prop · GP03187 · 2002-05-29 00:00:00 — A.Medlemsstaterna uppmanas införa nationella sysselsättningsmål (totalt, för kvinnor och för äldre) för att stimulera ökad sysselsätt- ning i linje med sysselsättningsmålen från Europeiska rådets mö- ten i och i . B.Bibehålla och förbättra kvaliteten i arbete genom de åtgärder som vidtas inom ramen för de fyra pelarna. C.Utarbeta enhetliga strategier för livslångt lärande. D.Utveckla ett övergripande samarbete med arbetsmarknadens par- ter. E.Utarbeta en välbalanserad policy mix som uppmärksammar alla fyra pelarna och de övergripande målen och därmed respekterar riktlinjernas lika värde F.Utveckla gemensamma indikatorer att använda till utvärdering av framsteg inom ramen för de fyra pelarna. Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av horisontella mål Medlemsländerna uppmanas att införa nationella sysselsättningsmål, totalt, för kvinnor och för äldre. Rådet och kommissionen skriver i rapporten för att sysselsätt- ningen i hela EU har ökat kraftigt, men att det är stora skill- nader mellan länderna. införde det nationella målet om att halvera arbetslösheten till och infördes sysselsättningsmålet att av befolkningen mellan skall vara reguljärt sysselsatta år 2004.4 tillhör därmed de sju medlemsländer som har infört ett nationellt sysselsättningsmål. har, enligt kommissionens och rådets bedömning, klarat EU:s sysselsätt- ningsmål med god marginal, både totalt, för kvinnor och för äldre, och har ett jämförelsevis mycket ambitiöst nationellt sysselsättningsmål. Förbättra kvaliteten i arbete. Rådet och kommissionen skriver i rapporten för att trots att en del medlemsländer har införlivat kvalitet i arbetet i sina nationella hand- lingsplaner, antingen som ett genomgående tema eller vid redovisningen av enskilda riktlinjer, så är frågan inte tillräckligt omhändertagen. I den gemensamma rapporten görs ingen enskild bedömning av ar- bete med att förbättra kvaliteten i arbete. Utarbeta enhetliga strategier för livslångt lärande. Frågan om ett livslångt lärande har givits ett avsevärt större utrymme i de nationella handlingsplanerna i de flesta medlemsländer, men rådet och kommissionen anser att det fortfarande i viss utsträckning saknas samar- bete mellan ansvariga ministerier och efterlyser att det informella läran- det utvecklas i länderna. framhålls som ett av de medlemsländer som har en genomarbetad och omfattande strategi på området. Utveckla ett övergripande samarbete med arbetsmarknadens parter. Rådet och Kommissionen skriver att medlemsländerna har insett värdet av att engagera parterna i sysselsättningssamarbetet, men att det varierar i vilken utsträckning det faktiskt sker i medlemsländerna. har i samtliga gemensamma rapporter fått erkännande för att samarbetet med arbetsmarknadens parter fungerar bra. I rapporten för lyfts fram som ett av de länder som har en välfungerande struktur med trepartssamtal för dessa frågor. Rådet och kommissionen efterlyser ytterligare ansträngningar för att engagera arbetsmarknadens parter i dessa frågor och påminner om vikten att minska de regionala skillnaderna på sysselsättningsområdet inom medlemsländerna själva. 4 Målet baseras på sysselsättningsgraden för personer i åldern som är sysselsatta i reguljärt arbete. Således ingår inte personer i åldern eller personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder som definieras som sysselsättning t ex olika former av anställningsstöd. Definitionen av sysselsatta avviker från 70-procentmålet för EU. Rådet och kommissionen analyserar kortfattat detta mål i den gemen- samma rapporten för . Störst vikt läggs, , i medlemsländernas arbete med sysselsättningsriktlinjerna på åtgärder för att öka anställbarheten (pelare I) och minst fokus fästs vid att uppmuntra företagens och de anställdas anpassningsförmåga (pelare III), enligt rådet Ingen enskild bedömning görs av policy F. Utveckla gemensamma indikatorer. Rådet och kommissionen