prop · GP03160 · 2002-03-04 00:00:00 — I förordningen ingår bland annat ett förbud mot kannibalism, vilket t.ex. innebär att grisar inte skall få ges foder innehållande ABP från gris. gäller dock tillsvidare ett totalförbud mot utfodring av livsmedelsproducerande djur med t.ex. kött- och benmjöl. En överenskommelse om gemensam stånd- punkt beslutades vid rådsmötet , vilken därefter har överlämnats till för en andra behandling. Förordningen beräknas kunna träda i kraft . anser att förordningen är viktig, av främst smittspridningsskäl, och har under dess beredning aktivt arbetet för ett snabbt antagande. lade kommissionen inför rådet fram ett förslag om ändring av direktiv /630/EEG om minimiregler för skydd av svin. En del av förslaget bearbetades i rådsarbetsgrupp under svenskt ordförandeskap och en andra del, bilagan till rådsdirektivet, bearbetades i kommissions- arbetsgrupp. Tack vare en intensiv arbetstakt i rådsarbetsgruppen kunde politisk enighet om förslaget nås under svenskt ordförandeskap efter att yttrat sig i frågan . Genom de nya reglerna kommer de största välfärdsproblemen som identifierats i kommissionens vetenskapliga rapport att åtgärdas. Det kommer att vara förbjudet att stänga in dräktiga suggor och gyltor i trånga, individuella bås eftersom de skall hållas i grupp större delen av tiden. Detta innebär att de bättre kan tillgodose sitt sociala behov. Det kommer även att vara förbjudet att binda upp djuren. I det nya direktivet finns även bestämmelser som förbättrar djurens miljö som minimimått på liggytor och totalytor för suggor och gyltor och krav på ständig tillgång till material att böka i samt grovfoder. antog kommissionen ytterligare bestämmelser om svin då den nya bilagan till ovannämnda rådsdirektiv beslutades efter att enhäl- ligt ha godkänts av den . I bilagan anges vissa tekniska krav vid svinhållning. Den nya bilagan innehåller förbätt- rade standarder när det gäller krav på ljus- och ljudnivåer i stallar, ständig tillgång till vatten och material att sysselsätta sig med, restriktioner när det gäller stympning (t.ex. kastrering och svansklippning) och lägsta avvänjningsålder för smågrisar. Medlemsstaterna måste tillämpa de nya reglerna . Kommissionen lämnade en rapport om medlems- staternas erfarenheter efter genomförandet av rådets direktiv om skydd av djur vid transport. Syftet med rapporten är att analysera hur långt medlemsstaterna har kommit i genomförandet av gemenskapens lagstift- ning om djurskydd vid transporter samt att lägga fram förslag till ytter- Rapporten är inriktad på kritiska områden där situationen skulle kunna förbättras, särskilt genom ändringar i gemenskapens befint- Kommissionen framhåller i rapporten att flera stora områden kräver åtgärder, bland annat att mer resurser krävs för att medlemsländerna skall kunna genomföra lagstiftningen och att tran- sporter av hästar från till vissa medlemsländer för slakt är ett särskilt stort bekymmer. Dessutom framkommer att tekniska ändringar av rådets direktiv /628/EEG om skydd av djur vid transport Den svenska uppfattningen är att rapporten är bra och tydlig samt att det är mycket viktigt att konkreta förslag följer. Det är också viktigt att rapporteringen till kommissionen fungerar bra. ta sitt ansvar och med högsta prioritet se till att direktivet genomförs i lagstiftningen samt att tillsynen fungerar och att åtgärder vidtas när reglerna inte följs. Andra viktiga åtgärder är att begränsa transporttiderna och avskaffa exportbidragen för levande djur. Kommissionen har i Skr. 2001/02:160 rapporten meddelat att den avser att undersöka åtgärder för att främja att djur slaktas närmare uppfödningsorten, vilket också är av stor betydelse för djurskyddet. Kommissionen lade fram förslag till ändring av förordning (EG) nr 411/98 om ventilation i vägfordon som används för djurtran- sporter i . Kommissionen föreslår bland annat att temperaturen inne i fordonet alltid måste hålla sig inom vissa angivna