prop · GP03121 · 2002-03-13 00:00:00 — Regeringens förslag: En bestämmelse tas in i mönsterskyddslagen (1970:485) om att en mönsterrätt kan förklaras ogiltig även sedan den upphört eller uppgivits. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 11.9 i mönsterdirektivet skall en registrering kunna hävas även sedan den upphört eller uppgivits. Vad som avses är exempelvis att skyddstiden för en registrering har gått ut eller att innehavaren har avstått från sin registrering. Som framgått ovan i avsnittet om nuvarande ordning finns inget i svensk rätt som hindrar att en registreringen hävs efter det att registreringen avförts ur registret. Det kan därför sägas att svensk rätt redan motsvarar innehållet i artikeln. För att tydligare bringa lagstiftningen i överensstämmelse med direktivet anser regeringen emellertid att skäl finns att uttryckligen i lagen ange att en registrering kan bli föremål för hävning även sedan den upphört eller uppgivits. Bestämmelsen bör införas i en ny paragraf (31 b §). 13Konsumtion av mönsterrätt och förhållandet till andra former av skydd I de flesta rättsordningar finns bestämmelser om konsumtion av Med detta avses bestämmelser om att ensamrätten till ett immaterialrättsligt skyddat föremål förbrukas konsumeras - när föremålet förs ut på marknaden av rättighetshavaren eller med dennes samtycke. Det finns olika principer Anses ensamrätten konsumerad endast i det land där den konsumtionsgrundande överlåtelsen ägt rum brukar man tala om Om ensamrätten anses förbrukad oavsett var i världen varan omsätts brukar man tala om global En annan princip är att ensamrätten anses konsumerad när varan har förts ut på marknaden inom en viss region, t.ex. ett frihandels- Prop. 2001/02:121 område. En sådan ordning kallas regional konsumtion. En annan fråga som berör flera immaterialrätter gemensamt är förhållandet mellan olika former av immaterialrättsligt skydd. Enligt de flesta rättsordningar är det möjligt att åtnjuta flera former av immaterialrättsligt skydd för samma produkt. I mönsterdirektivet finns bestämmelser om konsumtion och om mönsterrättens förhållande till andra former av immaterialrättsligt skydd i artiklarna15-17. I detta avsnitt skall dessa frågor beröras. Först behandlas nuvarande ordning (13.2). I övervägandena behandlas först frågan om konsumtion (13.3.1) och därefter förhållandet till andra former av skydd (13.3.2). Enligt 5 § tredje stycket mönsterskyddslagen omfattar mönsterrätten inte utnyttjande av en vara som av mönsterhavaren eller av någon med dennes samtycke bringats i omsättning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Om en vara lovligen bringas i omsättning i något EES-land konsumeras således mönsterrätten. kan därefter cirkulera fritt inom hela EES-området. Någon möjlighet för mönster- havaren att förhindra parallellimport eller återimport från detta område finns således inte efter den tidpunkt konsumtion inträtt. I gäller följaktligen en ordning med regional konsumtion. Bestämmelsen fanns inte i mönsterskyddslagen i dess ursprungliga lydelse utan tillkom som en följd av de åtaganden medförde (se prop. 1992/93:48 s. 35 ff.). tillämpades en ordning med nationell konsumtion. Förhållandet till andra former av skydd Inom mönsterrätten gäller på grund av en allmän immaterialrättslig princip att mönsterrätt inte utesluter möjligheter till skydd enligt upphovsrättslagen (1960:729), patentlagen (1967:837) eller varumärkes- lagen (1960:644). Givetvis måste förutsättningarna för skydd enligt respektive lag vara uppfyllda. Principen om kumulation av olika immaterialrättigheter har bl.a. tagit sig uttryck i 10 § första stycket upphovsrättslagen. Enligt den bestäm- melsen kan upphovsrätt åberopas till ett verk som också registrerats som mönster. Visst skydd mot efterbildning av mönsterskyddade produkter kan även uppnås inom ramen för marknadsföringslagen (1995:450). Regeringens bedömning: Någon ändring av svensk rätt är inte påkallad på grund av mönsterdirektivets bestämmelse om konsumtion. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Artikel 15 i mönsterdirektivet ger uttryck för samma princip som finns i 5 § tredje stycket mönsterskyddslagen, dvs. att de rättigheter som är knutna till en mönster- rätt inte utsträcks till handlingar som rör en produkt som av mönster- havaren eller med dennes samtycke släppts ut på marknaden i gemenskapen. Av det sagda följer att någon ändring i svensk rätt på grund av artikel 15 inte är nödvändig. Det finns däremot anledning till vissa redaktionella förändringar i samband med att 5 § mönsterskyddslagen ändras i andra avseenden. Exempelvis bör begreppet vara bytas ut mot produkt. Vidare bör bestämmelsen systematiskt placeras i en ny paragraf, 7 b §, efter de andra undantagen från mönsterrätten (jämför avsnitt 10.3.2) Detta medför dock inte några sakliga förändringar i den regel som rör konsumtion i mönsterskyddslagen. 13.3.2Förhållandet till andra former av skydd Regeringens bedömning: Någon ändring i svensk rätt är inte påkallad med anledning av artiklarna 16 och 17 i mönsterdirektivet. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat bedömningen utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Både artikel 16 och artikel 17 rör förhållandet mellan, å ena sidan, mönsterrätten och, å andra sidan, det skydd för mönster som kan erhållas genom annan lagstiftning, särskilt immaterialrättslig och marknadsrättslig lagstiftning. Rent allmänt kan sägas att förhållandet mellan olika skyddsmöjligheter, som exempelvis upphovsrätt och mönsterrätt, väcker en rad frågor. Detsamma gäller förhållandet till varumärkesrätten. Regeringen har dock inte nu funnit skäl till andra överväganden än vad som aktualiseras av ett genomförande av artiklarna 16 och 17 mönsterdirektivet. Enligt artikel 16 skall direktivet inte påverka tillämpningen av några bestämmelser i gemenskapsrätten eller i den berörda medlemsstatens lagstiftning om oregistrerade mönsterrätter, varumärken eller andra kännetecken, patent och bruksmönster, typsnitt, civilrättsligt ansvar eller illojal konkurrens. Två av de i artikeln nämnda skyddsformerna (oregistrerade mönsterrätter och bruksmodeller) saknas i svensk rätt. Artikel 16 i mönsterdirektivet medför dock inte någon skyldighet att tillskapa andra skyddsformer för mönster än de som finns . Däremot gäller enligt artikeln att genomförandet av direktivet inte medför någon inskränkning i det skydd som finns för mönster i annan lagstiftning. kan således behålla den gällande principen om möjlighet till Prop. 2001/02:121 parallellt skydd av mönster. Till skillnad från artikel 16 är artikel 17 i direktivet tvingande. Ett mönster skall enligt artikel 17 kunna vara skyddat genom mönsterrätt och upphovsrätt. Mot bakgrund av innehållet i 10 § första stycket upphovsrättslagen är kravet i mönsterdirektivet redan tillgodosett i svensk rätt. Någon lagändring krävs således inte. 14 Registreringsförfarandet, m.m. I förvärvas mönsterrätt, som tidigare angetts, genom registrering. är den myndighet som ansvarar för registreringen. Även enligt direktivet skall mönsterrätt förvärvas genom en registrer- ing. Som framgått tidigare kommer mönsterdirektivet att medföra relativt genomgripande förändringar av de materiella delarna i mönster- skyddslagen. Som exempel kan nämnas att förutsättningarna för att erhålla mönsterrätt kommer att förändras i flera avseenden. Bland dessa nya eller ändrade förutsättningar för skydd kan nämnas kravet på att beståndsdelar till sammansatta produkter skall vara synliga vid normal användning av produkten, kravet på att ett mönster inte får vara uteslutande betingat av teknisk funktion samt reglerna om en s.k. nyhetsfrist . Som har nämnts ovan har antagits en EG-förordning om mönsterskydd (Rådets förordning nr 6/2002 av om gemenskapsformgivning, EGT L 3 s.1). Förordningen kommer sannolikt att påverka användningen av det nationella mönster- skyddet. Vidare