påpekar att ett nära samarbete mellan rådet, kommissionen och har lett till att ett 20-tal indikatorer inom ramen för sysselsättningsriktlinjerna har utvecklats, bl.a. för livslångt lärande, diskriminering och arbetsorganisation. har, enligt den gemensamma rapporten, redovisat genomförda insatser och arbete i de nationella handlingsplanerna i enlighet med de överens- komna indikatorerna utan svårigheter. Regeringens bedömning av horisontella mål A. Medlemsstaterna uppmanas införa nationella sysselsättningsmål totalt, för kvinnor och för äldre. har goda erfarenheter av att sätta mål inom den ekonomiska po- litiken, bl.a. för sysselsättning och arbetslöshet. Argumenten för kvanti- tativa mål är att de bidrar till att på medellång och lång sikt styra den ekonomiska politiken mot en sundare utveckling vilket är en nödvändig- het för framtida välstånd. har beslutat om tre mål av kvantita- tiv karaktär för den ekonomiska politiken. För det första skall det finan- siella sparandet i offentlig sektor ska vara av BNP över kon- junkturcykeln. För det andra sattes ett mål upp om att halvera den öppna arbetslösheten till . Det målet uppnåddes i slutet av detta år (se diagram 4). För det tredje skall andelen reguljärt sysselsatta vara (se fotnot 4). Se- dan har sysselsättningsgraden, enligt denna definition, ökat och uppgick i genomsnitt till (se diagram 3). Förutom dessa mål har regeringen satt upp rättvisemålet att antalet socialbidragsberoende ska halveras . Målen är viktiga instrument i regeringens politik att nå full sysselsättning och ökat välstånd genom en god och uthållig tillväxt. Arbetslöshetsmålet kla- rades. De budgetpolitiska målen klarades. Regeringen är fast besluten att klara även de övriga uppsatta målen. Andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen , 1993 till Sysselsättningsgrad 20 - (Säsongrensade värden, 3 månaders glidande medelvärde) Källa: , SCB Procentuell arbetslöshet, totalt, kvinnor och män, 1993-2002 Säsongrensade värden, 3 månaders glidande medelvärde Källa: , SCB Förbättra kvaliteten i arbete. Regeringen arbetar för att uppnå ett långsiktigt hållbart arbetsliv som uppmuntrar och gör det möjligt för personer i arbetsför ålder att komma in, stanna kvar och utvecklas på arbetsmarknaden. Arbetslivspolitiken ska bidra till hög produktivitet och ett konkurrenskraftigt näringsliv och därmed ökad tillväxt och sysselsättning. Uppgiften är att skapa goda ar- betsvillkor i form av bra arbetsmiljö, flexibel arbetsorganisation, delak- tighet och inflytande för arbetstagarna, trygghet i anställningen och livs- långt lärande. Arbetslivspolitiken ska också bidra till arbetsplatser präg- lade av integration, jämställdhet och mångfald. betsmiljöarbete och frågor kring arbetsvillkor blir strategiska delar av en Skr. 2001/02:187 mer långsiktig verksamhet, kan ett mer hållbart arbetsliv och bättre verk- Ett exempel på förebyggande arbete är t.ex. den omfattande strategi för ökad hälsa i arbetslivet som regeringen tagit fram. Detta elvapunkts program syftar till att förbättra arbetsvillkoren och minska ohälsan i arbetslivet. Inom Europeiska socialfondens mål 3 omfattar en dryg tredjedel av pro- grammet kompetensutveckling av sysselsatta. För att erhålla den gene- rella stimulansen till kompetensutveckling fordras att arbetsplatsen har genomfört en kompetensanalys som också innehåller förslag till ändring av arbetsorganisationen. Utarbeta enhetliga strategier för livslångt lärande. Regeringens politik på utbildningsområdet syftar till att skapa förutsätt- ningar för livslångt lärande för att ge människor möjlighet att skaffa de kunskaper och färdigheter som efterfrågas i arbetslivet och som krävs för ett aktivt samhällsdeltagande. har ett väl utvecklat system för utbildning och kompetensutveckling både inom ramen för skolsystemet, vuxenutbildningen, den högre utbildningen liksom för kompetensutveck- ling i arbetslivet. Regeringen, individen och arbetsmarknadens