prop · GP0396 · 2002-02-21 00:00:00 — Den allmänna meningen bland remissinstanserna är attBarnombudsmannen är en viktig faktor i arbetet med att förverkliga barnetsrättigheter. Några remissinstanser vill dock se som huvudman förBarnombudsmannen. Det gäller Statskontoret, Ombudsmannen mot diskriminering pågrund av sexuell läggning, Svenska , , universitetsamt och Ungdomar.Skälen för regeringens förslag: Arbetet med att förverkliga iSverige är ett viktigt och prioriterat område för regeringen. är ocksåhittills det enda land som har antagit en nationell strategi för att genomförabarnkonventionen. insatser är i det arbetet av grundläggandebetydelse. Det handlar om såväl rollen som att agera företrädare för barn ochungdomar, som att driva på arbetet med att genomföra barnkonventionen.Regeringen delar utredningens bedömning att hittillsvarandearbete har varit framgångsrikt när det gäller att stärka barns och ungasrättigheter och att driva på arbetet med att genomföra i helasamhället. Den otydlighet i rollerna som utredningen påvisar är naturligtvisangeläget att ta på allvar och åtgärda. Regeringen instämmer i att deförändringar utredningen föreslår är nödvändiga för att tydliggöra ombudsmannens självständighet och stärka i dess ombudsmannaroll.Självständighet är viktigt för att en ombudsman skall kunna arbeta effektivt.Vad det handlar om är självständighet i förhållande till alla organ som kanpåverka ombudsmannens arbete. Det är dock i detta sammanhang viktigt attframhålla att en statlig ombudsman aldrig kan bli helt obunden. Lagen sättervissa gränser för ombudsmannens arbete och någon måste besluta om ombudsmannensbudget. måste emellertid kunna bestämma sin egen dagordning och prioriteringar utifrån sin kunskap och sina kontakter med dem ombudsmannenskall verka för och deras åsikter och erfarenheter. kommersåledes alltjämt att vara en myndighet under regeringen. Ombudsmannen blir dockinte en vanlig förvaltningsmyndighet utan särbehandlas i sin egenskap avombudsman och ges så mycket självständighet som är möjligt. Genom attombudsmannens mandat ges i lag markeras detta.Men självständighet är inte tillräckligt för att ombudsmannen skall kunna verkaeffektivt utifrån sitt uppdrag att driva på och bevaka att barnkonventionengenomförs och efterlevs. Såväl de internationella som nationella erfarenheternatalar för att det dessutom krävs vissa rättsliga befogenheter för att arbetetskall bli effektivt.Vad det handlar om är alltså att i lag slå fast dels att ärföreträdare för barns och ungas rättigheter och intressen (ombudsmannarollen),dels att i lag bestämma mandatet (självständighet från regeringen). Därutöverska ombudsmannen ges vissa rättsliga befogenheter gentemot andra myndigheter,kommuner och landsting.För att skall kunna verka effektivt krävs också atttillräckliga resurser ställs till myndighetens förfogande. Genom att denpådrivande roll gentemot myndigheter, kommuner och landsting somBarnombudsmannen har haft genom det s.k. strategiuppdraget nu föreslås bli endel av ombudsmannens ordinarie uppgifter, är regeringens avsikt att också föraöver de särskilda medel som har ställts till ombudsmannens förfogande tillombudsmannens ordinarie anslag.Regeringen avser att i samband med budgetpropositionen för föreslå attinom utgiftsområde 9 föra över ca från anslaget 18:1 delpost5.1 Medel till utbildnings- och fortbildningsinsatser om FN:s konvention ombarnets rättigheter samt utveckling av metoder för konventionens genomförandetill anslaget 15:1 Barnombudsmannen.Därutöver har från och med innevarande budgetår tillförts catvå i nya medel.De utökade och överflyttade resurserna är ett viktigt sätt att på en konkretnivå stärka verksamhet. Det möjliggör ytterligare satsningarinom olika områden såsom exempelvis det lokala arbetet eller arbetet med attutveckla kontakterna med barn och unga. Den långsiktiga resursförstärkningenunderlättar också för ombudsmannen att planera sin verksamhet och att rekryteraoch behålla personal.En