prop · GP0391 · 2002-01-22 00:00:00 — risk- och skyddsfaktorer bakom missbruk och beroendeutveckling, sambanden mellan missbruk och socioekonomisk bakgrund, etnisk tillhörighet, ålder och kön samt sambanden mellan missbruk och psykisk ohälsa, attityder och värderingar i ungas rusmedelskultur och hur ungas erfarenheter och uppfattningar kan konkretiseras i det förebyggande arbetet, förekomsten av droger och missbruk i arbetslivet samt samband mellan drogvanor och utslagning. bedömning: Överensstämmer med rege- Remissinstanserna: i län, i Västra metodik (SBU), för arbetsliv och socialvetenskap samt i ställer sig tveksamma till den. i anser att det saknas systematiska effekt- studier av både prevention och behandling samt att det saknas förslag på Prop. 2001/02:91 forskning kring unga flickors missbruk och det sporadiska missbrukets menar att man förutom ren monitoring bör forska om vad som verkligen påverkar narkotikavanornas utveckling. Skälen för regeringens bedömning: Återkommande kvantitativa undersökningar ger epidemiologiska basdata och en god uppfattning om generella tendenser beträffande missbruksutvecklingen. Detta är viktigt också i ett förebyggande perspektiv. I synnerhet är det nödvändigt för att öka den generella kunskapen om unga kvinnors drogvanor. finns på nationell nivå bara data om flickor i årskurs 9 medan det för pojkar också finns mönstringsundersökningar att tillgå. kommer det många signaler om att narkotikamissbruket bland unga kvinnor ökar. Narkotikaanvändningen bland ungdomar ökar i takt med stigande ålder för att nå en topp vid 20 till . Det saknas emellertid kunskap om äldre ungdomars narkotikavanor och de unga vuxna utgör inte en prioriterad målgrupp i det förebyggande arbetet. För att nå en fördjupad kunskap om missbruksutvecklingen bland äldre ungdomar och kunna rikta insatser mot denna grupp räcker det emellertid inte med kvantitativa undersökningar. Dessa måste kompletteras med fler kvalitativa studier som kan besvara frågor om vilka ungdomar det är som använder narkotika, med vilka motiv, i vilken omfattning och i vilka sammanhang det sker. Sådana studier kan också ge en djupare kunskap om hur ungdomars narkotikavanor, attityder och beteenden utvecklas, sprids och påverkas av olika faktorer. Även om data fortfarande saknas om unga kvinnors och om äldre ung- domars narkotikavanor så finns det gott om kvantitativa studier av ungdomars narkotikavanor. Det finns också en relativt omfattande forsk- ning om det som betecknas som tungt missbruk (injicering eller dagligt användande). Vad som däremot i hög grad saknas är forskning som direkt fokuserar på det sporadiska missbruket. Exempelvis saknas kun- skap om det sporadiska missbrukets konsekvenser. Det är t.ex. oklart hur sambandet mellan ett måttligt missbruk av narkotika och skolprestationer ser ut och vilket samband som finns mellan narkotikavanor och tungt missbruk. Enligt regeringens bedömning kan alkoholskadeförebyggande insatser inte separeras från annat drogförebyggande arbete. Därför är det viktigt att kunskapen ökar om hur sambandet mellan alkohol och andra droger ser ut. Den nuvarande trenden att kombinera alkohol med andra droger måste ges stor uppmärksamhet. I detta sammanhang bör orsaker till det ökande berusningsdrickandet och i vad mån alkohol och narkotika an- vänds i självmedicinerande syfte belysas. Vidare bör kunskapen om sambanden mellan riskfaktorer och miss- bruk utvecklas liksom kunskapen om vilka ungdomar det är som löper störst risk att utveckla ett missbruk. Denna kunskap behövs bl.a. för att kunna utveckla bättre metoder att på ett tidigt stadium nå dessa barn och unga. Andra frågor som behöver besvaras är hur sambanden ser ut mel- lan socioekonomisk bakgrund, etnicitet, utanförskap och drogrelaterade problem och om det finns något samband mellan en rapporterad ökad psykisk ohälsa bland ungdomar och det ökande drogmissbruket. Missbruksutvecklingen hos unga kvinnor I all forskning om