luftfuktighets- och temperatur- intervall oavsett om fordonet rör sig eller är stillastående. Det svenska ordförandeskapet markerade tydligt att djurskydd bör ges hög prioritet inom det europeiska samarbetet. En särskild rådsresolution om djurtransporter antogs vid rådsmötet . Bakgrunden var bland annat bristerna i tillämpningen av gemensamma transportbestämmelser och de djurhälsokriser som unionen genomgått . Rådet uttalade bland annat att skärpta krav bör införas vid transporter och att nya initiativ bör planeras för att förbättra djurskyd- det och djurens välbefinnande under transport. Kommissionen inväntar vetenskapliga kommitténs rapport och förväntas därefter lägga fram förslag till ändringar i rådets direktiv /628/EEG om skydd av djur vid transport . har arbetat intensivt med djurskydd och vill höja förändringstakten inom EU genom att mana till eftertanke inför djurhan- teringen. Initiativet till en öppen debatt i jordbruksrådet om etiska aspekter på djurhållning togs på politisk nivå i inledningen av det svenska ordförandeskapet. Debatten ägde rum . Upprinnelsen var att det kontinuerligt avslöjas stora brister vid djurhållning och djurhantering inom unionen trots att det finns lagstiftning på både gemenskaps- och nationell nivå. Grym djurhantering upprör människor och människans förhållande till djuren är en fråga som diskuteras allt oftare i dagens samhälle. Syftet med debatten i rådet var att lyfta frågan om etiska aspekter på djurhållning till ett principiellt plan och utgångs- punkten var att vi även fortsättningsvis skall ha ett samhälle med djur i människans tjänst. Den öppna debatten om etiska aspekter på djurhållning följdes upp av en internationell konferens i Ethics and Animal Welfare som samlade 350 deltagare från och övriga EU- länder. Deltagarna kom från organisationer, ministerier, myndigheter och matproducerande företag med ansvar för djurhållning. Anförandena och diskussionerna betonande hur man på bästa sätt skall tillgodose djurs behov. Konferensen lyckades väl med att sätta fokus på djurs välbefin- nande och vikten av att djur behandlas väl. En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. Det pågående arbetet inom gemenskapen innefattar såväl nyreglering som modernisering av det befintliga regelverket på området. Till grund för detta arbete ligger kommissionens vitbok om livsmedelssäkerhet (KOM (1999) 719 slutlig) som presenterades . Under det svenska ordförandeskapet var frågor på livsmedelsområdet prioriterade. Målet var att driva arbetet framåt i största möjliga utsträckning i de frågor som var aktuella. När det gällde förslaget till allmän livsmedelslag och inrättandet av en europeisk livsmedels- myndighet var det viktigt att hålla tidtabellen som satts av . kunde rådet och enas. Förslaget kommer formellt att antas av rådet och . Med anledning av ordförandeskapet hölls , i , konferensen 2001 safe, sustainable, ethical. På konferensen diskuterade forskare, tjänstemän och företrädare för NGO:s från hela EU hur livsmedelskedjan kan stärkas. Konferensens resultat diskuterades sedan av jordbruksministrarna och ansvariga kommissionärer vid det informella mötet i . För att påvisa utvidgningens betydelse och lyfta fram en av de viktigaste frågorna inom jordbrukspolitiken arrangerades under det svenska ordförandeskapet en konferens tillsammans med kandidat- länderna om lagstiftningen på livsmedelsområdet. Syftet med seminariet var att informera kandidatländerna om EU:s arbete när det gäller livsmedelsfrågor, såsom skärpning av EU:s livsmedelslagstiftning och genomförandet av denna. har arbetet fortsatt med förenkling av vissa livsmedels- standarder. En politisk överenskommelse om förslagen till direktiv om mjölkpulver och kondenserad mjölk, vissa former av socker, fruktjuice och liknande produkter, sylt, marmelad och gelé samt honung nåddes . Eftersom rådet, sedan lämnat sitt yttrande, infört en föreskrivande kommitté i stället för den ursprungliga