parter måste ta ett gemensamt ansvar så att varje person kan förverkliga ett livslångt lärande. Ett kontinuerligt arbete pågår inom ramen för utbildningsväsendet för att förbereda dagens elever för ett livslångt lärande och betydande resurser har avsatt för att bereda fler tillgång till kompetensutveckling senare i livet. Att undervisningen i hela det offentliga utbildningsväsendet är av- giftsfritt för den enskilde i kombination med ett generöst studiestödssy- stem innebär att många ges finansiella möjligheter till studier. Reforme- ringen av den svenska gymnasieskolan som inleddes i början av 1990- talet innebar en bredare utbildning på samtliga program i gymnasieskolan som ger behörighet till eftergymnasial utbildning. Genom den största satsningen någonsin inom vuxenutbildningsområdet, det s.k. , har nya pedagogiska former utvecklats och många människor med svag ställning på arbetsmarknaden har fått möj- lighet att öka sin kompetens. I utformningen av den framtida kommunala vuxenutbildningen tas det utvecklingsarbete och den infrastruktur som byggts upp i kommunerna till vara och vidareutvecklas. Regeringen har genom en rad strategiska reformer uppnått ett system för högre utbild- ning som i hög grad attraherar studenter från olika åldersgrupper. Sär- skild fokus har satts på en expansion av antalet högskoleplatser och på geografisk tillgänglighet av högre utbildning, t.ex. genom kraftig ut- byggnad av distansutbildningen. Universitet och högskolor har genom en ändring i högskolelagen fått ett ansvar att arbeta för att aktivt främja och bredda rekryteringen till högskolan samt upprätta handlingsplaner för detta arbete. Vidare ska universitet och högskolor i nära samverkan med arbetslivet utforma utbildningar som svarar mot arbetsmarknadens be- hov. Kompetenssatsningen inom Europeiska socialfondens mål 3 vänder sig Skr. 2001/02:187 till både sysselsatta och arbetslösa. Insatserna för de sysselsatta innebär medfinansiering från både stat och arbetsgivare. Omfattningen av de of- fentliga medlen, från Europeiska unionen och från svenska staten, inne- bär ett avsevärt finansiellt tillskott för att förverkliga det livslånga läran- det. beräknas att en fjärdedel av de sysselsatta på den svenska arbetsmarknaden skall ha tagit del av kompetensutveck- lingen inom mål 3. Utveckla ett övergripande samarbete med arbetsmarknadens parter. har en lång tradition av trepartsamverkan inte minst på syssel- sättningsområdet. Arbetsmarknadens parter är ofta delaktiga i såväl be- redningsarbetet som själva genomförandet av insatserna. En väl funge- rande lönebildning är avgörande för en väl fungerande arbetsmarknad och en samsyn på central nivå är en viktig förutsättning för en stabil och sund ekonomi. Samtliga parter på arbetsmarknaden måste ta tillvara de förbättrade förutsättningarna för en väl fungerande lönebildning för att upprätthålla uthållig hög tillväxt, god reallönetillväxt, rättvis fördelning och stabilt låg arbetslöshet. Lönebildningsprocessen påverkar också andra områden. Parterna har t.ex. ett speciellt ansvar för att motverka löneskillnader på grund av kön. De olika samverkansorgan som byggts upp har skapat formella möjligheter för arbetsmarknadens parter att vara delaktiga i ge- nomförandet av sysselsättningspolitiken. Inom arbetsmarknadspolitiken finns en lång tradition av samverkan på olika nivåer. För att öka det lo- kala inflytandet har ett organiserat samarbete etablerats på lokal nivå i form av arbetsmarknadsnämnder. I dessa deltar företrädare för kommu- nerna, det lokala näringslivet och arbetstagarorganisationerna. Arbets- marknadens parter deltar också i många av de regionala kompetensråd som har inrättas i syfte att förbättra samspelet mellan utbildningsväsendet och arbetsmarknaden. De regionala tillväxtavtalen är regeringens cen- trala instrument för att genomföra en regional näringspolitik. Avtalen förhandlas fram i brett partnerskap, där