annan fråga som behandlas i betänkandet är frågan om s.k. naknaregleringsbrev, dvs. att regeringen inte i samband med överlämnandet av deanslag till myndigheten som har beslutat om skall detaljreglera hurmedlen skall användas kommande år. En tydligare reglering av Barnombudsmannensuppgifter i lag, som föreslås minskar givetvis behovet av styrning iregleringsbrevet. Till detta kommer det utvecklingsarbete som pågår inomRegeringskansliet, från att tillämpa detaljstyrning till mål- ochresultatstyrning. Däremot är det viktigt att regeringen och riksdagenkontinuerligt får relevant information om hur ombudsmannen med anslagna medeluppfyller sina uppgifter enligt lagen.Den ökade självständighet som ombudsmannen nu föreslås ges hindrar emellertidinte att regeringen i samråd med ombudsmannen från tid till annan ger denneuppdrag som inte inkräktar på ombudsmannarollen. Både för regeringen,myndigheter och andra organ har ombudsmannen även i fortsättningen en mycketviktig roll att spela som diskussionspartner och sakkunnig på området utan attdetta behöver komma i konflikt med ombudsmannarollen.6 uppgifter6.1 Företrädare för barn och ungaRegeringens förslag: grundläggande uppgift skall vara attföreträda barns och ungas rättigheter och intressen mot bakgrund av Sverigesåtagande enligt FN:s konvention om barnets rättigheter. I ombudsmannensföreträdarroll ingår inte att företräda enskilda barn och unga eller atthandlägga ärenden som gäller enskilda fall.Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har lämnat ett annat förslag till utformning av lagtext.Remissinstanserna: Utredningens inställning har fått ett starkt stöd blandremissinstanserna. anser att det är barns och ungas rättigheter och intressen som skall företräda. Traditionellt innebärbegreppet företrädare att ombudet agerar på uppdragsgivarens enskilda uppdrag.Ombudsmannen menar dock att det inte kan vara uppgift attföreträda barn och unga i den bemärkelsen. är en för litenmyndighet för att ett sådant uppdrag skall vara rimligt. universitetkonstaterar att barn är en svag grupp som saknar organiserade företrädare somgranskar konsekvenserna av en åtgärd ur ett barnperspektiv. har förutsättningar att vara en sådan företrädare, menar universitetet.Integrationsverket understryker att då det är särskilt viktigt att värna om alla barns och ungas livssituation, oavsett etnisk och kulturell bakgrund börBarnombudsmannen aktivt söka vägar att etablera kontakter med dessa barn samtföräldrar och andra som ingår i deras vardagliga nätverk.Skälen för regeringens förslagBarns och ungas röst i samhälletBarn och unga saknar i stor utsträckning formella och praktiska möjligheter attsjälva ta till vara sina rättigheter. Genom att de saknar rösträtt har de intenågot grundläggande inflytande på politiska frågor. Det finns även brister hosbeslutsfattare när det gäller att beakta barns och ungas åsikter om vad som ärbäst för dem. För att barns och ungas rättigheter skall uppmärksammas ochrespekteras och för att ett barnperspektiv skall få större utrymme ibeslutsfattandet krävs därför att någon från vuxenvärldenföreträder dem och för deras talan.Traditionellt innebär begreppet företrädare att någon är ombud för en ellerflera personer och agerar på dessa enskildas uppdrag. För Barnombudsmanneninnebär dock inte företrädarrollen att ombudsmannen handlägger ärenden somgäller enskilda fall, dvs. exempelvis hur en konflikt skall lösas mellan enskild och en myndighet.Barnombudsmannens företrädarroll innebär att med stöd i hävdabarns och ungas eget perspektiv och kräva respekt för deras grundläggandemänskliga rättigheter. Tyngdpunkten i arbetet bör vara att skapa möjligheter för barn och unga att själva komma till tals, få framföra sina åsikter direkt tillaktuella beslutsfattare och att få sina åsikter respekterade.Barnombudsmannens företrädarroll har även nära samband med barns och ungasdelaktighet såsom föreskrivs i artikel 12 i . Denna rätttillfaller alla barn utan