rådgivande kommittén i alla fem förslagen måste få möjlighet att avge ett nytt yttrande. Förslagen antogs av rådet och väntar på att publiceras. Nya livsmedel och genmodifierade livsmedel Förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och livsmedelsingredienser omfattar bland annat genmodifierade livsmedel och fastställer regler och villkor för sådana produkter innan de kan släppas ut på marknaden. Bland annat skall en säkerhetsprövning av produkterna ske. Två procedurer finns: Ett ansökningsförfarande via en medlemsstat samt en förenklad procedur med anmälan till kommissionen. Regler för särskild märkning finns i förordningen. Kommissionen skall vidare anta tillämpningsregler för märkning. fattade kommissionen beslut (2001/122/EG) om att släppa ut ett dextranpreparat som ny livsmedelsingrediens i bageriprodukter på den europeiska marknaden. Ett beslut (2001/721/EG) fattades även om tillstånd att släppa ut trehalos på marknaden. Trehalos är en källa till glukos. Dessutom har en ny metod för att pastörisera fruktberedningar blivit godkänd inom EU enligt beslut /424/EG. När det gäller genetiskt modifierade livsmedel, antog kommissionen ett förslag till en ny förordning om genetiskt modifi- erade livsmedel och foder. Förslaget omfattar en ny godkännande- procedur för livsmedel och foder samt nya märkningsregler. Godkän- nandeproceduren för livsmedel kommer att bygga på den nuvarande förordningen om nya livsmedel och livsmedelsingredienser, men innebär förändringar framför allt beträffande medlemsstaternas roll i riskvär- deringen. Enligt förslaget kommer märkningen att bli mer långtgående än dagens regler. Livsmedel kommer enligt förslaget bland annat att märkas även om man inte kan påvisa förekomsten av DNA och/eller protein i produkten. Den nya förordningen beräknas träda i kraft först . 24.3Ramlag för livsmedel och bildande av europeisk livsmedelssäkerhetsmyndighet Arbetet med att skapa en allmän livsmedelslag och att bilda en europeisk livsmedelsmyndighet pågick . Den allmänna livsmedels- lagen omfattar hela livsmedelskedjan. På gemenskapsnivå har det inte funnits någon gemensam ram för lagstiftningen trots att området är harmoniserat. Med den nya livsmedelslagen skapas denna ram. Bland annat införs en definition av livsmedel. Man tydliggör också bland annat att det är aktörerna i livsmedelskedjan som är ansvariga för att livsmedlen är säkra och inför allmänna krav på spårbarhet. Vissa delar av lagen riktar sig till lagstiftarna och där slår man fast vilka principer som skall gälla för lagstiftningen, bland annat vetenskaplig grund och försiktighetsprincipen. Den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet kommer att fungera som vetenskapligt och tekniskt stöd till lagstiftarna. Den kommer att vara oberoende och kunna ta egna initiativ och vara proaktiv för att på så sätt kunna påtala problem eller risker innan dessa blir akuta. De vetenskapliga kommittéer som finns på livsmedelsområdet kommer att föras över till myndigheten. Även vetenskapliga frågor inom t.ex. djurskyddsområdet kommer att hanteras av den nya myndigheten. , alldeles i slutet av det svenska ordförandeskapet, antog rådet en Skr. 2001/02:160 politisk överenskommelse om gemensam ståndpunkt om förslaget. gemensamma ståndpunkten antogs formellt . har diskussionerna fortsatt mellan rådet och . Man kunde enas . Arbetet med förslaget har gått rekordsnabbt särskilt med tanke på hur omfattande det var. Beslut om lokalisering av livsmedelssäkerhetsmyndigheten kunde inte tas vid toppmötet i . Myndigheten är tillsvidare placerad i . antog rådet med kvalificerad majoritet en gemensam ståndpunkt om och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosttillskott (12394/2/01 rev 2). Med kosttillskott menas livsmedel som är koncentrerade källor av näringsämnen eller andra ämnen med närings- eller fysiologisk funktion och som säljs i form av kapslar, tabletter och liknande. Förslagets huvudsakliga innehåll kan