prop · GP03101 · 2002-04-12 00:00:00 — Informationen om det ekonomiska utfallet i staten utgör även underlag för nationalräken- skaperna (NR) som är en statistisk samman- ställning i kontoform över den samlade svenska ekonomin med uppdelning på olika institu- sektorer och olika slag av inkomster och utgifter. NR:s avgränsning av staten utgår från definitioner etc. som följer rekommendationer från () samt rådets förordning (EG nr 2223/96) om det europeiska 5.2Skillnader mellan resultaträkningen och statsbudgeten Statsbudgeten och resultaträkningen skiljer sig åt vad gäller avgränsning, struktur och redovis- ningsprinciper. Ett exempel på skillnader i av- gränsningen är affärsverken som ingår i resultat- räkningen men som ligger utanför stats- budgeten. Ett annat exempel är att avgifter och bidrag som myndigheterna får disponera redo- visas i resultaträkningen men inte i stats- budgeten. Statsbudgeten har en ändamålsstruktur där indelningen är utgiftsområden, politikområden och anslag. Resultaträkningen är däremot indelad i intäkts- och kostnadsslag. Jämförelser av poster i resultaträkningen och statsbudgeten låter sig därmed ofta inte göras, utan doku- menten kompletterar i stället varandra. Resultaträkningen visar verksamhetens totala kostnader och intäkter . Balans- räkningen visar den ekonomiska ställningen, dvs. skulder och tillgångar, per . Som framgår av beskrivningarna i följande av- snitt påverkas ibland endast balansräkningen av vissa ekonomiska händelser medan resultat- räkningen är oförändrad. När det gäller redovisningsprinciper upprättas statsbudgeten enligt de principer som anges i budgetlagen (1996:1059), dvs. utgifter och inkomster som uppstår vid an- skaffningstillfället. För såväl transfereringar som skatter sammanfaller huvudsakligen utgifts- begreppet med betalningen (kassamässighet). I resultaträkningen sker redovisningen enligt god redovisningssed och bokföringsmässiga grunder, dvs. redovisning av intäkter och kostnader. I tabellen nedan ges exempel på både skillnader och likheter. Tabell 5.1 Jämförelse mellan resultaträkningen och statsbudgeten Kostnad (intäkt) Löner, varor, Skatter redovisas i princip när inbetalning sker i såväl räkenskaperna som statsbudgeten. I resultaträkning och balansräkning tas dock underskott på skattekonto (debiterade, obetalda belopp) upp som fordran och intäkt, och överskott på skattekonto (odebiterade, betalda belopp) tas upp som skuld och inte som intäkt, vilket innebär en begränsad periodisering. I avsnitt 4.2, tabell 4.4 redovisas skillnaderna mellan skatterna i resultaträkningen och stats- budgeten mer utförligt. I resultat- och balansräkningen redovisas i princip samtliga statens avgifter och bidrag enligt bokföringsmässiga principer, vilket bl.a. innebär att endast utgifter som avser årets förbrukning redovisas som kostnader i resultaträkningen. På statsbudgeten redovisas endast avgiftsinkomster som berörd myndighet inte får behålla, i huvudsak handlar det om offentligrättsliga avgifter. Därutöver redovisas vanligen de avgifts- inkomster som myndigheter får ta ut enligt 4 § avgiftsförordningen (1992:191), dvs. avgifter av tillfällig natur eller av mindre värde, som en utgiftsreduktion på anslaget. Övriga avgifter är sådana från offentligrättslig verksamhet och från uppdragsverksamhet som myndigheten får behålla. Dessa avgifter, liksom bidrag som myndigheten får behålla samt kostnader i den verksamhet som finansieras med dessa medel, redovisas som intäkt/kostnad i resultaträkningen medan de normalt inte har någon påverkan på utfallet på enskilda anslag och inkomsttitlar på statsbudgeten. Nettobetalningar från avgifts- och bidragsfinansierad verksamhet påverkar dock saldot på myndigheternas ränte- konton i och därmed Riks- gäldskontorets nettoutlåning, vilket i sin tur påverkar statsbudgeten och statens lånebehov. På statsbudgeten redovisas transfereringar huvudsakligen när betalning sker (kassamässigt). I resultaträkningen redovisas de också i huvud- sak kassamässigt, men