prop · GP03147 · 2002-03-14 00:00:00 — Det förslaget innebär i praktiken väsentligt ökade möjligheter attuppdra åt åklagare att utfärda stämning mot den tilltalade.I bestämmelsen i tredje stycket att åklagaren får ombesörja sådana kallelser och förelägganden som avses i 15 § ligger att han eller hon kan delegera arbetetmed kallelserna och föreläggandena till biträdespersonal.Fjärde stycket har ändrats som en följd av ändringen i 1 § andra stycket att ett exemplar av stämningen skall ges in till rätten redan i samband med attåklagaren utfärdar stämningen. Sista meningen i fjärde stycket är ny och innebär en kodifiering av vad som redan anses gälla. Sedan sådana kallelser ochförelägganden som avses i tredje stycket delgivits skall de således med bevis om det ges in till rätten.Femte stycket är nytt och reglerar vem som skall vara behörig att pröva frågorom utdömande av sådana viten som har förelagts av åklagaren i kallelser tillhuvudförhandling. Sådana frågor skall prövas av rätten. Bestämmelserna i 32 kap. RB om skäligt rådrum och laga förfall är analogt tillämpliga när det gällerfrister och terminer som har bestämts av annan myndighet än domstol. Någonsärskild reglering av dessa frågor behövs således inte av den anledningen attdet är åklagaren som har kallat till huvudförhandling.11.2Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning ibrottmål, m.m.1 §Paragrafen behandlar förutsättningarna för att ett yttrande från den lokalakriminalvårdsmyndigheten skall inhämtas. De föreslagna ändringarna behandlas iavsnitt 6.Paragrafens första och andra stycken ändras så att paragrafen enbart reglerarförutsättningarna för att inhämta yttrande från den lokalakriminalvårdsmyndigheten, inte vem som är behörig att inhämta ett sådantyttrande.2 §Paragrafen behandlar när ett yttrande från den lokala kriminalvårdsmyndighetenskall inhämtas och förutsättningarna för att inhämta ett sådant yttrande innanallmänt åtal har väckts. De föreslagna ändringarna behandlas närmare i avsnitt6.I paragrafens första stycke anges vem som har behörighet att meddela ett beslutatt inhämta yttrande från den lokala . Förutom rättenges även åklagaren behörighet att besluta om sådant yttrande innan talan harväckts vid domstol. För ett sådant beslut under förundersökningen skall, somframgår av paragrafens andra stycke, alltjämt fordras att den misstänkte harerkänt gärningen eller att det annars finns sannolika skäl för misstanken atthan eller hon har begått brottet. I det sistnämnda hänseendet är det såledesinte någon förändring i förhållande till gällande rätt. Beslutet bör meddelas så snart det lämpligen kan ske.Som framgår har rätten kvar sin behörighet att inhämta nu aktuella yttranden. Om åklagaren skulle vara tveksam till om yttrande skall inhämtas skall han ellerhon kunna vända sig till rätten med en begäran om att yttrande skall inhämtas. I de fall när den misstänkte begärs häktad framstår det också som naturligt attåklagaren, om han eller hon anser att behov av personutredning föreligger, vidhäktningsförhandlingen begär att rätten inhämtar sådan utredning. Om åklagarenunder förundersökningen har bedömt att yttrande inte behöver inhämtas finns detinget hinder mot att rätten, när målet väl kommer in dit, beslutar ompersonutredning.7 §Paragrafen behandlar rättens möjlighet att förordna en läkare att avgeläkarintyg om en misstänkt.Paragrafens första stycke ändras till följd av att 2 § erhållit ett nytt andrastycke.I tredje stycket görs endast en språklig justering.Författningsförslag i delbetänkandet Snabbare lagföring ( Några förslag tillförenklingar (SOU 2001:59)1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalkenHärigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalkendels att 23 kap. 7 §, 45 kap. 1 och 16 §§ skall ha följande lydelse,dels att det i balken skall införas tre nya paragrafer, 23 kap. 6 a-c §§ avföljande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse23 kap.6 a §Den som skall höras under förundersökningen får vid vite kallas att infinna förhöret.Vitesföreläggande enligt första stycket får användas bara om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Föreläggande får aldrig ske om förhöret avses ske per telefon eller om kallelsen till förhör avser längreavstånd än att hämtning får ske enligt 7 §.Beslut om vitesföreläggande enligt första stycket meddelas avundersökningsledaren eller avnågon annan som får leda förhöret.6 b §Uteblir den som har kallats enligt 6 a § får nytt vite föreläggas, om förhöretäger rum en senare dag.6 c §Frågor om utdömande av vite som har förelagts med stöd av 6 a § prövas avtingsrätten i den