prop · GQ0325 · 2002-12-20 00:00:00 — Rutiner bör i stället utarbetas i kommuner och landsting som innebär att samtliga förtroendevaldas medverkan är möjlig på lika villkor. Sammanträden måste också planeras så att de blir tillgängliga för alla förtroendevalda. beslutade regeringen att tillsätta en kommitté som bland annat skulle lämna förslag som kunde göra det lättare för personer med funktionshinder att åta sig och genomföra politiska förtroendeupp- drag samt få insyn i och goda möjligheter att delta i den kommunala verksamheten (dir. 1998:98, beteckning Ju 2000:03 ). Det påpekades i direktiven att den kommunala demokratins former och villkor inte alltid är anpassade utifrån de behov som personer med funktionshinder har och att det därför fanns skäl att särskilt upp- märksamma dessa personers möjligheter att delta i den kommunala demokratin. Ändring i vallagen för att uppnå tillgängliga vallokaler Regeringens proposition Ändringar i vallagen m.m., har resulterat i att beslutat om ändrade regler för vallokaler för att förbättra till- gängligheten (prop. 2001/02:53, bet. 2001/02:KU8, rskr. 2001/02:147). För att förbättra vallokalernas tillgänglighet föreslog regeringen att en kommun, innan beslut tas, skall samråda med om kommu- nen planerar att som vallokal använda en lokal som inte är tillgänglig för Skr. 2002/03:25 kvinnor och män med fysiska funktionshinder. varför den gjort bedömningen att någon annan lokal inte kan användas i stället. Om det inte är möjligt att använda någon lämpligare lokal, skall den som på grund av fysiska funktionshinder inte kan avge sin röst i vallokalen i stället kunna göra det utanför denna om det kan ske under betryggande former så att valhemligheten bevaras. Lag- ändringarna (SFS 2002:68) i vallagen (1997:157) gäller från . har haft regeringens uppdrag att rapportera om tillämpningen av den nya bestämmelsen (regleringsbrev ). I rapporterna till regeringen konstateras att det förekommit sam- råd mellan länsstyrelserna och ett antal kommuner inför valet . Samråden har främst rört problem med att hitta lämpliga lokaler där även personer i rullstol kan rösta i vallokalen. Kommunerna har endast i ett fåtal fall inte lyckats hitta vallokaler som är tillgängliga. Bättre möjligheter att kunna delta i politisk verksamhet huvudbetänkande Att vara med på riktigt demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU 2001:48) över- lämnades till regeringen . Enligt en undersökning, som genomförts inom ramen för kommitténs arbete, förekommer det att funktionshindrade inte kan göra sina inlägg från talarstolen utan måste göra dessa från sin egen bänk. Vissa fullmäktigesalar är också så trånga att det är svårt att använda rullstol utan att det blir störande avbrott. Vidare förekommer det att rörelsehindrade inte kan komma till fullmäk- tigelokalen den vanliga vägen, utan måste ta sig dit via någon bakväg. I undersökningen poängteras också att tillgängligheten ofta är ännu sämre i samband med nämnd- och styrelsesammanträden än vid fullmäktige- möten. Regeringen betonar i propositionen Demokrati för det nya seklet att det är angeläget att kommuner och landsting agerar för att förbättra tillgängligheten till kommunala lokaler för politisk verksam- het. Regeringen framhåller att möjligheten att kunna medverka i politiska sammanträden på lika villkor, utan att hejdas av praktiska hinder, ytterst är en fråga om demokrati. har antagit inriktningen (prop. 2001/02:80, bet. 2001/02:Kul 4, rskr.2001/02:190). Med informationsteknikens hjälp kan deltagande i den politiska pro- cessen sannolikt ytterligare underlättas för kvinnor och män med funk- tionshinder. fick en arbetsgrupp inom till uppgift att följa och främja utvecklingen av den politiska processen med stöd av IT. Arbetsgruppen leds av och i upp- draget ingår bland annat att diskutera och lämna förslag om hur personer med funktionshinder kan få ökad tillgänglighet till IT för det politiska arbetet. Arbetsgruppen skall slutföra sitt arbete . Bättre möjligheter