prop · GP0396 · 2002-02-21 00:00:00 — Sida menar attBarnombudsmannen utöver sitt primära mandat att bevaka barnets rättigheter inomSverige också skall ha ett internationellt mandat. Sida föreslår därför attBarnombudsmannens roll i internationellt arbete görs tydligare och attombudsmannen får i uppdrag att bidra med sin kompetens också i andra länder.Barnombudsmannen är positiv till utredningens förslag att iförsta hand skall delta i internationella sammanhang som ger ombudsmannenkunskap i det egna nationella arbetet med . Ombudsmannen pekarockså på att det finns förväntningar på att ombudsmannen skall delta i olikasammanhang t.ex. där riksdag och regering är värdar. framhåller att om regeringen även fortsättningsvis anser att detta skall vara en avombudsmannens uppgifter, krävs ökade resurser för ombudsmannen. kommunanser att själv bäst bedömer vilka internationella engagemangden bör ägna sig åt. Barns rätt till lek förutsätter att Barnombudsmannenhjälper till med utvecklingen i världen i övrigt, men då liksom tidigarefinansierat av Sida. och Ungdomar anseratt i första hand bör verka nationellt då den svenskaorganisationen ännu inte är ordentligt uppbyggd.Skälen för regeringens förslag: Det internationella samarbetet är en viktigkunskapskälla för som denne måste utnyttja. Ett internationellt utbyte av erfarenheter och kunskaper ger nya idéer och vägledning införbedömningar av vad som fungerar och inte fungerar i en barnombudsmans arbete.Regeringen ser därför positivt på att engagerar sig i ettinternationellt kunskapsutbyte kring hur bäst genomförs ochbevakas, hur barnombudsmän arbetar och hithörande frågor. Givetvis måsteinsatserna på det internationella området avvägas mot andra insatser så att deinte tar alltför mycket av ombudsmannens resurser. Regeringen anser attBarnombudsmannens i första hand bör delta i internationella engagemang som kange kunskap och inspiration i det egna nationella arbetet med barnkonventionen.Det europeiska nätverket av barnombudsmän () och nätverket för de nordiskabarnombudsmännen är naturliga fora för sådant erfarenhetsutbyte.I uppdrag ingår som tidigare nämnts att göra tolkningarutifrån lagstiftning av de olika artiklarna i . I detta arbete är det viktigt att ombudsmannen följer de tolkningar och analyser somFN:s barnrättskommitté gör i sin roll som auktoritativ uttolkare avkonventionen.Vad gäller medverkan i uppbyggnaden av andra länders ombudsmän anser regeringen att ansvaret för denna typ av uppdrag ligger på andra organ,såsom Sida. Detta hindrar dock inte från att medverka ur ettmer allmänt perspektiv, vilket även kan bidra till att erhåller värdefull erfarenhet. anordnar tillsammans medSida kursen International Training Programme on the Rights of the Child medsyfte att ge deltagare från utvecklingsländer kunskap om hur barnkonventionentillämpas i . Vidare har tillsammans med Sidastartat ett projekt i ett antal länder, däribland , med syfte att insamla statistiska uppgifter där barn själva är uppgiftslämnare. En förutsättning förBarnombudsmannens medverkan i denna typ av verksamhet är emellertid attBarnombudsmannen tillförs särskilda medel eller att Sida och UD tar hänsyn tillde resursbehov som uppstår hos när dennes insatser framstår som angelägna.7 Kontakter med andraRegeringens bedömning: Det är en naturlig del av arbeta attupprätthålla kontakter med barn och unga, organisationer, myndigheter, kommuneroch landsting m.fl. Detta behöver därför inte fastställas i lag.Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det av lagen skall framgå attBarnombudsmannen skall upprätthålla kontakter med barn och unga och medorganisationer, myndigheter, kommuner, landsting m.fl.Remissinstanserna: Endast ett fåtal instanser har kommenterat förslaget.Förslaget tillstyrks uttryckligen av , , och Skola, Svenska Missionsförbundets Ungdom, för Rörelsehindrade Barn och Ungdomar. håller med utredningen om att det är viktigt att en barnombudsman har en bred kontaktyta,men ställer sig tveksam till om det är lämpligt att lagfästa en sådan uppgift.Kontakter med andra måste i första hand betraktas som en arbetsmetod snarare änen arbetsuppgift i sig. kommun menar att arbetet med att företräda barnoch ungdomar i samhällsdebatten inte kan bli framgångsrikt om Barnombudsmanneninte håller kontakter med samhället. Kommunen ser därför inte någon mening medatt lagfästa uppgiften.Skälen för regeringens bedömning: I förordningen (1993:710) med instruktion förBarnombudsmannen finns en bestämmelse om att skall upprätthålla kontakter med barn och unga och med ideella organisationer och myndigheter m.m. Utredningen har föreslagit att den bestämmelsen flyttas över till lagen.Syftet med de förslag som läggs i denna proposition är att förstärka och renodla ombudsmannarollen och att ge en ökad självständighet. För attinte motverka det syftet är det angeläget att lagstiftaren i övrigt äråterhållsam med regleringen av vad ombudsmannen skall göra. En sådan onödigreglering är att i lag föreskriva att skall upprätthållakontakter med dem som denne skall rikta sin verksamhet emot. framhåller i sitt remissvar, är detta snarare en metodfråga änen arbetsuppgift i sig.I och med de förslag till ändringar i lagen om som läggs fårBarnombudsmannen ökade möjligheter att själv bestämma sina prioriteringar. Somett resultat av detta kan utifrån egna erfarenheter etablerakontakter med föräldrar, yrkesgrupper som arbetar med barn, organisationer ochmyndigheter.För att inhämta kunskap om barns och ungas villkor behöver ettbrett kontaktnät. står det klart att resurser interäcker till för att hålla kontakt och samverka med alla organisationer ochmyndigheter som så önskar. Detta måste bli en fråga för ombudsmannen att utifrån sina egna bedömningar som företrädare för barn och unga etablera sådanakontakter med organisationer och myndigheter som ombudsmannen har behov av i sin funktion som företrädare för barn och unga i arbetet med att driva pågenomförandet och bevaka efterlevnaden av barnkonventionen.I de tidigare nämnda s.k. Parisprinciperna (avsnitt 4) betonas vikten av att den nationella institutionen utvecklar ett brett kontaktnät med sådanaorganisationer, myndigheter och arbetsgrupper som arbetar för att främja ochskydda mänskliga rättigheter. Detta innebär dock inte enligt regeringens meningatt det bör lagstiftas som en skyldighet, utan snarare att ombudsmannen skallges möjligheter att utveckla sådana kontakter.Kunskap som inhämtas från barn och unga själva samt från frivilligorganisationer måste kompletteras med annan kunskap. Frivilligorganisationer har inte och kaninte heller förväntas ha en nationell översikt över barns och ungas villkor isamhället i alla avseenden. Organisationerna verkar ofta på ett begränsat område och driver i vissa fall sina frågor utifrån ett medlemsperspektiv. Det villsäga att organisationerna utgår, och skall utgå, ifrån sina medlemmars intressen till skillnad från som har ett samhällsuppdrag att ta tillvara barns och ungas rättigheter utifrån vida perspektiv.För att inhämta kunskap om barns och ungas situation behöver Barnombudsmannenockså hålla kontakt med myndigheter som på olika nivåer arbetar med barn- ochungdomsfrågor. En dialog med myndigheter är av grundläggande betydelse inte bara för ömsesidigt erfarenhetsutbyte, utan också för pådrivandeoch bevakande roll.8 Det lokala arbetetRegeringens bedömning: För att skall få full genomslagskraftkrävs att den blir ett verktyg också på den lokala nivån.Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: Få remissinstanser har berört frågan. De som har gjort detbetonar det lokala arbetets betydelse och diskuterar hur det kan utformas.Integrationsverket anser att utredningen inte lyckats visa hur det är möjligtatt genomföra förslagen om att intensifiera bevakningen av barnkonventionensefterlevnad i kommuner och landsting samt att utveckla den direkta kontakten med barn och unga med de resurser som nu förfogar över. Umeåkommun anför att undersökningar visar att barn och unga har behov av att det ideras hemkommun finns någon som kan föra deras talan i olika ärenden och som kan vara deras röst i förhållande till vuxna de möter. Barns och ungas behov av enlokal företrädare bör i enlighet med tas på allvar och skulleäven underlätta insyn i hur kommuner och landsting efterleverkonventionen lokalt och regionalt. och Skola konstaterar attutredningen fastslår att barn och unga har behov av att det i deras hemkommunfinns någon som kan föra deras talan. Förbundet anför att det finns ett stortbehov av att få hjälp när man blir utsatt för övergrepp, utlämnad åt vuxnasgodtycke och upplever brist på respekt för sina mänskliga rättigheter.Skälen för regeringens bedömning: Utredningen konstaterar att ytterst avgörsbarnkonventionens genomslag i av det lokala arbetet. En stor del avbarnkonventionens rättigheter avser beslut som fattas på lokal nivå. Det gällertill exempel situationen för barn inom förskola, skola, hälso- och sjukvård ochsocialtjänst. Det gäller också beslut som påverkar barns fritidssituation ellerden fysiska miljö barn vistas i. Det är också på den lokala nivån barns ochungas demokratifostran sker.En fråga som är av särskilt intresse är hur barn som upplever sig vara i utsatta situationer av olika skäl kan stödjas. Det kan vara barn som är utsatta förövergrepp av olika slag eller barn som anser sig orättvist behandlade. Dessabarn kan ofta behöva en särskild företrädare. Hur detta skall ordnas är enviktig lokal fråga.Det arbete som har gjort genom det s.k. strategiuppdraget harvarit mycket värdefullt för att driva på det lokala arbetet. I detta arbete haringått att sprida goda exempel på metoder som kan användas i arbetet med attgenomföra på lokal nivå. Denna pådrivande roll kommer också som framgår av förslagen i denna proposition att ytterligare stärkas. Även omBarnombudsmannen renodlas och förstärks resursmässigt är det dock omöjligt attombudsmannen skulle kunna vara kontinuerligt verksam i landets alla kommuner och landsting. Det behövs därför någon form av företrädare på lokal nivå för barnsoch ungas rättigheter och intressen. Hur en sådan funktion skulle kunna se utoch vilka befogenheter den skall ha kan skilja beroende på lokala behov ochförutsättningar och på vad man vill uppnå inom varje kommun eller landsting. Det finns också några exempel i olika kommuner på lokala barnombudsmän, med olikainriktning och ställning.Frivilligorganisationerna på barnområdet har givetvis en viktig funktion attfylla inom området. En uppgift de har är att bevaka att kommuner och landstinghar en bra organisation ur barnrättssynpunkt. I vissa lägen kan de också fungera som en förmedlande länk mellan barn och myndigheter. Barnens rätt i samhällets() hjälptelefon har denna karaktär.För att ytterligare stödja och hjälpa kommuner och landsting i det lokalaarbetet avser regeringen att ge i uppdrag att se över olikamodeller för lokala företrädare för barns och ungas rättigheter och intressen,samt att ta fram riktlinjer för en normalinstruktion som kommuner och landstingsedan fritt kan använda sig av.9 Ansvaret för säkerhet och lekmiljöNär inrättades skedde detta inom ramen för den tidigaremyndigheten . Vissa av de funktioner som legat på Barnmiljörådetöverfördes till medan andra inte följde med.Frågan om barnsäkerhet överfördes till medan den om barns lek-och utemiljö inte ingick i den nya myndighetens verksamhetsområde. Denna frågaöverfördes heller inte till någon annan myndighet.Utredningen har föreslagit att, som ett led i renodlingen av ,verksamhetsområdet barnsäkerhet inte längre skall ligga på utan överföras till någon annan myndighet.Regeringen tillsatte en barnsäkerhetsdelegation med uppgiftatt brett se över barnsäkerhetsfrågorna (S 2001:05).I delegationensarbetsuppgifter skall ligga dels att fram till och med utgången avår 2003 fungera som samordnande barnsäkerhetsmyndighet, dels innan den tidpunkten komma med förslag om vilken myndighet som permanent skall hasamordningsansvaret för