diskriminering. Staten skall tillförsäkra barn ochunga inflytande och delaktighet i alla frågor som rör dem. Det innebär attbeslutsprocesser på olika nivåer i samhället, både vad gäller störresamhällsfrågor och avgöranden som berör ett enskilt barn, måste utformas så attde ger barn en möjlighet att komma till tals.Att barn har rättigheter innebär inte alltid att de har möjlighet att hävda sina rättigheter. Det krävs också att barn och unga respekteras, att vuxenvärldenlär sig att lyssna och låta barn och unga komma till tals. Här harBarnombudsmannen en viktig uppgift att medverka i att tillskapa metoder för attbarn och unga skall tillförsäkras inflytande och delaktighet, att fåbeslutsfattare och andra att inse att det också blir bättre kvalitet påverksamheterna om barns och ungas egna synpunkter tas till vara.Förutom rätten att få komma till tals och få sina åsikter respekterade (artikel12) innehåller ytterligare tre grundläggande principer somskall vara styrande i tolkningen av övriga artiklar i konventionen och även iBarnombudsmannens arbete. Dessa är principen om barnets bästa (artikel 3),barnets rätt till liv och utveckling (artikel 6) samt förbud mot diskriminering(artikel 2).När det gäller barn och unga i utsatta situationer har utifrånicke-diskrimineringsprincipen ett särskilt ansvar. Barn och unga som befinnersig i en utsatt situation har ofta särskilt svårt att göra sin röst hörd ochformulera vad som är viktigt för dem. I arbetet med att företräda alla barn ochunga är det därför viktigt att ägnar särskild uppmärksamhet åtfrågor som rör barn och unga i utsatta situationer. Det handlar bl.a. om barnmed olika funktionshinder, barn som bor i segregerade storstadsområden, barn med missbrukande föräldrar, barn som blir misshandlade eller på andra sätt utsattaför övergrepp, asylsökande barn. Kunskap om dessa barns verklighet kommer oftast från vuxna professionella som möter dem i sitt dagliga arbete. Även här måsteBarnombudsmannens arbetssätt vara att arbeta för att barn och unga själva skallfå komma till tals, bli hörda och respekterade och kunna hävda sin rätt.Barn och unga vill ha inflytande över sina egna verksamheter, över sin närmiljöoch i lokalsamhället. Det handlar om frågor som ökat inflytande i skolan t.ex.när det gäller skolmaten och skolmiljön, men även undervisningen,jämställdhetsfrågor, fritidsverksamheter, parker och idrottsplatser, lekplatser, vägar och trafik osv. Dessa sakfrågor kan inte drivas av en ombudsman pånationell nivå utan är frågor som måste lösas lokalt.Barnombudsmannen anser själv att det bästa sättet att företräda barn och unga är genom att arbeta för att de själva kan komma till tals både i personligaangelägenheter som till exempel i frågor om vårdnad och umgänge och i samhälleti stort genom att barnperspektivet får ett ökat utrymme. Barnombudsmannensarbete kring barns och ungas delaktighet och inflytande syftar till att stärkabarns och ungas egna möjligheter att få sina åsikter beaktade inom förskola,skola, i den kommunala beslutsprocessen, i föreningslivet och i samhället istort.Metoder för att vidareutveckla direkta kontakter med barn och unga bör varieraför att alla barn ska få möjlighet att komma till tals. Utredningen föreslår ett antal modeller för inflytande och delaktighet.För att som ombudsman kunna ha ett barnperspektiv på en generell nivå krävs djup kunskap om barns och ungas situation och behov i olika åldrar. Barn och unga är ingen homogen grupp. Flickor och pojkar har delvis skilda erfarenheter ochåsikter som en barnombudsman måste ha kunskap om, liksom små barn och tonåringar har olika perspektiv och livsvillkor. Till detta kommer ytterligare barn medfunktionshinder, barn från olika etniska eller kulturella grupper, asylsökandebarn, flyktingbarn och barn som av olika skäl har en svår livssituation. Att nådessa barn och unga och ge dem möjlighet att komma till tals är mycket viktigtför att deras rättigheter skall bli respekterade.Kontakter med barn och ungaEn