periodiseringar kan före- komma. Avsättning för framtida åtaganden I resultaträkningen redovisas förändringen av avsättningar för åtaganden som leder till utgifter som kostnad, medan statsbudgeten belastas först när utgiften uppstår, dvs. i princip när betalning sker. Löner, varor och tjänster m.m. Löner, varor och tjänster och andra drift- kostnader redovisas utgiftsmässigt, dvs. vid an- skaffningstillfället, på statsbudgeten, medan endast utgifter för förbrukning redo- visas som kostnad i resultaträkningen. Andel av företags vinst/förlust Andelar i dotter- och intresseföretag redovisas enligt den s.k. kapitalandelsmetoden, vilket inne- bär att statens andel av företagens vinster/ förluster redovisas som en intäkt/kostnad i resultaträkningen. På statsbudgeten redovisas en inkomst först när staten erhåller utdelning från ett företag. Orealiserad valutavinst/förlust och upplupen räntekostnad Räntor på statsskulden redovisas på olika sätt på statsbudgeten och i resultaträkningen. Oreali- serade valutaförluster och upplupna ränte- kostnader för nollkupongobligationer påverkar exempelvis resultaträkningen men inte stats- budgeten. För att komma fram till statsbudgetens saldo, som motsvarar statens lånebehov, har två poster införts på statsbudgeten som inte har någon motsvarighet i resultaträkningen: Riksgälds- kontorets nettoutlåning och Kassamässig korri- gering. lånar bl.a. ut medel till statliga investeringar som inte finansieras via anslag. Dessutom placerar myndigheter över- skottslikviditet i . Nettobetal- ningsströmmarna från denna verksamhet redo- visas på en egen rad på statsbudgeten som benämns nettoutlåning. Den kassamässiga korrigeringen utgör skillnaden mellan å ena sidan saldot av utfallet på statsbudgetens anslag och inkomsttitlar och å andra sidan nettot av in- och utbetalningar över statsverkets checkräkning. Eliminering av interna mellanhavanden När resultat- och balansräkningen konsolideras elimineras samtliga interna transaktioner inom staten. I inkomsterna på statsbudgeten ingår sociala avgifter för statens anställda och anslagen belastas med motsvarande utgifter. Det medför att den del av sociala avgifter som inte överförs till AP-fonderna är bruttoredovisad på stats- budgeten men är eliminerad i resultaträkningen. Redovisningen av statens lokalkostnader skiljer sig åt mellan statsbudgeten och resul- taträkningen. Interna hyresintäkter från och elimineras mot myndigheters lokalkostnader i resultaträkningen. På statsbudgeten belastas anslagen med internt fakturerade hyror. 5.3Härledning av statsbudgetens saldo från resultaträkningen Av redovisningen i föregående avsnitt framgår att det finns väsentliga skillnader mellan resultaträkningen och statsbudgeten och att det därför inte är möjligt att på ett heltäckande sätt skapa jämförelse mellan enskilda rader i statsbudgetens utfall respektive i resultaträk- ningen eller i finansieringsanalysen. Eftersom det finns ett samband mellan utgifter/inkomster, kostnader/intäkter och betalningar är det möjligt att utifrån resultat- räkningen (RR) via finansieringsanalysens (FA) saldo (nettoamortering av statens lån) komma fram till statsbudgetens saldo. En tabell har tagits fram för att förklara sambanden mellan resul- taträkningens saldo, finansieringsanalysens saldo och statsbudgetens saldo (statens lånebehov). För att från resultaträkningens saldo komma fram till statsbudgetens saldo måste flera justeringar göras. De kan grupperas enligt följande: -justeringar för transaktioner i resultat- räkningen som ej medför betalningar -justeringar för förändringar av fordringar och skulder i balansräkningen (BR) -övriga transaktioner som påverkar betal- ningar -justeringar hänförbara till statsskulden. De första tre justeringarna görs för att komma till finansieringsanalysens saldo, vilket är det- samma som nettoamorteringen på statens lån. Den fjärde justeringen görs för att komma fram till statsbudgetens saldo. Tabell 5.2 Sambanden mellan några väsentliga saldomått