får det system för internationella mönsterregistreringar, som administreras av , betydelse för den svenska mönsterrätten. Mot bakgrund av de nämnda omständigheterna finns anledning att närmare se över utformningen av registreringsförfarandet. Mönsterdirektivet överlämnar till medlemsstaterna att utforma de förfaranderegler som skall gälla för mönsterskyddet. Detta framgår uttryckligen av styckena 5 och 6 i ingressen till direktivet. På grund av de konsekvenser direktivet får på de materiella delarna i mönster- skyddslagen har behov uppstått av att redan nu se över registrerings- förfarandet i vissa delar. Någon allmän översyn av hela registrerings- förfarandet är dock inte avsedd i detta skede. Med officialgranskning avses i det följande den undersökning av eventuella registreringshinder, som på eget initiativ utför vid prövningen av en ansökan om mönsterregistrering. Vidare avser i det följande begreppet registreringshinder, om inte annat sägs, materiellt hinder mot registrering. Vad gäller formella krav på ansökan, vilka bl.a. framgår av 2 § mönsterskyddsförordningen (1970:486) får det anses ligga i sakens natur att Patent- och registrerings- verket skall tillse att de är uppfyllda. Nedan behandlas först nuvarande ordning (avsnitt 14.2), dels i , Prop. 2001/02:121 dels i ett antal andra länder. I övervägandena behandlas frågan om officialgranskningens omfattning (avsnitt 14.3.1), nyhetsförsäkran (avsnitt 14.3.2), invändningsförfarandet (avsnitt 14.3.3) och samregistrering (avsnitt 14.3.4). Enligt 14 § mönsterskyddslagen skall vid ansökan om mönsterregistrering, i den utsträckning regeringen bestäm- mer, undersöka om förutsättningarna för registrering är uppfyllda. Regeringen har meddelat sådana bestämmelser i 13 § mönsterskydds- förordningen. Av 14 § mönsterskyddslagen framgår att registrerings- förfarandet är utformat som ett s.k. förprövningssystem. Detta innebär att ex officio skall granska en ansökan både i formellt och materiellt hänseende. De materiella kraven, som har beskrivits i det föregående, framgår av 2 och 4 §§ mönsterskyddslagen. De formella kraven på en ansökan framgår av bestämmelser i mönster- skyddslagen och mönsterskyddsförordningen, 10 13 §§ mönsterskydds- lagen och 2 § mönsterskyddsförordningen. I 13 § mönsterskyddsförordningen regleras närmare vad under- sökningen av materiella hinder skall omfatta. Inledningsvis anges att skall beakta allt, varom myndigheten har kännedom. Vidare anges att nyhetsgranskningen skall omfatta hos myndigheten anhängiga, före ansökningsdagen, inkomna ansökningar om registrering av mönster samt mönster som tagits in i eller avförts ur mönsterregistret. Eventuella hinder mot ansökan enligt 4 § mönsterskyddslagen undersöks i den omfattning det föranleds av mönstrets innehåll och i den utsträckning det kan ske utan att ansökningens behandling väsentligen fördröjs (13 § tredje stycket mönsterskyddsförordningen). Patent- och registreringsverkets granskning tillgår på följande sätt (se Patent- och registreringsverkets kungörelse om närmare anvisningar för mönstersektionens handläggning av mönsterskydds- ärenden m.m., PRVFS 1977:2 M2, 1.3.1). Avbildningar av mönster som registrerats och sådana som inte lett till registrering överförs löpande på mikrokort. Dessa sorteras in i enlighet med det internationella klassificeringssystemet för mönsterregistreringar (klassificeringssystemet är baserat på den s.k. Locarnoöverenskom- melsen , som anslutit sig till). avbildningar av mönster med hjälp av scanner även över till ett Vidare granskas även ansökningar som är under handläggning (s.k. Avbildningar av de sistnämnda mönstren förs över Korten samlas i ett register över ansökningar, kungjorda mönster samt registrerade men ännu inte mikrofotograferade mönster. kortregistret är ordnat enligt det internationella klassificeringssystemet. Hos finns det även ett antal kataloger, Prop. 2001/02:121 företagsbroschyrer och liknande, som