ort där vitet har utfärdats. Ansökan görs av den myndighet som har beslutat om föreläggandet.7 §Underlåter den som kallats till förhör utan giltig orsak att hörsamma kallelsenoch överstiger ej väglängden mellan den plats, som utsatts för förhöret, ochden, där han har sin bostad eller vid kallelsens mottagande uppehöll sig, femtio kilometer, må han hämtas till förhöret.Underlåter den som kallats till förhör utan giltig orsak att hörsamma kallelsenoch överstiger ej väglängden mellan den plats, som utsatts för förhöret och den, där han har sin bostad eller vid kallelsens mottagande uppehöll sig, ett , får han hämtas till förhöret.Utan föregående kallelse må den som uppehåller sig inom en väglängd av femtiokilometer från den plats, där förhör skall hållas, hämtas till förhöret, omundersökningen avser brott, varå fängelse kan följa, och det skäligen kanbefaras, att han ej skulle hörsamma kallelse eller i anledning av kallelseskulle genom undanröjande av bevis eller på annat sätt försvåra utredningen.Utan föregående kallelse får den som uppehåller sig inom en väglängd av från den plats, där förhör skall hållas, hämtas till förhöret,om undersökningen avser brott, på vilket fängelse kan följa, och det skäligenkan befaras, att han ej skulle hörsamma kallelse eller att han i anledning avkallelse skulle genom undanröjande av bevis eller på annat sätt försvårautredningen.Om det är av synnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum, får hämtningenligt första och andra styckena ske oavsett väglängden.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han inställas å plats, sombestämts för förhöret.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han inställas på den plats,som bestämts för förhöret.45 kap.1 §Vill åklagaren väcka åtal, skall han hos rätten göra skriftlig ansökan omstämning å den som skall tilltalas; rätten äge dock i den omfattning, som finnes lämplig, uppdraga åt åklagare att själv utfärda stämning.Åtal väcks genom att åklagaren hos rätten skriftligen ansöker om stämning motden som skall tilltalas. Åtal skall anses väckt då stämningsansökan kom in tillrätten.Åtal skall anses väckt, då stämningsansökan inkom till rätten eller, omåklagaren utfärdat stämning, då denna delgavs den tilltalade.Rätten får i samråd med åklagaren uppdra åt denne att själv utfärda stämning. Isådant fall skall åklagaren i samband med att stämning utfärdas ge in ettexemplar av stämningen till rätten. Åtal anses väckt när detta exemplar kom intill rätten.Ej må mot den tilltalade nytt åtal väckas för gärning, för vilken han redan står under åtal.Nytt åtal får inte väckas mot den tilltalade för gärning för vilken han redanstår under åtal.16 §Stämning, som utfärdas av åklagare, skall innehålla vad i 4 § stadgas omstämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren.Stämning, som utfärdas av åklagare, skall innehålla vad som föreskrivs i 4 § omstämningsansökan.I stämningen skall åklagaren tillika förelägga den tilltalade att inom viss, avåklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten uppgiva de bevishan vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad han vill styrka med varjesärskilt bevis. Detta gäller dock ej, om åklagaren på grund av den tilltaladeserkännande eller annan omständighet finner uppenbart, att bevis ej kommer att av den tilltalade uppgivas. Om det är lämpligt, må åklagaren i stämningen kalladen tilltalade till huvudförhandling.I stämningen skall åklagaren dessutom förelägga den tilltalade att inom viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten ange de bevis somhan vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad han vill styrka med varjesärskilt bevis. Det gäller dock inte om åklagaren på grund av den tilltaladeserkännande eller någon annan omständighet finner att det är uppenbart att bevisinte kommer att anges av den tilltalade. Om det är lämpligt, får åklagaren istämningen kalla den tilltalade till huvudförhandling.Då mål av åklagare utsättes till huvudförhandling, åligge honom att iakttaga deföreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats av rätten; åklagarenäge ombesörja kallelser och förelägganden, som avses i 15 §.När åklagare sätter ut ett mål till huvudförhandling, skall han följa deföreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats av rätten. Åklagarenfår utfärda sådana kallelser och förelägganden som avses i 15 §.Stämningen skall med därvid fogade handlingar delges den tilltalade. Uppgift ommålsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknar betydelseför åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedan stämningendelgivits, skall den med bevis därom tillställas rätten.Stämningen och till denna fogade handlingar skall delges den tilltalade. Uppgift om målsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknarbetydelse för åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedanstämningen delgivits skall bevis om detta ges in till rätten. När sådanakallelser och förelägganden som avses i tredje stycket delgivits, skall de medbevis om delgivning ges in till rätten.Frågor om utdömande av viten som förelagts i en kallelse med stöd av tredjestycket prövas av rätten utan särskild ansökan.