prop · GP03130 · 2002-03-19 00:00:00 — Eftersom besiktningsorganen är organiserade i bolagsform är de inte förvaltningsmyndigheter i förvaltningslagens (1986:223) mening. Den lagen är därför inte tillämplig på bolagens handläggning av ärenden. Paragrafen motsvarar 3 § första stycket lagen (1994:2043) om vissa be- siktningsorgan på fordonsområdet. Paragrafen saknar motsvarighet i dagens författningar. I den numera upphävda förordningen (1993:1065) om teknisk kontroll fanns dock en bestämmelse med motsvarande innehåll. Genom bestämmelsen kan de föreskrivande myndigheterna, bl.a. , och , få värdefull information från besiktningsorganen. Be- stämmelsen behandlas i avsnitt 7.17.3. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 § lagen (1994:2043) om vissa besikt- ningsorgan på fordonsområdet. I jämförelse med den nuvarande bestämmelsen har Styrelsens för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) tillsynsansvar preciserats. Detta har gjorts i andra stycket. Det kan anmärkas att SWEDAC enligt lagens konstruktion inte har nå- gon möjlighet att, om tillsynen skulle ge anledning till det, tillgripa nå- gon form av sanktion mot besiktningsorganen. Eventuella miss- förhållanden kan sannolikt rättas till efter dialog med besiktningsorganet. Om så inte skulle bli fallet har SWEDAC möjlighet att anmäla miss- förhållandena till regeringen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.17.4. Paragrafen motsvarar 6 § lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Första meningen i paragrafen motsvarar i huvudsak 7 § första stycket lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Regeringen har med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen meddelat närmare bestämmelser om hur de avgifter som besiktnings- organen får ta ut i förordningen (2001:17) om förrättningsavgifter för vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Enligt den förordningen föreskriver avgifternas storlek efter samråd med bl.a. (1 och 4 §§). För samråd skall besiktningsorganen enligt 6 § för- ordningen om förrättningsavgifter för vissa besiktningsorgan på fordons- området betala en avgift vars storlek regeringen bestämmer till Ekonomi- styrningsverket. Syftet med avgiften är att täcka Ekonomistyrnings- verkets kostnader för samrådet. En motsvarande avgift tas ut för det sam- råd som sker med enligt 7 § avgiftsförordningen (1992:191). Med hänsyn till att det är tveksamt om det finns något be- myndigande i lag som omfattar bestämmelsen i 6 § förordningen om förrättningsavgifter för vissa besiktningsorgan på fordonsområdet har regeringen inte fastställt någon avgift. I andra meningen har ett sådant bemyndigande tagits in. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.17.3. Paragrafen saknar motsvarighet i dagens författningar. Se dock 7 § andra stycket lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Regeringen har aldrig fastställt bidragets storlek enligt den bestämmel- sen. I andra meningen finns, på samma sätt som i den föregående paragra- fen, en upplysning om att närmare föreskrifter om avgiften, såsom dess storlek, meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- 5 kap. Övriga bestämmelser Paragrafen motsvarar i huvudsak 106 § 2 och 5 fordonskungörelsen (1972:595) och 71 § 1 och 4 terrängtrafikkungörelsen (1972:594). hållande till dessa bestämmelser har straffskalan höjts från penningböter Denna straffskärpning innebär bl.a. att möjligheten för polisen att utfärda ordningsbot för brotten försvinner och att brotten i stället be- ivras genom strafföreläggande som utfärdas av åklagare. behandlas i avsnitt 7.18. På Lagrådets inrådan har ett andra stycke lagts till som en upplysning om att straffbestämmelser även kommer att finnas i de föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndigandena i 5 kap. 8 §. Paragrafen motsvarar 113 § fordonskungörelsen (1972:595) och 78 § terrängtrafikkungörelsen (1972:594). Genom bestämmelsen klargörs att straffbestämmelsen i fordonslagen är subsidiär