bl.a. arbetsmarknadens parter ingår. Likaså bildar arbetsmarknadens parter och organisationer de part- nerskap som regionalt och centralt deltar i genomförandet av Europeiska socialfondens mål 3. I samverkar flera politikområden i syfte att uppnå full sysselsätt- ning och hög tillväxt, i enlighet med de horisontella målen i sysselsätt- ningsstrategin. En väl fungerande arbetsmarknad för alla, ett gott före- tagsklimat, ett skatte- och bidragssystem som främjar arbete, tillgång på livslångt lärande samt företag och anställda som klarar att möta föränd- rade krav i ekonomin är viktiga förutsättningar för att öka tillväxten och sysselsättningen. En ökad efterfrågan på kvalificerad arbetskraft kräver ett ökat utbud av arbetskraft med rätt kompetens. Möjligheterna för kvin- nor och män att förena familjeliv och arbetsliv förutsätter tillgång på barn- och äldreomsorg. Väl fungerande trygghetssystem är en förutsätt- ning för att individen ska vilja och kunna möte förändringar på arbets- marknaden. F. Utveckla gemensamma indikatorer. Regeringen anser att arbetet med gemensamma indikatorer och jämförbar statistik är av yttersta vikt för sysselsättningsstrategins framgång och deltar aktivt i detta gemensamma arbete. utvecklad statistik av hög kvalitet och har utan svårigheter kunnat svara upp mot återrapporteringskraven utifrån beslutade indikatorer. har också valt att i flera fall presentera lämpliga indikatorer och mått ut- ifrån nationell statistik på de områden där gemensamma indikatorer sak- 3.3 Pelare I - Att förbättra anställbarheten Regeringens bedömning: har en lång tradition av aktiv ar- betsmarknadspolitik för att främja arbetskraftens anställbarhet. Den s.k. arbets- och kompetenslinjen utgör grundprincipen i den svenska arbetsmarknadspolitiken, och innebär att arbete och aktiva åtgärder prioriteras framför passiva kontantbidrag. Arbets- och kompetenslin- jen ligger väl i linje med den preventiva ansatsen i EU:s sysselsätt- ningsstrategi. uppfyller samtliga tre kvantitativa mål under riktlinjerna 1 och 2 i strategin. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken har bidragit till att hålla arbetskraftsdeltagandet uppe i och där- med förhindrat permanent utslagning från arbetsmarknaden. Det bi- drog till att när efterfrågan på arbetskraft ökade , kunde en minskning av såväl arbetslösheten som långtids- arbetslösheten förenas med måttliga löneökningar och stabila priser. Reformer av skatte- och bidragssystemen har varit ett bärande inslag i såväl som i regeringens ekonomiska poli- tik. Reformer inom ramen för skatte- och bidragssystemen har bidragit till att minska marginaleffekterna och främja arbete och att söka ar- bete. Utbildningspolitiken är en betydelsefull del av regeringens strävan att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Det övergripande målet för vuxenutbildningen i är att alla vuxna kvinnor och män skall ges möjlighet att vidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens. Det är också viktigt att tillgängligheten till högre utbild- ning ökar och att rekryteringen till högskolan breddas. har, vid en internationell jämförelse, en hög andel av befolkningen som deltar i någon form av utbildning eller kompetensutveckling. Den svenska strategin för livslångt lärande ligger väl i linje med sysselsättnings- strategins intentioner och riktlinjer. 3.3.1Europeiska sysselsättningsstrategins riktlinjer och mål Riktlinjerna under pelare I handlar om att öka individens anställbarhet för att bekämpa ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet samt göra bidrags-, skatte- och utbildningssystemen mer sysselsättningsfrämjande. Det handlar också om att utforma en politik för aktivt åldrande, utveckla kompetens för den nya arbetsmarknaden genom livslångt lärande för att Skr. 2001/02:187 därmed främja matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Vidare ska diskriminering motverkas och integrering främjas genom möjlighet