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m.Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1991:2041) om särskild person-utredning ibrottmål, m.m. skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse1 §När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han avhåller sig från fortsatt brottslighet, skallrätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten.När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han avhåller sig från fortsatt brottslighet, skallåklagaren eller rätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten.Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om rätten inhämtar utredningen på annatsätt.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över delbetänkandet Snabbarelagföring 1 ( Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59)ombudsmän, , Hovrätten över och , Götahovrätt, , , , , , , ,, , , Luleåtingsrätt, Justitiekanslern, , Riksåklagaren, ,, , ,, , , vid , , , , , , , , och LO har avstått från att yttra sig.Lagrådsremissens lagförslag1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalkenHärigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalkendels att 23 kap. 7 § samt 45 kap. 1 och 16 §§ skall ha följande lydelse,dels att det i balken skall införas två nya paragrafer, 23 kap. 6 a och b §§ avföljande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse23 kap.6 a §Den som skall höras under förundersökningen får vid vite kallas att infinna förhöret, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Vite får inte föreläggas, om förhöret avses ske per telefon eller omväglängden till den plats förhöret skall hållas överstiger och det inteär av synnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum.Beslut om vitesföreläggande enligt första stycket meddelas avundersökningsledaren eller av en polisman som får leda förhöret.Uteblir den som har kallats vid vite, får nytt vite föreläggas i samband medkallelse till förhör en senare dag.6 b §Frågor om utdömande av vite som har förelagts med stöd av 6 a § prövas avåklagaren.Den som har förpliktats att betala ett vite får från det att han eller hon fick del av beslutet begära rättens prövning av detta. Begäran omsådan prövning skall göras hos åklagaren, som i så fall skall överlämna ärendettill rätten.Innan rätten fattar beslut skall åklagaren ges tillfälle att yttra sig.Om någon begäran om rättens prövning inte har gjorts inom den angivna tiden, får åklagarens beslut verkställas enligt utsökningsbalken.7 §1Underlåter den som kallats till förhör utan giltig orsak att hörsamma kallelsenoch överstiger ej väglängden mellan den plats, som utsatts för förhöret, ochden, där han har sin bostad eller vid kallelsens mottagande uppehöll sig, femtio kilometer, må han hämtas till förhöret.Den som utan giltig orsak underlåter att följa en kallelse att inställa sig till ett förhör får hämtas till förhöret, om det har satts ut att hållas på en plats inom en väglängd av från den plats där han eller hon har sin bostadeller vid kallelsens mottagande uppehöll sig.Utan föregående kallelse må den som uppehåller sig inom en väglängd av femtiokilometer från den plats, där förhör skall hållas, hämtas till förhöret, omundersökningen avser brott, varå fängelse kan följa, och det skäligen kanbefaras, att han ej skulle hörsamma kallelse eller i anledning av kallelseskulle genom undanröjande av bevis eller på annat sätt försvåra utredningen.Utan föregående kallelse får den som uppehåller sig inom en väglängd av tio milfrån den plats där förhör skall hållas hämtas till förhöret, om undersökningenavser ett brott på vilket fängelse kan följa och det skäligen kan befaras atthan eller hon inte skulle följa en kallelse eller att han eller hon medanledning av en kallelse skulle genom undanröjande av bevis eller på annat sättförsvåra utredningen.När det är av synnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rum, får hämtning enligt första eller andra stycket ske oavsett väglängden.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han inställas å plats, sombestämts för förhöret.