narkotikamissbrukets orsaker och konsekvenser bör ett tydligt genderperspektiv uppmanas. Kunskapen om skillnader beträf- fande pojkars och flickors drogvanor och missbruksutveckling måste öka och ge avtryck i det förebyggande arbetet. Det är t.ex. viktigt att öka kunskapen om hur flickors och pojkars vägar in i missbruk ser ut och eventuellt skiljer sig åt. sambandet mellan asocialt beteende och missbruk är större för flickor än Flickor som börjar med droger har ofta en annan bakgrund än pojkar och konsekvenserna av missbruket blir också annorlunda. också finnas skillnader mellan hur pojkar och flickor uppfattar informa- Unga flickors problem är mer dolda än pojkarnas. Det finns en stor komplexitet bakom flickors karriär in i missbruk som dagens system av hjälpinsatser ofta inte förmår att greppa. Forskning tyder på att flickors avvikande beteende accepteras i lägre grad än pojkars och att deras gränsöverskridande också får andra konsekvenser. ler som appliceras på flickors avvikande beteenden är inre och individ- relaterade, medan man beträffande pojkar ser mycket mer till omstän- digheter som ligger utanför individen. varnar för att utskrivningen av sömnmedel kraftigt har ökat framför allt till unga flickor. vara ett uttryck för att unga kvinnor i dagens värld utsätts för svårigheter och krav som är svåra att leva upp till och därför kanske ofta misslyckas med att bygga upp en rimlig självbild. Det framstår därför som viktigt att fördjupa kunskapen om flickors vardagsvillkor i skolan, och Ett annat område som är viktigt att uppmärksamma är förekomsten av narkotika i arbetslivet. Arbetslivet utgör en mycket viktig arena för det Det främsta skälet till detta är att alla viktiga målgrupper för det narkotikaförebyggande arbetet återfinns i ar- Här finns såväl ungdomar och föräldrar som olika riskgrupper och individer med riskbeteende. Det är också så att merparten av dem som missbrukar narkotika har någon form av anställning. För att nå ut med förebyggande insatser måste kunskapen om hur nar- kotikamissbruket i arbetslivet ser ut förbättras. Det finns flera indikatio- ner på att det har förändrats. Enligt rapporter från organisationen , som arbetar för att minska alkohol och andra drogproblem i arbetslivet, är det vanligaste rapporterade blandmissbruket bland yngre arbetstagare en kombination av alkohol, hasch och amfetamin. kunna tolkas som att gårdagens ungdomar har blivit dagens arbets- tagare och tagit sina drogvanor med sig in i arbetslivet. de narkotikapreventiva insatserna i arbetslivet förbättras och särskilt gäller det de ungdomstäta arbetsplatserna. Det finns enligt uppgift från ett starkt tabu mot att tala om narko- tika i arbetslivet. Det är enligt regeringens mening emellertid viktigt att även där uppmärksamma riskerna för ett ökat missbruk av framför allt Prop. 2001/02:91 amfetamin och andra centralstimulerande medel. Arbetslivet har förändrats och fått en allt tydligare inriktning mot pre- station och resultat. Särskilt inom vissa konkurrensutsatta branscher är kraven på de anställda mycket höga. Om arbetsbelastningen är alltför hög och det inte ges någon möjlighet till avkoppling och återhämtning i kombination med att tillgången på narkotika i samhället är stor kan det finnas risk för att missbruket av framför allt centralstimulerande medel i arbetslivet ökar. I synnerhet torde detta gälla på arbetsplatser där det finns många unga människor som kanske saknar inre stabilitet och som har erfarenheter av droger från andra sammanhang. I har ett ökande narkotikamissbruk bland anställda inom bl.a. IT-sektorn uppmärksam- mats och det finns enligt regeringens bedömning anledning att noga följa utvecklingen också i . Samband mellan förändringar i samhällsservice och missbruksutveckling Nedskärningar och besparingar inom den offentliga sektorn på både nationell och lokal nivå har i hög grad drabbat unga. Det gäller t.ex. minskade resurser till barnomsorg, skola och fritidsmiljöer. Det