prop · GQ0325 · 2002-12-20 00:00:00 — Utgångspunkten skall vara att det i varje enskilt fall måste vara möjligt att göra en bedömning av vad som kan anses skäligt. I lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder finns redan en bestämmelse som tar sikte just på bris- tande tillgänglighet. Liknande bestämmelser finns även för högskolan i lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. Kommitténs hela uppdrag skall redovisas men kommittén kan välja att redovisa uppdrag i delbetänkanden. Diskrimineringsutredning för genomförande av EG-direktiv har haft i uppdrag att lämna förslag till hur två EG-direktiv (Rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett ras eller etniskt ursprung direktivet om etnisk diskriminering samt rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en all- män ram för likabehandling i arbetslivet arbetslivsdirektivet) skulle kunna genomföras i (dir. 2000:106, beteckning N 2001:01). Utredningen överlämnade sitt betänkande Ett utvidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) till regeringen och föreslog att tre nya lagar med förbud mot diskriminering skulle införas. Bland annat före- slogs en lag om förbud mot diskriminering på grund av funktionshinder. De tre lagförslagens tillämpningsområden är mer omfattande än gäl- lande diskrimineringslagstiftning i . Förslagen avser en utvidg- ning av skyddet inom arbetslivet, till exempel vid arbetsförmedling, vid start och drivande av näringsverksamhet, vid yrkesutövning samt vid medlemskap och medverkan i arbetstagar-, arbetsgivar- och yrkesorgani- sationer. Utredningen föreslår även att bland annat lagen om förbud mot diskriminering på grund av funktionshinder skall omfatta områden som inte täcks av arbetslivsdirektivet och där EG-rätten inte kräver nationell lagstiftning. Det gäller skydd mot diskriminering inom utbildningsväsen- det och vid tillgång till varor, tjänster och bostäder som är tillgängliga för allmänheten. Det betänkande som lämnats av har remissbehandlats och bereds inom . Regeringen avser att till lämna förslag till ny lagstiftning som utvidgar skyddet mot diskriminering. Nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna Vid om mänskliga rättigheter som ägde rum i uppmanades alla stater att överväga att upprätta nationella handlingsplaner i syfte att identifiera åtgärder för att förbättra främjandet och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Det svenska arbetet påbörjades . behandlade regeringens skrivelse En nationell handlingsplan för de mänskliga rättig- heterna (skrivelse 2001/02:83, bet. 2001/02/KU15). planen lägger regeringen grunden för ett mer samlat synsätt på mänskliga Skr. 2002/03:25 rättigheter i . Målet för regeringens långsiktiga strävanden är att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna, ökad kunskap och medvetenhet om de mänskliga rättigheterna samt bättre samordning av arbetet med att främja mänskliga rättigheter. Regeringens inriktning är bland annat att frågor som rör tillgänglighet alltid bör beaktas i situationer som kan leda till att människor med funk- tionshinder kan bli fullt delaktiga i samhällslivet. Kan ett diskrimine- ringsförbud när det gäller bristande tillgänglighet bidra till att målet upp- fylls kommer regeringen att överväga att ett sådant införs. 7.2En arbetsmarknad för alla Sammanfattning: En utredning om arbetsgivares intresse för att anställa personer med funktionshinder visar att en låg andel arbetsgivare övervägt att anställa en person med funktionshinder som har nedsatt arbetsför- måga. Av dem som anställt sådana personer ansåg cirka en tredjedel att resultatet varit mer positivt än förväntat. De statliga stöd som finns är uppskattade särskilt stöden till arbetshjälpmedel och anpassning av arbetsplatsen. Information om de statliga stöden och om vart man vänder sig är en faktor som kan öka antalet anställningar av personer som har arbetshandikapp. Utvecklingen på arbetsmarknaden har varit gynnsam. Personer som har funktionshinder