prop · GP03166 · 2002-03-21 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2001/02:166 Barnpolitiken arbetet med strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen ges en beskrivning av arbetet med att förverkliga FN:s kon- vention om barnets rättigheter i med utgångspunkt i den av en enhällig riksdag antagna strategin. Det redovisas vad som uppnåtts och vilken inriktning regeringen avser att ha i det kom- mande arbetet med att stärka barns och ungas rättigheter. FN:s konvention om barnets rättigheter ............................. Barnpolitik ett nytt politikområde ................................... Den av antagna strategin .................................................. Barn och deras familjer .................................... Barn med funktionshinder.............................. Barns rätt till hälsa ......................................... Barn i asylprocessen....................................... Barn i rättsprocessen ...................................... Barn och kultur............................................... Barns och ungas delaktighet och inflytande .. Barn i skolan .................................................. Barn i internationella utvecklingssam- uppdrag om könsstympning .................. Barnkompetens i hälso - och sjukvården ........................... Barns och ungas inflytande i samhällsplaneringen .......... Uppdrag till SCB om barnstatistik ................................... Utredningar med uppdrag att stärka barnets rätt i lagstiftning ....... LVU - utredningen ............................................................. Kommittén mot barnmisshandel ...................................... Andra initiativ från regeringen ....................................................... Den nationella storstadspolitiken ..................................... tillkännagivanden i anledning av barnskrivelsen Barn och självmord .......................................................... Familjerådslag eller annan arbetsmodell .......................... Arbetet på den internationella nivån............................................... 11 Kommande inriktning av barnpolitiken.......................................... Uppdatering av strategin .................................................. Barnperspektiv i statsbudgeten ...................... Kunskaper om barn och unga......................... Barns och ungas rätt till delaktighet och Flickor i patriarkala familjer .......................... Barn som brottsoffer ...................................... Barn i familjer med knappa ekonomiska Kommersiell sexuell exploatering av barn..... Det fortsatta folkhälsoarbetet ......................... Förebyggande arbete när det gäller barn De fakultativa protokollen till Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... Syftet med denna skrivelse är att ge en redogörelse för hur arbetet med att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i har fort- skridit. Utgångspunkten för redovisningen är den strategi för förverk- ligandet av barnkonvention som regeringen beslutade och som enhälligt godkände (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr 1998/99:171) och de utredningar och myndig- hetsuppdrag som aviserades där. Därutöver lämnas en redogörelse för hur regeringen avser att gå vidare med strategiarbetet samt vilka insatser som regeringen avser att prioritera . Regeringens avsikt är att kontinuerligt i skrivelse till redo- göra för arbetet inom politikområdet barnpolitik. I skrivelsen redogörs inte för den del av strategin som tog sikte på att förstärka , eftersom en proposition med förslag till åtgärder i den delen har lämnats till (prop. 2001/02:96). I den förra barnskrivelsen som lämnades till (Barn här och , redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter, 1999/2000:37) gavs en samlad bild av barns situation i dagens . Någon sådan genomgång görs inte i denna skrivelse, utan skrivelsen tar sikte på att lämna en redogörelse för beslut av regeringen som syftar till att stärka barnets rättigheter inom olika politikområden. Regeringen kommer att sammanställa och lämna en rapport till . Det är tredje rapport. I den rapporten kommer en heltäckande bild att ges av hur uppfyller åtagandena i konventionen, artikel för artikel, samt hur barns och ungas situation är i dagens . 