är viktigt att undersöka om dessa nedskärningar har fått konsekvenser i form av ett ökat missbruk bland ungdomar. Sådana undersökningar bör genomföras på såväl nationell som lokal nivå. Med den stora tillgången på billiga droger som finns i kan varje försämring inom skolans område, fritidssektorn och av arbets- tillfällen för ungdomar komma att avspeglas i missbruksfrekvensen. Kunskapen och medvetenheten om sambanden mellan samhällsutveck- lingen i stort och systemförändringar inom den offentliga sektorn å den ena sidan och missbruksutvecklingen å den andra är dock mycket brist- fällig. Det är därför viktigt att ur ett förebyggande perspektiv analysera vilka konsekvenserna blir av nedskärningar på verksamheter i offentlig regi som är riktade till barn och ungdomar. Det gäller t.ex. minskningen av antalet fritidsgårdar, färre ungdomsarbetare och nedskärningar inom skolans område. Även mer övergripande samhälls- och strukturföränd- ringar som påverkar barns och ungdomars tillvaro bör studeras ur ett missbruksperspektiv. Regeringens bedömning: får i uppdrag att tillsam- mans med analysera och följa utvecklingen av ungas läkemedelskonsumtion och att föreslå åtgärder för hur konsum- tionen av framför allt sömnmedel och värktabletter kan minskas. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalat sig i frågan stödjer kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: kon- staterar att det finns flera oroande tecken på en snabbt ökande konsum- tion bland ungdomar av framför allt sömnmedel och värktabletter. Det synes gälla både det legala och det illegala bruket. Läkares förskrivning har ökat och flera rapporter tyder på att blandmissbruk av läkemedel och narkotika liksom av läkemedel och alkohol är tämligen vanligt och även förekommer bland de yngre ungdomarna. Regeringen anser att det är mycket viktigt att noga följa denna utveckling. Även ungas konsumtion av antidepressiva medel har ökat . Det kan finnas flera bakomliggande förklaringar till detta. Det kan tidigare ha skett en underförskrivning av sådana preparat till ungdomar, men det finns också rapporter om att det har blivit svårare att få annan behandling och att väntetiderna till dem är långa. Utan att ta ställning till om den ökade förskrivningen av läkemedel till unga är motiverad eller ej ur medicinsk synpunkt anser regeringen att orsakerna till och konsekvenserna av densamma noga måste analyseras. Frågor som bör kunna besvaras är om det är fråga om en överförskriv- ning och hur informationen till läkare i så fall kan förbättras och om läkemedel har fått ersätta andra stödinsatser till ungdomar. Regeringens bedömning: Forskning som kan bidra till att utveckla missbrukarvårdens innehåll och kvalitet bör prioriteras bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har kommenterat kommis- sionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: En genomgång av den akade- miska forskningen visar att flera intressanta och värdefulla forsknings- insatser görs. Den totala bilden är dock splittrad. Särskilt är den kliniska behandlingsforskningen ett kraftigt eftersatt område. Sådan forskning stöter dels på stora metodproblem, dels har man haft svårigheter att få den finansierad. Generellt sett har (SFR, nuva- rande för arbetsliv och socialvetenskap, FAS) inte prio- riterat utvärdering av verksamhet vid sitt anslagsbeviljande. Kommuner- nas forsknings- och utvecklingsenheter (FoU-enheter) har otillräckliga ekonomiska resurser och saknar även i allmänhet tillräcklig vetenskaplig kompetens. Tillskapandet av socialt arbete (CUS) inom och missbrukarvården (IKM) inom är delvis ett svar på dessa brister, men båda centrumbildningarna saknar resurser för att påverka utvecklingen i tillräcklig omfattning. till- skapades (SoRAD) vid universitets samhällsvetenskapliga fakultet. Vissa forskningsresurser har överflyttats från andra institutioner inom fakulteten. Särskilda anslag för verksamheten utgår från SFR och Statens