i förhållande till bestäm- melserna i och lagen (1951:649) om straff för vissa trafik- En konkurrenssituation skulle kunna tänkas uppkomma vid all- varligare former av hindrande av en kontroll eller när ett hindrande även innefattar t.ex. vårdslöshet i trafik. Bestämmelsen behandlas i avsnitt Hindrande av fortsatt färd Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, mot- svarar i huvudsak 114 § fordonskungörelsen (1972:595). Fram till den 1 fanns det dessutom en motsvarande bestämmelse i 79 § terrängtrafikkungörelsen (1972:594). Liknande bestämmelser som ger bl.a. en polisman möjlighet att hindra fortsatt färd finns i flera för- fattningar på trafikområdet, se t.ex. 6 kap. 6 § yrkestrafiklagen (1998:490) och 32 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister. Behovet av att tillgripa möjligheten att hindra fortsatt färd torde vara något mindre enligt fordonslagen än enligt andra trafikförfattningar. Med stöd av fordonslagen kan ju i många fall ett fordon som inte är i trafikdugligt skick beläggas med körförbud. Det kan dock förekomma situationer där institutet hindrande av fortsatt färd måste tillgripas. Som exempel kan nämnas den situationen att ett fordon som inte är i föreskrivet skick och därför redan belagts med körförbud påträffas i trafik eller att den polis- man som utför kontrollen inte har befogenhet att meddela körförbud. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.18. Paragrafen saknar motsvarighet i dagens författningar. Den innehåller huvudregeln för överklagande enligt fordonslagen och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. De beslut som kan överklagas en- ligt bestämmelsen är sådana som gäller typgodkännande och sådana som har fattats med stöd av bestämmelserna i 4 kap. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.19. Bestämmelsen i första stycket motsvarar delvis 115 § fordons- kungörelsen (1972:595) och 80 § terrängtrafikkungörelsen (1972:594) och innebär att vissa beslut av mer fordonsteknisk karaktär får över- klagas hos . Bestämmelsen medger att överklagande sker i ett större antal fall än vad den gällande ordningen gör. Som exempel kan nämnas att bestämmelsen, till skillnad från bestämmelserna i fordons- kungörelsen och terrängtrafikkungörelsen, medger att beslut i ett ärende om registreringsbesiktning får överklagas. Enligt dagens system får ägaren av ett fordon begära pröv- ning av ett beslut. Detta har alltså ändrats till att ägaren i stället har rätt att på sedvanligt sätt överklaga beslutet. Med hänsyn till att över- klagandet enligt andra stycket skall ges in direkt till torde detta dock inte innebära någon större förändring i sak. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.19. Paragrafen reglerar i vilka fall det råder ett förbud att överklaga beslut. Besluten rör huvudsakligen sådana fordonstekniska frågor där en möjlig- het till överprövning knappast kan fylla något syfte. Bestämmelserna motsvarar delvis vad som gäller enligt 116 och 117 §§ fordons- kungörelsen (1972:595) samt 80 och 81 §§ terrängtrafikkungörelsen (1972:594). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.19. Punkten 1 avser sådana beslut som fattar med stöd av 3 kap. 6 § och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I praktiken utfärdar främst förelägganden om olika typer av besiktning. Punkten 2 motsvarar vad som gäller enligt 117 § fordons- kungörelsen och 80 § terrängtrafikkungörelsen. Punkten 3 omfattar andra beslut av ett besiktningsorgan m.fl. än de som nämns i 5 §. Denna kategori omfattar exempelvis beslut i samband med en kontrollbesiktning och de beslut om avgiftsuttag som ett besiktningsorgan fattar i ett enskilt fall. saknas särskilda be- stämmelser om överklagande av sådana beslut. I enlighet med det kvalitetssystem, EN45004, som Aktiebolaget tillämpar omprövar dock bolaget efter klagomål resultatet av t.ex. en kontrollbesiktning. Det förevarande överklagandeförbudet påverkar inte detta åtagande från bolaget. Punkten 4 ansluter till