myndigheten i vissa fall använder Det är främst i de fall fråga är om mycket enkla mönster som dessa kommer till användning. När ett mönster är tekniskt betingat kan granskning även ske mot patentavdelningens granskningsmaterial. Själva granskningen går normalt till så att avbildningen av mönstret granskas mot beskrivet granskningsunderlag i de klasser för vilka mönstret söks registrerat. I vissa fall företas även s.k. korsgranskning, vilket innebär att mönstret granskas även utifrån klasser det inte begärs registrerat för. Ornament granskas även de mot vissa varuklasser. Ornament samlas dock i ett särskilt register över samtliga registrerade mönster till ornament samt registreringsansökningar avseende ornament som inte har beviljats. Utformningen av det nuvarande systemet av officialgranskning har inte varit föremål för några överväganden sedan mönsterskyddslagens tillkomst. Frågan har dock varit aktuell beträffande varumärken och varit föremål för varumärkeskommitténs överväganden (SOU 2001:26). har sålunda i sitt slutbetänkande föreslagit att officialgranskningen begränsas när det gäller registrering av varumärken. Betänkandet har remitterats. Remissinstanserna har huvudsakligen ställt sig positiva till kommitténs förslag att begränsa förprövningen. Enligt 10 § tredje stycket mönsterskyddslagen skall den som ansöker om registrering av ett mönster på heder och samvete intyga att mönstret, såvitt sökanden har sig bekant, är nytt (s.k. nyhetsförsäkran). Är ansökningshandlingarna fullständiga, och Patent- och registrerings- verket inte finner något hinder föreligga mot registrering av mönstret, vidtar enligt 18 § mönsterskyddslagen det s.k. invändningsförfarandet. Syftet med förfarandet är att ge tredje man tillfälle att göra invändning mot mönstret. Invändning skall göras skriftligen hos från kungörelsedagen. Invändningsförfarandet tjänar till att komplettera den granskning som utför ex officio. Genom en invändning kan uppmärksammas på material som myndigheten inte beaktat. Mönstret kungörs i en av för ändamålet utgiven publikation (för design, som utges i elektronisk form). I invändningen skall grunden för denna anges. En invändning kan avse varje omständighet som innebär att ansökningen inte bör beviljas. Den kan exempelvis avse påstående om bättre rätt eller om att inte handlagt ansökningen på föreskrivet sätt. Om en invändning har gjorts, skall sökanden underrättas om detta och beredas tillfälle att yttra sig över invändningen. När tiden för att framställa invändning gått ut, skall Patent- och Prop. 2001/02:121 registreringsverket ta upp ansökningen till fortsatt prövning för att avgöra om den skall bifallas. Finner att hinder mot ansökningen inte föreligger, skall denna bifallas. Mönstret skall då enligt 23 § mönsterskyddslagen tas in i mönsterregistret och kungöras. Enligt 11 § mönsterskyddslagen får mönster som hör samman med avseende på tillverkning och bruk samregistreras. En samregistrering får omfatta högst 20 mönster och får inte avse ornament. Avsikten är att varor som tillverkas och används gemensamt skall få registreras i en ansökan. De exempel som nämnts där samregistrering skulle kunna förekomma är bestick bestående av kniv, gaffel och sked eller en kostym bestående av kavaj, väst och byxor. I motiven till mönsterskyddslagen anfördes i huvudsak praktiska skäl för en sådan ordning. Det ansågs kunna inträffa fall där det var oklart huruvida det var fråga om ett eller flera mönster (se SOU 1965:61 s. 261 ff. och prop. 1969:168 s. 173 f.). Det förutsattes således att möjligheten att sammanföra flera mönster i en ansökan i regel endast skulle användas i de fall oklarhet rådde i frågan om det var ett eller flera mönster. Bestämmelsen har av kommit att tillämpas utifrån den s.k. reservdelsdoktrinen. Denna doktrin innebär i korthet att delar till ett föremål får samregistreras med huvudföremålet om delarna anses utgöra varor i lagens mening (som exempel kan nämnas en stol