som inte medför nedsatt arbetsförmåga är sysselsatta i samma omfattning som personer utan funktionshinder. Det innebär att deras sysselsättningsgrad ökat kraftigt . Däremot har personer med funktionshinder som innebär ned- satt arbetsförmåga alltjämt svårigheter på arbetsmarknaden. Regeringens satsningar på rehabilitering och samverkan liksom kom- mande lagstiftning om diskriminering finns med i de fortsatta ansträng- ningarna för att åstadkomma en arbetsmarknad för alla. Åtgärd och bakgrund i handlingsplanen Arbetsgivarens syn på hinder och möjligheter för att anställa personer med funktionshinder utreds. Att kunna delta i arbetslivet och få sin försörjning genom eget arbete har stor betydelse för att människor skall känna sig delaktiga och ha inflytande över sina liv. Målet är att kvinnor och män med funktionshin- der skall ha samma möjligheter att delta i arbetslivet som personer utan Särskilt viktigt är det att stödja och stimulera unga med funktionshinder att våga ta steget ut på arbetsmarknaden. Inom arbetsmarknadspolitiken har stora satsningar gjorts för att underlätta för bland annat kvinnor och män med nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder att komma in i arbetslivet. marknadspolitiken finns olika program som på skilda sätt kan kompen- Skr. 2002/03:25 sera den nedsatta arbetsförmågan. Exempel på sådana program är stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen, förberedelseverksamhet i skolan för Unga Handikappade, stöd till personligt biträde på arbetsplatsen, anställning vid , särskilt stöd vid start av näringsverksamhet och anställ- ning med lönebidrag. Personer som har nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder har naturligtvis också tillgång till alla övriga arbets- marknadspolitiska program om de bedöms öka möjligheten till arbete. Informationsteknik bedöms också kunna öka samhällets möjligheter att underlätta för personer med funktionshinder att få del av arbetslivet. gäller även en lag (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. Personer med funktionshinder står i högre utsträckning utanför arbets- marknaden än befolkningen i övrigt. Det är mot denna bakgrund angelä- get att få kunskap om hur arbetsgivarna ser på hinder och möjligheter för anställning. Undersökning av arbetsgivares erfarenheter och inställning har på uppdrag av regeringen genomfört en undersökning bland arbetsgivare för att få kun- skap om arbetsgivares intresse av att anställa personer med funktions- hinder som har nedsatt arbetsförmåga. Rapporten överlämnades till regeringen (Forskningsrapport 2001:5 Funktionshindrade personer med nedsatt arbetsförmåga ett arbetsgivarperspektiv). Under- sökningen baseras på en enkät riktad till 5 000 slumpvis utvalda arbets- givare där drygt hälften har svarat. Svaren har avsett . Undersökningen visar att andelen arbetsgivare som övervägt att anställa en person med funktionshinder som har nedsatt arbetsförmåga är relativt låg drygt en av tio. Det är framför allt större företag som över- vägt anställning. Vidare dominerar offentliga arbetsgivare jämfört med privata. Av dem som övervägde att anställa valde majoriteten drygt sju av tio att anställa den aktuella personen. De arbetsgivare som valde att anställa en person med nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshin- der motsvarade av de undersökta arbetsgivarna. Det betyder att cirka 24 000 arbetsgivare, under de fem avsedda åren, anställde minst en person med nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder. Drygt tre av tio arbetsgivare ansåg att resultatet av genomförd anställ- ning varit bättre än man initialt trott bland annat beroende på att den anställdes arbetskapacitet visat sig vara högre än man räknat med. Endast en av tio arbetsgivare ansåg att arbetsresultatet inte motsvarade förvänt- ningarna medan majoriteten, drygt hälften, ansåg att den anställde mot- svarat förväntningarna. Merparten av anställningarna har varit bundna till någon form av stat- lig stödåtgärd