2.1FN:s konvention om barnets rättigheter ratificerade FN:s konvention om barnets rättigheter barnkon- ventionen efter ett beslut i utan att reservera sig på någon punkt (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28). Genom detta har åtagit sig att följa konventionens bestämmelser. innehåller olika slag av rättigheter, dels medborger- liga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Konventionen tar också hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. skall ses som en helhet och alla rättigheter är viktiga. är inriktad på individen det enskilda barnet och sakartiklarna handlar om barnets rätt att få sina grundläggande rättigheter och behov tillgodosedda. I artikel 1 i konventionen slås fast att med barn avses varje människa Skr. 2001/02:166 under , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. Det hindrar inte att konventionen i sina olika artiklar beaktar att barn med stigande ålder och mognad ges ökande självständig- het. Det säger sig självt att det är skillnad mellan ett litet barn och en ton- åring när det gäller t.ex. behovet av skydd och omvårdnad eller möjlig- heterna till inflytande och delaktighet. innehåller fyra grundläggande principer som skall vara styrande för tolkningen av övriga artiklar, men som också har en självständig betydelse. Det är principen om icke-diskriminering (artikel 2), principen om barnets bästa (artikel 3), rätten till liv och utveckling (artikel 6) samt rätten att få komma till tals och bli respekterad (artikel 12). budskap kan sammanfattas med orden: barn skall respekteras. är en bindande överenskommelse mellan de stater som har ratificerat den. Staterna är förpliktigade att vidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra konventionen. Staten är ansvarig för att för- pliktelserna fullföljs och svarar för tillkortakommanden i landet i för- hållande till konventionen. Landets inre förvaltningsstruktur har där- vidlag ingen betydelse. Hur staten sköter sitt åtagande bestäms av varje stat, så länge genomförandet ligger i linje med konventionens principer. För att säkerställa barnets rättigheter krävs en kombination av åtgärder i form av lagstiftning, opinionsbildning och upplysning. Såväl domstolar och myndigheter som kommuner och landsting skall ta hänsyn till de rättigheter som fastslås i . Det handlar dels om att beakta intentioner i olika verksamheters beslut, dels om att tillämpa den lagstiftning som har förändrats i enlighet med krav. Förverkligandet av i är en ständigt pågående process, som måste hållas levande. Arbetet med att förankra det synsätt som genomsyrar konventionen är långsiktigt. 2.2Barnpolitik ett nytt politikområde Framväxten av ett nytt politikområde Barnpolitik som ett eget politikområde är nytt. Man kan säga att i och med tillkomsten av och inrättandet av myndigheten har behovet av ett övergripande ansvar för barn- konventionen och för s.k. allmänna barnfrågor vuxit sig allt starkare. Frågor om barn finns inom de allra flesta politikområden skola, kultur, idrott, hälso- och sjukvård, socialtjänst, försvarspolitiken, familjerätt, straffrätt osv. Tillkomsten av och den samhällsutveckling som har skett under de konventionen har varit i kraft har inneburit en ny syn på barn från att ha varit objekt för omvärldens välvilja och om- tanke till att bli subjekt med egna rättigheter. var barnpolitiken en del av familjepolitiken. Allmänna barnfrågor återfanns tillsammans med frågor om föräldraför- säkring, barnbidrag, barnomsorg under enheten barnomsorg och familje- I uttrycket allmänna barnfrågor inklu- Skr. 2001/02:166 derades frågor som inte naturligen hör hemma i något annat departement, frågor rörande FN:s konvention om barnets rättigheter samt myndighets- ansvaret för . flyttades all- männa barnfrågor inom till enheten för individ- och familjeomsorg, sedermera enheten för sociala tjänster. I budget- hänseende har de allmänna barnfrågorna varit en del av politikområdet Social omsorg års budget, då det nya politikområdet barn- politik tillkom. Området barnpolitik har tillkommit och utvecklats som en följd av den strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter som regeringen alltsedan den framlades för 1998 arbetar efter. Som ett led i genomförandet av strategin finns nu också i en samordningsfunktion med egen huvudman för frågor som rör barns rättigheter med utgångspunkt i . Samordnings- funktionen är placerad i . Innebörden av politikområdet barnpolitik Politikområdet innefattar insatser för att i förverkliga FN:s kon- vention om barnets rättigheter. Till politikområdet hör Barnombudsman- nen, som har ett särskilt ansvar att företräda barns och ungas rättigheter och intressen med utgångspunkt i , att följa åtaganden enligt konventionen och att driva på genomförandet av barn- konventionen på alla nivåer i samhället. Regeringen har lämnat en proposition till med förslag till åtgärder för att förstärka (prop. 2001/02:96). Till politikområdet hör också för internationella adoptionsfrågor () med ansvar för tillsyn, kontroll och information i frågor om