och stolsben). Enligt Patent- och registreringsverkets praxis får dock inte en del till en del registreras, dvs. en del till huvudföremålet får inte splittras i ytterligare delar som sedan ingår i samregistreringen. Inom EU har antagits en förordning om mönsterskydd (Rådets förordning (EG) nr 6/2002 av om gemenskaps- formgivning, EGT L3 s. 1). Förordningen använder i stället för begreppet mönster begreppet formgivning. en gemenskapsformgivning kunna registreras hos byrån i . Utöver att kontrollera att de formella kraven på ansökan är uppfyllda skall byrån endast granska vissa absoluta hinder mot registreringen. Myndigheten skall således undersöka om det är fråga om en formgivning i förordningens mening och om denna strider mot allmän ordning eller Några relativa hinder, dvs. sådana som är beroende av om ett visst tillstånd givits, granskas inte. Byrån skall efter granskningen ta ställning till om ansökan skall avslås (helt eller delvis). först sedan sökanden beretts tillfälle att ändra sin ansökan eller framföra Om ansökan inte avslås, skall den tas in i ett register över gemenskapsformgivningar samt kungöras. Den som vill angripa en formgivning som registrerats i strid med förutsättningarna i för- t.ex. på grund av att förordningens krav på nyhet och särprägel inte är uppfyllda, kan ansöka om ogiltigförklaring av form- Prop. 2001/02:121 givningen hos byrån under hela registreringens giltighetstid. särskilt invändningsförfarande finns inte. Det finns vidare ett internationellt registreringssystem administrerat av . Systemet har behandlats under avsnitt 3.2.3. har, som angetts tidigare, inte tillträtt konventionen. I och omfattar registreringsmyndighetens official- prövning både absoluta och relativa registreringshinder. I har en ny designlov trätt i kraft. Enligt den danska lagen skall granskningen endast omfatta vissa absoluta registrerings- hinder. Sökanden skall emellertid mot en avgift ha möjlighet att begära en undersökning av samtliga absoluta och relativa registreringshinder. Resultatet av denna undersökning sänds till sökanden. Finns inga registreringshinder registreras mönstret. Något invändningsförfarande förekommer inte. Däremot finns en möjlighet att på administrativ väg få till stånd en prövning av registreringens giltighet. designlov trädde 1993. Enligt lagen omfattar officialgranskningen både de absoluta och relativa registreringshindren. En nyhetsgranskning genomförs dock endast om sökanden begär det. Upptäcker registreringsmyndigheten under en sådan begärd granskning ett registreringshinder i form av en äldre rätt skall ansökan avslås. Sökanden skall dock först få tillfälle att yttra sig. Något invändnings- förfarande förkommer inte. Registreringen kan dock av från registreringsbeslutet angripas på administrativ väg. En talan om hävning kan också föras under registreringens hela giltighetstid vid domstol. Även i flera andra länder har man en officialprövning som omfattar både relativa och absoluta registreringshinder. Detta är fallet i bl.a. , och . Flera länder i saknar emellertid förprövning av relativa hinder. Det är bl.a. fallet i och vilka båda har ett stort antal mönsterregistreringar . Regeringens förslag: Utformningen av systemet för officialgranskning av ansökningar om registrering av mönster ändras så att endast skall undersöka om mönstret uppfyller den i lagen uppställda definitionen av ett mönster, huruvida det strider mot goda seder eller allmän ordning och om det i mönstret utan tillstånd har tagits in någon sådan symbol som avses i 4 § 2 mönsterskyddslagen (1970:485). Andra hinder mot mönsterrätten skall inte granskas av myndigheten. Dessa kan endast komma att prövas av myndigheten inom ramen för ett invändningsförfarande eller av domstol efter en talan om hävning av registreringen. Utredningen har i delbetänkandet föreslagit att officialgranskningen endast skall omfatta den i lagen uppställda definitionen av ett mönster och huruvida det strider