förutsättning för att skall kunna företräda barns och ungasintressen och bevaka deras rättigheter i samhället är att ombudsmannen baserarsin verksamhet på direkta och indirekta kontakter med barn och unga. Barn ochunga själva är den mest värdefulla informationskällan. Det samladeinformationsmaterialet ger en god bild av barns och ungas levnadsvillkor ochtjänar som underlag för ombudsmannens arbete. För att i enbarnfråga skall kunna uttala sig och företräda barns och ungas intressen på etttrovärdigt sätt krävs ett underlag med god representativitet.Vidare skall vara spjutspets för att hitta former för barns och ungas inflytande. Genom att har direkta kontakter med barn och unga utvecklar ombudsmannen själv former för direktkontakt som kan varabetydelsefulla för andra myndigheter. Metoder för att vidareutveckla direktakontakter med barn och unga bör variera för att alla barn skall få möjlighet att komma till tals och bör anpassas till barns och ungas behov och önskemål. Detär enligt regeringens mening angeläget att i sitt arbete medatt förverkliga artikel 12 i också är lyhörd för de synpunkteroch idéer som barn och unga själva har när det gäller att utveckladirektkontakter med har utvecklat en mängd kanaler för att upprätthålla endirektkontakt med barn och unga. Vidare har i sin verksamhetgenomfört undersökningar som baserats på enkäter eller intervjuer direkt medbarn och unga. har även indirekta kontakter för att inhämtainformation från lokala och regionala studier om barn och unga, från nationellforskning samt från yrkesgrupper som arbetar med barn och unga. Den kunskap somBarnombudsmannen inhämtar genom direkta eller indirekta kontakter med barn ochungdomar skall ses i relation till annan mer generell kunskap som inhämtas frånforskning och statistik samt från organisationer och myndigheter.Rådgivning till enskilda barn och ungaMånga barn och ungdomar vänder sig till för råd i enskildaärenden. Att ett stort antal barn och unga söker sig till ärett tecken på att många har kännedom om ombudsmannen och dess roll somföreträdare för barnets rättigheter. Anledningen till att många barn och ungavänder sig till är bl.a. att många som känner sig utsatta intevet var de kan vända sig för att få stöd och hjälp eller har svårigheter ikontakter med myndigheter. har i detta sammanhang en viktigroll i att hänvisa till rätt instans i samhället. Brev och telefonsamtal börsjälvfallet kunna tas emot av ombudsmannen och svar eller hänvisning ges om vart man vänder sig.6.2 Pådrivare av genomförandet av barnkonventionenRegeringens förslag: skall vara pådrivande gentemotmyndigheter, kommuner och landsting när det gäller genomförandet avbarnkonventionen i alla delar av samhället. Den pådrivande roll i arbetet medatt genomföra i , som har haft genomdet s.k. strategiuppdraget lagfästs.Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser instämmer i utredningensförslag eller lämnar det utan erinran. framhåller att ansvaretför att genomföra konventionen ligger på alla de myndigheter, kommuner ochlandsting som på något sätt är berörda. I ett inledande skede är det givetvisviktigt att bevakar och driver på detta arbete.Skälen för regeringens förslag: Att genomföra rättigheterna i barnkonventionenär ett ansvar för statsmakten - riksdag och regering, alla myndigheter ochoffentliga organ.Genomförande av innefattar en rad olika insatser alltifrånlagändringar som att tillhandahålla vård, utbildning och service till attutveckla skydd och omhändertagande av barn, hitta former för att barn och ungaskall ges inflytande i samhället och att öka medvetenheten om barns och ungasrättigheter.Ansvaret för att genomföra konventionen måste därför delas av myndigheter ochandra offentliga organ på olika nivåer i samhället, vilket också är det mål somformuleras i strategin för förverkligandet av i (jfrprop. 