att kunna delta som förtroendevald undersökningar visade att det förekom att sammanträden påbörjades och genomfördes trots att hjälpmedel som förtroendevalda med funktionshinder är beroende av för att kunna med- verka inte fungerade eller saknades. I propositionen Demokrati för det nya seklet föreslog regeringen en ändring i kommunallagen (1991:900) som innebär att kommuner och landsting skall verka för att förtroende- valda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda. har antagit förslaget och lagändringen (SFS 2002:249) trädde i kraft . I samma proposition föreslogs en ändring i kommunallagen som inne- bär att förtroendevalda med funktionshinder skall ha rätt till skälig ersättning för resekostnader som uppkommer när de fullgör sina uppdrag. Förtroendevalda med funktionshinder kan av olika orsaker ha svårt att ta sig till och från sammanträden. Det kan bero på att kollektivtrafiken inte är tillgänglig eller att färdtjänsten inte fungerar på ett tillfredställande sätt. Det kan exempelvis vara fallet när den förtroendevalde inte har möjlighet att i förväg bestämma tidpunkten för hemresan. Den enda möj- ligheten att ta sig hem kan då vara att anlita taxi. har antagit förslaget och lagändringen trädde i kraft . Regeringen bedömer att det reformarbete som inletts är viktigt för att underlätta för kvinnor och män med funktionshinder att kunna fullgöra uppdrag som förtroendevalda. Regeringen kommer att följa hur arbetet för att göra det politiska arbetet mer tillgängligt fortskrider och åter- komma med ytterligare lagförslag om detta visar sig nödvändigt. Flertalet av de i propositionen Demokrati för det nya seklet föreslagna åtgärderna kommer också att följas upp. Regeringen kommer bland annat att ta initiativ till att utveckla ett uppföljningssystem. 6.2Tillgängliga färdmedel och satsningar på IT 6.2.1Färdmedel och transportsystem för alla Sammanfattning och slutsats: Omfattande kartläggningar och analyser av läget inom transportområdet har genomförts. Det har bl.a. resulterat i samverkansprojektet resan. Inom ramen för projektet utvecklas bl.a. en metod för bristanalys i fråga om samordning/samverkan, infor- mation, personlig service, betalning/bokning och brister i den fysiska utformningen. Metoden går under namnet bytet och skall ge en bild av tillgängligheten utifrån olika kriterier. En strategi för vilka åtgär- der som behövs för att säkerställa en tillgänglig kollektivtrafik till 2010 kommer att presenteras av Rikstrafiken . Föreskrifter om krav på tillgänglighet vid upphandling av kollektiva färdmedel har aktualiserats i olika sammanhang och för olika transport- bereds ett förslag om föreskrifter med funktionskrav Skr. 2002/03:25 som bör kunna utvecklas till att avse alla trafikslag. En genomgripande analys av färdtjänsten har resulterat i att regeringen beslutat att tillsätta en utredning som skall se över lagstiftningen på området. Länstrafikbolagen har med hjälp av statsbidrag genomfört en omfat- tande utbildning i handikappförståelse för personal inom kollektivtrafi- ken. Handikappförbunden har också inom ramen för projektet inlett ett arbete med att utveckla en nationell modell för en utbildning i bemötande som skall vända sig till all servicepersonal inom kollektivtrafiken. Regeringen kan konstatera att det bedrivs ett omfattande arbete för att göra transportsystemet tillgängligt för personer med funktionshinder och att de statliga insatserna varit aktiva och stödjande i denna process. Stra- tegin kommer att ligga till grund för fortsatta överväganden från regeringens sida när det gäller insatser, resurser och tidsramar i syfte att göra kollektivtrafiken tillgänglig . Åtgärd, tillkännagivande och bakgrund i handlingsplanen Tillgängligheten till transportsystemet förbättras och kollektivtrafiken görs tillgänglig för personer med funktionshinder . Se över och skärpa föreskrifter om tillgänglighet till färdmedel. Tillkännagivande: Överväga och analysera behovet av sanktionsmöjlig- heter i samband med