prop · GP03170 · 2002-03-18 00:00:00 — Det föreslås dock att lagen skall tillämpas redan vid fastställande av den rörliga delen av kon- cessionsavgiften för andra . Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessions- avgift på televisionens och radions område Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område skall ha följande lydelse. Den rörliga delen av konces- sionsavgiften beräknas för ett kalenderhalvår i sänder. Den är beroende av intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att det sänder annonser och tas ut med Den rörliga delen av konces- sionsavgiften beräknas för ett kalenderhalvår i sänder. Den är beroende av intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att det sänder annonser i sänd- ningar som sker med stöd av till- stånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen att sända televisionsprogram med analog sändningsteknik och i sändningar som i huvudsak över- ensstämmer med dessa sänd- ningar. Avgiften tas ut med av intäkterna till den del de överstiger 375 miljoner men inte , av intäkterna till den del de överstiger 500 miljoner men inte , av intäkterna till den del de överstiger . I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det framgår av omstän- digheterna att de utgör sådant vederlag till programföretaget. Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringstekniska grunder. De i första stycket angivna beloppsgränserna skall justeras på ett sätt som motsvarar det sätt som anges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delen av koncessionsavgiften. Denna lag träder i kraft . Den skall dock tillämpas vid fastställande av den rörliga delen av koncessionsavgiften för andra . Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område skall ha följande lydelse. Den rörliga delen av konces- sionsavgiften beräknas för ett kalenderhalvår i sänder. Den är beroende av intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att det sänder annonser och tas ut med Den rörliga delen av konces- sionsavgiften beräknas för ett kalenderhalvår i sänder. Den är beroende av intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att det sänder annonser i sänd- ningar som sker med stöd av till- stånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen att sända televisionsprogram med analog sändningsteknik och i sändningar som i huvudsak över- ensstämmer med dessa sänd- ningar. Avgiften tas ut med av intäkterna till den del de överstiger 375 miljoner men inte , av intäkterna till den del de överstiger 500 miljoner men inte , av intäkterna till den del de överstiger . I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det framgår av omstän- digheterna att de utgör sådant vederlag till programföretaget. Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringstekniska grunder. De i första stycket angivna beloppsgränserna skall justeras på ett sätt som motsvarar det sätt som anges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delen av koncessionsavgiften. Denna lag träder i kraft . Den skall dock tillämpas vid fastställande av den rörliga delen av koncessionsavgiften . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Enligt förslaget skall, när tillstånd meddelats enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen att i hela landet sända TV-program med analog sändningsteknik, den rörliga delen av koncessionsavgiften grun- das inte endast på annonsintäkter hänförliga till sändningar vilka skett med analog teknik utan också på intäkter från annonser i andra sänd- ningar under förutsättning att dessa i huvudsak överensstämmer med de sändningar som skett med analog teknik. Av remissen framgår att kon- cessionsavgiften haft till syfte att motverka effekterna av den bristfälliga konkurrens som är följden av att endast ett företag fått rätt att sända reklam-TV i marksändningar och därför i viss mån verkar på en Genom utvecklingen av marksänd digital-TV och andra sändningsformer i vilka reklam är tillåten har emellertid förutsätt- ningarna för avgiften i viss mån rubbats. till känna att en grundlig översyn av reglerna för koncessionsavgift borde göras och att regeringen skyndsamt borde utreda möjligheten att konces- sionsavgift endast skall betalas på sändningsverksamhet som sker med I den mån ett programföretag enligt den nu föreslagna bestämmelsen i 4 § skall betala koncessionsavgift på grundval av annonser i digitala sändningar som i huvudsak motsvarar de markbundna analoga sändning- arna, behandlas detta bolag i fråga om avgiftsskyldigheten på annat sätt än de företag som enbart bedriver digital sändningsverksamhet, eftersom