den ordning som beskrivs i 84 a och b §§ fordonskungörelsen. Den innebär att den fordonsägare, som av ett be- siktningsorgan fått ett föreläggande om ny kontrollbesiktning eller som efter en kontrollbesiktning skall åtgärda enkla brister, kan välja att i stället för att ställa in fordonet till en ny besiktning låta åtgärda bristerna och prova fordonet vid en ackrediterad verkstad. Verkstaden utfärdar ett intyg som skickas till och verket prövar om fordonet, på grundval av intyget, kan godkännas. Motsvarande bestämmelser gäller enligt 96 § fordonskungörelsen i fråga om förelägganden som utfärdas vid en flygande inspektion. Enligt den förevarande punkten får alltså beslut i anledning av ett intyg som utfärdats av en ackredite- rad verkstad inte överklagas. Punkten 5 avser huvudsakligen beslut om undantag i enskilda fall från de föreskrifter om fordons utrustning och beskaffenhet som får meddelas med stöd av 5 kap. 8 § första stycket. Punkten avser vidare beslut om undantag från bestämmelserna om EG-typgodkännande som får medde- las i fråga om fordon som tillverkas i små serier eller i s.k. slutserier, se avsnitt 5.2.1. Paragrafen saknar motsvarighet i fordonskungörelsen (1972:595) och terrängtrafikkungörelsen (1972:594). Liknande bestämmelser finns dock i andra författningar på trafikområdet, se 7 kap. 9 § yrkestrafiklagen (1998:490) och 35 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister. Paragrafen motsvarar delvis 102 § första stycket andra meningen for- donskungörelsen (1972:595), 65 § terrängtrafikkungörelsen (1972:594) och 3 § andra stycket lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.20, se även kommentaren till 1 kap. 2 §. Genom bestämmelsen klargörs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter som går utöver rena verkställighetsföreskrifter. Enligt 84 a och b §§ fordonskungörelsen kan som ett alternativ till ny besiktning godkänna ett fordon som tidigare under- känts vid en besiktning på grundval av sådana intyg som en ackrediterad verkstad utfärdat efter en reparation och efterföljande provning, se av- snitt 7.14. Motsvarande bestämmelser kan meddelas med stöd av punk- ten 2. Med stöd av punkten 4, som avser förutsättningarna för att bruka vissa fordon, kan bestämmelser meddelas som anger i vilka fall ett fordon får användas trots körförbud. Sådana bestämmelser finns i 83 § andra stycket och 84 § andra stycket fordonskungörelsen. Dessa innebär att ett fordon för vilket körförbud gäller får användas bl.a. vid provkörning i samband med en reparation. Vidare ger bemyndigandet möj- lighet att meddela bestämmelser om vilka släpfordon och dragfordon som får kopplas ihop med varandra, se avsnitt 7.7. I artikel 7.3 i rådets direktiv /156/EEG, i artikel 9.1 i rådets direktiv /150/EEG och i artikel 12 i rådets direktiv /61/EEG ges medlems- staterna möjlighet att förbjuda att fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter av en typ som har godkänts av en typ- godkännandemyndighet i ett annat land men som allvarligt äventyrar trafiksäkerheten registreras, säljs eller används. En liknande bestämmelse finns överenskommelse om antagande av enhetliga regler för typgodkännande av utrustning och delar till motorfordon samt för ömse- sidigt erkännande av sådant godkännande. Enligt den överenskommelsen får dock konventionsstaterna även förbjuda försäljning, registrering och användning av fordonsdetaljer som allvarligt äventyrar miljön. Syftet med bemyndigandet i andra stycket är att regeringen skall kunna meddela erforderliga bestämmelser för att det svenska regelverket skall uppfylla EG-rätten och åtaganden enligt överenskommelsen. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna behandlas i avsnitt 10. Bestämmelsen i punkten 3 innebär att ärenden som före ikraftträdandet har anhängiggjorts hos ett besiktningsorgan eller hos den myndighet som enligt de äldre föreskrifterna skall pröva ärendet som första instans skall prövas enligt de äldre föreskrifterna. Enligt bestämmelsen skall även frå- gan om beslutet får överklagas och i så fall till vilken instans avgöras med stöd av de äldre bestämmelserna. 