prop · GP03118 · 2002-03-21 00:00:00 — 1.Den europeiska arresteringsordern är ett rättsligt avgörande, utfärdat av en medlemsstat med syftet att en annan medlemsstat skall gripa och överlämna en eftersökt person för lagföring eller för verkställighet av ett straff eller en frihetsberövande åtgärd. 2.Medlemsstaterna skall åta sig att i enlighet med principen om ömsesidigt erkännande samt bestämmelserna i detta rambeslut verkställa varje europeisk arresteringsorder. 3.Detta rambeslut påverkar inte skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de grundläggande rättsliga principerna i artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen. Tillämpningsområde för en europeisk arresteringsorder 1.En europeisk arresteringsorder får utfärdas för brott som enligt den utfärdande medlemsstatens lagstiftning är belagda med fängelse eller frihetsberövande åtgärd upp till av lägst eller, om ett straff har utdömts eller en frihetsberövande åtgärd har vidtagits, för av lägst . 2.Följande brott, förutsatt att de i den utfärdande medlemsstaten är belagda med fängelse på upp till och såsom de definieras i den utfärdande medlemsstatens lagstiftning, skall medföra överlämnande på grundval av en europeisk arresteringsorder enligt villkoren i detta rambeslut och utan kontroll av om det föreligger dubbel straffbarhet för gärningen: Deltagande i en kriminell organisation. Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi. Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen. Bedrägeri, inbegripet bedrägeri som riktar sig mot Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen enligt konventionen av om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Tvätt av av brott. Penningförfalskning av euron. Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter. Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. Mord, grov misshandel. Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. Människorov, olaga frihetsberövande och tagande av gisslan. Rasism och främlingsfientlighet. Organiserad stöld och väpnat rån. Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk. Beskyddarverksamhet och utpressning. Förfalskning och piratkopiering. Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. Förfalskning av betalningsmedel. Olaglig handel med hormonsubstanser och andra tillväxtsubstanser. Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen. Handel med stulna fordon. Brott som omfattas av den internationella brottmålsdomstolens behörighet. Kapning av flygplan eller fartyg. 3.Rådet kan, efter att ha hört i enlighet med artikel 39.1 i FEU, när som helst enhälligt besluta att lägga till andra typer av brott i förteckningen i punkt 2. Mot bakgrund av kommissionens rapport enligt artikel 27 skall rådet bedöma om förteckningen bör utvidgas eller ändras. 4.När det gäller andra brott än de som omfattas av punkt 2 kan överlämnandet underkastas villkoret att de gärningar för vilka den europeiska arresteringsordern har utfärdats skall utgöra ett brott enligt den verkställande statens lagstiftning, oberoende av brottsrekvisit eller brottets rättsliga rubricering. Skäl till att verkställighet skall vägras Den verkställande rättsliga myndigheten skall vägra att verkställa en europeisk arresteringsorder i följande fall: 1.När det brott som ligger till grund för den europeiska arresteringsordern omfattas av amnesti i den verkställande medlemsstaten om denna var behörig att lagföra brottet enligt sin egen strafflag. När det framgår av de uppgifter som står till den verkställande rättsliga myndighetens förfogande att den eftersöktes ansvar för samma gärning prövats genom lagakraftägande dom i en medlemsstat, under förutsättning att straffet, vid fällande dom, avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagstiftningen i den medlemsstat i vilken avkunnandet ägt rum. 3.När den person som är föremål för en europeisk arresteringsorder ännu inte kan ställas till straffrättsligt ansvar för de gärningar som ligger till grund för den europeiska arresteringsordern på grund av sin ålder enligt den verkställande statens lag. Skäl till att verkställighet får vägras Den verkställande rättsliga myndigheten får vägra att verkställa en europeisk arresteringsorder 1.om, i något fall som avses i artikel 2.4, den gärning som ligger till grund för den europeiska arresteringsordern inte innebär något brott mot lagen i den verkställande staten; när det gäller skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner får dock verkställandet av den europeiska arresteringsordern inte vägras av det skälet att den verkställande medlemsstatens lagstiftning inte föreskriver samma typ av skatter eller avgifter eller att den inte innehåller samma slags bestämmelser om skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner som den utfärdande statens lagstiftning, 2.om den person som är föremål för den europeiska arresteringsordern är föremål för lagföring i den verkställande staten för samma gärning som den som ligger till grund för den europeiska arresteringsordern, 3.om de rättsliga myndigheterna i den verkställande staten har beslutat antingen att inte väcka åtal för det brott som ligger till grund för den europeiska arresteringsordern eller att underlåta åtal, eller om den eftersökte i en medlemsstat omfattas av ett annat slutligt avgörande för samma gärningar som hindrar senare lagföring, 4.om åtal för brottet eller verkställigheten av straffet preskriberats enligt den verkställande medlemsstatens lagstiftning och gärningarna omfattas av denna medlemsstats behörighet enligt dess egen strafflagstiftning, 5.om det framgår av de uppgifter som står till den verkställande rättsliga myndighetens förfogande att den eftersöktes ansvar för samma gärningar prövats genom lagakraftägande dom i tredje stat, förutsättning att straffet, vid fällande dom, avtjänats eller är verkställighet eller kan verkställas enligt lagstiftningen i den stat i vilken avkunnandet ägt rum, 6.om den europeiska arresteringsordern har utfärdats för verkställighet av ett straff eller frihetsberövande åtgärd och den eftersökte är bosatt eller medborgare i den verkställande medlemsstaten och den verkställande medlemsstaten åtar sig att själv verkställa detta straff eller denna åtgärd enligt denna medlemsstats lagstiftning, 7.om en europeisk arresteringsorder avser gärningar som 1.enligt den verkställande medlemsstatens lagstiftning anses ha begåtts helt eller delvis på dess territorium eller en plats som är likställd med den medlemsstatens territorium, 2.har begåtts utanför den utfärdande medlemsstatens territorium och åtal enligt den verkställande medlemsstatens lagstiftning inte är tillåtet för sådana brott, när de begåtts utanför den verkställande statens territorium. Garantier som skall lämnas av den utfärdande staten i särskilda fall Den rättsliga myndigheten i den verkställande staten får, i enlighet med den verkställande statens lagstiftning, föreskriva att verkställigheten av en europeisk arresteringsorder är beroende av något av följande villkor: 1.När en europeisk arresteringsorder har utfärdats för verkställighet av ett straff eller en åtgärd som har beslutats genom utevarodom, och om den berörda personen inte har kallats personligen eller på annat sätt informerats om tidpunkt och plats för förhandlingarna, vilket fick till följd att beslutet fattades genom utevarodom, kan överlämnande ske på villkor att den utfärdande rättsliga myndigheten lämnar tillräckliga garantier om att den person som är föremål för den europeiska arresteringsordern kommer att erbjudas tillfälle att inkomma med besvär eller invändning i den utfärdande staten och att närvara vid domens avkunnande. 2.När det brott på grundval av vilket en europeisk arresteringsorder har utfärdats är straffbart med livstids fängelse eller med ett frihetsberövande på livstid kan verkställandet av den europeiska arresteringsordern underkastas villkoret att det i den utfärdande statens rättssystem finns bestämmelser om att ompröva straffet efter framställan eller åtminstone eller att tillämpa sådana åtgärder som kan ge benådning som personen är berättigad till enligt dess nationella lagstiftning eller praxis i syfte att ett sådant straff inte skall verkställas. 3.När den person som är föremål för en europeisk arresteringsorder för lagföring är medborgare eller bosatt i den verkställande staten kan överlämnandet underkastas villkoret att personen efter att ha hörts återsänds till den verkställande staten för att där avtjäna det straff som utdömts eller den åtgärd som vidtagits i den utfärdande staten. Fastställande av de behöriga myndigheterna 1.Den utfärdande rättsliga myndigheten är den rättsliga myndighet i den utfärdande staten som är behörig att utfärda en arresteringsorder enligt den utfärdande statens lagstiftning. 2.Den verkställande rättsliga myndigheten är den rättsliga myndighet i den verkställande staten som är behörig enligt den verkställande statens lagstiftning. 3.Varje medlemsstat skall underrätta rådets generalsekretariat om den, enligt sin lagstiftning, behöriga myndigheten. Översändande av en europeisk arresteringsorder ] 1.Varje medlemsstat får utse en centralmyndighet eller, om dess rättsordning så kräver, flera centralmyndigheter för att biträda de behöriga rättsliga myndigheterna. 