om ett beslut om återbetalning eller nedsättning är felaktigt på grund av att sökanden lämnat oriktiga eller ofullständiga uppgifter. Det föreskrivs därför att skattemyndigheten skall få besluta om skatterevision för att kontrollera om den som ansökt om återbetalning eller nedsättning av punktskatt har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. Lagtekniskt uppnås detta genom en hänvisning till 1 kap. 4 § tredje stycket 8 och 9. Återbetalning m.m. av energiskatt anges i en egen punkt, punkt 4, för att upprätthålla skillnaden i kontrollbefogenheter mellan sådana återbetal- ningar och övriga återbetalningar av punktskatt. Som redan nämnts kan beskattningsmyndigheten endast besluta om tredjemansrevision för att kontrollera ansökningar om återbetalning, kompensation eller ned- sättning av energiskatt. Bakgrunden till denna ordning är att det endast visat sig finnas behov av tredjemansrevision vid kontroll av an- sökningar om återbetalning och nedsättning av energiskatt (se prop. 2000/01:118 s. 107 och 108). Denna skillnad i kontrollbefogenheter upp- rätthålls genom att återbetalning av energiskatt anges i en egen punkt och genom ändringen i andra stycket. I likhet med vad som gäller skall alltså tredjemansrevision enbart få användas för att kontrollera ansök- ningar om återbetalning eller nedsättning av energiskatt. Det bör tilläggas att några ändringar inte är nödvändiga för att be- stämmelsen om tredjemansföreläggande i 4 § skall kunna tillämpas för att kontrollera återbetalningar av punktskatt. Enligt 4 § får ett föreläg- gande meddelas, om kontrolluppgiften har betydelse för beskattning en- ligt denna lag. Eftersom ett beslut om återbetalning eller nedsättning av punktskatt skall anses som ett beskattningsbeslut kommer föreläggande att kunna meddelas för att kontrollera ansökningar om återbetalning eller nedsättning av punktskatt. Bestämmelserna i tredje och fjärde styckena flyttas till en ny paragraf, 7 a §. Bestämmelserna flyttas hit från 7 § för att göra den paragrafen mindre omfattande. Det som är nytt är punkterna 69 i första stycket. Dessa punkter motsvarar 3 kap. 7 § tredje stycket 36 LPP. I övrigt görs inga sakliga ändringar. Den som är skattskyldig för punktskatt omfattas också regelmässigt av andra delar av skattebetalningslagen. Betalning av punktskatt och andra skatter och avgifter skall ske till en skattemyndighet. Det inne- bär att punktskatt inte skall betalas till , som enligt 2 kap. 3 § beslutar om punktskatt, utan till den skattemyndighet som skall fatta beslut om övriga skatter. För att uppnå detta föreskrivs att skatt skall betalas in till den skattemyndighet som avses i 2 kap. 1, 2 eller 4 §. Eftersom 2 kap. 4 § reglerar beslut om mervärdesskatt på grund av s.k. gemenskapsinterna förvärv innebär det att punktskatt alltid skall betalas in till den skattemyndighet som avses i 2 kap. 1 eller 2 §. I första stycket förs punktskatt in. görs en redaktionell ändring. Ändringen i tredje stycket är föranledd av att vissa skattskyldiga för punktskatt skall redovisa skatten i en särskild skattedeklaration. kommentarerna till 10 kap. 3232 c §§. Det nya andra stycket kommenteras i avsnitt 4.6. I paragrafen, som är ny, ges en bestämmelse om anstånd med betalning av punktskatt i fall då den skattskyldige upphört med den skattepliktiga verksamheten eller upphört att vara godkänd upplagshavare eller lager- hållare. Bestämmelsen motsvarar 5 kap. 4 § LPP. Någon särskild be- stämmelse om att anståndet får avse hela skatten eller en del av den be- hövs dock inte här. Det framgår av 17 kap. 9 § skattebetalningslagen. I första stycket 2 har tagits in en bestämmelse om att automatisk återbe- talning skall ske i fall då det överskjutande beloppet grundas på ett beslut om punktskatt. När det gäller