i årsredovisningen Justeringar för poster som ej nedskrivningar (enl. RR) samt (not 12 till RR) Resultatandelar (enl. RR) (not 1 till RR) och (Förändring i BR mellan 2000 Justeringar för förändringar av Skatter (not 53 till FA) (not 62 till FA) AP-fondmedel (Nom. Investeringar (enl. FA) anläggningstillgångar (enl. FA) Nettoutlåning (enl. FA) Utdelningar från statliga bolag (som påverkat BR) Nettoamortering av staten lån (finansieringsanalysens saldo) Förändring av RGK:s kortsiktiga placering (not 37 till BR) (Från AP-fonderna och , nominella värden) Förändring av interna innehav (Förändring av lån i Justeringar för transaktioner som inte medför betalningar I resultaträkningen ingår vissa poster som inte medför betalningar, t.ex. avskrivningar och orealiserade valutakursförändringar, som måste tas bort för att komma fram till statsbudgetens saldo. Av de orealiserade valutakursförlusterna på var hänförbara direkt till statsskulden och till skuldskötselinstrument. Intäkterna från , som uppgick till , har inte påverkat stats- budgetens saldo eftersom de inbetalades före- gående år till . Avsättningar till pensioner och fonder medför inte några betalningar och påverkar således inte statsbudgetens saldo. Justeringar för förändringar av skulder och fordringar Förändringar av skulder och fordringar påverk- ade statsbudgetens saldo med -13,, varav -12,är föränd- ringar hänförbara till skatter. Statens betalnings- netto har således påverkats negativt av föränd- ringar av skulder och fordringar. Mer informa- tion om orsakerna till förändringar av skulder och fordringar ges i balansräkningen och i finansieringsanalysen. Övriga transaktioner som påverkar betalningar Några transaktioner som medför betalningar, exempelvis investeringar och utdelningar, redo- visas endast i balansräkningen och måste således läggas till resultaträkningens saldo för att komma fram till statsbudgetens saldo. Obligationer till ett marknadsvärde av har förts över från AP-fonderna till (se även kapitlet 8 om statliga sektorn). Obligationerna var uppdelade på i nominella statsobligationer, i reala statsobligationer och i bostadsobligationer. De reala och nominella statsobligationerna minskade statsskulden med totalt , men påverkade inte statsbudgetens saldo. Därutöver har Riksgälds- kontoret erhållit för inlösen och ränta av bostadsobligationer. Det beloppet förbättrade statsbudgetens saldo. Investeringar i anläggningstillgångar uppgick till . Statens inkomster från försäljning uppgick till . Nettoamorteringarna av statens lån uppgick till . Denna post är identisk i absoluta tal med saldot i finansierings- analysen statens nettoupplåning men redovisas här som ett positivt belopp, dvs. som en netto- amortering. Justeringar som är hänförbara till Statsskulden Nettoamorteringarna av statens lån (129,, se ovan) var 91 miljarder större än statsbudgetens saldo. Skillnaden mellan statens nettoupplåning och statsbudgetens saldo beror på att det finns transaktioner som påverkar statsskulden men som inte påverkar stats- budgetens saldo, t.ex. årets överföring av statsobligationer. Å andra sidan finns det transaktioner som påverkar statsbudgetens saldo men som påverkar statsskulden först efter- följande perioder, exempelvis Riksgälds- kontorets kortsiktiga placering på marknaden av betalningsöverskott på statverkets checkräkning. Förändringar av kortsiktiga placeringar var . har AP-fonderna och gjort överföringar av statskuldpapper till ett nominellt värde av 68,3 respektive . Dessa överföringar genererar inte några betalningsströmmar och påverkar inte stats- budgetens saldo. Under Övriga poster som upp- gick till ingår förändringar av kortfristiga fordringar hän- förbara till statsskuldförvaltningen. Dessa kort- fristiga fordringar har påverkat statsskuldens för- ändring men inte statsbudgetens saldo. Staten har garantiåtaganden i form av insätt- ningsgaranti och investerarskydd, exportgaran- tier, u-kreditgarantier, garantier som ersätter tillförsel av kapital och