prop · GP03158 · 2002-03-19 00:00:00 — En utpekad myndighet, nedan benämnd samverkansmyndighet, bör alltså kunna till- delas ett särskilt ansvar vad gäller svåra påfrestningar och/eller vid höjd beredskap. Några myndigheter kan få ett särskilt ansvar för svåra på- frestningar, andra enbart vid höjd beredskap och vissa för såväl svåra påfrestningar som vid höjd beredskap. Ansvaret innefattar vad Sårbar- hets- och säkerhetsutredningen menade med samverkans- och bevak- ningsansvar. De ovan nämnda analyserna bör vara en del av underlaget vid valet av vilka myndigheter som skall ha ett särskilt ansvar att planera och vidta förberedelser för svåra påfrestningar. Regeringen anser att ingen myndighet skall pekas ut som ansvarig för den övergripande planeringen inom respektive område. De utpekade myndigheterna bör ha ett gemensamt ansvar för att säkerställa planering- en inom området. Planering för åtgärder vid svåra påfrestningar Samverkansmyndigheter, som särskilt pekas ut, bör ha ansvar för att pla- nera och vidta förberedelser för att förebygga svåra påfrestningar på samhället i fred och i det fall de inträffar begränsa deras verkningar. Myndigheterna bör samverka med andra berörda myndigheter, landsting, kommuner, sammanslutningar och näringslivet. De bör även ta initiativ till forsknings- och utvecklingsinsatser inom verksamhetsområdet. Om en svår påfrestning inträffar bör de hålla regeringen informerad om hän- delseutvecklingen. Beredskapsplanering och åtgärder vid höjd beredskap Samtliga statliga myndigheter bör vara skyldiga att i sin verksamhet be- akta totalförsvarets krav. De bör även planera för att under höjd bered- skap kunna fortsätta verksamheten så långt det är möjligt med hänsyn till personaltillgång och övriga förhållanden. Planeringen bör ske i samver- kan med andra berörda myndigheter, landsting, kommuner, sammanslut- ningar och näringsidkare. Samverkansmyndigheter, som särskilt pekas ut, bör ha ett särskilt an- svar för att vidta de förberedelser som behövs inför höjd beredskap. Des- sa myndigheter bör planera för att kunna anpassa sin verksamhet inför en förändrad säkerhetspolitisk situation. De bör även genomföra omvärlds- bevakning och de risk- och sårbarhetsanalyser som behövs för att de skall klara sina uppgifter under höjd beredskap. Dessutom bör de genomföra eller medverka i säkerhetsrevisioner. Samverkansmyndigheter med ansvar vid höjd beredskap skall vid höjd beredskap så långt som möjligt inrikta sin verksamhet på sådant som har betydelse för totalförsvaret. Om möjligt skall de upprätthålla den freds- mässiga verksamheten. Vid höjd beredskap bör dessa myndigheter hålla regeringen underrättad om händelseutvecklingen, tillståndet och den för- väntade utvecklingen inom ansvarsområdet samt om vidtagna och plane- rade åtgärder. En ny förordning om beredskapssystemet Regeringen anser att vad som ovan har anförts om myndigheters ansvar och skyldigheter bör regleras i en förordning som omfattar såväl fredsti- da kriser som höjd beredskap för att understryka vikten av en helhetssyn i planeringen. I en bilaga till förordningen bör anges vilka samverkans- områden som skall finnas och vilka myndigheter som skall ingå i respek- tive samverkansområde, se vidare avsnitt 8.2. Närmare föreskrifter för verkställigheten av förordningens bestämmelser bör den nya Krisbered- skapsmyndigheten få utfärda. Nuvarande funktionsindelning upphör därmed att gälla . Regeringens bedömning: För att möjliggöra en effektiv planering av särskilt viktiga verksamheter avseende svåra påfrestningar på samhäl- let i fred respektive vid höjd beredskap bör dessa verksamheter delas in i samverkansområden. Indelningen av myndigheterna i samver- kansområden bör ske utifrån en bedömning av det inbördes sambandet mellan deras verksamheter. De utpekade områdena och myndigheter- na bör kunna ändras över tiden med hänsyn till samhällsutvecklingen och förändringen av de risker som samhället kan tänkas utsättas för. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser, såsom nämnts i avsnitt 8.1, att vissa statliga myndigheter inom de olika samverkansom- rådena bör åläggas ett särskilt ansvar. Mellan många av de verksamheter som dessa myndigheter bedriver rå- Prop. 2001/02:158 der ett starkt inbördes samband som har betydelse vid såväl planeringen för som hanteringen av svåra påfrestningar på samhället i fred. Detsam- ma gäller för höjd beredskap. Dessa verksamheter bör därför delas in i samverkansområden för att möjliggöra en överblick av de satsningar som behöver göras. Regeringen anser att en indelning i samverkansområden bör vara flexi- bel i den meningen att nya områden skall kunna tillföras eller att ett om- råde skall kunna utgå om samhällsutvecklingen och förhållandena för- ändrats i något avseende. Detsamma bör gälla för de myndigheter som ingår i ett samverkansområde. Indelningen i områden skall inte innebära en begränsning utan samverkan mellan de olika områdena kommer själv- fallet att behöva ske. Särskilt gäller detta den samplanering som krävs av sjukvårdens insatser vid spridning av t.ex. allvarliga smittämnen och gif- tiga kemikalier. Regeringen anser att det bör finnas en planering inom följande områden Spridning av allvarliga smittämnen, giftiga kemikalier och radioak- tiva ämnen, Områdesvis samordning, samverkan och information samt Skydd, undsättning och vård. De fyra första områdena kan sägas kännetecknas av att det är områden som är särskilt känsliga för störningar och där störningarna medför stora konsekvenser för samhället. De två sista områdena blir i stort sett alltid berörda vid en svår påfrest- ning och vid höjd beredskap. Därför bör det inom dessa områden finnas en förmåga att samverka i en krissituation. När det gäller räddningstjänst, hälso- och sjukvård samt polisverksamhet utgör de grundläggande verk- samheter för att minska konsekvenserna för samhället om en svår freds- tida påfrestning skulle inträffa och vid höjd beredskap. Verksamheten inom samverkansområdet bör syfta till att minska sårbar- heten och att skapa en sådan robusthet i systemen att de förmår att tillgo- dose samhällets grundläggande behov av de tjänster som produceras i situationer då infrastrukturen drabbas av allvarliga och omfattande tek- niska problem eller av avsiktlig skada till följd av sabotage eller krigs- handlingar. I detta ingår att bl.a. verka för att upprätthålla en tillräcklig elförsörjning. Verksamheten inom området bör även stödja kommunerna i deras arbete med de viktigaste kommunaltekniska försörjningssyste- men, dvs. vattenförsörjning, avlopp och fjärrvärme. Verksamheten inom samverkansområdet bör syfta till att minska sårbar- heten i samhällsviktiga transport- och varudistributionssystem och att upprätthålla en grundläggande transportkapacitet också i situationer då systemen utsätts för omfattande störningar. Alla transportsystem som tillgodoser samhällsviktiga behov vid svåra påfrestningar på samhället i fred och vid höjd beredskap bör omfattas. Dock bör sjuktransporter ingå i samverkansområdet Skydd, undsättning och vård då dessa transporter är en del av själva sjukvården. Spridning av allvarliga smittämnen, giftiga kemikalier och radioaktiva ämnen Verksamheten inom samverkansområdet bör syfta till att ge samhället förmåga att förebygga och motverka sådan spridning av allvarliga smitt- ämnen, giftiga kemikalier och radioaktiva ämnen som kan få långtgående samhällskonsekvenser i fred, eller som väsentligt kan nedsätta befolk- ningens eller militära förbands motståndskraft i krig. Förmåga bör finnas att motverka såväl avsiktlig som oavsiktlig spridning av sådana ämnen. Verksamheten bör omfatta förberedelser för och genomförande av åt- gärder i syfte att förhindra eller begränsa spridningen av allvarlig smitta och farliga ämnen. Detta innefattar åtgärder mot bioterrorism och andra typer av terrorism som bygger på avsiktlig spridning av giftiga eller far- liga ämnen. Även åtgärder mot allvarliga djursjukdomar som sprids epi- demiskt