mycket kort sammanfattas i två punkter: För vitaminer och mineraler anges vilka substanser som får användas vid tillverkning av kosttillskott, samt dagliga maximi- och minimihalter för dessa ämnen. Vidare innehåller förslaget märknings- regler för kosttillskott. Det primära syftet med direktivet är att ge konsumenterna säkra produkter. För att garantera en hög skyddsnivå för konsumenterna och underlätta deras val måste de produkter som släpps ut på marknaden vara säkra och förses med adekvat och korrekt märkning. Kosttillskott regleras nu av nationella bestämmelser. Dessa bestämmelser kan variera mycket mellan medlemsstaterna. Dessutom saknas bestämmelser i flera medlemsstater, bland annat i . Rådets gemensamma ståndpunkt har skickats till för en andra behandling i enlighet med medbeslutandeproceduren. Slutligt beslut om reglerna för kosttillskott förväntas . presenterade kommissionen sitt förslag till gemensamma regler om livsmedelshygien. Syftet med förslaget är att samordna, uppdatera och förenkla gällande regelverk som består av ett tjugotal direktiv som antagits . Förslaget består av fem delar: Allmänna regler som gäller för alla livsmedel inklusive primärproduktion, regler för livsmedel av animaliskt ursprung, regler för offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung, djurhälsoregler samt ett direktiv som upphäver tidigare direktiv på området. och hela 2001 har en rådsarbetsgrupp gått igenom den första delen med allmänna regler och den andra delen med regler för livsmedel av animaliskt ursprung. Arbetet kommer att fortsätta . Förbättrad märkning av livsmedel I vitboken om säkra livsmedel utlovades ett tillägg till märknings- direktivet med förbättrad märkning av sammansatta ingredienser till . Förslaget blev försenat och publicerades . Kommissionen föreslår vissa ändringar i märkningsdirektivet 2000/13/EG. Dels föreslås en utvidgad märkning av innehållet i samman- satta ingredienser, dels föreslås att allergena ingredienser som redovisas i en lista alltid skall anges. Förslaget innebär att samtliga konsumenter får mera information om vad livsmedlen innehåller. Dessutom förbättras situationen för allergiker väsentligt i och med att det finns krav på att vissa ämnen alltid skall anges. Befogenheten att anta gränsvärden för främmande ämnen i livsmedel t.ex. dioxiner är delegerad till kommissionen. För att kunna fatta beslut måste kommissionen få stöd för sitt förslag hos medlemsstaterna. Stödet för dioxingränsvärden i livsmedel var inte tillräckligt stort. Därför skickade kommissionen sitt förslag till rådet . Rådet antog gränsvärdesförslaget . I den antagna rättsakten fick och ett undantag för gränsvärdet för dioxin i fisk . Fisken får endast säljas nationellt i våra länder och konsumenterna måste informeras via kostråd om hur mycket fisk man kan äta utan att riskera att få i sig för mycket dioxin. De nya gränsvärdena för samtliga livsmedel börjar gälla . 25 Den gemensamma fiskeripolitiken Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad gemenskaps- politik med gemensamma bestämmelser för medlemsstaterna. Bestämmelserna omfattar fiskerinäringens alla aspekter och avser såväl resursförvaltningen som utvecklingen av näringens olika sektorer, såsom yrkesfisket, fiskförädlingsindustrin och vattenbruket. En omfattande genomgång av den gemensamma fiskeripolitiken har påbörjats av kommissionen och medlemsstaterna inför den revidering som senast måste beslutas . Den av kommissionen presenterade om översynen behandlades ingående första gången under det svenska ordförandeskapet . Diskussionerna fortsatte även . Beslut om nyttjandet av fiskeresurserna fattas såväl internt inom gemenskapen som inom regionala fiskeriorganisationer där gemenskapen deltar som part. Dessa beslut har tagit sin utgångspunkt i att genomföra den internationellt stadfästa försiktighetsprincipen. Två av de Skr. 2001/02:160 huvudsakliga instrumenten gemenskapen använder sig av är totalt tillåtna