kapitalinsatser, kredit- garantier, flygförsäkringsgarantier samt pen- sionsgarantier. Garantierna hanteras av fem myndigheter: (), (), (), (Sida) och (). infördes ett nytt sätt att hantera garantier i staten. Det nya förfarandet ställer krav på kostnadstäckning och innebär att risken i varje garantiengagemang eller grupp av engagemang skall värderas. Utifrån detta bestäms en avgift för garantin. Till den del av- gifter inte erhålls från garantitagaren är det fråga om en statlig subvention. En sådan subvention skall belasta ett anslag. Statens portfölj av garantier kan innehålla obalanser genom stora enskilda engagemang eller koncentrationer av garantier eftersom den generellt sett byggs upp genom enskilda politiska beslut och inte med inriktning på risk- diversifiering. Portföljen kan på så sätt bli risk- fylld. saknas möjligheter att redovisa den samlade portföljens riskprofil. Statens garantiportfölj omfattar en mängd olika åtaganden och uppgår till förutom investerarskyddet, där uppgifter om de skyddade tillgångarna saknas, samt kapitaltäckningsgarantier, som är obegränsade till tid och belopp. Störst är insättningsgarantin (), exportgarantier (), garantier som ersätter till- försel av kapital och kapitalinsatser () samt kreditgarantier av olika slag (). Nytt är flygförsäkringsgarantier (summerat över försäk- ringstagarna till ). Övriga åtaganden, bl.a. pensionsgarantier, uppgår till . Därutöver redovisas för staten bindande utfästelser om att vid behov utfärda garantier på där utfäst- elserna i huvudsak gäller exportgarantier. Tabell 6.1 Sammanställning över statliga garantiåtaganden och utfästelser tillförsel av kapital och 1)Avser åtagandet per eftersom senare uppgifter ännu ej finns tillgängliga. 2)Utöver de åtaganden som redovisas finns två åtaganden som inte åsatts några värden. 3)Redovisat belopp avser summan av maximala ansvarsbelopp vid ett skadetillfälle per försäkringstagare Den statliga garantiportföljen har ökat från ca till , huvudsakligen genom fler exportgarantier samt tillkomsten av flygförsäkringsgarantier . Diagram 6.1 Utvecklingen av garantiåtagandena Insättningsgarantins syfte är att stärka konsu- mentskyddet för allmänhetens insättningar i banker och värdepappersbolag. De garanterade insättningarna har varierat . Insättningsgarantins omfattning och utformning styrs av regelverk inom och EU. Maxi- malt belopp som betalas ut som ersättning är per kund och institut. Samma er- sättningsbelopp gäller för investerarskyddet som omfattar värdepapper och medel som banker och värdepappersbolag hanterar för kunders räkning. Om det inträffar ersättningsfall beträffande institut som bedriver verksamhet i både och annat land finns behov av samarbete mellan IGN och andra länders ersättningssystem. har två nya samarbetsavtal träffats med företrädare för ersättningsskydd i andra länder. Genom att erbjuda konkurrenskraftiga export- kreditgarantier och investeringsgarantier skall EKN främja svensk export och utveckla svenskt näringsliv. Garantierna fungerar som en försäk- ring där svenska staten skyddar mot risken för förluster genom uteblivna betalningar orsakade av politiska och/eller kommersiella händelser vid utlandsaffärer. Exportgarantier kan även an- vändas som säkerhet hos banker och underlättar på så sätt finansieringen vid exportaffärer. En variant av exportgarantier är investeringsgaran- tier som lämnas för att täcka risker för svenska investerare vid nyinvesteringar i utlandet. Engagemanget i exportgarantier inklusive ut- fästelser från staten om att vid realiserat behov utfärda sådana uppgick vid slutet av 2001 till , en ökning med . Någon efterfrågan på investeringsgarantier fanns däremot inte och EKN har föreslagit regeringen att detta system ska moderniseras. Dessutom finns en särskild exportkreditram för att utveckla näringsliv och infrastruktur i , med flera länder samt bidra till ett varaktigt samarbete mellan de berörda länderna och svenska företag. Det utestående engagemanget inklusive utfästelser