internationella adoptioner. Det övergripande målet för barnpolitiken är att alla barn skall växa upp under goda och trygga förhållanden. Detta mål kan sedan brytas ned och konkretiseras inom de skilda politikområdena, såsom socialtjänst, kultur, skola och hälso- och sjukvård för att ta några exempel. Målet är mycket omfattande och berör flertalet av övriga politikom- råden. Politikområdet är huvudsakligen ett s.k. mainstreamingområde, dvs. inriktningen på politiken är att få andra politikområden att anlägga ett barnperspektiv när det handlar om frågor som rör barn. Barnpolitik är på så sätt inte ett eget sakpolitiskt område. Vissa sakfrågor hamnar dock inom politikområdet, främst sådana frågor som inte har något naturligt hemvist inom något annat politikområde. Ett arbete pågår inom med att omformulera målet för barnpolitiken så att det än bättre skall återspegla budskap. Ett närliggande politikområde är ungdomspolitiken. Det finns ingen tydlig gränsdragning i övergången från barn till ungdom. Barnkonventio- nen utgör därför en väsentlig grund även för ungdomspolitiken. Den av antagna strategin En enhällig riksdag godkände den av regeringen föreslagna strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99/SoU6, rskr. 1998/99:171). Den nationella strategin utgår från de förslag som den parlamentariskt sammansatta lämnade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116). hade i uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelser och intentioner. Barn- kommitténs betänkande utgör ett värdefullt dokument när det gäller tolk- ningen av åtaganden enligt och har alltsedan det presenterades haft stor betydelse för det löpande lagstiftningsarbetet. Utgångspunkten för strategin är att anda och inten- tioner skall beaktas i allt beslutsfattande som rör barn. Regeringen uttalar i strategin att är ett viktigt instrument för att ta tillvara barns och ungas rättigheter och intressen. Att sprida kunskap och med- vetenhet om konventionen är just nu det viktigaste inslaget i förverk- ligandet av i . Konventionen skall i första hand nå beslutsfattare vars verksamhet påverkar barns vardag, vuxna som arbetar med barn samt barn och ungdomar själva. Strategin innehåller följande moment: skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande inom som rör barn. Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utrednings- direktiv. bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn. Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ung- domar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkom- petens och sina kunskaper om . Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin personal fortbildning. Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som rör barn. Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och tra- fikplaneringen skall utvecklas. verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll vid genomförandet av i . Barnstatistiken skall utvecklas. Regeringen har sedan budgetpropositionen för till och med avsatt sammanlagt till insatser för att förverkliga i . I följande avsnitt, 410, i denna skrivelse redovisar regeringen hur strategiarbetet har bedrivits och vilka resultat som har uppnåtts. De delar av strategin som har direkt påverkan på regeringens besluts- fattande och arbetet inom , är de två första punkterna att skall vara ett aktivt instrument och genomsyra alla beslut inom som rör barn samt att barnperspektivet i lämplig omfattning skall finnas med i utredningsdirektiv. För att få genomslag för arbetet med att genomföra strategin och stärka barnets rättigheter har en samordningsfunktion med egen huvudman in- rättats inom , med placering i . Samordningsfunktionens uppgift är att utveckla arbetet med barnkon- ventionen genom att vara såväl pådrivande som stödjande. En viktig uppgift för samordningsfunktionen är att delta i den gemensamma bered- ningen och att granska regeringens beslut ur ett barnkonventionsper- spektiv. Det gäller propositioner, direktiv, uppdrag och andra dokument som lämnar . En annan viktig uppgift är att uppmärk- samma, samordna och ta initiativ i frågor som rör barn och unga och som rör flera departement eller där inte något departement har ett tydligt ansvar. I uppgiften ingår också att på den internationella arenan repre- sentera i de övergripande frågor som rör barn. Samordningen ansvarar bl.a. för den periodiska rapporteringen till FN:s barnrättskom- mitté och för att med jämna mellanrum till redogöra för den samlade barnpolitiken. hör till samordningsfunktio- nens ansvarsområde. Att barnsamordningsfunktionen etablerats innebär att ett nytt över- gripande politikområde uppstått. Detta kräver information, utbildning och nätverksbyggande