fångstmängder (TAC) och tekniska förvaltningsåtgärder för fisket. Gemenskapen använder i allt större utsträckning även långsiktiga förvaltningsstrategier för bevarande av fiskbestånden. Att genomföra en mer miljöanpassad resursförvaltning har varit en viktig prioritering för under ordförandeskapet. Inom Nordostatlantiska (), inom Nordatlan- tiska laxorganisationen () samt inom ramen för EG:s avtal med fortskrider arbetet med den praktiska tillämpningen av försiktig- hetsprincipen. På basis av vetenskaplig rådgivning från det interna- havsforskningsrådet har högsta tillåtna fångstmängder och kvoter fastställts för de flesta bestånd i . Därutöver har havsforsk- ningsrådets mer långsiktiga råd utgjort grunden för beslut om långsiktiga förvaltningsplaner för de viktigaste bestånden, t.ex. atlantoskandisk sill inom NEAFC och en rad nordsjöbestånd genom avtalet mellan och nämligen sill, torsk, kolja, gråsej och rödspätta. Bestånden av torsk och kummel befinner sig i en kritisk situation. För att förbättra bestånds- situationen för dessa arter har EU sänkt de högsta tillåtna fångst- mängderna med . fullföljdes rådets och kommissionens deklaration om en långsiktig strategi för att återuppbygga bestånden av torsk och kummel. Ett långt fiskestopp infördes och tekniska åtgärder infördes i . Vidare samarbetar EU och med att ta fram långsiktiga återhämtningsplaner omfattande ytterligare åtgärder för dessa bestånd. har för (IBSFC) fattat en rad viktiga beslut för förvaltningen av torskbeståndet i Öster- sjön. Det EU-finansierade projektet () har slutförts, vars uppgift var att utveckla en trålmodell i syfte att uppnå högre selektivitet i trålfisket efter torsk i . fattades beslut om att BACOMA-modellen skulle användas . Under kunde strandstaterna runt även enas om att införa mer selektiva och beståndsbevarande bestämmelser i garnfisket. Inom för internationella fiskerifrågor FAO antogs enhälligt den Internationella handlingsplanen mot olagligt, okontrollerat och orapporterat fiske. Inom ramen för FAO hölls även en konferens om ekosystemförvaltning som utmynnade i en resolution som utgör ett viktigt bidrag till nästa års miljötoppmöte i . ministerdeklaration återfinns frågan om fiskerisubventioner i ett samman- Skr. 2001/02:160 hang som ökar förutsättningarna för framgångsrika förhandlingar om en reducering av subventioner med skadliga effekter. Inom fortsätter arbetet med bland annat handelsliberalisering på fiskområdet vilket väntas ha betydelse för kommande WTO-förhandlingar. beslutades förändringen av kontrollförordningen, (EEG) nr 2847/93, bland annat syftade till att skapa en effektivare och säkrare kvotadministration, jämförbar kontroll av medlemsländers fiskefartyg samt striktare kontroll av tredjelandsfartyg och ökad öppenhet. Denna förordning har ännu inte följts upp med erforderliga tillämpnings- förordningar, bland annat återstod översynen av gemenskapens loggboks- bestämmelser. och inledningen av 2001 fördes dessa frågor inte framåt i nämnvärd utsträckning. genomfördes andra fasen av det satellitbaserade positions- övervakningssystemet för fisket. Detta innebar för svensk del att drygt 60 fartyg utrustades med satellitföljare, vilket innebär att cirka 100 svenska fartyg nu ingår i systemet med satellitövervakning. har diskussioner förts om hur ansvaret mellan kommis- sionen och medlemsländerna ska fördelas i fråga om genomförande av övervakningsinsatser i regionala fiskeriorganisationer. I syfte att genomföra gemenskapens åtaganden inom NEAFC deltog de medlemsländer som fiskar i området med nationell kontrollverksamhet. Detta innebar för svensk del att deltog med att genomföra inspektioner av fiskefartyg från olika länder på det fria havet i Nordostatlanten. Den nya förordningen om marknaden för fiskeri- och vattenbruks- produkter trädde i kraft . Kommissionens mål med den nya förordningen är att den gemensamma marknadspolitiken skall bidra till en ansvarsfull förvaltning av resurserna genom