uppgick till . U-kreditgarantier är vanliga exportgarantier, men med en subventionsdel. Dessa garantier ges till projekt som av Sida bedöms få betydande utvecklingseffekter i det berörda landet och som inte kan bära kostnaderna för en normal, kommersiell finansiering. har både antalet utfästelser om garantier och antalet faktiskt utfärdade garantier ökat. uppgick det totala engagemanget till . Garantier som ersätter tillförsel av kapital och kapitalinsatser Garantier som ersätter tillförsel av kapital och kapitalinsatser innebär att staten i någon form åtar sig att tillskjuta kapital. Kapitaltäcknings- garantier innebär att staten åtar sig att tillskjuta kapital så att kapitaltäckningsgraden i ett lån- givande bolag alltid överstiger den i lag angivna lägsta nivån (f.n. ), eller att det garan- terade företagets egna kapital inte dräneras. Dessa garantier är obegränsade och belopp. har framfört att beloppsmässigt obegränsade garantier i görligaste mån bör ersättas av åtaganden som är preciserade till belopp (bet. 1996/97:FiU01 och bet. 1999/2000:FiU24). Vid ingången av 2002 finns två kapitaltäck- ningsgarantier kvar, båda inom infrastruk- tursektorn (respektive de svenska landförbindelserna till ). En variant av kapitaltäckningsgarantier är grundfondsförbindelser, vilka är beloppsbe- gränsade åtaganden med syfte att stärka företags finansiella beredskap inför en utsatt situation. Vid ingången av 2002 fanns åtaganden på till fyra svenska finansi- eringsinstitut. Inom denna grupp av garantier var kapitaltäckningsgarantin till störst, då åtagandet beloppsmässigt redo- visades som garantimottagarens totala skuld på . Denna kapitaltäcknings- garanti och en grundfondsförbindelse (på ) ersattes av en garanti på som trappas av proportionerligt under . Medlemsåtagandet i nio internationella finansieringsinstitut (, Europeiska investeringsbanken, Nordiska investerings- banken, regionala utvecklingsbanker m.fl.) består av inbetalt kapital och garantikapital (callable capital). Garantikapitalet innebär att svenska staten förbinder sig att för respektive finansieringsinstitut tillhandahålla ett visst kapitalbelopp utöver det kapital som direkt betalat in till berört institut. Dessa åtaganden uppgick vid utgången av 2001 till totalt . Den vanligaste formen av enskilda garanti- åtaganden är kreditgarantier som innebär att staten tar på sig kreditrisken vid finansiering av exportaffärer eller investeringar i infrastruktur, bostäder, jordbruk etc. men överlåter själva kreditgivningen till andra långivare. Nedan beskrivs de olika åtagandena av kreditgarantier förutom exportkreditgarantierna som behandlats ovan. Bland infrastrukturprojekten finns Öresunds- bron och de s.k. Stockholms- och Göteborgs- lederna. Staten garanterar den upplåning som respektive företag gör på kreditmarknaden. Tillsammans uppgår kreditgarantierna till . Garantierna till Botnia- banan ersattes av lån i . Kapitaltäckningsgarantin till ersattes av kreditgarantier på högst . Åtagandet uppgick till . Till Allmänna Hypoteksbank finns en kreditgaranti på . Kreditgarantier för finansiering av bostads- byggande utfärdas av BKN för att främja bostadsförsörjningen. Statliga kreditgarantier för bostäder lämnas för: -nybyggnad av småhus eller flerbostadshus och ombyggnad av flerbostadshus, -omfördelning av ränteutgifter på lån till bostäder, -lån som en kommun tar upp för att kommunen skall kunna fullgöra sina förpliktelser samt för -avlösen av kommunala borgensåtaganden för bostadsrättsföreningar. Bostadskreditgarantierna uppgick till . De internationella garantierna gäller dels krediter från Nordiska investeringsbanken för enskilda projekt i olika länder på , dels några beloppsmässigt mindre garantier till i samt till fyra länder i . En stor del av de senare åtagandena förfaller . Sida har ställt ut två garantier (inklusive utfästelser) på tillsammans inom en ram på under en treårig försöksperiod med fristående garantier. Sida avser att föreslå en förlängning av