Är den som skall höras anhållen eller häktad, skall han eller hon inställas påden plats som bestämts för förhöret.45 kap.1 §Vill åklagaren väcka åtal, skall han hos rätten göra skriftlig ansökan omstämning å den som skall tilltalas; rätten äge dock i den omfattning, som finnes lämplig, uppdraga åt åklagare att själv utfärda stämning.Åtal väcks genom att åklagaren hos rätten skriftligen ansöker om stämning motden som skall tilltalas. Åtal skall anses väckt när stämningsansökan kom in till rätten.Åtal skall anses väckt, då stämningsansökan inkom till rätten eller, omåklagaren utfärdat stämning, då denna delgavs den tilltalade.Rätten får i samråd med åklagaren uppdra åt åklagaren att utfärda stämning. Isådant fall skall åklagaren i samband med att stämning utfärdas ge in ettexemplar av stämningen till rätten. Åtal anses väckt när detta exemplar kom intill rätten.Ej må mot den tilltalade nytt åtal väckas för gärning, för vilken han redan står under åtal.Nytt åtal får inte väckas mot den tilltalade för gärning för vilken han ellerhon redan står under åtal.16 §2Stämning, som utfärdas av åklagare, skall innehålla vad i 4 § stadgas omstämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren.I stämningen skall åklagaren tillika förelägga den tilltalade att inom viss, avåklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten uppgiva de bevishan vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad han vill styrka med varjesärskilt bevis. Detta gäller dock ej, om åklagaren på grund av den tilltaladeserkännande eller annan omständighet finner uppenbart, att bevis ej kommer att av den tilltalade uppgivas. Om det är lämpligt, må åklagaren i stämningen kalladen tilltalade till huvudförhandling.Då mål av åklagare utsättes till huvudförhandling, åligge honom att iakttaga deföreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats av rätten; åklagarenäge ombesörja kallelser och förelägganden, som avses i 15 §.Stämningen skall med därvid fogade handlingar delges den tilltalade. Uppgift ommålsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknar betydelseför åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedan stämningendelgivits, skall den med bevis därom tillställas rätten.En stämning som utfärdas av åklagaren skall ha det innehåll som anges i 4 § omstämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren.I stämningen skall åklagaren dessutom förelägga den tilltalade att inom en viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten ange de bevissom han eller hon vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad som skall styrkasmed varje särskilt bevis. Det gäller dock inte om åklagaren på grund av dentilltalades erkännande eller någon annan omständighet finner att det äruppenbart att bevis inte kommer att anges av den tilltalade. Om det är lämpligt, får åklagaren i stämningen kalla den tilltalade till huvudförhandling.En åklagare som sätter ut ett mål till huvudförhandling skall följa deföreskrifter om tiden för huvudförhandling som meddelats av rätten. Åklagarenfår ombesörja sådana kallelser och förelägganden som avses i 15 §.Stämningen och till denna fogade handlingar skall delges den tilltalade. Uppgift om målsägandes eller vittnens ålder, yrke och bostadsadress, som saknarbetydelse för åtalet, skall inte framgå av de handlingar som delges. Sedanstämningen delgetts skall bevis om detta ges in till rätten. När sådanakallelser och förelägganden som avses i tredje stycket delgetts, skall de medbevis om delgivning ges in till rätten.Frågor om utdömande av viten som förelagts i en kallelse med stöd av tredjestycket prövas av rätten utan särskild ansökan.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m.Härigenom föreskrivs att 1, 2 och 7 §§ lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m. skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse1 §När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han avhåller sig från fortsatt brottslighet, skallrätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten.Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om rätten inhämtar utredningen på annatsätt.När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs ensärskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärdersom kan antas bidra till att han eller hon avhåller sig från fortsattbrottslighet, skall ett yttrande inhämtas från frivårdsmyndigheten.Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om den inhämtas på annat sätt.2 §Beslut att inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten skall meddelas så snart det lämpligen kan ske. Om allmänt åtal inte har väckts, får beslut meddelas endastunder förutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annarsfinns sannolika skäl för misstanken att han har begått brottet.Ett beslut att inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten meddelas av rätten.Innan allmänt åtal har väckts, får beslut meddelas av åklagaren. Beslutet skall meddelas så snart det lämpligen kan ske.Om åtal inte har väckts, får beslut att inhämta yttrande meddelas endast underförutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annars finnssannolika skäl för misstanken att han eller hon har begått brottet.7 §Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintygom en misstänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra meningen. Om rättensärskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinskaförutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vårdutan särskild utskrivnings-prövning.Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintygom en misstänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra stycket. Om rättensärskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinskaförutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vårdutan särskild utskrivningsprövning.Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avfattningen av läkarintyget. Endast en läkare som får avge utlåtande över enrättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant intyg som avsesi första stycket andra meningen.En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig förläkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han skall kommatill undersökningen.En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig förläkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han eller honskall komma till undersökningen.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002.Lagrådets yttrandeUtdrag ur protokoll vid sammanträde 2002-02-22Närvarande: f.d. hovrättspresidenten , justitierådet ,regeringsrådet en lagrådsremiss () harregeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till1. lag om ändring i och2. lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål,m.m.Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn föranleder följande yttrande av Lagrådet:AllmäntDet är givetvis även enligt Lagrådets mening angeläget att bringa ner den intesällan långa omloppstiden för brottsutredningar och brottmål. En rimlighandläggningstid är i sig ett rättssäkerhetskrav. Effektivitet får dock inteköpas till priset av att man underminerar en ordning som skall garantera ensorgfällig och såvitt möjligt likformig prövning och bevara förtroendet för derättsvårdande myndigheterna.Det får antas att de åtgärder som föreslås i remissen för att påskyndabrottmålsförfarandet i vid mening får effekt, låt vara att denna är svår attgradera. Den oro som under remissbehandlingen har yppats för att tilltron tilldomstolarna som helt oavhängiga organ skulle försvagas kan inte negligeras - det gäller här närmast behörigheten för åklagare att utfärda stämning och kallatill förhandling. Lagrådets bedömning är emellertid att invändningarna inte harsådan avgörande tyngd att man behöver tveka om att genomföra den nu föreslagnalagstiftningen.Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken23 kap. 6 a §I paragrafen har införts nya bestämmelser om möjligheten att vid vite kalla till förhör under förundersökningen. Enligt första stycket skall vite inte fåföreläggas om "väglängden till den plats förhöret skall hållas överstiger tiomil". Till skillnad mot regleringen i 7 § om förutsättningarna för hämtning till förhör är det inte i det nu aktuella stycket angivet från vilken platsväglängden skall mätas. Lagrådet föreslår att den andra meningen kompletterasenligt följande: "Vite --- telefon eller om väglängden till den plats därförhöret skall hållas överstiger från den plats där den kallade har sinbostad och det --- rum. "23 kap. 6 b §Den som av åklagaren förpliktats att betala ett vite kan enligt andra stycketbegära rättens prövning av detta. En begäran om rättens prövning skall göras hos åklagaren, som i så fall skall överlämna ärendet till rätten. Innan rättenfattar beslut skall åklagaren enligt tredje stycket ges tillfälle att yttra sig. Några andra regler om hur rätten skall handlägga ärendet föreslås inte.Lagrådet vill i det sammanhanget väcka frågan om det inte vore en lämpligareordning att åklagaren med eget yttrande skall överlämna ärendet till rätten.Rättsvårdsärenden som skall tas upp av en tingsrätt handläggs antingen enligtlagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen) eller enligt .