prop · GP0389 · 2002-01-23 00:00:00 — Mot bakgrund härav anser regeringen att det skall finnas en skyldighet att lämna uppgifter till domstol inte bara i faderskapsmål utan också i mål om moderskap. 6.4.4Behandling med ägg- eller spermiedonation skall ges vid universitetssjukhus Regeringens förslag: Behandling med befruktning utanför kroppen där ägg eller spermie kommer från någon annan än make eller sambo skall endast få ges vid universitetssjukhus. Departementspromemorians förslag: Ägg- och spermiedonation skall få ske på de kliniker som får ge IVF-behandling. Remissinstanserna: Behovet av uppföljning tas upp av flera remissin- stanser. vid påtalar att det endast i begränsad omfattning föreligger några studier om de olika konsekven- ser IVF-behandling med donation av ägg eller spermier kan ha för bar- net, donatorn och föräldrarna samt att det är svårt att förutsäga vilken betydelse verksamheten kan ha för synen på människovärdet i allmänhet. Således får verksamheten, menar fakulteten, åtminstone i vissa avseen- den fortfarande anses vara under utprovning, och det kan komma att visa sig att den är förenad med oförutsedda risker. Verksamheten måste där- för, om den tillåts, bedrivas under former som ger goda möjligheter till tillförlitlig kontroll, uppföljning och utvärdering. Fakulteten menar att det noga bör övervägas om sådana förhållanden kan garanteras utanför universitetssjukhusen. och menar att ägg- och spermiedonation vid IVF skall koncentreras till kliniker med forsk- ningsresurser och kompetens och förmåga att göra adekvat uppföljning med tanke på barnets fysiska och psykiska hälsa samt det sociala utfallet. Även flera andra remissinstanser, däribland , , , Medicinska fakulteten vid och , anser att de nya be- handlingsalternativen i vart fall inledningsvis endast skall få utföras vid universitetskliniker. Skälen för regeringens förslag: Att det är viktigt att uppföljning av resultaten från all verksamhet med befruktning utanför kroppen sker har diskuterats i ett tidigare avsnitt (avsnitt 6.2). Detta gäller självfallet även i de fall där ägget eller spermien som befruktat ägget härrör från andra än de blivande föräldrarna. Ägg- eller spermiedonation medför dock även behov av uppföljning från andra utgångspunkter. Framförallt är det angeläget att kartlägga eventuella psykologiska och sociala konsekvenser både för barnet, men även för familjen som helhet, av att en av föräldrarna inte är barnets ge- netiska förälder. Det är även viktigt att eventuella konsekvenser för giva- ren följs upp noga. Detta inte minst mot bakgrund av att den som gett spermier eller ägg i skede av sitt liv kan bli uppsökt av ett barn som han eller hon gett upphov till. När behandlingsmöjligheterna nu utvidgas till att omfatta även an- vändning av ägg eller spermier från utomstående är det därför viktigt att detta sker under former som ger goda möjligheter till tillförlitlig kontroll, uppföljning och utvärdering. Det är därför motiverat att ställa särskilda krav på tillgång till kompetens även inom andra medicinska specialiteter än gynekologi och obstetrik. Likaså är det angeläget att det i anslutning till klinikerna bedrivs forskning även inom andra områden. Staten och berörda landsting har slutit avtal om samverkan som inne- Prop. 2001/02:89 bär att utbildning och forskning i statlig regi får tillgång till landstings eller kommuns sjukvårds- och tandvårdsorganisation samt att dessa vid planering av sjukvården och tandvården skall beakta utbildningens och forskningens behov. Genom lagen (1982:764) om vissa anställningar som läkare vid upp- låtna enheter m.m. reglerar staten vissa villkor för sådana läkare med specialistkompetens som är anställda vid sådana enheter som är upplåtna för utbildning av läkare enligt avtal mellan de universitet som bedriver läkarutbildning och berörda landsting. Mot bakgrund av vad som ovan har anförts är en lämplig avgränsning att låta de sjukhus som upplåtits för läkarutbildning få bedriva behand- ling med befruktning utanför kroppen med ett annat ägg än kvinnans eget eller med spermier från en annan man än kvinnans make eller sambo. Dessa sjukhus, även benämnda universitetssjukhus, har enligt regering- ens bedömning bl.a. resurser att göra erforderliga uppföljningar. Efter en initialperiod får övervägas om behandling med ägg eller spermiedonation skall ges även vid andra sjukhus. 