under någon del av anställningstiden. Studien visar att det ekonomiska stöd som kan beviljas för arbets- hjälpmedel och anpassning av arbetsplatsen värderas högt hos arbets- givare som anställt personer med nedsatt arbetsförmåga. statliga stöd som finns uppskattas. Det gäller särskilt lönebidrag. har också använt sig av arbetsprövning eller arbetspraktik vid rekryte- Skr. 2002/03:25 ringsprocessen. Utredarna anser att det borde finnas en potential att via informations- spridning, om både vilka statliga stöd som finns och vart man skall vända sig när det gäller stöden, öka antalet anställningar av personer med arbetshandikapp. Utveckling på arbetsmarknaden och fortsatta insatser Utvecklingen har varit gynnsam. Personer med funk- tionshinder som inte medför nedsatt arbetsförmåga är sysselsatta i samma omfattning som personer utan funktionshinder. Personer som har funk- tionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga har ökat sin sysselsätt- ningsgrad kraftigt , från till 67 pro- cent. Det skall jämföras med befolkningen i övrigt där sysselsättnings- graden ökat från till . Antalet arbetslösa personer med arbetshandikapp som är anmälda på arbetsförmedlingen har vidare minskat dramatiskt. var 26 600 personer anmälda. Motsvarande siffra för var 13 800. Trots den positiva utvecklingen har personer med nedsatt arbetsför- måga svårigheter på arbetsmarknaden. Antalet långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingarna har minskat totalt för befolkningen men bland per- soner med arbetshandikapp har minskningen varit svag. Omkring en femtedel av deltagarna i aktivitetsgarantin är personer med arbetshandi- kapp. (Aktivitetsgaranti benämns den verksamhet inom arbetsmarknads- politiken som syftar till att via strukturerade insatser på heltid ge arbets- lösa som saknat förankring på arbetsmarknaden möjlighet att åter hitta ett jobb.) Två utredningar översyn av styrning och inriktning av (dir. 2002:34, beteckning N 2002:04) samt översyn av bland annat löne- bidragen (dir. 2002:22, beteckning N 2002:05) har inletts i syfte att bland annat effektivisera verksamhet samt analysera lönebidra- gets effekter och finansiering. Se vidare under avsnitt 8.1.1. Regeringens satsningar på rehabilitering och samverkan liksom kom- mande lagstiftning om diskriminering finns med i de fortsatta ansträng- ningarna för att åstadkomma en arbetsmarknad för alla. 7.3.1Ett program för kompetensutveckling Sammanfattning och slutsats: Ett nationellt program för kompetens- utveckling som tas fram av utbildningsstöd (Sisus) förväntas bli färdigt . Sisus har påbörjat arbetet med att utforma ett utbildningsunderlag för statsförvaltningarna i handi- kappolitiska frågor och utarbetat en informationsskrift som klargör begreppet bemötande. avsätts för att stimulera kompetensutveckling av personal inom olika samhällsområden i frågor som rör bemötande. av dessa medel går till projekt som omfattar insatser för personal inom förskoleverksamhet, skolväsendet och skolbarnsomsorg. har 34 projekt beviljats medel. Regeringen anser att det program- och förankringsarbete som bedrivits, det utbildningsunderlag som tagits fram och de stimulansmedel som avsatts för projektverksamhet tillsammans bör ge goda förutsättningar för det fortsatta arbetet med kompetensutveckling av personal inom olika samhällsområden. Viktiga inslag i det fortsatta arbetet är bl.a. att åstad- komma en samsyn kring frågor som rör bemötande, samordning och effektiva genomförandeprocesser. Regeringen kommer att följa utveck- lingen bl.a. genom Sisus årliga rapporteringar. Åtgärd och bakgrund i handlingsplanen Ett nationellt program med förankring i handikappolitiken som grund för kompetensutveckling, utbildningsunderlag för statsförvaltningen i handi- kappolitiska frågor samt särskilda stimulansmedel för satsning på kom- petensutveckling i bemötande. Bemötandet påverkas bland annat av kompetens, förhållningssätt, kun- skap, värderingar och förekomst av samsyn kring olika frågor. och