att föreskrifter om tillgänglighet ses över. Transportsystemen måste tillgodose höga krav på tillgänglighet för per- soner med funktionshinder. Tillgängligheten till transportsystemet som helhet trafikslag, infrastruktur, färdmedel, information och annan ser- vice måste därför fortlöpande förbättras och beaktas vid all planering, upphandling och drift. Varje del i resekedjan måste vara tillgänglig. Det är därför viktigt att trafikslag och trafikformer samplaneras. Systemet måste ha sådan kvalitet att den enskilde kan resa från dörr till dörr under värdiga, säkra och bekväma former. har en rad utredningar och utvärderingar genomförts, betänkanden lagts fram och lagar ändrats, allt i syfte att för- bättra funktionshindrades möjligheter att nyttja transportsystemet. infördes den första lagstiftningen om handikappanpassad kollektivtrafik. trafikpolitiska beslut förordades en helhetssyn på olika insat- ser. Lagen om handikappanpassad kollektivtrafik ändrades till att omfatta även fordon i beställnings-, turist- och färdtjänsttrafik. har ytterligare beslut tagits och för perioden 19982002 har avsatt 1,5 miljarder till anpassning av kollektivtrafiken. Trots mångåriga ambitioner att göra transportsystemet tillgängligt är behovet av ytterligare insatser stort. Det krävs en tydlig politisk målsätt- ning och ett samordnat fortlöpande systematiskt arbete för att driva på utvecklingen i önskad riktning. Kollektivtrafik med stort utbud och resande bör prioriteras först. Med tanke på den långa tid som förflutit och de satsningar som görs bedöms 2010 vara en väl tilltagen tid för att Skr. 2002/03:25 kunna nå målet att kollektivtrafiken skall vara tillgänglig för kvinnor och män med funktionshinder. För att ta ställning till alla tänkbara krav på tillgänglighet behövs en behovs-, åtgärds- och kostnadsanalys som kan ligga till grund för hur arbetet skall prioriteras när det gäller tid och resurser. En utgångspunkt skall vara att så långt det är tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt åstadkomma en så god tillgänglighet som möjligt. Ansvaret för att driva utvecklingen mot ökad tillgänglighet vilar på tra- fikverken inom ramen för deras sektorsansvar. En viktig uppgift är att påbörja en översyn och skärpning av föreskrifter om tillgänglighet för personer med funktionshinder till färdmedel inom olika trafikslag. Riks- dagen har tillkännagivit att regeringen i denna översyn skall uppmärk- samma och analysera frågan om sanktionsmöjligheter. Nya föreskrifter för kollektivtrafiken bör utformas med utgångspunkt från att alla färdmedel bör vara anpassade senast till 2010 men huvudde- len av färdmedlen i denna trafik bör vara tillgängliga . För att planera för ökad tillgänglighet bör trafikverken redovisa de samlade insatserna som görs samt effekterna av dessa med tonvikten lagd på kollektivtrafikområdet. Det är även angeläget med en trafikslags- övergripande redovisning av tillgängligheten till kollektivtrafiken. Riks- trafiken (en ny myndighet som från ett kundorienterat perspektiv skall verka för ett samordnat kollektivtrafiksystem) har fått i uppdrag att sam- manställa en trafikslagsövergripande lägesbeskrivning, bristanalys och åtgärdsplan på nationell nivå. Statskontorets utvärdering av handikappolitiken inom transportområdet Statskontoret har haft i uppdrag att genomföra en genomgripande utvär- dering av handikappolitiken inom transportområdet utifrån att transport- systemet på ett effektivt sätt skall anpassas så att kvinnor och män med funktionshinder i ökad utsträckning kan utnyttja transportsystemets olika delar. I uppdraget ingick också att beskriva och värdera funktionshindra- des delaktighet och inflytande vid utformning, planering och drift av olika transportsystem. Uppdraget redovisades (Rapport 2000:51 Hela resan är målet en utvärdering av handikappolitiken inom transportområdet). Statskontoret anser att de avgörande medlen för ökad tillgänglighet är relevant lagstiftning, tillsyn och uppföljning. Planering och kunskap