och sjukdomar som kan spridas mellan djur och människor bör räknas till samverkansområdet om deras förlopp har en sådan karaktär att de kan få mycket allvarliga konsekvenser för samhället i stort. Området bör även omfatta NBC-skydd i krig och åtgärder för att hantera spridning av radioaktiva ämnen vid kärnkraftsolyckor. Verksamheten inom samverkansområdet bör syfta till att motverka eko- nomiska kriser som kan få långtgående samhällskonsekvenser och som inte kan mötas med ordinarie ekonomisk-politiska åtgärder. Här avses kriser som sammanbrott i det finansiella systemet, konsekvenser av krig eller terrorattacker, en utbredd och långvarig brist på strategiskt viktiga förnödenheter eller andra exceptionella situationer. Verksamheten inom samverkansområdet bör omfatta åtgärder för att trygga betalningssystemets, värdepappershandelns samt vissa allmänna och privata försäkringssystems funktion vid allvarliga kriser i fred och vid höjd beredskap. Med försäkringssystem avses i detta sammanhang pensionssystem och andra system som stora befolkningsgrupper är bero- ende av för sin försörjning. Samverkansområdet bör också omfatta åtgärder för att trygga försörj- ningen med strategiskt viktiga varor i krig, eller i andra situationer med allvarliga störningar i världshandeln. Sådana åtgärder omfattar interna- tionellt samarbete inom och utom EU samt förberedelser för reglerings- och ransoneringsåtgärder inom landet. Områdesvis samordning, samverkan och information Verksamheten inom samverkansområdet bör bidra till att förbättra för- mågan hos främst kommuner och länsstyrelser till sektorsövergripande samordning, samverkan och information vid svåra påfrestningar på sam- hället i fred och vid höjd beredskap. Verksamheten bör också syfta till att på en sektorsövergripande nivå kunna informera samhällsaktörer och allmänhet om krisens eller krigets förlopp och konsekvenser och om de åtgärder som planeras av ansvariga myndigheter. Skydd, undsättning och vård Verksamheten inom samverkansområdet bör syfta till att ge samhället förmåga att skydda befolkningen och samhällsviktig verksamhet mot allvarliga skador på människor och materiel till följd av sabotage, terro- rism och krigshandlingar samt att skapa förmåga att genomföra skydds-, räddnings-, och sjukvårdsinsatser. Området innefattar inte sådant som tidigare benämnts funktionsskydd, dvs. intrångsskydd och fysikt skydd för tele- och elanläggningar. skall finnas såväl vid svåra påfrestningar på samhället i fred som vid höjd Till samverkansområdet bör också räknas vissa insatser då berörs av allvarliga händelser eller krig som har inträffat eller pågår utanför landet. Det kan då bli fråga om att måste ta hand om ett stort antal personer från katastrofområden eller krigsskådeplatser som söker skydd i . Regeringen vill här erinra om regeringens syn på området Massflykt av asyl- och hjälpsökande till som framgår 2000/01:52. Till skillnad från andra områden av svåra påfrest- ningar på samhället i fred, vilka mer direkt drabbar det svenska samhäl- let, handlar det här om att på olika sätt kunna möta och bistå människor som av olika skäl kommit till undan en extrem situation i ett an- Verksamheten inom samverkansområdet bör omfatta de resurser i samhället som krävs för att skapa insatsberedskap för situationer som kan uppstå i samband med allvarliga kriser i fred eller vid höjd beredskap. Vid krigshandlingar av större omfattning måste särskilda åtgärder vidtas för att fysiskt skydda befolkningen mot vapenverkan och andra hot. gärder för att fysiskt skydda befolkningen mot konsekvenserna av krigs- handlingar som riktas mot kan i stor utsträckning hänskjutas till Relationen mellan den föreslagna indelningen i samverkansområden och nu använda indelningar och områden Verksamheten inom de föreslagna samverkansområdena skall ersätta den planering som har skett inom ramen för det civila försvarets funk- Den skall också ersätta den särskilda planeringen avseen- de svåra påfrestningar på samhället