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Ändringen innebär att punkten 9 och en del av punkten 10 upphävs. De bemyndiganden som finns där omfattas av bemyndigandena i 5 kap. 8 § fordonslagen. 12.3Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) I paragrafen regleras polismäns rätt att använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd. Genom tillägget i femte punkten ges en polisman rätt att bruka våld om han med laga stöd skall kontrollera ett fordon eller ett for- dons last. Laga stöd för sådana kontroller finns i fordonslagen. Hur mycket våld som får användas får, med beaktande av proportionalitets- principen, avgöras beroende på omständigheterna i det aktuella fallet (jfr prop. 1996/97:175 s. 79). Något annat våld än att i vissa fall bryta lås etc. torde dock aldrig komma i fråga. Tillägget i punkt 4 har gjorts för att möjliggöra att en polisman stoppar ett fordon för att kontrollera dess last enligt de närmare bestämmelserna i fordonslagen. 12.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister Ändringarna är föranledda av att bestämmelserna i lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet tas in i fordonslagen och att begreppen besiktningstekniker och tekniker definieras i den sistnämnda lagen. I 13 § första stycket 3 har tekniskt biträde ersatts av tekniker utan att någon ändring i sak är avsedd, se avsnitt 7.3. 12.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner De ändringar som har gjorts i fordonsdefinitionerna syftar till att så långt som möjligt anpassa dessa till motsvarande definitioner i . Vidare har vissa redaktionella förändringar i syfte att förenkla definitio- nerna gjorts. Ändringarna har kommenterats relativt ingående i avsnitt 9.2. I lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som begåtts utomlands, bil- skrotningslagen (1975:343), fordonsskattelagen (1988:327), lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon, yrkestrafiklagen (1998:490) och lagen (1998:492) om biluthyrning finns hänvisningar till fordonskungörelsen (1972:595). I lagen om straff för trafikbrott som be- gåtts utomlands finns dessutom en hänvisning till terrängtrafik- kungörelsen (1972:594). Vidare finns det i bilagan till sekretesslagen (1980:100) en hänvisning till lagen (1994:2043) om vissa besiktnings- organ på fordonsområdet. Samtliga dessa hänvisningar har ändrats till följd av det nya regelverket på fordonsområdet. I bilagan till sekretesslagen har vidare på Lagrådets inrådan den tidi- gare uppräkningen av de olika besiktningsorganen ersatts med en hän- visning till den nya fordonslagen. Härigenom kommer bilagan inte att behöva ändras om t.ex. något av besiktningsorganen byter firma, se av- snitt 7.17.3 Sammanfattning av betänkandet Fordonslag m.m. (SOU 2001:29) Utredningen skall enligt sina direktiv göra en översyn av gällande be- stämmelser inom fordonsområdet och utarbeta förslag till den reglering som bedöms nödvändig. Huvudsyftet är att förenkla, modernisera och effektivisera regelsystemet. Utredningen skall också överväga hur be- handlingen av personuppgifter i databas över vägtrafik- olyckor för bland annat statistikändamål bör författningsregleras. Vi har under utredningsarbetet gått igenom de olika författnings- områdena och inventerat såväl praktiska som författningstekniska pro- blem samt tagit fram förslag till lösningar inom varje delområde. Vi har därvid strävat efter att skapa överensstämmelse mellan bestämmelsernas innehåll och den faktiskt rådande ordningen inom olika verksamheter samt att i möjlig mån renodla olika kontrollformer och skapa förut- sättningar för effektivare och enklare förfaranden. Vid genomgången av författningsområdet har författningsmaterian moderniserats och arbetats om språkligt och redaktionellt i syfte att för- enkla och skapa överskådlighet. Författningstexten har överlag anpassats till gällande