att aktörerna får större ansvar för att de nyttjas på bästa sätt. Förordningen innebär vissa förändringar inom handelsområdet. I artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 104/2000 finns bestämmelser om konsumentinformation. Dessa bestämmelser träder i kraft . Bestämmelserna innebär bland annat att produkter av fisk och skaldjur samt vattenbruksprodukter skall ursprungsmärkas i detaljhandeln och att medlemsstaterna skall upprätta förteckningar över tillåtna handelsbeteckningar. Den nedåtgående trenden för återtag av fisk från den svenska marknaden har fortsatt även . Marknadssituationen för sill och strömming för konsumtion har förbättras . De svenska återtagen är därför endast marginella. Strukturpolitiken för fiskerinäringen omfattas av två huvudinstrument planer för strukturstöd inom fiskerinäringen samt fleråriga utvecklings- planer för fiskeflottan. De svenska program som omfattar strukturstöd till fiskerinäringen godkändes av kommissionen , dels mål 1- programmen dels ett horisontellt program för hela utanför mål 1. har genomförandeorganisationen och det nationella regelverket anpassats till de nya förutsättningarna. Regeringen har beslutat om ändringar i förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen, och har fastställt nya föreskrifter om statligt stöd till fiskerinäringen. Såväl beslut som utbetalningar har påbörjats men efterfrågan på stöd inom ramen för de nya programmen har varit lägre än under tidigare program. Parallellt med att genomförandet av de nya programmen har påbörjats, har och länsstyrelserna följt upp beslut fattade under förra programperioden. Stöd inom ramen för de gamla programmen måste utbetalas före . De fleråriga utvecklingsprogrammen för fiskeflottan är, vid sidan av systemet med TAC, kvoter och tekniska regleringar, ett av huvudinstrumenten för att kunna säkerställa ett långsiktigt hållbart resursutnyttjande. I programmen finns mål för flottans dimensionering. Utvecklingsprogrammet, FUP IV, skulle löpt ut . pågick en översyn av den framtida gemensamma fiskeripolitiken (GFP) som skall vara slutförd . För att inte föregå utfallet av diskussionerna kring den framtida GFP:n har beslut tagits om en förlängning av nuvarande FUP IV med t.o.m. . I enlighet med FUP IV har f.n. överkapacitet för fartyg som använder trål- eller vadredskap. För att reducera överkapaciteten höjde junioktober 2001 de maximala bidragen till åtgärder för anpassning av fiskeansträngningen, bland annat skrotning, för att stimulera till en ökad utförsel av kapacitet från fiskeflottan. Då gemenskapens fiskeavtal med upphörde var över 400 fartyg och omkring 4 300 fiskare från och tvungna att upphöra med sin verksamhet. har särskilda planer för omstrukturering av fartyg som påverkas av avtalet därför antagits. Planerna innebär att förutom de strukturmedel och redan förfogar över kommer ytterligare att tillföras. Åtgärderna syftar till att hantera den överkapacitet som uteblivet fiskeavtal har resulterat i. Medel kan bland annat användas till skrotning, överföring av fartyg till tredjeland samt för investeringar som krävs för att fartygen skall kunna förändra sitt fiske. Europeiska gemenskapens fiskeavtal med var tills för sedan EG:s största fiskeavtal med tredjeland. Avtalet sades upp av och löpte ut . 2001/02:160 förhandlingarna mellan gemenskapen och om ett nytt Istället tecknades avtal med i mitten av året, vilket nu är gemenskapens största. Därutöver tecknades bland annat avtal med Ekvatorial , och . För svensk del är det viktigt att vid tecknade av denna typ av avtal bland annat diskutera hur fiskeriundersökningar i fiskeområdena kan främjas, hur kostnaderna bör fördelas mellan EU-budgeten och fiskeföretagen, hur ersättningarna till tredjeland i större utsträckning kan riktas mot utveckling av en hållbar fiskesektor samt hur bättre samordning kan åstadkommas mellan fiskeavtalen och biståndsprogrammen. 25.5.1Integrering av miljöhänsyn och hållbar utveckling