6.5Befruktning utanför kroppen med både donerade ägg och donerade spermier Regeringens förslag: Befruktning utanför kroppen där både donerade ägg och donerade spermier används skall även fortsättnings- vis vara förbjuden. Departementspromemorians förslag: Överensstämmer med reger- Remissinstanserna: Endast ett femtontal av remissinstanserna har ut- tryckligen kommenterat förslaget att IVF-behandling där både spermie och ägg är donerade inte skall vara tillåtet. Bland de som är positiva till förbudet framförs att det är värdefullt att slå vakt om det genetiska sam- bandet mellan föräldrar och barn och att ett tillåtande av IVF där varken ägg eller spermie kommer från de blivande föräldrarna kan leda till en Bland de negativa, som är ungefär hälften av de remissinstanser som uttalat sig, finns huvudsakligen medicinskt sakkunniga instanser. skäl för att samtidig donation av både ägg och spermier skall tillåtas an- förs framförallt att detta kan jämföras med adoption och att det sociala föräldraskapet är viktigare än det genetiska, att graviditeten, förloss- ningen och är viktiga för anknytningen mel- lan mor och barn (Medicinska fakulteten vid , Upp- sala akademiska sjukhus, , In- Vidare anförs att de befruktade ägg som inte kommer till an- vändning kastas och att detta kan uppfattas som oetiskt (, , Sophiahemmet Även goda erfarenheter från andra länder anförs. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 6.4.1 före- slagit att det skall vara möjligt att använda ägg som härrör från en annan kvinna vid behandlingen av ett ofrivilligt barnlöst par. slagits att spermier från en annan man skall kunna användas även vid Prop. 2001/02:89 befruktning utanför kroppen. En förutsättning för förslaget att äggdona- tion skall tillåtas är att detta kan ske under former som inte bidrar till att den humanistiska människosynen eller barnets integritet hotas. Frågan är då om även befruktning utanför kroppen där både ägg och spermier kommer från andra personer än de blivande föräldrarna skall tillåtas. har ansett att detta även fortsätt- ningsvis skall vara förbjudet. Rådet motiverar detta med att ett accepte- rande av en metod där inget genetiskt samband mellan föräldrarna och barnet finns kan ses som en alltför långtgående strävan att med tekniska insatser kompensera livets ofullkomlighet. Denna metod skulle, enligt rådet, kunna betecknas som embryoadoption. Adoption av ett redan fött barn, som saknar föräldrar, är i detta fall ett näraliggande och godtagbart alternativ med mindre risk för en teknifierad människosyn. En av ledamöterna och tre av de sakkunniga i rådet reserverade sig mot detta beslut. De ansåg att det sociala föräldraskapet bör tillmätas större betydelse än de genetiska aspekterna och att samtidig donation av ägg och spermier därför bör vara tillåten. Departementspromemorian har utgått från beslut och föreslagit att behandling med befruktning utanför kroppen där både ägg och spermier är donerade även fortsättningsvis skulle vara för- bjuden. Regeringen anser i och för sig, i likhet med den kritik som framförts mot förslaget att inte tillåta befruktning utanför kroppen där varken ägg eller spermie kommer från de blivande föräldrarna, att det sociala föräld- raskapet är viktigare än det genetiska. I likhet med Statens medicinsk- etiska råd anser regeringen dock att ett accepterande av en metod där inget genetiskt samband mellan föräldrar och barn finns kan ses som en alltför långtgående strävan att med tekniska insatser kompensera livets ofullkomlighet. När det handlar om att åstadkomma en graviditet där varken ägget eller spermien kommer