dessa inte betalar någon motsvarande avgift. Detta motiveras i remissen (s. 8) med att de annonsintäkter som programföretaget får för den ana- loga sändningen och parallellsändningen av detta program i det digitala marknätet och via satellit har sin grund i att den analoga sändningen når alla hushåll i landet och att en parallellsändning av det analoga pro- grammet i det digitala marknätet inte alstrar några särskilda Någon egentlig utredning av möjligheterna att begränsa konces- sionsavgiften så att den grundas enbart på intäkter från sändningar med analog sändningsteknik synes emellertid inte ha företagits i ärendet. Lagrådet har noterat de invändningar av konstitutionell och EG-rättslig art som TV4 framfört under remissbehandlingen och som kunde förtjäna en närmare analys än som gjorts i lagrådsremissen. Det kan också ifråga- sättas om syftet med koncessionsavgiften har bärkraft i förhållande till andra intäkter än dem som är hänförliga till sändningar omfattade av till- ståndet enligt 1 § i lagen. kan konstateras att frågan om hur koncessionsavgiften skall beräknas är komplex och att lagstiftaren därför får anses ha en viss frihet att reglera underlaget för avgiften utan att den lösning som väljs kommer i konflikt med grundläggande rättsprinciper. Under föredragningen har upplysts att den av begärda översy- nen kommer att påbörjas . Det kan därför förväntas att den nu föreslagna regleringen blir av relativt kort varaktighet och kommer att kunna ersättas av bestämmelser grundade på ett fastare underlag. Med beaktande av dessa olika omständigheter finner Lagrådet inte skäl föreligga att avstyrka förslaget i denna del. Enligt förslaget skall lagändringen träda i kraft men till- lämpas såvitt angår fast- ställandet av den rörliga delen av koncessionsavgiften. Koncessionsavgiften är att betrakta som en skatt (prop. 2000/01:132 s. 10 och Lagrådets yttrande i KU 2000/01:26 s. 26). Enligt 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen får skatt inte tas ut i vidare mån än som följer av föreskrift som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- skyldigheten. Av vad nu sagts följer att den föreslagna retroaktiva tillämpningen i fråga om fastställandet av den rörliga delen av koncessionsavgiften är förenlig med 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen endast om den nya lydel- sen av 4 § inte ålägger koncessionshavaren en större avgiftsplikt än denne har enligt paragrafen i dess nuvarande lydelse. Som framgår av de remitterade handlingarna föreligger oenighet mellan regeringen och koncessionshavaren om hur den nu gällande bestämmelsen i 4 § skall tolkas. Enligt regeringens tolkning innebär den föreslagna ändringen av 4 § en sänkning av koncessionsavgiften, varför något retroaktivitetsproblem inte uppkommer. Med TV4:s tolkning av 4 § kommer däremot avgiften att höjas genom ändringen av paragrafen, vilket får till följd att retroaktiv tillämpning av den nya bestämmelsen blir oförenlig med regeringsformen. Lagrådet finner det inte möjligt att i detta ärende ta ställning till vilken av de två tolkningarna av 4 § som är den riktiga. Denna fråga kan ytterst komma att avgöras efter process vid förvaltningsdomstol. Redan risken för att domstol kan komma att tolka den nu gällande bestämmelsen på sådant sätt att det genom övergångsbestämmelsen uppstår en konflikt med grundlagen utgör emellertid enligt Lagrådets mening ett starkt skäl mot att införa en övergångsbestämmelse av sådant slag. Det enklaste sättet att undvika risken för grundlagsstridig lagstiftning är givetvis att, på sätt som TV4 förordat, helt avstå från retroaktiv tillämp- ning. En sådan lösning framstår dock som mindre tilltalande för det fall att regeringens tolkning skulle befinnas vara riktig, eftersom den då kan medföra att TV4 drabbas av en högre avgift än som följer av den nya lydelsen av 4 §. En bättre lösning är därför enligt Lagrådets mening att utforma över- gångsbestämmelsen så att retroaktiv tillämpning av 4 § i dess nya lydelse tillåts men endast i den mån den inte leder till en högre avgift för konces- sionshavaren (jfr 5 § promulgationslag). I enlighet härmed kunde ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna få följande utform- ning: Denna lag träder i kraft . I den utsträckning lagen inte leder till en för programföretaget högre koncessionsavgift skall den dock tillämpas även vid fastställande av den rörliga delen av koncessionsav- giften för andra och första . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2001/02:170 Vissa frågor om konces- sionsavgift på televisionens område