om hur arbetsuppgifterna skall utföras och hur arbetet bör samordnas med andra arbetsområden har också stor betydelse. Några slutsatser är att trafikverkens arbete med handikappfrågor gene- rellt sett tycks vara på väg att bli mer omfattande. Arbetet med att göra transportsystem tillgängligare varierar däremot mellan de olika trafiksla- gen vilket kan förklaras med att trafikverkens ansvar i denna del blivit tydlig , att behoven ser olika ut för olika trafikslag och att verken har haft olika syn på sitt sektorsansvar när det gäller inne- håll och omfattning. anses ha kommit längst bland annat bero- ende på ett tidigt uttalat ansvar och att verket har en intern styrning för arbetet med handikappfrågor. Det är vidare ett problem att trafikverken inte kommit igång med upp- följningar och utvärderingar av insatser som genomförs inom respektive Görs inte det blir det svårt att bedöma utvecklingen. ras vidare att brister i reskedjorna är det största tillgänglighetsproblemet och att lösningar på problemet kan sökas i genomtänkt planering och ökad kunskap om behoven. Men planer används i relativt liten utsträck- ning för att påverka tillgängligheten i kollektivtrafiken och det brister i Handikapporganisationerna ges möjlighet att vara med och påverka beslut som rör olika aspekter av anpassning mot mer tillgängliga trans- Framför allt kommunerna anger dessutom handikapporgani- sationerna som en viktig källa till kunskap och inspiration för anpass- Statskontoret ger ett antal förslag till förändringar i de statliga styr- medlen i syfte att öka tillgängligheten i transportsystemet. behov av bättre planering och ökad kunskap liksom av samverkan mellan trafikverkens och ansvarsområden. Det senare för att anpass- ning av den yttre miljön skall samordnas med anpassning av fordon. Andra förslag är översyn av föreskrifter, tillståndsgivning och tillsyn eller satsning på utbildning av tillgänglighetskonsulter som är inriktade mot anpassning av trafikmiljön. Det finns också ett uttalat behov av mer detaljerade anvisningar i form av till exempel handböcker eller allmänna Statskontoret har även en del förslag när det gäller villkor och han- tering av riktade statsbidrag. Rikstrafikens utredning om behov, inriktning och former Rikstrafiken har haft i uppdrag att i samråd med , , (SLTF) överväga behov av samt inriktning och former för samordnade trafikslagsövergripande åtgärdsplaner för ökad tillgänglighet på lokal, regional och nationell nivå inom kollektivtrafiken men även lägesbe- skrivningar och bristanalyser (regleringsbrev för Rikstrafiken budgetåret I uppdraget ingick att överväga förutsättningar för ett successivt expanderande transportnät som skall uppfylla kraven på tillgänglighet. Uppdraget redovisades (Förslag på metod för trafik- slagsövergripande bristanalyser och åtgärdsprogram för ökad tillgänglig- het till kollektivtrafiken på lokal, regional och nationell nivå). har resulterat i samverkansprojektet . Respektive trafikverk har en god uppfattning om hur tillgängligheten i det egna systemet fungerar. Det behöver däremot utvecklas metoder för att mäta tillgänglighet inom de olika trafikslagen buss, tåg, flyg, båt etcetera så att resultaten kan jämföras. Därför behöver de lägesbeskriv- ningar om tillgänglighet som görs för respektive trafikslag systematise- Utredarna har identifierat var i reskedjan de största bristerna finns. visar sig att de svaga länkarna uppstår vid knutpunkter, det vill säga i byten mellan olika trafikslag eller mellan olika utförare inom ett trafik- Brister som behöver analyseras är samordning/samverkan, informa- tion, personlig service till exempel ledsagning, betalning/bokning samt brister i den fysiska utformningen där bytet sker. En metod för bristana- lys är under utveckling. Den går under namnet bytet. 