från de blivande föräldrarna kan det finnas en risk för att ägg och spermier ses som objekt som är fritt tillgängliga för att skapa en människa. Ett sådant förfarande skulle bidra till att förstärka en teknifierad människosyn. Det bör därför inte tillåtas. Det kan även konstateras att man i den danska lagen har gjort en likadan avgränsning. Regeringens förslag: Spermier från en givare som avlidit får inte an- vändas vid insemination. Uttrycket allmänna sjukhus ändras till of- fentligt finansierade sjukhus. Har någon anledning att anta att han eller hon har avlats genom insemination är socialnämnden skyldig att på begäran hjälpa denne att ta reda på om det finns några uppgifter antecknade i en särskild journal. beslut om lämplig- hetsprövning kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Departementspromemorians förslag: Givarinsemination får utföras av andra än offentligt finansierade sjukhus efter tillstånd från Social- styrelsen. Lagreglerna om lämplighetsprövning av paret och att behand- lingen skall utföras under överinseende av läkare med specialistkompe- tens i gynekologi och obstetrik tas bort. Lagkravet på lämplighetspröv- ning vid givarinsemination tas bort. Sperma från givare som avlidit får inte användas. Remissinstanserna: Föreslagna ändringar i lagen (1984:1140) om in- semination har endast kommenterats av ett fåtal remissinstanser. Försla- get att givarinsemination skall få utföras av andra än offentligt finansi- erade sjukhus efter tillstånd från har inte mött någon kri- tik. Synpunkter på att sperma från givare som avlidit inte skall få användas liksom synpunkter rörande barnets rätt till sitt ursprung redovisas ovan i avsnitten 6.4.2 och 6.4.3. När det gäller förslaget att lagregeln om lämplighetsprövning av paret skall tas bort har följande synpunkter inkommit. , som tillstyrker förslaget, konstaterar att den lämplighetsprövning som sker främst bygger på medicinska kriterier. anför vidare att det vid dess utredningar framkommit att sjukvårdhuvudmännen har satt upp ett antal regler för vad som skall gälla för att paren skall få behandling inom det offentliga systemet, såsom exempelvis krav på ålder, hur länge paren sammanlevt och om paren har barn tidigare. I en skiljaktig mening från kritiseras dock förslaget. Dissidenterna anför att situationen vid behandling med donerade ägg eller spermier i många avseenden är lik en adoption och att samhället får anses ha ett ansvar gentemot barnet eftersom det medverkat till att ett visst par blir föräldrar. Det hävdas vidare att de blivande föräldrarna vid en lämplighetsprövning bl.a. bör bli införstådda med vikten av att upp- fylla barnets rätt till information om dess biologiska ursprung och att parets inställning i denna fråga bör ingå i lämplighetsprövningen. Även kyrkostyrelse, som dock inte särskilt har kommenterat förslaget att ta bort lagkravet på lämplighetsprövning vid givarinsemina- tion, anser att endast par som är införstådda med att alla barn har rätt att få kännedom om sitt ursprung och är beredda att medverka till detta bör komma ifråga för givarinsemination. Kritiskt mot förslaget är även som anför att man i andra lagstiftningssammanhang genomgående med hjälp av lagregler söker markera att barnets bästa skall sättas främst och att det inte finns någon anledning att gå åt ett annat håll när det gäller assisterad befruktning. anser därför att det i såväl lagen om inse- mination som i lagen om befruktning utanför kroppen inledningsvis ut- talas att assisterad befruktning endast får utföras om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. menar att en sådan markering är särskilt viktig när det gäller en verksam- het som i många avseenden fokuserar på vuxnas önskan att bli föräldrar. Positivt till förslaget är dock som konstaterar att lämplighetsprövning innebär en risk för att parets lämplighet som föräld- rar kan komma att fattas utifrån en normerande ensidig värdegrund. Skälen för regeringens förslag: Behandling av ofrivillig