barnsäkerhetsfrågorna och för frågorna om barns lek- och utemiljö. Delegationen leds av barnministerns statssekreterare och idelegationen ingår företrädare för , , ,, , , samtVägverket. I delegationen ingår därutöver som sakkunniga , Barns rätt till lek, två ungdomar samt företrädare för Regeringskansliet.Genom beslut ändrade regeringen i förordningen omBarnombudsmannen så att dess ansvar för barnsäkerhetsfrågorna upphörde medutgången av . Frågor om barns trygghet och säkerhet i lekmiljön och äveni andra avseenden kommer givetvis även i fortsättningen att vara en viktiguppgift för , även om det samordnande myndighetsansvaret för har lagts någon annanstans. I samband med beredningen av frågan ommyndighetsansvaret för samordningen av barnsäkerhetsfrågor kommerregeringen att överväga i vilken utsträckning medel kan komma att behövaomfördelas från till den nya myndigheten.10 roll i rapporteringen till FN:s barnrättskommittéRegeringens bedömning: har en viktig roll i regeringensrapportering till för barnets rättigheter. Regeringens utkast till rapport bör remitteras till för synpunkter. Barnombudsmannensyttrande bör kommenteras av regeringen samt biläggas rapporten.Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: Få remissinstanser har yttrat sig i frågan. ,och tillstyrker utredningens förslag.Barnombudsmannen hänvisar till artikel 45 i där det framgår att nationella institutioner fyller en särskild uppgift när FN:s barnrättskommittébehandlar ett lands rapportering. Till detta kommer att kommittén kan kalla denationella institutionerna till en dialog. menar därför attdetta blir en fråga mellan ombudsmannen och . Isammanhanget vill framhålla att det pågår ettarbete inom det europeiska nätverket av barnombudsmän () och kringbarnombudsmäns roll i rapporteringsprocessen.Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 44 i skallkonventionsstaterna avge rapporter till om de åtgärdersom de har vidtagit för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionenoch om de framsteg som gjorts i fråga om åtnjutandet av dessa rättigheter. Enförsta rapport skall lämnas efter det att staten har tillträttkonventionen och därefter . har lämnat två rapporter ochskall lämna sin tredje rapport . Ansvaret för rapporteringen åvilarregeringen såsom företrädare för riket utåt.För del finns det viktiga faktorer som påverkar hur Barnombudsmannensdeltagande i rapporteringen till barnrättskommittén utformas. Barnombudsmannenssjälvständiga roll i förhållande till regeringen måste beaktas och respekteras.Samtidigt är det viktigt att regeringen vid rapportskrivningen tar till vara den information och expertkunskap som har om barns och ungaslevnadsvillkor och om tillämpningen av i olika delar av landetoch i olika verksamheter. deltagande i rapporteringen till FNbidrar till att rapporten uppfyller kraven på noggrannhet och detaljrikedom.I den handbok om nationella institutioner för mänskliga rättigheter som getts ut av Centret för mänskliga rättigheter i (numera en del avHögkommissariatet för mänskliga rättigheter) understryks att dessa institutioner har en viktig roll i utformningen av ett lands rapport till . De nationella institutionerna har på grund av sin ställningoch expertkunskap möjlighet att se till att rapporterna uppfyller kravet på attvara noggranna, detaljerade och korrekta. Enligt handboken kan det sätt påvilket en nationell institution bidrar till arbetet med rapporten se olika utoch tre olika modeller lyfts framI den första modellen är institutionen en ren uppgiftslämnare, vilket innebäratt institutionen lämnar information, data och statistik till ansvarigtdepartement. I den andra modellen ger institutionen ett remissyttrande överregeringens utkast till rapport. I den tredje modellen ges institutionen ansvaratt utarbeta ett utkast till rapport som sedan granskas av berörda myndigheter.Däremot sägs i handboken ingenting om att en nationell institution i en visssituation bör lämna en egen rapport.Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att roll irapporteringen till FN bör följa den andra modellen. Följaktligen bör regeringen remittera ett utkast till rapport till för yttrande.Barnombudsmannens synpunkter bör kommenteras i rapporten och remissyttrandetbifogas den slutliga rapporten. Inget hindrar naturligtvis attbarnrättskommittén tar initiativ till kontakt med och inhämtande av ytterligaresynpunkter från vid granskningen av rapporten.11 organisationRegeringens förslag: Det särskilda råd som har till uppgift att biträdaBarnombudsmannen avskaffas.Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak mött instämmanden. och Ungdomar (RBU) motsätter sig utredarens förslag.Skälen för regeringens förslag: skall enligt 2 § lagen(1993:335) om biträdas av ett särskilt råd. ärrådets ordförande och leder dess verksamhet. Rådet består i övrigt av högst sjuandra ledamöter. Dessa utses av regeringen för . Rådet har intenågon formellt styrande roll utan är en resurs och ett kontaktnät förBarnombudsmannen. Ledamöterna representerar sig själva och de har under de årsom har gått hämtats från olika delar av samhällslivet. bestårrådet till största delen av forskare.Syftet med att ha en expertgrupp knuten till är att denna grupp skall utgöra ett stöd i verksamhet. Eftersom rör hela samhällslivet är spännvidden på de frågor arbetar med stor och detsamma gäller därmed behovet av tillgång till kunskap ocherfarenhet. Barns och ungas verklighet förändras i takt med desamhällsförändringar som sker. arbete bör därför i så storutsträckning som möjligt fånga in dessa nya förhållanden. Ett råd med fastsammansättning kan helt naturligt inte täcka in behovet av kunskaper om barnsoch ungas livssituation på alla samhällets områden.Ett av syftena med de förändringar som föreslås i denna proposition är, somframhållits, att stärka självständighet. Att i det lägetdetaljstyra vilken organisation skall ha eller vilka expertersom skall biträda ombudsmannen motverkar det övergripande syftet. Det ärBarnombudsmannen som själv är den som bäst kan bedöma vilka kunskaper som fråntid till annan behöver knytas till verksamheten. Det bör därför ankomma påBarnombudsmannen själv att vid behov tillsätta en eller flera referensgruppersom stöd i arbetet på samma sätt som i övrigt bestämmer sinorganisation. På så sätt uppnås också största möjliga flexibilitet. Detsärskilda, av regeringen utsedda, rådet bör därför avskaffas.Barnombudsmannen bestämmer i övrigt själv sin organisation, såväl när det gäller personalbemanning som vilken kompetens som erfordras.12 IkraftträdandeLagändringarna föreslås träda i kraft . Några särskildaövergångsbestämmelser behövs inte.13 Ekonomiska konsekvenserFörslagen i denna proposition medför inte några ytterligare kostnader för detallmänna.Som framgått av budgetpropositionen för har tillförtsytterligare . Det är också avsikten att de särskildamedel - ca - som ställts till ombudsmannens förfogande fördennes särskilda regeringsuppdrag i arbetet med genomföra strategin förbarnkonventionens förverkligande skall överföras till ombudsmannens ordinarieanslag.Det bör också noteras det faktum att befriats från uppdragetatt ha det samordnade ansvaret för barnsäkerhetsfrågor ger ett visst utrymme för insatser inom andra områden.14 Författningskommentar14.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:335) om Barnombudsman1 §Paragrafen behandlas i avsnitt 6.1.Genom ändringen av paragrafen tydliggörs ombudsmannaroll.Barnombudsmannen skall företräda barns och ungas rättigheter och intressen medutgångspunkt från åtagande enligt FN:s konvention om barnetsrättigheter. skall inte vara företrädare för enskilda barneller unga, utan det är barn och unga som grupp ombudsmannen skall företräda.Med barn och unga avses personer som inte har fyllt , i enlighet med dendefinition av barn som ges i barnkonventionen.2 §Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2 och 6.3.I bestämmelsen fastslås två huvuduppgifter - att driva pågenomförandet samt att bevaka efterlevnaden