Även om ett sådant arbete alltid ger upphov till svårigheter är ändå de hittillsvarande erfarenheterna väsentligen positiva. Barnfrågor sträcker sig ofta över flera politikområden och behovet av samordning är uppenbart. Att ett särskilt barnperspektiv tillförs frågorna förbättrar i allmänhet också beredningsarbetet. Det som är bra för barn är i allmänhet bra för hela samhället. Den fortsatta inriktningen på arbetet handlar nu mycket om att fortsätta arbetet med att bygga in ett barnperspektiv i hela arbete så att det alltid finns med där det är relevant. Alla de olika instru- ment som regeringen förfogar över statsbudget, lagstiftning, myndig- hetsinstruktioner, regleringsbrev bör användas i detta arbete. En naturlig samverkanspart för samordningsfunktionen är ungdoms- politiska enheten inom . Det finns också värdefulla erfarenheter att ta del av från arbetet med jämställdhets- och integrations- frågorna, vilka också är övergripande politikområden. I det följande lämnas en redogörelse för de resultat som har uppnåtts inom olika politikområden sedan regeringen fattade beslut om strategin. Redogörelsen omfattar i huvudsak tiden efter det att beslutat ställa sig bakom den strategi för förverkligande som presenterades i prop. 1997/98:182. En viss redovisning gavs i den förra Skr. 2001/02:166 barnskrivelsen (Barn här och , regeringens skrivelse 1999/2000:137) som lämnades till . Allt det som sades då upp- repas inte här. 4.2.1 Barn och deras familjer ändrades regler om vårdnad m.m. (prop. 1997/98:7, bet. 1997/98:LU12). Syftet med lagändringarna var att betona vikten av samförståndslösningar och underlätta för föräldrar att i så stor utsträckning som möjligt komma överens om hur frågor om vårdnad, boende och umgänge skall lösas. Ett annat syfte med ändringarna var att bereda vägen för en ökad användning av gemensam vårdnad. Utvärderingen av reform har inletts. gav regeringen i uppdrag att redovisa konsekvenserna av reformen och dess påverkan på familjerättsliga arbete. Även länsstyrelserna har haft i uppdrag att följa upp ändringarna i inom social- tjänstens familjerättsliga arbete. Som ett led i arbete med att följa upp reform hölls en hearing med berörda myndigheter och organisationer. Det egentliga utvärderingsarbetet kommer att anförtros en utredning med sakkunniga och experter. Arbetet är inriktat på att direktiv till utred- ningen skall kunna beslutas . Utredningen skall även utvärdera reform om barns rätt att komma till tals och se över reglerna om verkställighet i 21 kap. . Översyn av reglerna om förmynderskap Genom förmynderskapsreform inskränktes kontrollen av föräld- rars förvaltning av barns egendom. Som huvudregel gäller att över- förmyndarens kontroll av föräldraförvaltningen skall vara inriktad på de fall där värdet av barnets tillgångar överstiger åtta prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Regeringen avser att till- sätta en utredning för att utvärdera reformen. Inom ramen för utred- ningen kommer bl.a. att uppmärksammas om avregleringen har lett till att barns berättigade skyddsintressen satts åt sidan. Maxtaxa och allmän avgiftsfri förskola infördes maxtaxa inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Förslaget om maxtaxan lade regeringen för att inget barn skall behöva avstå från förskola på grund av höga avgifter eller av ett regelsystem som utestänger barn till arbetslösa eller barn till föräldralediga. Den innebär att ett tak sätts för hur stora avgifter föräld- rarna maximalt får betala för barnomsorgen. barnomsorgskostnader för de allra flesta barnfamiljer. också att marginaleffekterna blir lägre, vilket medför positiva effekter för Skr. 2001/02:166 barnfamiljerna. Det är frivilligt för kommunerna att införa maxtaxan, men enligt har 287 av 289 kommuner infört maxtaxan . fattade även beslut om att en allmän avgiftsfri förskola skall införas för fyra- femåringarna fr.o.m. den På så vis vill regeringen ge alla barn, oberoende av bakgrund, möjlighet till en bra start i livet. Regeringen tillsatte en utredning för att se över den eko- kande Ur fattigdomsfällan (SOU 2001:24) . hade till sin uppgift att analysera barnbidrag, underhållsstöd och bostads- bidrag till barnfamiljer. Avsikten var att förutsättningslöst pröva möjlig- heterna för att inom ramen för den generella välfärdspolitiken förändra och modernisera de familjeekonomiska stödsystemen. att pröva om det är möjligt att förändra bidragsgivningen i en riktning som innebär att marginaleffekterna minskar som den fördel- ningspolitiska träffsäkerheten ökar. Utredningen har ägnat särskild uppmärksamhet åt bostadsbidragen då de står för en stor del av marginaleffekterna för barnfamiljer. och är under