Målsättningen är att centret ska utgöra en samord- nande kraft för forskningsområdet. I de intervjuer gjort med vissa nyckelpersoner nämns vissa områden som otillräckligt utforskade. Bland annat framhålls forskningsinsatser inom följande områden som angelägna. Jämförande studier av nationell tillämpning av vård- och kontroll- politik i olika länder. Innehåll och kvalitet i både öppenvård och institutionsvård, vård- resultat, exempelvis i vilken utsträckning tunga missbrukare får adekvat vård. Förändringar inom öppenvården. Arbetsmetoder, insatser, erbjudan- den och prioriteringar i en utbyggd öppenvård. Analyser av kostnader för öppenvården i förhållande till institutionsvård. Relationen mellan socialtjänst och hälso- och sjukvård. Arbetar de med olika grupper och i vilken utsträckning kompletterar de var- andra? Allmänna utvecklingstendenser beträffande ungdomar och studier av effekter av samhällets insatser för unga missbrukare. Vetenskapliga undersökningar av klienternas upplevelse av exempel- vis tvångsvård, hur klienterna uppfattar sina behov och hur känsligt vårdsystemet är för dessa uppfattningar. Kartläggningar av omfattningen av sådant missbruk som inte enbart är experimentellt men inte heller kan betecknas som tungt missbruk. Kunskap om hemlösa missbrukare och deras levnadsförhållanden. De intervjuade forskarna nämner således att behov av mer kunskap finns i stort sett inom alla de områden som berör vård, omsorg och be- handling och uppföljning. Ett problem när det gäller forskning om narko- tikaproblem är att den lätt kommer i skymundan av den mer traditions- rika och mer vetenskapligt förankrade alkoholforskningen. Ett annat problem vid forskningen om narkotikarelaterade problem är bristen på samordning och kraftsamling. Forskningsmedlen fördelas via flera olika organ så som FAS, och . Det är också ett begränsat antal svenska projekt som beviljats stöd från EU:s forskningsanslag. Någon samlad styrning av forskningsresurserna sker inte utan de enskilda forskningsprojekten styrs huvudsakligen utifrån enskilda forskares intressen. Det har inte heller utvecklats några forskarlag eller samlingar av forskare som kan driva stora samlade forskningsprojekt. Inte heller bedrivs kliniskt baserade nar- kotikaprojekt i någon nämnvärd omfattning. Målsättningen för forskningen när det gäller vård och behandling är att få till stånd ett mer kunskaps- och erfarenhetsorienterat sätt att bemöta narkotikamissbrukare. I detta arbete behövs insatser både från den högre akademiska forskningen och från forsknings- och utvecklingsavdelningar inom kommuner och landsting. Av särskild betydelse är att det finns ett samspel och ett ömsesidigt utbyte av information mellan verksamhet på fältet och systematisk forskning och utvecklingsarbete. Kommunikatio- nen bör vara dubbelriktad så att erfarenheter från fältet tillförs forsk- ningsmiljöerna och så att forskningens resultat kan tillgodogöras på fäl- tet. Inom ramen för handlingsplanens genomförande bör en serie konfe- Prop. 2001/02:91 renser om kunskapsläget och kunskapsbehov genomföras. sionsämne för konferenserna kan vara vilka uppgifter som bäst kan fyllas av det arbete som kan genomföras i kommunernas och landstingens FoU- enheter och vilka uppgifter som bäst behandlas inom den akademiska forskningsvärlden. Ett annat diskussionsämne bör vara kunskapsläget om vårdinsatser för missbrukandekvinnor som blivit utsatta för våld eller är prostituerade. Grundläggande är den generella kompetensutvecklingen inom social- tjänsten, eftersom denna utgör basen för missbrukarvården och är den instans som har det yttersta ansvaret. Det är naturligt att arbete med att utveckla förutsättningarna för en kunskapsbaserad social- tjänst utgör en bas för överläggningarna på konferenserna. Kunskaps- och informationsspridning (samverkan forskning/praktik) Av särskild betydelse är den ömsesidiga återkopplingen mellan forskning och praktik. Hur sprids forskningsresultat till