2002/03:25 skall kunna ge en bild av tillgängligheten utifrån kriterierna god, mindre god och låg standard. Den kunskap som genomförandet av bristanalysen ger kan ligga till grund för att utveckla ett successivt expanderat nät av tillgänglig kollek- tiv persontrafik. Ett trafikslagsövergripande samverkansprojekt inleddes och går under namnet Hela Resan. Projektet i sin hel- het beräknas vara avslutat . Samverkansprojekt en gemensam strategi Hela Resan är ett samverkansprojekt mellan de olika trafikverken, Riks- trafiken, (), Handikappförbundens samarbetsorgan (HSO), Samtrafiken, Tåg i Bergslagen och Verket för innovationssystem (). Syftet är att projektet skall ge underlag till trafikslagsövergripande åtgärdsplaner. Hela Resan riktar in sin verksamhet dels på knutpunkter eller trans- portterminaler där resenärer byter trafikslag eller transportfordon, dels på vilka insatser som behövs för att säkerställa att hela reskedjan skall fun- gera. Med hjälp av den kunskap som projektet ger kommer respektive trafikverk samt Rikstrafiken att redovisa en strategi för vad som behöver ske, i vilken takt samt till vilken insats för att säkerställa en tillgänglig kollektivtrafik . Strategin skall redovisas till regeringen . Expertpaneler med kunskaper om funktionshinder har tagit fram krite- rier för hur service och miljö måste fungera för att anses som tillgänglig för alla. Som stöd för projektet genomförs fokusgruppsintervjuer med personer som har funktionshinder. I anslutning till projektet genomförs även en utvärdering för att komma fram till vad som ytterligare krävs för att få till stånd en väl fungerande samverkan för att hela reskedjan från dörr till dörr skall fungera. Rikstrafikens hemsida på Internet ger viss information om projektet resan projektdirektiv, broschyr, fokusgruppsintervjuer etcetera. utvärdering av handikappolitiken inom transportområdet har haft i uppdrag att tillsammans med bland annat , , och utvärdera handi- kappolitiken inom transportområdet. Uppdraget slutredovisades i decem- ber 2001 (Utvärdering av handikappolitiken inom transportområdet, Publikation 2001:125). Redovisningen uppmärksammar särskilt kollektivtrafik och färdtjänst. Den belyser väsentliga effekter av lagar och förordningar, utfall av stats- bidrag, effekter av uppdrag som getts till statliga myndigheter och all- mänpolitiska viljeyttringar. Utvärderingen försöker ge svar på hur perso- ner med funktionshinder upplever transportsystemens tillgänglighet, hur tillgängligheten förändrats och vad som drivit utvecklingen framåt. Det konstateras att det bedrivs ett omfattande arbete för att göra trans- portsystemet mer tillgängligt för kvinnor och män med funktionshinder och att utvecklingen sker snabbt och är positiv. Det finns dock fortfa- rande åtskilliga brister som hindrar eller försvårar resandet. Det konstate- Skr. 2002/03:25 ras att möjligheten att resa i stor utsträckning begränsas av fysiska brister i form av nivåskillnader och i begränsning av antalet resor inom färd- tjänsten. Det är vidare svårt att mer exakt ange hur framgångsrik den statliga handikappolitiken varit bland annat med hänsyn till brist på stati- stik och den komplexitet som ryms i frågan. Men totalt sett anses den statliga politiken ha varit aktiv och stödjande. I utredningen redovisas ett antal förslag som bör övervägas. De avser bland annat förtydliganden avseende tillsyn, införande av sanktions- möjligheter när förutsättningar för detta finns, skärpta krav på trafik- försörjningsplaner, och förändringar i regler för statsbidrag. Rapporten har remissbehandlats och bereds i . har haft i uppdrag att redovisa tillståndet och utvecklingen inom färdtjänsten från då reglerna för färdtjänst änd- rades. Uppdraget redovisades (Preliminär slutrapport över färdtjänstens tillstånd och utveckling samt behov av tillsynsmyndighet). Redovisningen är en del av uppdrag att utvärdera handi- kappolitiken. Avsikten med att ändra lagstiftningen för färdtjänsten var att organi- satoriskt föra samman planering, upphandling, samordning och ekonomi för att få till stånd en utveckling som leder till att den ordinarie kollek- tivtrafiken skall bli tillgängligare för kvinnor och män med funktionshin- der