mot goda seder eller allmän ordning. slutbetänkandet har utredningen föreslagit att officialprövningen utvidgas till att även omfatta huruvida mönstret utan tillstånd innehåller stats- vapen eller andra officiella beteckningar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Patentbesvärsrätten ställer sig tveksam till utredningens förslag om att någon nyhetsprövning inte längre skall omfattas av officialgranskningen Som skäl anförs att nyhets- prövningen i sin nuvarande form och omfattning har beaktansvärda praktiska fördelar samt att tungt vägande skäl därför måste finnas för att den nuvarande ordningen skall överges. anser att det rådande förprövningssystemet bör bibehållas. Föreningen anser det önskvärt att en åtminstone en begränsad materiell förprövning görs när det gäller kraven på nyhet och särprägel. Skälen för regeringens förslag: En central fråga vid utformningen av registreringsförfarandet är i vilken utsträckning Patent- och registrerings- verket ex officio skall undersöka förekomsten av registreringshinder. Något förenklat kan valet sägas stå mellan ett förprövnings- och ett anmälningssystem. Det förstnämnda systemet bygger på att registrerings- myndigheten på eget initiativ mer eller mindre fullständigt undersöker förekomsten av både absoluta och relativa registreringshinder. Det sistnämnda systemet innebär, åtminstone i dess mest utpräglade form, att registreringsmyndigheten enbart registrerar inkomna ansökningar utan att någon undersökning sker beträffande förekomsten av registreringshinder. Frågan om giltigheten av gjorda registreringar får då i sin helhet prövas inom ramen för ett invändningsförfarande eller avgöras av domstol. Båda dessa system kan förekomma i mer eller mindre renodlad form och ett stort antal mellanformer är tänkbara. System som i huvudsak bygger på ett anmälningsförfarande brukar t.ex. kombineras med att registrerings- myndigheten prövar förekomsten av åtminstone vissa absoluta hinder. Det nuvarande svenska systemet är i allt väsentligt att betrakta som ett förprövningssystem. Båda systemen har för- och nackdelar. Frågan om registreringssystemets utformning ägnades ingående över- väganden vid utformningen av mönsterskyddslagen (se SOU 1965:61 s. 129 ff. och prop. 169:168 s. 79 ff.). De argument som då fördes fram för och emot de olika systemen har till viss del giltighet också . Fördelarna med en begränsad officialprövning är främst att regi- streringsförfarandet blir snabbare, enklare och billigare. Som ett viktigt skäl för en officialprövning av både absoluta och relativa registreringshinder kan anföras att det skapar en grundläggande ordning på området. Gjorda registreringar är med en förhållandevis hög grad av sannolikhet hållbara och registret kommer därför inte att innehålla en mängd registreringar som vid en närmare granskning skulle visa sig vara ogiltiga. Den mönsterhavare, som innehar en registrerad rättighet, kan i stor utsträckning förlita sig på att registreringen är giltig utan att behöva företa kompletterande undersökningar och innehavare av redan registrerade rättigheter behöver inte i samma utsträckning som i ett anmälningssystem bevaka nytillkommande ansökningar för att kunna försvara sina rättigheter. Det var bl.a. dessa omständigheter som under förarbetena till mönster- skyddslagen ledde fram till den ordning i fråga om officialprövningens omfattning som f.n. gäller i . Den utveckling som ägt rum under de som mönsterskyddslagen varit i kraft har emellertid förändrat de grundläggande utgångspunkterna för registreringsförfaran- det. En invändning som måste beaktas vid valet av registreringssystem är att den känsla av säkerhet, som officialgranskningen av relativa hinder ger, i viss mån är illusorisk. Även om Patent- och registreringsverkets granskning är tämligen omfattande, innebär den i praktiken endast att av verket beviljade registreringar samt tidigare inkomna och avskrivna sådana utgör underlag för prövningen.