2.En medlemsstat får, om organisationen av det nationella rättsliga systemet så kräver, låta sin centralmyndighet ansvara för det administrativa översändandet och mottagandet av europeiska arresteringsorder samt all annan officiell korrespondens i anslutning till dessa. De medlemsstater som önskar använda sig av denna möjlighet skall lämna uppgifter om sin centralmyndighet till rådets generalsekretariat. Dessa anvisningar skall vara bindande för alla myndigheterna i den utfärdande staten. Den europeiska arresteringsorderns innehåll och form 1.En europeisk arresteringsorder skall innehålla följande uppgifter uppställda i enlighet med formuläret i bilagan: a)Den eftersöktes identitet och nationalitet. b)Namn, adress, telefonnummer, faxnummer och e-postadress till den utfärdande rättsliga myndigheten. c)Uppgift om förekomsten av en verkställbar dom, en arresteringsorder eller något annat verkställbart rättsligt beslut med samma rättsverkan och som omfattas av artiklarna 1 och 2. d) Brottets beskaffenhet och brottsrubricering, särskilt med avseende på artikel 2. e)En beskrivning av de omständigheter under vilka brottet begåtts, inbegripet tidpunkt och plats samt den eftersöktes delaktighet i brottet. f)Det ådömda straffet om det rör sig om en slutlig dom eller den enligt lag föreskrivna straffskalan för gärningen. g)Eventuella andra konsekvenser av brottet. Intyget skall översättas till ett språk som är officiellt i den verkställande staten. Varje medlemsstat får när detta rambeslut antas eller i en förklaring som skall deponeras hos rådets generalsekretariat förklara att den kommer att godta en översättning till ett annat eller flera andra av Europeiska gemenskapernas officiella språk. Översändande av en europeisk arresteringsorder 1.Om det är känt var personen befinner sig får den utfärdande rättsliga myndigheten översända den europeiska arresteringsordern direkt till den verkställande rättsliga myndigheten. 2.Den utfärdande rättsliga myndigheten får under alla omständigheter besluta om en registrering av den eftersökta personen i Schengens informationssystem. 3.En sådan registrering skall utföras i enlighet med bestämmelserna i artikel 95 i konventionen av om tillämpning av av om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna. En registrering i Schengens informationssystem skall anses vara likvärdig med en europeisk arresteringsorder åtföljd av den information som beskrivs i artikel 9.1. , till dess att SIS kan överföra all den information som beskrivs i artikel 9, skall registreringen anses vara likvärdig med en europeisk arresteringsorder i avvaktan på att originalet i vederbörlig ordning mottas av den verkställande rättsliga myndigheten. Närmare bestämmelser om översändande av en europeisk arresteringsorder 1.Om den utfärdande rättsliga myndigheten inte känner till vilken verkställande rättslig myndighet som är behörig, skall den göra de efterforskningar som krävs, särskilt via det europeiska rättsliga nätverkets kontaktpunkter, för att få denna information av den verkställande staten. 2.Om den utfärdande rättsliga myndigheten så önskar kan arresteringsordern skickas genom det europeiska rättsliga nätverkets säkrade telekommunikationssystem. 3.Om det inte går att använda Schengens informationssystem får den utfärdande rättsliga myndigheten använda sig av tjänster för att översända den europeiska arresteringsordern. 4.Den utfärdande rättsliga myndigheten får översända den europeiska arresteringsordern på vilket säkert sätt som helst som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, så att den verkställande medlemsstaten kan fastställa att den översända handlingen är äkta. 5.Alla svårigheter rörande översändandet av eller äktheten hos handlingar som behövs för att verkställa den europeiska arresteringsordern skall behandlas genom direkta kontakter mellan de berörda rättsliga myndigheterna eller, i förekommande fall, med bistånd av medlemsstaternas centrala myndigheter. 6.Om den myndighet som tar emot en europeisk arresteringsorder saknar behörighet att verkställa denna, skall den självmant översända den europeiska arresteringsordern till den behöriga myndigheten i sin medlemsstat och underrätta den utfärdande rättsliga myndigheten om detta. [Artikel 11 ...] 1.Om den eftersökte grips skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten i enlighet med den nationella lagstiftningen upplysa personen om den europeiska arresteringsordern och dess innehåll samt om dennes möjlighet att samtycka till överlämnande till den utfärdande rättsliga myndigheten. 