barnlöshet genom insemination, inklusive givarinsemination, har varit lagreglerad då lagen (1984:1140) om insemination trädde ikraft. lagreglerades även behandling med befruktning utanför Prop. 2001/02:89 kroppen genom lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. Regeringen har föreslagit att behandling med befruktning utanför kroppen skall få utföras även med donerade ägg eller donerade spermier (se avsnitt 6.4.1). Det är angeläget att de frågor som aktualiseras av do- nation av ägg eller spermie behandlas likartat oavsett vilken behand- lingsmetod som används. I likhet med vad som föreslås beträffande befruktning utanför kroppen bör därför ett uttryckligt förbud mot användning av sperma från donator som avlidit införas i inseminationslagen (se avsnitt 6.4.2). Denna be- stämmelse skall även omfattas av det straffansvar som regleras i 7 § in- seminationslagen. Enligt denna paragraf inträder straff när någon vane- mässigt eller för att bereda sig utför insemination eller tillhanda- håller sperma för insemination i strid med lagen. Straffskalan är böter eller fängelse . Liksom när det gäller lagen om befruktning utanför kroppen, som re- dogjorts för i avsnitt 6.3, bör begreppet allmänt sjukhus ersättas av of- fentligt finansierat sjukhus. Regeringen anser dock att det, mot bakgrund av kravet på uppföljning, är olämpligt att utvidga verksamheten med gi- varinseminationer till ytterligare vårdgivare. Regeringen anser dock att det är lämpligt att det uttryckliga kravet i in- seminationslagen att givarinsemination skall ske under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik bör vara kvar. Insemination är, tekniskt sett, betydligt enklare än IVF-behandling. In- semination med sperma från en annan man än kvinnans make eller sambo kräver dock även andra speciella överväganden. Det är därför lämpligt att redan i lagtexten ange att läkaren skall ha viss specialistkom- petens. I avsnitt 6.4.3. föreslår regeringen att barn som inte säkert vet om de har kommit till genom befruktning utanför kroppen där antingen ägg el- ler spermie kommer från utomstående har rätt att söka sitt genetiska ur- sprung och att socialnämnden skall vara skyldig att hjälpa även dessa barn på motsvarande sätt. Även i inseminationslagen skall ett förtydli- gande införas så att socialnämnden skall vara skyldig att hjälpa även de barn som inte säkert vet om de har kommit till genom givarinsemination på motsvarande sätt. Att lämplighetsprövningen av det blivande föräldraparet finns kvar är viktigt för att värna barnets intresse. Som framgår i avsnitt 6.4.1. har fö- reslagits, i enlighet med Lagrådets förslag, att det vid prövning av frågan att vägra befruktning utanför kroppen skall finnas en rätt till domstolsprövning. Lagrådet har också ansett att det i lagstift- ningsärendet bör övervägas om en motsvarande bestämmelse om rätt att överklaga bör införas för de fall som avses i 3 § andra stycket insemina- tionslagen, dvs. där , på begäran av makarna eller de sam- boende, prövar frågan att vägra givarinsemination. Även här föreslås därför en möjlighet till domstolsprövning då detta kan antas vara behöv- ligt med hänsyn till de krav på tillgång till domstolsprövning som ställs i artikel 6 i den Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna. I övrigt föreslås inga ändringar i inseminationslagen. 7.2 Surrogatmoderskap Prop. Regeringens förslag: Surrogatmoderskap skall inte tillåtas. Departementspromemorians förslag: Överensstämmer med reger- ingens. Remissinstanserna: Endast ett fåtal av remissinstanserna har uttalat sig beträffande surrogatmoderskap. Av dessa är det endast som anser att surrogatmoderskap skulle kunna tillåtas i vissa väl förberedda fall. i konstaterar att det är en svår fråga att ta ställning till. Övriga som uttalat sig tillstyrker för- slaget att surrogatmoderskap även fortsättningsvis skall vara förbjudet. Skälen för regeringens förslag: Surrogatmoderskap innebär att det ofrivilligt barnlösa paret tar hjälp av en