praktikerna och hur får forskarna del av praktikernas erfarenheter? Inom det sociala fältet saknas i stor utsträckning de traditioner som finns inom t.ex. de medicinska pro- fessionerna att fortlöpande hålla sig à jour med forsknings- och metod- utvecklingen. Till en del kan detta bero på att det inte finns så många som har en fot i vardera lägret, som både har erfarenhet av forskarvärlden och lång egen praktisk erfarenhet. Om en specialistutbildning i miss- brukarvård kommer till stånd kan detta bredda underlaget till forskar- utbildningen genom att praktiskt verksamma behandlare får forskar- kompetens. Dessa skulle också kunna fungera som kulturförmedlare mellan forskarvärlden och praktikerna. Ett annat skäl kan naturligtvis vara att den forskning som genomförs inte anses vara speciellt relevant för det praktiska arbetet med vård och behandling. Under regeringens satsning Offensiv narkomanvård gjordes en kraft- samling för att snabbt öka såväl utbudet av antalet vårdenheter som av kompetensen i vården. och kommunförbunden tog ett gemensamt ansvar för att driva på utvecklingen, bland annat genom att arrangera såväl centrala som regionala kurser, konferenser och semina- rier. har färre nationella konferenser och seminarier arrangerats. Omfattningen av regionalt samlande insatser varierar mellan länen. har uppdraget att verka för metodutveckling inom det förebyggande området och är den myndighet som har i uppdrag att verka för metodutveckling inom missbrukarvården. För att få till stånd en samlad strategi för kunskapsutvecklingen i social- tjänsten har på regeringens uppdrag och i samråd med berörda intressenter utformat ett program för nationellt stöd till kun- skapsutvecklingen inom . Programmet genomförs inom ramen för ett projekt, varav samverkan mellan forskning och praktik är en viktig del. Regeringen har avsatt för genomförande av programmet. Ytterst vilar naturligtvis ansvaret på kommunerna och andra huvudmän att de prioriterar och uppmuntrar utvecklingen mot en kontinuerlig metod- och kompetensutveckling inom missbrukarvården. Ytterligare en Prop. 2001/02:91 förutsättning är att de rekryterar kompetenta medarbetare. Kunskapen om de grundläggande förutsättningarna för en framgångs- rik missbrukarvård bör spridas till och diskuteras bland handläggare och beslutsfattare inom och sjukvården. Särskilt angeläget är att sådan kunskap kan spridas till socialsekreterare och ledamöter i soci- alnämnder som har att utreda och fatta beslut om eventuellt vidare insat- ser för missbrukare samt till personal inom primärvården som möter missbrukare. Syftet är i första hand att förbättra det primära bemötandet av missbrukare och understryka vid vilka tillfällen det finns behov av samordnade och specialiserade insatser. Ett lämpligt tillfälle för att sprida sådan information och diskutera dess konsekvenser kan vara i samband med upprättandet av de kommunala narkotikapolitiska planerna. Regeringens bedömning: Dokumentation, uppföljning och utvär- dering behöver förbättras inom såväl det förebyggande arbetet som i vård- och behandlingsarbetet. Det gäller såväl insatser för enskilda individer som det mer övergripande arbetet. får i uppdrag att ta initiativ till att utarbeta modeller och system för att dokumentera lokalt förebyggande arbete, både i fråga om reguljär verksamhet och projekt. bör utforma riktlinjer för dokumentation av social- tjänstens insatser för missbrukare. får i uppdrag att ta initiativ till att samordna det utvecklingsarbete av standardiserade klientanalys- och utvärderings- instrument som bedrivs på flera olika håll. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan delar kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: För att bättre kunna följa insat- serna och för att kunna utveckla dem är det nödvändigt att förbättra dokumentation och uppföljning om förebyggande arbete och om vård- och behandlingsinsatser. En förutsättning för att kunna följa och värdera insatserna är att det görs en tillräcklig dokumentation. För att man skall kunna sammanställa lokala erfarenheter till nationella sammanställningar och för att kunna genomföra utvärderingar måste dokumentationen fylla vissa krav. I den mån utvärderingar genomförs gäller detta ofta nya projekt; mer sällan utvärderas ordinarie verksamheter. Bristen på vetenskapligt hållbara utvärderingar försvårar spridandet av verksamma metoder. All verksamhet lämpar sig inte för vetenskapliga forskning, men även denna behöver dokumenteras på ett systematiskt sätt, vilket möjliggör uppfölj- ningar och enklare utvärderingar i direkt anslutning till verksamheten. En god dokumentation är också viktig för rapporteringen till det politiska systemet och till allmänheten. tillsyn av har bl.a. visat att dokumen- Prop. 2001/02:91 tationen av insatser för missbrukare ofta är bristfällig. bör därför, enligt regeringens mening, uppmärksamma denna fråga när det gäller den fortsatta tillsynen och ta fram riktlinjer för . Olika instrument för behovsanalys och uppföljning av insatser för klienter har visat sig vara goda verktyg i klientarbetet. En erfarenhet är också att de aktivt kan bidra till att förbättra samverkan kring enskilda klienter om samma instrument används av samtliga instanser. Sådana instrument utvecklas parallellt inom bland annat (Dok-systemet), Kriminalvården och socialt arbete, CUS (instrument baserade på ASI, Addic- tion Severity Index). De olika systemen har likheter med varandra, men skiljer sig också något åt och det är väsentligt att det fortsatta utveck- lingsarbetet i möjligaste mån samordnas, så att fördelarna med sådana verktyg kan tas tillvara på bästa sätt. bör därför ta initia- tiv till att samordna det utvecklingsarbete av standardiserade klient- analys- och utvärderingsinstrument som bedrivs på flera olika håll. Regeringens bedömning: De övergripande frågor som den narkotika- relaterade statistiken bör belysa är följande. Hur många missbrukare finns det och hur ser deras missbruksmönster ut? I vilken utsträckning förekommer narkotika i landet? Vilka konsekvenser har narkotikamissbruket för den enskilde missbrukaren och för samhället? Vilka vård- och behandlingsinsatser görs för narkotikamissbrukarna? bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan stödjer kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: För att samhället skall kunna vidta relevanta åtgärder mot narkotika krävs solida kunskaper bl.a. om narkotikautvecklingen samt om missbrukets omfattning och konsekven- ser. I denna del diskuteras de krav som regeringen menar bör ställas på information och statistik på nationell nivå om narkotikaläget. Dessa krav får till en del betraktas som målsättningar vilka det i många fall krävs ett omfattande utvecklingsarbete för att nå. Narkotikastatistik skall dels kunna ge olika mått på narkotikans sprid- ning och missbrukssituationen, dels ge upplysningar om vilka insatser som samhället vidtar. Uppgifterna behövs inom olika områden för att tillgodose behoven av styrning av samhällets insatser, av tillsyn och för uppföljning. Statistik och annan information om narkotikasituationen behövs också för bland annat följande ändamål. Det finns behov av snabb information om förändringar i konsum- tionsmönster, om spridningen av särskilt farliga preparat samt riskabla beteenden. Information behövs om huruvida samhällets insatser mot narkotikan har den avsedda effekten och om insatserna får några andra icke av- sedda konsekvenser. Det är väsentligt att få en bild av allmänhetens och speciellt ung- domars inställning till narkotika och avståndstagandet respektive intresset gentemot att pröva narkotika. Det är också värdefullt att få en bild av dessa gruppers inställning till samhällets insatser och om de uppfattar dem som legitima. För att bedöma vilken effekt olika myndigheters, exempelvis Tull- verkets, smugglingsbekämpande verksamhet har för att påverka till- gången på narkotika i samhället.