2.En eftersökt person som har gripits för att en europeisk arresteringsorder skall kunna verkställas skall ha rätt till rättsligt biträde och tolk i enlighet med den nationella lagstiftningen i den verkställande staten. Om en person grips på grundval av en europeisk arresteringsorder skall den verkställande rättsliga myndigheten fatta beslut i enlighet med den verkställande medlemsstatens lagstiftning om huruvida personen skall hållas kvar i häkte. Det är alltid möjligt att, i enlighet med nationell lagstiftning, tillfälligt försätta denne på fri fot, med förbehåll för att den behöriga myndigheten i den verkställande medlemsstaten skall vidta alla åtgärder som den bedömer vara nödvändiga för att undvika att den 1.Om den gripne säger sig samtycka till att överlämnas skall dennes samtycke och, i förekommande fall, uttryckliga avstående från tillämpning av specialitetsprincipen enligt artikel 22.2 avges inför de behöriga verkställande rättsliga myndigheterna, i enlighet med den verkställande statens nationella lagstiftning. 2.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att det samtycke och, i förekommande fall, det avstående som anges i punkt 1 inhämtas under sådana förhållanden att det framgår att personen har lämnat dem frivilligt och fullt medveten om följderna av detta. Den eftersökte skall i detta syfte ha rätt till juridiskt biträde. 3.Samtycke och, i förekommande fall, avstående som anges i punkt 1 skall protokollföras i enlighet med det förfarande som föreskrivs i den verkställande statens nationella lagstiftning. 4.Samtycket skall i princip vara oåterkalleligt. Varje medlemsstat får föreskriva att samtycket och, i förekommande fall, avståendet kan vara återkalleligt i enlighet med deras nationella regler. I ett sådant fall skall den tid som förflyter mellan dagen för samtycke och dagen för återkallelse inte beaktas vid fastställande av de tidsfrister som anges i artikel 17. En medlemsstat som vill använda sig av denna möjlighet skall underrätta generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd om detta vid antagandet av detta rambeslut och ange på vilka villkor samtycket kan återkallas samt alla ändringar. Hörande av den eftersökte En person som gripits och som inte samtycker till sitt överlämnande enligt artikel 14 skall ha rätt att höras av den verkställande rättsliga myndigheten i enlighet med den nationella lagstiftningen i den staten. 1.Den verkställande rättsliga myndigheten skall avgöra inom de tidsfrister och enligt de villkor som anges i detta rambeslut om en person skall överlämnas. Om den verkställande rättsliga myndigheten anser att de uppgifter som den utfärdande medlemsstaten har meddelat inte är tillräckliga för att myndigheten skall kunna besluta om överlämnandet, skall den begära att utan dröjsmål få nödvändiga kompletterande uppgifter, i synnerhet sådana som rör artiklarna 35 och 9 och får dessutom fastställa en tidsfrist inom vilken de skall inkomma, med beaktande av nödvändigheten att iaktta den tidsfrist som anges i 3.Den utfärdande rättsliga myndigheten får när som helst överföra alla användbara kompletterande upplysningar till den verkställande rättsliga myndigheten. Beslut vid flera framställningar 1.Om flera medlemsstater har utfärdat en europeisk arresteringsorder för samma person, skall beslutet om vilken av framställningarna som skall verkställas fattas av den verkställande rättsliga myndigheten, som skall ta vederbörlig hänsyn till alla omständigheter, särskilt till brottens relativa svårhetsgrad och platsen för deras förövande, datumen för de respektive europeiska arresteringsorderna samt huruvida ordern har utfärdats för lagföring eller för verkställande av ett straff eller en frihetsberövande åtgärd. 2.Den verkställande rättsliga myndigheten får fråga Eurojust om råd inför ett sådant beslut som avses i punkt 1. 3.Vid en konflikt mellan en europeisk arresteringsorder och en framställning om utlämning som givits in av ett tredje land skall beslutet om huruvida den europeiska arresteringsordern eller framställningen om utlämning skall ges företräde fattas av den behöriga myndigheten i den verkställande medlemsstaten, som skall ta vederbörlig hänsyn till alla omständigheter, särskilt de som anges i punkt 1 och de som nämns i den tillämpliga konventionen. 4.Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas skyldigheter enligt den internationella brottmålsdomstolens stadga. 1.En europeisk arresteringsorder skall behandlas och verkställas med skyndsamhet. 2.I de fall då den eftersökte samtycker till överlämnandet skall det slutgiltiga beslutet om verkställandet av den europeiska arresteringsordern fattas efter det att samtycket har givits. I övriga fall skall det slutgiltiga beslutet om verkställandet av den europeiska arresteringsordern fattas efter det att den eftersökte har gripits. 4.Om arresteringsordern i specifika fall inte kan verkställas inom de tidsfrister som anges i punkterna 2 och 3 skall den verkställande rättsliga myndigheten underrätta den utfärdande rättsliga myndigheten och ange skälen till detta. I detta fall får tidsfristerna förlängas med . 5.Så länge inget slutgiltigt beslut om verkställande av arresteringsordern har fattats av den rättsliga myndigheten i den verkställande staten skall denna säkerställa att de materiella villkoren för ett faktiskt överlämnande förblir uppfyllda. 