EG-bestämmelser. Översynen har mynnat ut i en fordonslag och en till lagen anslutande fordonsförordning. Dessutom föreslår vi en lag om registrering av vägtrafikolyckor. Författningsförslagen föranleder upphävande av och ändringar i ett antal författningar. Regelverket bedöms med de förenklingar som görs bli lättare att tillämpa för både myndigheter och enskilda. Ett visst mått av effektivise- ringar och rationaliseringar bör kunna bli följden av förslagen. Dessa bör därmed leda till minskade kostnader både för aktörerna på fordons- området i stort och för samhället i övrigt. Till detta kommer att vissa po- sitiva effekter i det brottsförebyggande arbetet kan förväntas följa av tydligare regler för polisen vid kontrollen av fordon i olika avseenden. De ändringar som föreslås inom de olika delområdena innebär i huvudsak följande. De nuvarande bestämmelserna på fordonsområdet delas upp i olika ni- våer. I en ny fordonslag föreslås ingå dels de bestämmelser som av grundlagsmässiga skäl måste regleras i lag, dels de viktigaste av övriga bestämmelser om fordonskontrollen. De senare avser bestämmelser som är särskilt ingripande för den enskilde, t.ex. frågor om godkännanden och återkallelser. I lagen tas in de viktigaste bestämmelserna om varje kontrollform samt grundläggande bestämmelser om själva kontrollen. Bestämmelserna i lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet förs över till den nya lagen. Övriga bestämmelser om kontroll av fordon tas in i den till lagen anslutande fordonsförordningen. Där tas också in vissa av dagens bestämmelser om fordons beskaffenhet och utrustning. Detaljbestämmelser och bestämmelser av administrativ art förs ned till myndighetsnivå. Som en följd av förslagen upphävs fordonskungörelsen och terrängtrafikkungörelsen. I den nya fordonslagen samlas de grundläggande bestämmelserna om kontroll av fordon, kontroll av fordons last, kontroll av färdskrivare och taxameter samt bestämmelser om den verksamhet som bedrivs av be- siktningsorganen på fordonsområdet. Bilinspektörer ges jämte polismän rätt att i vissa fall stoppa fordon för att genomföra en kontroll. En polisman, en besiktningsman, en bil- inspektör och en tekniker får vid kontroll enligt lagen bereda sig tillträde till fordon eller i vissa fall till lokaler eller liknande eller till ett område i anslutning till dessa. En polisman eller en bilinspektör får bereda sig till- träde till slutna utrymmen i ett fordon eller dess last för att kontrollera att fordonet är lastat på föreskrivet sätt. Ett fordon får vid kontrollen prov- köras i den utsträckning som behövs för att en besiktning eller en in- spektion skall kunna genomföras. Den tillsyn som Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) utövar över besiktningsverksamheten förtydligas. Tillsynen skall omfatta den tekniska kompetensen och utrustningsnivån i verksam- heten samt kvalitetssäkringen av denna. I fordonsförordningen samlas de närmare bestämmelserna om fordons- kontrollen och de olika besiktningsformerna. Institutet inspektion hos försäljare mönstras ut. De svenska definitionerna på fordonsområdet anpassas till EG:s defini- tioner. De görs dock vidare än EG-definitionerna så att de innefattar EG:s men täcker in även de nu gällande svenska begreppen. Ändringar föreslås av definitionerna av olika fordonskategorier i den tidigare före- slagna lagen om vägtrafikdefinitioner. Det nuvarande begreppet motorfordon byts ut mot begreppet vägmotorfordon. Vissa centrala begrepp definieras i inledningen till fordonsförordningen. Ett nytt be- grepp motorfordon får sin särskilda betydelse i fråga om EG-typ- godkännande av fordon. Detta begrepp jämte vissa andra viktiga begrepp som gäller förfarandet vid typgodkännande av fordon tas in i det sär- skilda kapitlet om EG-typgodkännande i fordonsförordningen. Fordons beskaffenhet och utrustning De generella och grundläggande bestämmelserna om fordons beskaffen- het och utrustning förs över till den föreslagna fordonsförordningen, medan