av . Bestämmelsenmotsvarar till viss del nuvarande 1 §, med de förändringarna att ombudsmanneninte enbart skall vara bevakare utan också ha en offensiv roll som pådrivare avgenomförandet av och att den bevakande rollen tydliggörs tillatt avse efterlevnaden av konventionen. Den andra meningen motsvaras av andrameningen i nuvarande 1 §.3 §Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitten 6.3, 6.4, 6.5 och 6.6.I paragrafen fastslås vad skall göra inom sittverksamhetsområde. Verksamhetsområdet avgränsas av FN:s konvention om barnetsrättigheter.Motsvarande bestämmelser återfinns till viss del (punkterna 1, 2, 3 och 4) i förordningen (1993:710) med instruktion för Barnombudsmannen.4 §Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitt 6.4. Bestämmelsen motsvaras ihuvudsak av nuvarande 3 § förordningen (1993:710) med instruktion förBarnombudsmannen med tillägget att rapporten, förutom en redogörelse förverksamheten föregående år, också skall innehålla frågor om barn och unga somombudsmannen anser att regeringen behöver ha kännedom. Detta är ingen ny uppgift utan ett tydliggörande av det innehåll som ombudsmannens rapporterhittills har haft.5 §Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 6.3.Bestämmelsen innebär att förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting får enskyldighet att lämna uppgifter till om vad som har gjorts ochpå vilket sätt man har arbetet med att genomföra i den egnaverksamheten. Det föreskrivs också en skyldighet för dessa att komma tillöverläggning med Barnombudsmannen.Domstolar och regeringen är inte förvaltningsmyndigheter och omfattas alltsåinte av skyldigheten att lämna uppgifter till Barnombudsmannen.Bestämmelsen är inte avsedd att innefatta en sådan uppgiftsskyldighet som avsesi 14 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) och som bryter sekretessen myndigheteremellan. har således inte med stöd av denna bestämmelse rättatt ta del av sekretessbelagda uppgifter hos förvaltningsmyndigheter, kommunereller landsting.6 §Paragrafen, som behandlas i avsnitt 11, motsvaras av nuvarande 2 §. Den ändringsom görs är att bestämmelserna om särskilda råd upphävs samtatt det fastslås att själv bestämmer sin organisation och dennärmare inriktningen av sitt arbete. Ramarna för arbetet ges i 1-3 §§.7 §Paragrafen motsvarar nuvarande 3 § med viss språklig justering.14.2 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453)14 kap. 1 §Ändringen är en följdändring av att lagen (1993:335) om harändrats på så sätt att nuvarande 3 § har blivit 7 §.Sammanfattning av betänkandet - företrädare för barn ochungdomar (SOU 1999:65)Utredningens uppdrag har varit att utvärdera och bedöma Barnombudsmannenshittillsvarande arbete och därvid belysa vilken roll har spelat för utvecklingen inom barnområdet. Utvärderingen skall mynna ut i förslag tillhur kan stärkas och effektiviseras. I utredningens uppdrag harockså ingått att redovisa vilken betydelse har haft för attgöra känd och få den att fungera som ett vardagligt instrumenti arbetet med barn och unga. Uppdraget har vidare bestått i att belysa och lösade konflikter som kan uppstå genom att både är en ombudsman för barn och ungdomar och en myndighet som är underställd regeringen.Utredningen har också haft att ta ställning till framtida roll vid utformningen av statistiken om barn och ungdomar upp till ,möjligheterna för att följa forskning om barn samt att i övrigt utvärdera kunskapsinhämtning och informationsinsatser. Ensärskild fråga har varit hur barns och ungdomars synpunkter skall inhämtas ochtas tillvara av . Utredningen har också haft till uppgift attföreslå var ansvaret för barns lek- och utemiljö bör ligga.Barnombudsmannen 1993-1999Utredningens bedömning är att under sina har haftbetydelse för utvecklingen på barnområdet, framför allt genom sin informations-och opinionsbildande verksamhet. Genom att samla och sammanställa informationoch sakkunskap från olika områden har lyft fram barns ochungdomars hela livssituation.