6.Varje vägran att verkställa en europeisk arresteringsorder skall motiveras. 7.Om en medlemsstat i undantagsfall inte kan iaktta tidsfristerna som föreskrivs i denna artikel skall den underrätta Eurojust och ange skälen till förseningen. Dessutom skall en medlemsstat som har drabbats av upprepade förseningar med att verkställa europeiska arresteringsorder från en annan medlemsstats sida underrätta rådet så att det nationella genomförandet av detta rambeslut kan utvärderas på medlemsstatsnivå. Situation i avvaktan på beslutet 1.Om den europeiska arresteringsordern har utfärdats på grundval av ett annat verkställbart rättsligt avgörande än en slutgiltig dom skall den utfärdande rättsliga myndigheten ·antingen godta att den eftersökte hörs i enlighet med artikel 17b, ·eller godta tillfälligt överförande av den eftersökte. 2.Villkoren för tillfälligt överförande och dess varaktighet skall fastställas genom ömsesidig överenskommelse mellan den utfärdande och den verkställande rättsliga myndigheten. 3.Vid tillfälligt överförande skall personen i fråga kunna återvända till den verkställande staten för att närvara vid den rättegång som rör honom eller henne inom ramen för förfarandet för överlämnande. Hörande av personen i avvaktan på beslut 1.Hörandet skall genomföras av en rättslig myndighet, med bistånd av någon annan person som skall utses i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat där den anmodande domstolen är belägen. 2.Hörandet av den eftersökte skall verkställas i enlighet med Prop. lagstiftningen i den verkställande staten och på de villkor som Bilaga 1 fastställs i samförstånd mellan den utfärdande och den verkställande 3.Den verkställande behöriga myndigheten får ge en domstol i den egna medlemsstaten i uppdrag att delta vid hörandet av den eftersökte för att säkerställa att denna artikel och de villkor som har fastställts tillämpas på ett korrekt sätt. 1.Om den eftersökte har rätt till privilegier eller immunitet i den verkställande staten skall tidsfristen enligt artikel 17 inte börja löpa förrän om och från och med den dag den rättsliga verkställande myndigheten har informerats om att dessa privilegier eller denna immunitet har upphävts. Om den eftersökte inte har immunitet mot [...] rättsliga förfaranden skall den verkställande staten se till att nödvändiga materiella villkor för ett faktiskt överlämnande föreligger. 2.När upphävandet av privilegier eller immunitet åligger en myndighet i den verkställande staten skall den verkställande rättsliga myndigheten utan dröjsmål begära detta hos den myndigheten. När upphävandet av privilegier eller immunitet åligger en myndighet i en annan stat eller en internationell organisation, skall den utfärdande rättsliga myndigheten begära detta hos den myndigheten eller organisationen. Detta rambeslut skall inte påverka den verkställande medlemsstatens åligganden om den eftersökte har utlämnats till denna medlemsstat från en stat som inte är medlem i Europeiska unionen och den eftersökte är skyddad genom specialitetsbestämmelserna i den ordning enligt vilken han eller hon utlämnades. Den verkställande medlemsstaten skall vidta alla åtgärder som krävs för att utan dröjsmål begära samtycke från den stat som den eftersökte utlämnades ifrån, så att han eller hon kan överlämnas till den utfärdande staten. Tidsfristen enligt artikel 17 börjar inte löpa förrän från och med den dag dessa specialitetsbestämmelser upphör att gälla. I avvaktan på beslutet i den stat varifrån den eftersökte har utlämnats skall den verkställande staten se till att de nödvändiga materiella villkoren för ett faktiskt överlämnande föreligger. Den verkställande rättsliga myndigheten skall meddela den utfärdande rättsliga myndigheten om sitt beslut med anledning av en Tidsfrist för överlämnande av personen 1.Den eftersökte skall överlämnas som de berörda myndigheterna skall komma överens om. 2.Personen skall överlämnas senast efter beslutet om att verkställa den europeiska arresteringsordern. 3.Om omständigheter som ligger utanför någon av de berörda medlemsstaternas kontroll hindrar att den eftersökte överlämnas inom den tidsfrist som anges i punkt 2, skall den verkställande och den utfärdande rättsliga myndigheten kontakta varandra och komma överens om en ny tidpunkt för överlämnandet. I så fall skall överlämnandet äga rum från den nya tidpunkt som bestämts. 4.Överlämnandet kan i undantagsfall skjutas upp tillfälligt, av allvarliga humanitära skäl, till exempel om det finns grundade skäl att anta att verkställigheten uppenbart skulle sätta den eftersöktes liv eller hälsa i fara. Verkställandet av den europeiska arresteringsordern skall äga rum så snart dessa skäl inte längre finns.