i fred. När det gäller det civila försvaret bör beaktas att viss verksamhet som har varit organiserad i funktioner nu kan utgå helt eller i sin hel- het förskjutas till en anpassningsperiod. Däremot bör de områden som redovisats i regeringens skrivelse om beredskapen mot svåra påfrestning- ar på samhället i fred (skr. 2000/01:52) integreras i samverkansområde- Prop. 2001/02:158 na. Den förordning om myndigheternas ansvar som regeringen avser att utfärda skall endast reglera de statliga myndigheternas verksamhet. För att lösa sina uppgifter måste myndigheterna samverka med berörda kommunala organ, sammanslutningar och näringsidkare. I detta arbete är det viktigt att ta till vara de resurser som finns inom näringslivet och de frivilliga försvarsorganisationerna. Införandet av den nya förordningen om åtgärder för fredstida krishan- tering och höjd beredskap medför i vissa fall följdändringar i myndighe- ters instruktioner. I samband med följdändringarna kommer regeringen att vid behov göra en översyn av instruktionerna och förtydliga myndig- heternas ansvar vid normal fredstida verksamhet, vid svåra påfrestningar på samhället i fred samt vid höjd beredskap. Förslaget utgör en grund för regeringens fortsatta arbete. Såsom fram- går ovan avser regeringen dock inte att använda begreppen samverkans- och bevakningsansvar. Frivilliga insatser är uttryck för folkligt engagemang och utgör en viktig del av samhällets beredskap. Den frivilliga verksamheten är ett nödvän- digt inslag i samhällets beredskap. För att skapa en bättre krishanterings- förmåga, och framför allt för att skapa ett robust och motståndskraftigt samhälle, bör såsom regeringen har nämnt denna typ av engage- mang uppmuntras och tas tillvara i det reformerade krishanteringssyste- met. Regeringens syn på de frivilliga försvarsorganisationerna redovisas i propositionen Frivillig försvarsverksamhet i totalförsvaret (prop. 2001/02:159) som beslutas denna dag. 8.3Ny myndighet med planeringsuppgifter för bered- skapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och vid höjd beredskap Regeringens förslag: En ny myndighet med samordnande plane- ringsuppgifter vad avser beredskapen mot svåra påfrestningar på sam- hället i fred och vid höjd beredskap skall inrättas . Skälen för regeringens förslag: beslutade med anledning av regeringens förslag att skap skall läggas ned (prop. 2001/02:10, bet. 2001/02:FöU2, rskr. 2001/02:91). gav regeringen som sin mening till känna att det bör vara en uppgift för att besluta om inrättandet av den nya planerings- myndigheten. Av utskottets betänkande framgår att utskottet såg det som utomordentligt angeläget att den nya planeringsmyndigheten kan börja sin verksamhet i omedelbar anslutning till att redskap läggs ner. Regeringen föreslår att en ny myndighet inrättas fr.o.m. Prop. 2001/02:158 med planerings- och samordningsuppgifter för beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och för höjd beredskap. Verksamhets- området skydd mot olyckor omfattas inte av myndighetens uppgifter. 8.3.1 Den nya myndighetens uppgifter Regeringen anser att den nya myndigheten bör ha namnet Krisbered- skapsmyndigheten. Myndighetens uppgift bör vara att verka för en sam- ordning i planeringen vad gäller verksamhetsområdena svåra påfrest- ningar och det civila försvaret. Regeringen beslutade om kommittédirektiv till en särskild utredare (dir. 2001:84) att bl.a. beskriva arbetsuppgifter samt bemanna och lämna förslag till anslag för den nya myndigheten. Utreda- ren skall vidta de åtgärder som krävs för att den nya myndigheten skall kunna inrättas . Utredaren lämnade förslag till regeringen om anslag och verksamhetsplan för den nya myn- digheten för perioden - . skall utredaren lämna förslag om bl.a. verksamhetsmål, instruktion för myndigheten och budgetunderlag för . Regeringen anser att den nya skall lokali- seras till . Regeringen tar därmed fasta på vad försvarsutskot- tet uttalade i yttrandet 1999/2000:FöU4y. Verksamheten vid den enhet