försöksverksamheten. Det finns ett stort antal kreditgarantier på relativt små belopp inom områdena lantbruk och glesbygd (). Dessa program är nu stängda för ny garantigivning. Vidare finns åtaganden inom energi och tillverkning (). Garantier för pensionsåtaganden utgör ett tryggande av upparbetade avtalspensioner för anställda vid statliga myndigheter som har bolagiserats. I vissa fall har de aktuella delarna av företagens (de f.d. myndigheternas) pensions- skulder tryggats direkt genom garanti. I andra fall finns direkta försäkringar hos Pensions- garanti (FPG) som sedan garanteras i form av en efterborgen. I några fall har medlen som ska finansiera pensionerna förts till stiftelser som sedan garanteras direkt eller indirekt. Pensionsgarantierna uppgick till ca . Det finns, utöver ovan nämnda garantiåtag- anden, ett antal statliga åtaganden mer eller mindre explicita av garantiliknande karaktär. Det handlar om såväl avtalsbundna som icke avtalsbundna åtaganden. Som exempel på avtals- bundna åtaganden av garantiliknande karaktär kan nämnas dolda fel och skadestånd i försälj- nings- och köpeavtal. Som exempel på icke avtalsbundna åtaganden av garantiliknande karaktär kan nämnas kärn- avfallsfonden. Sådana åtaganden redovisas inte här. Det finns dock ett behov av att kartlägga och redovisa även sådana åtaganden för att få en komplett bild av statens betingade åtaganden. Efter terrorattacken i drog försäkringsmarknaden tillbaka ut- budet av flygförsäkringsskydd för tredje man till följd av terrorattacker, krigshandlingar m.m. Flygtrafiken kunde inte fungera utan denna typ av försäkring och EU-ländernas finansministrar fattade därför beslut om att fylla det tomrum som uppkommit. fick efter beslut av riksdag och regering i uppdrag att utfärda flygförsäkringsgarantier för skydd för tredje man avseende flygbolag, flygplatser och handlingagenter på den svenska marknaden. Ansvarsbeloppet per skadetillfälle summerat över försäkringstagarna uppgick till . Statens garanti gäller dock för ett obegränsat antal skadetillfällen. Detta åtagande gäller fram till . 6.3Avgiftsinkomster, utbetalningar och återvinningar Avgiftsinkomsterna och tillskotten från stats- budgeten för subventioner uppgick till . Av detta belopp utgjorde avgiftsinkomsterna för exportgarantier och tillskotten från statsbudgeten för bostads- kreditgarantierna samt anvisade anslagsmedel i samband med invärderingen av garantier de stora posterna. Utgifterna för infriade garantier uppgick till . Dessa infrianden dominerades av två poster. Det var dels infrianden av exportgarantier på , dels infrianden av bostadskreditgarantier på . Återvinningar av tidigare utbetalda medel vid infrianden uppgick till ca där återvinningarna nästan uteslutande kommer från tidigare infriade exportkreditgarantier. Tabell 6.2 Avgiftsinkomster, utgifter för infrianden samt återvinningar under medel)1) tillförsel av kapital och 1) äldre garantier, som är utställda utan riskavspeglande avgift, har /2002 invärderats till den nya garantimodellen. För detta anslog medel för subventionerade garantier om 1 . Dessa medel ingår i de redovisade beloppen under avgiftsinkomster. Subventioner via anslag på statsbudgeten för bostadskreditgarantier och garantier till Baltramen uppgick tillsammans till 1 . har infriandena minskat och ligger . Avgifterna (exklusive insättnings- garantin) har ökat kraftigt främst beroende på subventionsmedel från stats- budgeten på . Åter- vinningarna har legat på ca . Diagram 6.2 Utvecklingen av infrianden, avgifter och återvinningar 1997 2001 (exklusive insättningsgarantin) Avgifter och subventionsmedel betalas in till räntebärande konton i . Dessa konton har med ett undantag obegränsad kredit. Från dessa konton görs utbetalningar för infrianden. Överskott på ett konto ger en ränteintäkt, medan en utnyttjad kredit medför en räntekostnad. Avgiftsmedel från exportgarantier, u-kredit- garantier och fristående garantier finns också placerade på valutakonton/depositioner i svenska banker.