och att färdtjänstresor skall minska till förmån för resande med kollektivtrafik. Det har dock inte varit möjligt att bedöma om reformen ännu lett till ändrade resvanor. En restriktivare tillståndsgivning har där- emot lett till att de som ansöker om helt nya tillstånd har svårare att få färdtjänst. Detta påverkar särskilt yngre människor och de som är aktiva . När färdtjänst inte beviljas glömmer dock kommuner att upplysa om möjligheten att söka bistånd till resor enligt socialtjänstlagen (2001:453). Det konstateras vidare att lagen (1997:736) om färdtjänst har lett till ökad samordning och att det endast är ett litet antal kommuner som fört över hela uppgiften för färdtjänst till trafikhuvudmännen. Den vanligaste samordningen är den mellan kommuner, landsting och trafikhuvudmän. Men få samordningar har skett som innebär att trafikhuvudmännen fått ta del av besparingar som gjorts inom färdtjänsten. I utredningen ställs frågan om det behövs en mer tvingande lag- stiftning av samordningen mellan ordinarie kollektivtrafik och färdtjäns- ten eftersom utvecklingen av färdtjänsten hänger nära samman med utvecklingen av kollektivtrafiken. En mer tvingande lagstiftning bör övervägas om det visar sig att utvecklingen sker långsamt och bristfälligt. Färdtjänst bedöms vidare alltjämt vara en betydelsefull transportform som kommer att behövas även om kollektivtrafiken utvecklas så att den blir tillgänglig för alla. Det fordras därför bättre kunskap om hur färd- tjänsten kan kvalitetssäkras och hur man kan öka entreprenörernas intresse av att tillhandahålla god service. Utredningen föreslår att det inrättas en tillsynsfunktion för färdtjänsten samt att ändringar i lagen om färdtjänst om bland annat kvalitet, barns rättigheter, planering, indivi- Skr. 2002/03:25 duell anpassning och ledsagare övervägs. Direktiv och utredning om ändringar i lagen om färdtjänst Regeringen har beslutat att tillsätta en utredare med upp- drag att bland annat överväga och vid behov lämna förslag till ändringar i lagstiftningen om färdtjänst (dir. 2002:108, beteckning N 2002:15). Utgångspunkten skall vara den omfattande analys av eventuella lag- ändringar som finns i redovisning. Utredaren skall bland annat uppmärksamma de färdtjänstberättigades uppfattning att lagen ten- derat att bli allt mer restriktiv. Underlag för att ta fram statistik För att kunna få relevant underlag för uppföljningar har trafikverken inlett ett arbete med att utarbeta en metod att mäta andelen personer med funktionshinder som kan använda respektive transportsystem. Samtliga trafikverk har dessutom fått i uppdrag att redovisa vidtagna åtgärder som bidrar till att andelen personer med funktionshinder som kan använda respektive transportsystem ökar (regleringsbreven för de olika trafik- verken budgetår 2002). Rikstrafiken, som har i uppdrag att upphandla olönsam interregional kollektiv persontrafik, har i sina förfrågningsunderlag för upphandling utvecklat kraven på tillgängligheten för personer med funktionshinder. Detta arbete inleddes i samverkan med länstrafikbolagen och () och har därefter utvecklats till att omfatta samtliga transportslag. Europeiska Kommissionen tog initiativ till ett så kallat typgod- kännandedirektiv för bussar. Förslagets främsta syfte var att underlätta den fria handeln med bussar över nationsgränserna. Det har också funnits ett starkt önskemål om krav på hög passagerarsäkerhet och tillgänglighet och under hand har även ambitionen att utarbeta tekniska föreskrifter som i högre grad tillgodoser tillgänglighet för personer med nedsatt rör- lighet utvecklats i enlighet med kommissionens transport- och social- politik. Nytt direktiv antogs av Rådet och (direktiv /85/EG). Kraven på tillgänglighet har specificerats i en särskild bilaga. Dessa krav är obligatoriska för tätortsbussar och kan till exempel avse nigning samt alternativt lift eller ramp. För övriga busstyper kan medlemsstaterna själva välja vilken grad av tillgänglighet som ska gälla nationellt.