punktskatt skall alltså, i likhet med vad som gäller för beslut om överskjutande mervärdesskatt, återbetalning ske även om det överskjutande beloppet inte grundas på ett omprövningsbe- slut eller ett domstolsbeslut. Att återbetalning skall ske i sistnämnda fall följer numer av första stycket 3. Genom ändringar i 11 kap. 1 § skall beslut om återbetalning av punkt- Prop. 2001/02:127 skatt enligt vissa lager anses som beskattningsbeslut. slutligt beslut om skattenedsättning enligt 9 kap. 9 b § LSE. Dessa beslut kommer alltså också att räknas till beslut om punktskatt och därmed kun- na leda till automatisk återbetalning. I paragrafen anges i en ny punkt, punkt 4, ytterligare ett fall då efterbe- skattning får ske. Efterbeskattning skall nämligen få ske om en skattskyl- dig för punktskatt inte följt ett föreläggande enligt 14 kap. 3 § tredje stycket, dvs. ett föreläggande om att lämna varuprov eller beskriva varor eller tjänster som används, säljs eller på annat sätt tillhandahålls I verk- samheten. En motsvarande bestämmelse finns nu i 4 kap. 7 § första stycket 4 LPP. I stället för en hänvisning till bestämmelserna om förvaring och gallring i lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter där tidsfristen knyts till taxeringsår tas den aktuella regleringen in här. Bestämmelsen har dock utformats med 19 kap. 4 § LSK som förebild. Här knyts emellertid tids- fristen till beskattningsåret för att kunna tillämpas även i fråga om hand- lingar som rör punktskatt. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat. Genom lagen upphör LPP att gälla. LPP skall dock fortsätta att tilläm- pas på förhållanden som hänför sig till tiden före . Det finns dock skattskyldiga med redovisningsperioder som löper över (se 2 kap. 3 § första och tredje styckena samt 4 § LPP). Dessa skattskyldiga skall redovisa skatt för hela perioden enligt LPP. Det föreskrivs därför i punkten 2 a att LPP fortfarande skall tillämpas i fråga om redovisningsperioder som börjar före . LPP skall alltså fortfarande tillämpas på alla redovisningsperioder som börjar före och detta oavsett om redovisningsperioden löper ut före nämnda datum eller löper över nämnda datum. Vissa skattskyldiga redovisar inte skatt för redovisningsperioder utan för varje skattepliktig händelse (se 2 kap. 1 andra och tredje styckena LPP). För dessa skattskyldiga skall LPP fortfarande tillämpas om den skattepliktiga händelsen inträffat före . Detta följer av punkten 2 b. 11.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga Uppräkningen i första stycket har kompletterats med rådets direktiv 2001/44/EG av om ändring av direktiv /308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av Prop. 2001/02:127 verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter. Eftersom de ändringar som gjorts genom detta direktiv inte har inarbetats i grunddirektivet har det vidare krävts en omarbetning av andra stycket. Texten till ovannämnda ändringsdirektiv har lagts till som rättsakt nr 3 i bilagan. Beträffande ikraftträdandet hänvisas till den allmänna motiveringen i avsnitt 9. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam Upphävande av 19 § Bestämmelsen om vilka skattskyldiga för reklamskatt som skall registre- ras flyttas till 3 kap. 1 § första stycket 6 skattebetalningslagen (1997:483, SBL). Skälen härför redovisas i avsnitt 4.5. Att tullagen (2000:1281) gäller när skatt skall betalas till föl- jer numer av 1 kap. 2 a § SBL. Den möjlighet till befrielse som finns genom en hänvisning till 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om punktskat- ter och prisregleringsavgifter (LPP) ersättas genom att motsvarande be- stämmelse i skattebetalningslagen, 13 kap. 1 §, görs tillämplig på fall där punktskatt skall betalas till . Detta uppnås genom en ändring i 13 kap. 1 § SBL. Se även kommentarerna till 1 kap. 2 a § och 13 kap. 1 § SBL. Ändringen i första stycket är en följd av att LPP upphävs och att reglerna för förfarandet i stället skall finnas i skattebetalningslagen. Nuvarande andra stycket upphävs eftersom vad som där sägs om kon- troll av tredje man följer av reglerna i skattebetalningslagen. 