annan kvinna som bär barnet i sin livmoder. Olika kombinationer av genetiskt samband mellan barnet och paret är möjliga. Både ägg och spermier kan härstamma från det barnlösa paret eller från en av dem eller från helt utomstående . Surro- gatmoderskap förekommer i vissa delar av världen. Surrogatmoderskap kan medföra svåra problem. En kvinna som före graviditeten samtyckt till att låna ut sin livmoder kan senare ändra uppfattning vilket kan medföra svåra konflikter mellan inblandade parter. I dessa konflikter blir barnet oundvikligen indraget. Regeringen anser att surrogatmoderskap inte är etiskt försvarbart och att det därför inte skall tillåtas. Det kan inte anses förenligt med männi- skovärdesprincipen att använda en annan kvinna som medel för att lösa det barnlösa parets problem. Inte heller ur barnets perspektiv är surro- gatmoderskap önskvärt. I lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen och i lagen (1984:1140) om insemination regleras uttömmande när befruktning utan- för kroppen respektive insemination får utföras. I dessa lagar finns även straffbestämmelser där bl.a. straff inträder när någon vanemässigt eller för att bereda sig bryter mot villkoren för att få utföra en be- fruktning utanför kroppen eller när någon vanemässigt eller för att bereda sig utför insemination eller under angivna förhållanden tillhan- dahåller sperma för insemination. Regeringen anser inte att det är lämp- ligt att, utöver dessa regler, särskilt kriminalisera surrogatmoderskap. Det kan också ifrågasättas om en straffsanktion är ett effektivt medel för att motverka det icke önskvärda beteendet. Regeringen kan däremot kon- statera att frågan om surrogatmoderskap, liksom frågan om äggdonation, gör det angeläget att i lagen fastställs vem som skall anses som modern till ett barn. Som ovan framgått (se avsnitt 6.4.1) föreslår regeringen att det i skall införas en ny paragraf om moderskap med in- nebörd att den kvinna som föder ett barn som tillkommit genom att ett ägg från en annan kvinna efter befruktning har förts in i hennes kropp skall betraktas som barnets moder. Propositionens förslag innebär att ytterligare behandlingsalternativ blir tillåtna vid behandling av ofrivillig barnlöshet. Liksom vid annan hälso- och sjukvård kan patienterna inte kräva att få viss behandling. Lands- tingen har att, utifrån de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som ställt sig bakom (prop. 1996/97:60), bedöma hur tillgängliga resurser skall fördelas. I riktlinjerna har behandling av ofrivillig barnlöshet förts till prioriteringsgrupp III, dvs. den näst lägsta prioriteringsgruppen. Förslagen innebär att gruppen som kan erbjudas effektiv behandling vid ofrivillig barnlöshet utökas med ytterligare per- soner. Den ökning av par som söker behandling för ofrivillig barnlöshet som de nya behandlingsmöjligheterna kan föra med sig torde dock vara ytterst begränsad i jämförelse med det totala antalet par som söker be- handling för ofrivillig barnlöshet. De nya behandlingsmöjligheterna torde därför inte påverka landstingens ekonomi i någon större omfattning. För- slagen förväntas inte leda till någon beaktansvärd ökning av arbetsbelast- ningen för domstolsväsendet, vilket innebär att eventuellt ökad arbetsbe- lastning finansieras inom befintliga ramar. De föreslagna ändringarna skall träda ikraft . Förutom när det gäller ändringarna i anser regeringen inte att det i övrigt behövs några övergångsbestämmelser. När det gäller föreslagna bestämmelser i lagen (1988:711) om befrukt- ning utanför kroppen finns inget hinder mot att dessa bestämmelser i de fall behandling utanför kroppen har påbörjats före ikraftträdandet tilläm- pas på den behandling som fortsätter efter denna tidpunkt. Inga särbe- stämmelser behövs angående rätten för barn som tillkommit genom be- fruktning utanför kroppen att få veta vem givaren är. Givare som har lämnat sperma före ikraftträdandet har inte kunnat lämna sperma ano- nymt. De nya bestämmelserna i bör inte tillämpas då befrukt- ning utanför kroppen har utförts före ikraftträdandet. När det gäller barn som avlats före lagens ikraftträdande bör, i likhet med vad som bestämts i samband med tidigare reformer om assisterad befruktning, den tid inom vilken talan får föras enligt 1 kap. 2 § om att mannen inte är far till makans barn respektive enligt 1 kap. 4 § tredje stycket om att en faderskapsbekräftelse saknar verkan, begränsas. 