som Överstyrelsen har fått regeringens uppdrag att organisera i bör ingå i fr.o.m. och även fortsättningsvis bedrivas i . Ut- redaren skall enligt direktiven överväga om ytterligare funktioner skall överföras från till . Regeringen vill i det följande redovisa till sin syn på de upp- gifter myndigheten bör ha. bör i nära samarbete och tillsammans med ansvariga samhällsorgan verka för att stärka och samordna samhällets krishantering, bl.a. genom analys av omvärldsutvecklingen. Den bör ock- så på begäran kunna ge stöd till ansvariga myndigheter om en allvarlig kris uppstår. Gränsdragningen mellan och övriga myndigheters ansvar skall emellertid vara tydlig. Regeringen be- tonar i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret att ansvarsprin- cipen skall gälla. Den innebär att en utpekad ansvarig myndighet skall ha ansvar i hela hotskalan från normal fredsverksamhet till krigets krav. Bildandet av skall därmed inte i något avse- ende ändra de ansvariga myndigheternas ansvar och uppgifter vad avser krishanteringsarbete inom deras verksamhet. bör svara för övergripande analyser av samhällsutveckling, omvärldsförhållanden, beroendeförhållanden mellan viktiga samhällsfunktioner och deras sårbarhet, övergripande sektorana- lyser i samverkan med berörda myndigheter samt övergripande samord- ning av forsknings- och utvecklingsarbete. När det gäller beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred bör tyngdpunkten i verksamhet ligga på att förbättra krishanteringsförmågan vid svåra påfrestningar på samhället i fred som kan kräva samtidiga insatser inom flera samhällssektorer. Kris- beredskapsmyndigheten bör särskilt verka för att med bibehållande av ansvarsprincipen stärka krishanteringsförmågan hos länsstyrelser och kommuner. Myndigheten bör ha förmåga att vid en svår påfrestning på samhället i fred kunna bistå med främst områdesvisa lägesredovisningar, om så begär. bör i sitt arbete tillvarata kompetens som redan finns inom andra myndigheter och organisationer. Myndigheten skall exempelvis inte bygga upp en egen forskningsresurs utan utnyttja befintliga resurser vid t.ex. universitet, högskolor och andra forsknings- institut samt myndigheter. Myndigheten bör utveckla egna kontakter på expertnivå med motsva- rande organ i andra länder i frågor som har tydlig koppling till Krisbe- redskapsmyndighetens nationella arbetsuppgifter. Kontakterna skall i första hand utvecklas med europeiska länder och andra länder i Euro- atlantiska partnerskapsrådet (EAPR). bör ha en beredskap för att kunna stödja vad avser internationellt arbete, bl.a. i frågor rörande EU:s krishantering, i de avseenden uppgifterna omfattar Krisbered- skapsmyndighetens nationella ansvarsområden. Krisberedskapsmyndig- heten bör även inom ramen för sitt ansvarsområde kunna ha uppgifter inom EU:s område Civil protection. bör vidare ha en förmåga att stödja i det löpande PFF-arbetet. I samband med PFF-övningar och liknande kan ges rollen som samordnare av civil verksamhet. bör också kunna ges i uppdrag att själv ansvara för sådana övningar. bör ha ett särskilt ansvar att samordna de uppdrag och det organisationsstöd som ges till de frivilliga försvarsorga- nisationerna för de behov av frivillig personal som föreligger inom det civila försvaret och under en svår påfrestning på samhället i fred. Upp- dragen skall ges av till de frivilliga för- svarsorganisationerna i nära samverkan med ansvariga myndigheter. I lagen (1994:1720) om civilt försvar regleras att det i varje kommun skall finnas ett hemskydd. Hemskyddet är en beredskapsorganisation som be- står av totalförsvarspliktiga som skrivits in för civilplikt och av frivilliga. har att planera och genomföra utbildning av per- sonal inom hemskyddet. För att kunna uppnå bättre helhetssyn och bättre resursutnyttjande bör dessa uppgifter överföras till Krisberedskapsmyn- digheten. Vidare bör ha ett övergripande ansvar för att trossamfundens kunnande och insatser uppmärksammas och tas till vara när det