11.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift Upphävande av 10 § I paragrafen finns hänvisningar till reglerna om revision i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). Vid kon- takter med har framkommit att reglerna aldrig har till- lämpats och att något behov av dem inte heller finns. Paragrafen upphävs därför. 11 § Prop. 2001/02:127 Den hänvisning som finns i första stycket till LPP avser överklagande av beslut i samband med revision. Med anledning av att 10 § upphävs tas hänvisningen bort. 11.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:28) om skatt på spel Upphävande av 7 § Bestämmelsen om att den som är skattskyldig för spelskatt skall registre- ras flyttas till 3 kap. 1 § första stycket 7 a skattebetalningslagen (1997:483, SBL). Skälen härför redovisas i avsnitt 4.5. Upphävande av 11 § Enligt paragrafen skall deklaration lämnas för varje spelplats. Beskatt- ningsmyndigheten får medge att en gemensam deklaration lämnas för flera spelplatser. Genom förslaget i avsnitt 4.2 skall en punktskattedekla- ration lämnas för varje enskild punktskatt. Det behov av särredovisning som finns får ordnas genom att regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer med stöd av 10 kap. 27 § SBL meddelar närmare föreskrifter om vad en punktskattedeklaration skall innehålla. Upphävande av 22 § I 22 § föreskrivs att beslut av beskattningsmyndigheten enligt 11 § inte får överklagas. Paragrafen upphävs alltså som en följd av att 11 § upp- hävs. Paragrafen ändras som en följd av att lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter upphävs och att regler för förfarandet i stället skall finnas i skattebetalningslagen. 11.7Förslaget till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343) Bestämmelserna flyttas hit från 22 b respektive 22 c §§ bilskrotningsför- ordningen (1975:348). Ändringen görs för att göra reglerna om överkla- gande mera överskådliga. Detta är i enlighet med vad Lagrådet förordat. Upphävande av 11 § I paragrafen föreskrivs att bestämmelser om förfarandet finns i la- gen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP). När punktskatterna infogas i skattekontosystemet kommer LPP att upphävas. I avsnitt 4.8 görs bedömningen att skrotningsavgiften inte skall infogas i skattekontosystemet. I stället föreslås att förfarandet vid uttag av skrot- ningsavgift skall regleras i förevarande lag. Detta är skälet till att para- grafen upphävs. gäller LPP för skrotningsavgiften. Av 1 kap. 5 § LPP följer att är beskattningsmyndighet. När punktskatterna infogas i skattekontosystemet kommer LPP att upphävas. I avsnitt 4.8 föreslås vidare att inte längre skall vara beskattningsmyndighet för skrotningsavgiften utan att denna uppgift skall tas över av . Eftersom skrotningsavgiften inte längre kommer att ha några direkta kopplingar till skatteförfarandet byts ordet beskattningsmyndigheten ut mot avgiftsmyndigheten. är den myndighet som regeringen bestämmer. Att skall vara avgiftsmyndighet kom- mer alltså att anges i bilskrotningsförordningen (1975:348). Det innebär att de avgiftsskyldiga skall vara registrerade hos . I paragrafen definieras termerna registrerad tillverkare och registrerad importör. Eftersom termerna inte finns på något annat ställe i lagen tas definitionerna bort. I första stycket föreskrivs att det är avgiftsmyndigheten som beslutar om skrotningsavgift. Ändringen i andra stycket är redaktionell.