män med funktionshinder kommer ofta i kontakt med yrkeskatego- rier från många skilda områden socialtjänst, skolan, hälso- och sjuk- vården, etcetera. Varje anställd har sin kunskap, sina värderingar och sin kompetens. Det finns dessutom en brist på samsyn när det gäller att tolka regelverk, att göra behovsbedömningar och att ge stöd och möjlighet till inflytande hos dem som kommer i kontakt med kvinnor och män som har funktionshinder. Behoven kan bedömas olika såväl inom som mellan olika myndigheter. Exempelvis kan lokala för- säkringskassekontor bedöma behovet av stöd till barn med funktionshin- der och deras familjer olika. Anställda behöver få träffa kollegor och dela erfarenheter kring De behöver även få bättre kompetens inom områ- den som rör bemötande, inflytande, självbestämmande, etik och förhåll- De erfarenheter och den kompetens som kvinnor och män med funktionshinder äger måste också utnyttjas bättre i utbildnings- och fort- Långsiktighet och systematik krävs i fortbild- ningen om mer grundläggande förändringar när det gäller bland annat attityder och inställningar skall uppnås. Bland annat behövs en fort- Skr. 2002/03:25 löpande dialog på arbetsplatserna för att hålla frågorna om bemötande, förhållningssätt och ideologi bakom de handikappolitiska målen levande. Öka kompetensen om bemötande av personer med funktionshinder utbildningsstöd (Sisus) har fått i uppdrag att verka för ökad kompetens om bemötande av personer med funktions- hinder (regleringsbrev budgetåren 2001 och 2002). Genomförda insatser skall avrapporteras till regeringen. Enligt uppdraget skall myn- digheten arbeta fram ett nationellt program för kompetensutveckling som rör bemötande av personer med funktionshinder. Programmet skall ha en tydlig förankring i de handikappolitiska principerna och ange mål och inriktning för kompetensutvecklingen. Sisus skall även i samråd med och andra intressenter utveckla ett utbildningsunderlag i handikappolitiska frågor för statsförvaltningen. Program m.m. för kompetensutveckling Arbetet med att utveckla det nationella programmet för kompetensut- veckling har pågått i olika processer och är slutfört. Programmet vänder sig till politiker och anställda inom offentlig sektor som i sitt arbete möter kvinnor och män I programarbetet har Sisus haft hjälp av ett kompetensutvecklingsråd som består av 23 representanter för olika myndigheter och organisatio- Sisus har även tagit initiativ till att stödja en ungdomsgrupp i syfte att tillföra programmet ungas perspektiv på bemötande. kunnat framföra synpunkter antingen genom sin rådsrepresentant eller genom andra initiativ. Det nationella programmet kommer att bestå av tre delar. beskrivs hur kön, ålder och etniskt ursprung kan påverka livssituationen för den som har funktionshinder. Kvinnor och män bemöts ofta olika vilket kan få konsekvenser för deras livsvillkor. För personer med annan etnisk bakgrund kan det vara speciellt svårt att få det stöd de har rätt till. Sisus har tagit fram en informationsskrift om arbetet som också klargör Skriften har spritts i första hand till offentligt anställda, chefer och förtroendevalda. Sisus har även anordnat seminarier och spritt information i andra sammanhang. Sisus har tillsammans med påbörjat arbetet med att utforma ett utbildningsunderlag för statsförvalt- ningarna i handikappolitiska frågor. En gemensam konferens med inslag av interaktiv teater har hållits tillsammans med den riksomfattande kam- skall verka för en större öppenhet på arbetsplatserna inom den offentliga sektorn och leda till förbättrad tillämpning av offentlighetsprincipen. En skrift om bemö- tande, en videofilm och antologi har tagits fram och utgör informations- och utbildningsmaterial för kompetensutvecklingen inom den statliga Redan innan programmet för kompetensutveckling har presenterats har Skr. 2002/03:25 det anordnats utbildning i bemötandefrågor inom försäkringskassorna och intresset för det material som successivt tagits fram av Sisus har varit stort. I