gäller krishantering. Den breddade hotbilden medför att omvärldsbevakning och omvärlds- analys samt risk- och sårbarhetsanalyser behöver genomföras med högre ambitionsnivå och med större bredd . Dessa uppgifter bör även omfatta bevaknings- och analysuppgifter inom informationssäkerhetsom- rådet. uppgift i detta sammanhang bör vara att genomföra analyser som har särskild inriktning på företeelser som kan ge upphov till allvarliga kriser i samhället. Det bör röra sig om problem och företeelser som är tvärsektoriella till sin karaktär och som inte analy- serats med tillräcklig bredd och med tillräckligt djup i de studier som bedrivits på annat håll i samhället. bör ha ett sammanhållande myndighets- ansvar för samhällets informationssäkerhet (se vidare kap. 17). Myndigheten bör vidareutveckla metoder för uppföljning och utvärde- ring av samlade årliga bedömningar av samhällets beredskap och i sam- verkan med berörda myndigheter utveckla ett system för redovisning till regeringen av beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och inför höjd beredskap. Myndigheten bör även samordna kompetens- utveckling för vissa personer med befattningar inom krishanteringssy- stemet och frågor om personal- och kompetensförsörjning för det civila försvaret. bör utarbeta en övergripande grundsyn och inriktning för beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred samt civilt försvar. Inom ramen för inriktningen bör myndigheten utveckla och även samordna arbetet med mål- och resultatstyrning för svåra påfrestningar och civilt försvar. Vidare bör myndigheten vara sammanhållande i det nya planerings- systemet och svara för samordning av beslutsunderlag till regeringen. Myndigheten bör arbeta med uppföljning och utvärdering. Vidare bör myndigheten lämna förslag till fördelning av resurser för civilt försvar och åtgärder som stärker beredskapen mot svåra påfrestningar på samhäl- let i fred enligt de principer som redovisas i kap.7. Som framgår av kapit- let kan det till stor del bli en uppgift för att fördela belopp till de olika myndigheterna som skall bedriva verksamhet inom respektive samverkansområde. I kapitel 9 redogör regeringen för sin syn på samverkan mellan offent- lig sektor och näringsliv. bör bl.a. ha som uppgift att genomföra omvärldsbevakning och omvärldsanalyser. Rege- ringen anser att uppgiften att utveckla och förvalta principer för samver- kansformer mellan offentlig sektor och näringsliv bör ligga på denna myndighet. Till bör knytas ett råd för samverkan med näringslivet. Rådet bör vara sammansatt på ett sådant sätt och ha sådana uppgifter att det blir en väsentlig faktor i myndighetens arbete med att utveckla samverkansformer mellan offentlig sektor och näringsliv på området. Myndigheter som ingår i samverkansområden bör utveckla samarbetet med näringslivet inom sina respektive ansvarsområden. Krisberedskaps- myndigheten skall härvid bistå med en övergripande samordning, metod- utveckling och uppföljning inom respektive samverkansområde samt ha det övergripande ansvaret att se till helheten i samhällets risk- och sår- barhetsarbete. Regeringen anser att bör ha uppgifter inom informationsberedskapen. Den verksamhet som Styrelsen för psy- kologiskt försvar bedriver för att skapa förutsättningar för en god förmå- ga att säkerställa en konkret och fullständig myndighetsinformation bör därför överföras till . Detsamma bör gälla Styrelsens nuvarande uppgift att bedriva och medverka i utbildning. Mot bakgrund av vad ovan sagts om uppgift att ansvara för samordning av forsknings- och utvecklingsinsatser inom krishanteringsområdet bör den forskningsverksamhet som Styrel- Prop. 2001/02:158 sen för psykologiskt försvar initierar och bedriver överföras till Krisbe- redskapsmyndigheten. Regeringen anser att även uppgiften att sprida kunskap om civilbefolk- ningens möjligheter att inom folkrättens ramar bjuda en ockupant mot- stånd bör överföras från Styrelsen för psykologiskt försvar till Krisbered- skapsmyndigheten.