1997/98:182). skall, enligt strategin, genomsyra alltbeslutsfattande som rör barn, vilket innebär att det är varje myndighets ansvaratt inom sitt respektive sektorsområde analysera, genomföra, följa upp ochutvärdera barnkonventionsarbetet.Ytterst avgörs genomslag i av det lokala och regionala arbetet. En stor del av rättigheter avser beslut som fattaspå lokal nivå. Det gäller till exempel situationen för barn inom barnomsorg,skola, hälso- och sjukvård och socialtjänst. Det gäller beslut som rör barns och ungas möjligheter till en meningsfull fritid och att fritt delta i kulturellaaktiviteter.Det gäller också beslut som handlar om utformningen av barns och ungas miljö,till exempel den fysiska samhälls- och trafikplaneringen. Det är också på denlokala nivån som barn och unga i första hand kan komma till tals och bemötas som medborgare med egna rättigheter. Med andra ord är det i det lokala arbetet, som skall förvandlas från ord till handling, från principiellauttalanden och policydokument till praktisk verklighet.När andra rapport till behandlades i ijanuari 1999 fick beröm på flera punkter. ses som ettföregångsland i arbetet att genomföra konventionens rättigheter och kommitténvar angelägen om att få ta del av erfarenheterna av det pågående arbetet medgenomförandet och av de problem som identifieras under arbetets gång. I sinakommentarer gav barnrättskommittén också uttryck för kritik och ifrågasättanden. Ett genomgående drag i kommitténs frågeställningar var relationen mellan makro- och mikroperspektivet. Hur har barn och unga i det egentligen? Hurföljs barns och ungas situation upp? Kan regeringen vara säker på attkonventionens intentioner och anda efterlevs? Den kanske viktigaste synpunktenfrån barnrättskommittén var att staten bättre måste kontrollera vad som händerpå lokal nivå.I den nationella strategin framhålls att roll i processen attförverkliga är att vara "pådrivande och stödjande" samtidigtsom ombudsmannens roll "att bevaka barns och ungdomars intresse i olikasammanhang" betonas (prop. 1997/98:182). Den roll som i har utvecklat innehåller de båda dimensionerna; bevakande och pådrivande närdet gäller barns och ungas rättigheter. Däremot återfinns uttryckligen endastBarnombudsmannens bevakande funktion i den nuvarande lagen (1993:335) omBarnombudsman. Då båda dessa funktioner är av stor betydelse i arbetet med attgenomföra bör de båda uppgifterna framgå av lagen.Av kartläggningar av centrala myndigheter, landsting ochkommuner framgår att det är kunskap och erfarenhetsutbyte om barnkonventionensamt information om hur kan användas i den praktiskaverksamheten som framför allt efterfrågas av dessa instanser.Barnombudsmannens roll i förverkligandet av skall ävenfortsättningsvis utgöra en länk mellan den lokala och den nationella nivån.Arbetet bör som fokuseras på den lokala nivån, i kommuner ochlandsting, på verksamheter för barn och unga och i direkta kontakter med barnoch unga själva. I arbetet att driva på förverkligandet av barnkonventioneningår att följa det arbete som bedrivs lokalt, att samla information om pågående projekt och metodutveckling och att sprida sådana erfarenheter genom att lyftafram goda exempel. I arbetet med att driva på förverkligandet avbarnkonventionen ingår således också att hålla kontakt med lokala och regionalaverksamheter.Barnombudsmannens framtida arbetsuppgifter föreslås ha tyngdpunkten på att varapådrivande i förverkligandet av , dvs. att vara "spjutspetsen" i arbetet med . Spjutspetsen skall vara ett steg före iutvecklingen genom att inneha en samlad kunskap och genom att sprida godaexempel visa vägen samt stimulera metodutveckling.Barnombudsmannen är den statliga myndighet i som får sägas ha störstkunskap om och om hur den på ett effektivt sätt kanförverkligas. Därför är det naturligt att har fått ennyckelroll i strategiarbetet. På detta sätt kan föra ut kunskap till nyckelpersoner inom statlig och , vilka i sin tur kansprida kunskaperna vidare i organisationerna. Genom strategiarbetet kommer också att utveckla och fördjupa sina kontakter med myndigheter påcentral nivå och med politiker och tjänstemän