detaljföreskrifterna förs ned till myndighetsnivå (främst Väg- verket). Förordningens bestämmelser blir i princip tillämpliga även på fordon i internationell vägtrafik i . De bestämmelser som rör fordons användningskrav förs över till trafik- förordningen. För lätta fordon införs lättnader när det gäller kontroll av asbestfrihet vid nationellt typgodkännande och registreringsbesiktning. Olika former av typgodkännande Huvuddragen av de olika EG-direktivens bestämmelser som rör EG-typ- godkännande har sin plats i de föreslagna fordonsförfattningarna. De grundläggande bestämmelserna återfinns i fordonslagen, medan bestäm- melserna om själva förfarandet tas in i ett särskilt kapitel om EG-typ- godkännande i fordonsförordningen. Där definieras också de för sådant typgodkännande grundläggande begreppen etappvis typgodkännande, fordonstyp, motorfordon och teknisk tjänst. Bestämmelserna om ECE-typgodkännande, som bygger på en inter- nationell överenskommelse , tas in i den föreslagna fordons- förordningen i anslutning till bestämmelserna om övriga former av typ- godkännande och anpassas till dessa. Det nuvarande typbesiktningsförfarandet görs om till nationellt typ- godkännande. meddelar nationellt typgodkännande efter an- sökan av en tillverkare. Nationellt typgodkännande kan erhållas dels för fordon dels, efter föreskrifter av , för system, komponenter och separata tekniska enheter. Den fysiska provningen av fordonen (själva typbesiktningen), helt enkelt kallad provning, föreslås ligga kvar hos be- siktningsorganen. Dess koppling till kontroll- besiktningen upphör genom att kravet på en fysisk besiktning jämförbar med en kontrollbesiktning tas bort. Om det saknas tillräckliga uppgifter om ett fordon för att det säkert skall kunna identifieras och beskrivas vid registreringen får besluta att det skall registreringsbesiktigas. ges också en rätt att förelägga om registreringsbesiktning av ett fordon för vilket verket har meddelat dispens från gällande föreskrifter om fordons beskaffenhet och utrustning. Ett krav på att fordon som har varit införda i det militära for- donsregistret skall genomgå registreringsbesiktning föreslås. Mopedbesiktning, lämplighetsbesiktning m.m. Bestämmelserna om mopedbesiktning förs över till de nya fordons- författningarna. Bestämmelsen om att den som bedriver yrkesmässig för- säljning av mopeder vid överlåtelse skriftligen skall försäkra att mopeden han innehaft den inte har ändrats tas bort. Bestämmelserna om lämplighetsbesiktning förs också över till de nya fordonsförfattningarna. Terrängtrafikkungörelsens krav på lämplighets- besiktning av terrängmotorfordon mönstras dock ut. Kravet på lämplighetsbevis för registrerade fordon slopas, men behålls för släpvagnar som dras av motordrivna fordon. Institutet kopplingsbesiktning mönstras ut. Bestämmelser om samman- koppling av fordon tas inte med i fordonslagen eller fordonsförordningen utan förs ned till myndighetsnivå. Regler om exportvagnsbesiktning har inte heller tagits med utan för- utsätts utgå i enlighet med förslag i betänkandet Vägtrafikregistrering (SOU 1998:162). Bestämmelserna om kontrollbesiktning anpassas till de genom- förda ändringarna i inställelsesystemet för periodisk kontrollbesiktning, där fordon med slutsiffran 5 i registreringsnumret, för att avlasta Bil- provningen , nu har inställelseterminen majseptember. Principen med årlig kontrollbesiktning av fordon års modell med ettårs- eller tvåårsintervaller behålls. För fordon som an- vänds på ett särskilt sätt t.ex. vid övningskörning eller i yrkesmässig trafik samt för alla bussar, föreslås en viss skärpning genom krav på årlig periodisk kontrollbesiktning oavsett ålder. Kravet på kontrollmärke för terrängfordon slopas. Ett föreläggande om kontrollbesiktning skall innehålla det alternativ som fordonsägaren i vissa fall ges att efterkomma föreläggandet, nämli- gen kontroll vid en ackrediterad verkstad. Kravet på kontroll av taxametern i taxifordon vid kontrollbesiktningen