syfte att stimulera kompetensutveckling av personal inom olika sam- hällsområden i frågor som rör bemötande av kvinnor och män med funk- tionshinder har på förslag från regeringen 2001 avsatt i projekt- medel per budgetår. Av dessa 14 miljoner skall bevil- jas projekt som omfattar insatser för personal inom förskoleverksamhet, skolväsendet och skolbarnsomsorg. Sisus har tagit fram kriterier för projektmedlen. Projekten skall kunna utgöra modeller för ett bättre bemötande och kunna genomföras i kom- munala, landstingskommunala och statliga verksamheter. Modellprojek- ten som kan omfatta flera samhällsområden skall kunna bidra till en sam- syn i bemötandefrågor och det är viktigt att handikapporganisatio- ner/brukare är aktiva i projektens olika moment planering, genom- förande och utvärdering. De projekt som beviljas medel kommer att utvärderas. har 34 projekt bedömts vara modellprojekt och beviljats medel. Modellprojekt skall visa metoder för en aktiv brukarmedverkan och för hur man kan uppnå samverkan och samsyn inom eller mellan huvud- männen. De skall också visa metoder för informations- och kvalitets- arbete samt utbildning och kultur. Projekten pågår från ett till . Statliga myndigheter, kommuner, handikapporganisationer svarar för merparten av projekten. Försäkringskassorna ingår i flera av dessa projekt. HSO i genomför till exempel ett projekt med om kva- litet i bemötandet och i bedriver tillsammans med bland annat och länsarbets- nämnden ett projekt i syfte att nå en större samsyn. (Sisus) och har i uppdrag att samråda kring bemötandeuppdragets roll i arbetet med att göra den svenska statsförvaltningen tillgänglig för kvinnor och män med funktionshinder. I en första rapport beskriver myn- digheterna hur arbetet kommer att bedrivas. En gemensam planering sker med , som har närliggande uppdrag när det gäller mänskliga rättigheter, etik och mångfald, om hur de olika uppdragen skall kunna samordnas och genomföras. Regeringen anser att det programarbete som bedrivits bör ge goda för- utsättningar för det fortsatta arbetet med kompetensutveckling av perso- nal inom olika samhällsområden i syfte att kvinnor och män med funk- tionshinder skall bli bemötta med respekt och värdighet utan att diskri- Viktiga inslag i det fortsatta arbetet är bland annat att åstad- komma en samsyn kring frågor som rör bemötande, samordning och Skr. 2002/03:25 effektiva genomförandeprocesser. Sammanfattning och slutsats: har avsatts och öron- märkts för handikappforskning hos för arbetsliv och socialvetenskap (FAS). Den svenska handikappforskningen har invente- rats och utvärderats. Utvärderingen innehåller förslag om hur forsk- ningen kan drivas framåt. Ett förslag på program för forskning om funk- tionshinder och handikapp har tagits fram. Det har skett i samverkan med andra finansiärer och med stöd av ledande forskare inom området. Rekryteringsbasen för doktorander till forskningsområdet funktionshin- der och handikapp har också visat sig vara gynnsam. Den lägesbeskrivning av svensk handikappforskning som finns tillsammans med förslaget till forskningsprogram har lett till ökad kun- skap inom området. Kunskapen kommer att vara betydelsefull i det fortsatta arbetet med att utveckla handikappforskningen bl.a. när diskussioner förs mellan FAS och andra statliga forskningsfinansiärer om eventuella gemensamma satsningar. FAS har beslutat att dela ut två långsiktiga stöd till forskning om funktionshinder som försvårar möjligheten att meddela sig. Åtgärd och bakgrund i handlingsplanen Forskning utvecklas och tillförs ytterligare resurser. Forskningen om funktionshinder behöver utvärderas, stimuleras, ut- vecklas och ges en långsiktig inriktning. Det saknas till exempel djupare kunskap om på vilket sätt förändringar i den offentliga sektorn och väl- färdsutvecklingen påverkat livsvillkoren för kvinnor och män med funk- tionshinder. Det saknas också kunskap om i vilken utsträckning perso- nerna känner sig dåligt bemötta. Den forskning som