på kommunledningsnivå. Dennacentrala roll för innebär inte något minskat ansvar för andramyndigheter när det gäller att genomföra och beakta inom sittverksamhetsområde.Barnombudsmannen har genom sin roll i strategiarbetet lagt ner ett stort arbetepå att tillgodose de behov som föreligger. Här kan som exempel nämnas dehandböcker för myndigheter, kommuner och landsting som har gett ut. Detta arbete är ett viktigt inslag i ombudsmannens pådrivande roll och börvidareutvecklas.Barns och ungas delaktighet i genomförandetEn av främsta uppgifter i arbetet med att driva påförverkligandet av skall vara att bidra till att barn och ungasjälva tar del i förändringsprocessen.Det är därför viktigt att , vid sidan av arbetet med att spridagoda exempel på beslutsstrukturer och uppföljningssystem, även fortsättningsvissprider exempel på metoder som utvecklas för att barn och unga (också yngrebarn) får möjlighet att komma till tals.Mycket talar för att attityderna har börjat förändras och att det finns en politisk vilja och ett ökat intresse för att hitta former för barns och ungasdelaktighet. Den långa rad av statliga utredningar som har betonat vikten avbarns och ungas inflytande och delaktighet, mängden av demokratiprojekt, försökmed ungdomsråd och med elev- och föräldramajoritet i skolors styrelse talar föratt en förändring är på gång.Att ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet är också ett av målen för den nationella ungdomspolitiken, vilken har beslutat om (prop. 1998/99:115, bet. 1999/2000:KrU4, rskr. 1999/2000:53).Ungdomsstyrelsen, vars övergripande uppgift är att verka för att målen för dennationella ungdomspolitiken uppnås, har bedrivit ett centralt,regionalt och lokalt utvecklingsarbete med tonvikt på att ungdomars inflytandeskall öka i betydelse och omfattning.Utgångspunkten i arbetet med att driva på förverkligande ochbarns och ungas delaktighet är att ingen metod kan vara allenarådande.Barnombudsmannen måste därför ta vara på de erfarenheter av varierande slag somframkommer i det lokala arbetet.Arbetet med att genomföra och barns och ungas delaktighet kanbedrivas på många olika sätt. Det ingår därför i ombudsmannens uppgift att - ienlighet med vad redan gör - hålla sig informerad om ochanalysera erfarenheter av lokala aktiviteter.6.3 Bevakare av efterlevnaden av barnkonventionenRegeringens förslag: skall bevaka efterlevnaden avbarnkonventionen i förvaltningsmyndigheters, kommuners och landstingsverksamheter. I detta arbete skall ha rätt att begära inuppgifter om hur långt genomförandet av barns och ungas rättigheter kommit irespektive verksamhet. De uppgiftsskyldiga skall vara skyldiga att infinna sigtill överläggningar med ombudsmannen. I uppgift ligger ocksåatt lämna förslag till regeringen om författningsändringar och andra åtgärdersom ombudsmannen anser behövs för att tillgodose barns och ungas rättigheter och intressen.Utredningens förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens. Utredningenhar också föreslagit att uttryckligen skall få ta del avdomstolars, myndigheters, kommuners och landstings handlingar i mål och ärenden.Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser instämmer i utredningensförslag att roll bör vara både att driva på genomförandet avbarnkonventionen och bevaka efterlevnaden av den, eller lämnar det utan erinran. anser att arbetsuppgifter bör preciserasytterligare i det fortsatta beredningsarbetet, bl.a. för att undvika sviknaförväntningar på ombudsmannen inte minst hos barn och unga. När det gällerbevakningen av tillämpningen av lagar framför farhågor kringatt riskerar att bli en sorts "tillstånds- ochöverprövningsmyndighet". Utredningen tydliggör inte tillräckligt hur BO:sbevakningsansvar skall förhålla sig till de myndigheter som på olika sätt harett tillsynsansvar. i delar uppfattningen att nuprioritera lagstiftningens tillämpning. har via tillsynen avkommunernas socialtjänst många tillfällen att följa hur lagarna tillämpas ibarnfrågor.