beredning inom . En särskild utredare skall göra en översyn av lagen om underhållsstöd. Utgångspunkt för arbetet skall vara att det nuvarande underhållsstöd- systemet i huvudsak fungerar bra. Kritik har dock framförts på vissa punkter, så som utformningen av återbetalningskrav för bidragsskyldiga föräldrar med många barn samt beaktandet av om någon av föräldrarna sammanbor med en ny partner och därmed har större ekonomiskt Utredaren skall föreslå hur underhållsstödssystemet skulle kunna förbättras inom kritiserade områden. Det finns också skäl som talar för en större samsyn mellan de system som på olika sätt garanterar försörjningen för barn som lever med endast en förälder; underhålls- bidrag, underhållsstöd och barnpension. Uppdraget skall redovisas senast Ett antal förändringar har gjorts inom familjepolitiken med syfte att förbättra situationen för barnen och deras familjer. mänt barnbidrag, förlängt barnbidrag samt studiebidrag höjts vid två till- fällen till en nuvarande nivå på . Föräldrapenningen har förlängts till Sammanlagt reserveras numera till pappan respektive mamman, vilket i praktiken innebär att det i försäk- ringen i och med detta finns två s.k. pappamånader med syfte att öka Skr. 2001/02:166 pappornas utnyttjande av försäkringen och deltagande av vården av Föräldrars samtycke till adoption, m.m. I departementspromemorian (Ds 2001:53) Föräldrars samtycke till adop- tion m.m. görs bedömningen att de utomordentligt ingripande rättsverk- ningarna av ett adoptionsbeslut liksom barnets kontaktbehov med och rätt till båda sina biologiska föräldrar talar för att det bör bli svårare att genomföra en adoption mot en icke vårdnadshavande förälders vilja. Det föreslås därför att nuvarande bestämmelser om samtycke till adoption ändras så att samtycke till adoptionen som huvudregel skall ges av båda föräldrarna, dvs. även av en förälder som är utan del i vårdnaden. I departementspromemorian behandlas vidare frågor om öppenhet angå- ende adoptivbarns ursprung och om kontakt mellan adoptivbarn och biologiska föräldrar. För att understryka vikten av att barnet får känne- dom om adoptionen och om sitt ursprung föreslås det i promemorian att en bestämmelse införs i om att den eller de som har adopterat ett barn så snart det är lämpligt skall upplysa barnet om att det är adopterat. Promemorian är föremål för remissbehand- ling. har fått viss kritik för att inte uppfylla sina åtaganden enligt om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Kritiken har gått ut på att barn som olovligen förts hit eller hålls kvar här inte har återförts i enlighet med konventionens bestämmelser. Frågor om olovligt bortförda och kvarhållna barn har också behandlats av (bl.a. i bet. 2000/01:LU16 och 2001/02:LU9). Den svenska uppfattningen är visser- ligen att uppfyller sina åtaganden. Mot bakgrund av kritiken pågår dock inom en översyn av lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn. Lagen och dess tillämpning har bl.a. diskuterats i en arbetsgrupp med företrädare för , och Utrikes- departementet. Det fortsatta arbetet med översynen har anförtrotts en s.k. bokstavsutredare. Uppdraget skall redovisas . I syfte att underlätta återföranden av olovligt bortförda eller kvarhållna barn, föreslog regeringen budgetproposition att 1 miljon kro- nor skulle avsättas för att täcka resekostnader och andra kostnader i sam- band med barns återförande till hemviststaten. Till grund för förslaget låg åtaganden enligt att bekämpa olovliga bortföranden av barn. Medlen skulle disponeras av UD och utnyttjas för konventionsärenden och icke- konventionsärenden. beslutade därefter om ett sådant anslag. har anslaget tagits i anspråk för täckande av kostnader avseende barns återförande, sökande förälders inställelse i domstol samt uppdrag till () att etablera Skr. 2001/02:166 kontakt med den förälder som fört bort ett barn. I budgetpropositionen för sägs för anslagets nyttjande att anslaget utgörs av ett belopp om för täckande av kostnader för återförande till hemviststaten av barn som olovligen har förts bort eller kvarhållits. Kostnaderna får avse resor, översättning och andra kostnader som har ett samband med återförandet till hemviststaten av ett bortfört eller kvarhållet barn. Beloppet får numera även avse kost- nader som har till syfte att säkerställa rätten till umgänge med barn samt kostnader för centralmyndigheten att ordna kurser och seminarier i syfte att informera om dessa frågor. Juridiskt biträde för barn i vissa särskilt konfliktfyllda vårdnads-, boende- och umgängestvister 1998/99:LU18) behandlade ett motions- yrkande rörande möjligheten att förordna ett juridiskt biträde för barn i vårdnads- och umgängestvister.