bedrivits har sällan utgått från funktionshindrades egna perspektiv. Kunskapen om funktionshindrades livsvillkor är viktig för att höja kunskapsnivån hos dem som genomgår yrkesutbildningar och skall verka inom fältet. Djupare kunskap ger bättre förutsättningar och ökad för- ståelse för behovet att utveckla kvalitén i arbetet inom handikappom- rådet. Det skulle även kunna bidra till ändrade attityder och därigenom bidra till ökad jämlikhet och jämställdhet. Ett problem är det svaga intresset för att bedriva forskning inom detta område, särskilt inom beteende- och samhällsvetenskaperna. Forsk- ningen om handikapp och funktionshinder bedöms vara ett relativt nytt område som ännu inte nått någon framträdande plats i det vetenskapliga samhället. Handikappforskningen spänner ofta över många vetenskaper och det är betydelsefullt att forskare från olika grenar får möjlighet att träffas och diskutera olika frågor. Det stimulerar och utvecklar arbetet. alvetenskapliga forskningsrådets (SFR) uppgifter är att samordna handi- Skr. 2002/03:25 kappforskningen. () har avvecklats och en ny organisation för forskningsfinansiering inrättades , för arbetsliv och socialvetenskap (FAS). FAS har bland annat som upp- gift att samordna handikappforskningen. Utvärdering för att förbättra kunskapen om svensk handikappforskning () inledde en utvärde- ring av svensk forskning om handikapp och funktionshinder som innebar dels en inventering av svensk handikappforskning, dels en bedömning av forskningen med hjälp av en internationell expertgrupp. FAS, den nya organisationen, presenterade utvärderingen . Den innehåller bland annat rekommendationer om hur handikappforsk- ningen kan utvecklas både generellt och inom specifika discipliner. Utvärderingen visar att SFR:s ekonomiska stöd till handikappforskningen har minskat som den totala tilldel- ningen av forskningsmedel till rådet ökat . Utvärderarna menade att en ökning av medel för handikappforsk- ningen var ett viktigt första steg för att området skulle växa. Mer pengar till handikappforskning För att stimulera och stärka handikappforskningen har FAS tillförts och ytterligare . Det sammanlagda tillskottet har öronmärkts för handi- kappforskning och fördelas nu av FAS. Dessa medel utgör en lägsta nivå. delade rådet ut till handikappforsk- ning. Förslag till forskningsprogram om funktionshinder På regeringens uppdrag har FAS under sitt första år tagit fram ett förslag till forskningsprogram om funktionshinder Program för forskning om funktionshinder och handikapp. Det har skett i samverkan med andra finansiärer och med stöd av ledande forskare inom området. Programmet överlämnades till regeringen . FAS planerar att kunna vidga stödet till handikappforskningen. För att öka forskningsmedlen föreslås i forskningsprogrammet att samtliga statliga forskningsfinansiärer ges ett uttryckligt ansvar för att stödja forskningen om funktionshinder och handikapp. Ett särskilt sam- råds-/beslutsorgan bör bildas med representanter utsedda av respektive finansiär. Detta organ skall fördela projektansökningar som inte naturligt faller inom den ena eller andra finansiärens sfär och kan också besluta om samfinansiering eller större gemensamma satsningar. 2002/03:25 På lång sikt föreslås också en mer organiserad samfinansiering till exem- pel genom forskningsprogram och forskarskolor. I handlingsplanen konstateras att intresset för handikappforskningen varit förhållandevis svagt. Glädjande nog pekar forskningsprogrammet på att rekryteringsbasen för doktorander till forskningsområdet funk- tionshinder och handikapp är god. Intresset för de tjänster inom handi- kappforskning som tillsattes har varit betydande. Den lägesbeskrivning av svensk handikappforskning som finns med genomförd utvärdering, förslag till forskningsprogram samt remissin- stansernas svar utgör ett viktigt hjälpmedel för regeringens fortsatta bedömning av handikappforskningen. Den brist på kunskap som notera- des i handlingsplanen har i detta avseende avhjälpts.