10.1Förslaget till lag om ändring i 1 kap. Om faderskapet och moderskapet till barn Om en kvinna föder ett barn som tillkommit genom att ett ägg från en annan kvinna efter befruktning utanför kroppen har förts in i hennes kropp, skall hon anses som barnets moder. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.4.1. Paragrafen, som innehåller en bestämmelse om moderskapet till barn, är ny. I enlighet med vad Lagrådet har förordat har ordningsföljden kas- tats om mellan 7 och 8 §§ i detta kapitel. Bestämmelserna om faderskap vid befruktning utanför kroppen har därför flyttats till 8 §. Moderskapet är inte reglerat i lag. Det föreligger emellertid en moderskapspresumtion som innebär att den kvinna som föder ett barn i rättsligt hänseende alltid betraktas som barnets mor (mater est quam gestatio demonstrat). När nu äggdonation tillåts vid befruktning utanför kroppen kan fråga uppkomma om presumtionen skall gälla även i sådana fall. Den kvinna som föder ett barn kommer ju, i de fall ägget härrör från en annan kvinna, inte att ha bidragit med arvsanlag till barnet. Genom bestämmel- sen i 7 § klargörs att den kvinna som föder ett barn som tillkommit ge- nom att ett ägg från en annan kvinna efter befruktning utanför kroppen har förts in i hennes kropp, skall anses som barnets moder. Paragrafen har utformats i huvudsaklig överensstämmelse med Lagrå- dets förslag. Har befruktning av moderns ägg utförts utanför hennes kropp med sam- tycke av hennes make eller sambo och är det med hänsyn till samtliga omständigheter sannolikt att barnet har avlats genom befruktningen, skall vid tillämpningen av 25 §§ den som har lämnat samtycket anses som barnets fader. Detsamma skall gälla när befruktning utanför en kvinnas kropp har skett av ett ägg som kommer från en annan kvinna. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.4.1. Paragrafen betecknades tidigare 1 kap. 7 §. Paragrafen innehåller be- stämmelser om faderskapet till barn som har kommit till genom befrukt- ning utanför kroppen. Bestämmelsen i första meningen, som är oföränd- rad, reglerar faderskapet när det ägg som kommit till användning vid befruktning utanför kroppen är moderns eget. Bestämmelsen tillkom i samband med att lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen in- fördes (prop. 1987/88:160) och fick då en sådan lydelse att däri också kom att rymmas det fallet att befruktning utanför kroppen skett med kvinnans eget ägg och spermie från en annan man än kvinnans make el- ler sambo. Bestämmelsen har därför inte behövt ändras med anledning av att det senare fallet av befruktning nu blir tillåtet. Andra meningen är ny. Bestämmelsen reglerar faderskapet när be- Prop. 2001/02:89 fruktning utanför kroppen har utförts och där ägget inte är moderns eget utan en annan kvinnas ägg. En förutsättning för att en man skall anses som barnets far enligt para- grafen är att barnets mor var gift med mannen eller bodde tillsammans med honom under äktenskapsliknande förhållanden när befruktningen utfördes och att denne har samtyckt till den behandling som har lett till att barnet avlats. För att faderskapet till ett barn som har fötts efter en befruktning utan- för kroppen skall kunna fastställas enligt paragrafen fordras inte att be- fruktningen har utförts i enlighet med lagen om befruktning utanför kroppen. Under de förutsättningar som anges i paragrafen skall en man anses som far till barnet även om befruktningen exempelvis skulle ha ägt rum utomlands. Detsamma gäller om mannen endast muntligen i stället för skriftligen har samtyckt till befruktningen.