till sysselsättning. Riktlinjerna innehåller också tre kvantitativa mål. Riktlinje 1 - Bekämpa ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet. I riktlinjen anges att medlemsstaterna skall, före utgången av , er- bjuda alla arbetslösa personer en ny start när de börjar närma sig sex må- naders arbetslöshet för för vuxna. Erbjudandet kan vara i form av utbildning, omskolning, arbetspraktik, anställning eller andra åtgärder som främjar anställbarheten, inbegripet kompletterande individuell yrkesvägledning och rådgivning, så att perso- nerna kan integreras på arbetsmarknaden. Riktlinje 2 - Göra bidrags-, skatte- och utbildningssystemen mer sysselsättningsfrämjande Riktlinjen anger att medlemsstaterna skall se över och i lämpliga fall re- formera sitt skatte- och bidragssystem för att motverka fattigdomsfällor, ge incitament att söka och ta arbete samt vidta åtgärder för att öka an- ställbarheten och skapa incitament för arbetsgivare att skapa nya arbets- tillfällen. Vidare skall medlemsstaterna öka andelen personer som är fö- remål för aktiva åtgärder bland de arbetslösa och sträva efter att gradvis närma sig genomsnittet för de tre medlemsstater som har högst andel. Andelen ska emellertid uppgå till . Riktlinje 3 Att utarbeta en politik för aktivt åldrande. Riktlinjen anger att medlemsstaterna skall anta åtgärder för att upprätt- hålla äldre arbetstagares arbetsförmåga och kompetens genom tillgång till allmän och yrkesinriktad utbildning, och genom att införa flexibla arbetsformer, till exempel frivilligt deltidsarbete. Vidare skall skatte- och bidragssystemen ses över i syfte att undanröja hinder och skapa nya in- citament för äldre arbetstagare att förbli verksamma på arbetsmarknaden. Riktlinje 4 Utveckla kompetens för den nya arbetsmarknaden genom livslångt lärande. Utbildningssystemen är av avgörande betydelse för det livslånga lärandet eftersom de möjliggör en smidig övergång från skola till arbete, lägger grunden för produktiva mänskliga resurser med grundläggande kunska- per såväl som specialistkompetens och gör det möjligt för människor att anpassa sig till sociala och ekonomiska förändringar. Riktlinje 4 uppma- nar därför medlemsstaterna att förbättra utbildningssystemens och läro- planernas kvalitet i syfte att; ge ungdomar de grundläggande färdigheter som är relevanta på arbetsmarknaden och som behövs för att delta i det livslånga lärandet; minska analfabetism hos ungdomar och vuxna samt avsevärt minska antalet ungdomar som lämnar skolsystemet . hal- vera antalet 1824-åringar som endast har grundskoleutbildning och som inte deltar i vidareutbildning; sätta mål för och främja livslångt lärande i syfte att höja den andel av Skr. 2001/02:187 den vuxna befolkningen i arbetsför ålder () som vid en viss tidpunkt deltar i allmän och yrkesinriktad utbildning; underlätta och uppmuntra rörlighet genom utbildning i främmande språk, erkännande av kvalifikationer samt kunskaper och färdigheter som förvärvats genom utbildning och erfarenhet. Riktlinje 5 Utveckla e-lärande för alla medborgare. Riktlinje 5 som anger att medlemsländerna skall satsa på informations- och kommunikationsteknik infördes 2000 som en del av ovanstående riktlinje för ökat livslångt lärande, men är en egen riktlinje som innebär att medlemsstaterna skall utveckla e-lärandet genom att ge alla skolor tillgång till Internet och till multimediematerial samt se till att alla berörda lärare har tillräckliga kunskaper om informa- tionsteknologi för att förmedla kunskap till sina elever. Riktlinje 6 Utveckla matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Denna riktlinje infördes och uppmanar medlemsstaterna att ut- veckla arbetsförmedlingarnas förmåga att matcha utbud och efterfrågan på arbetskraft, utveckla åtgärder för att förebygga kompetensbrist, främja yrkesmässig och geografisk rörlighet inom varje medlemsstat och inom EU. Vidare skall varje medlemsstat stimulera arbetsmarknadens funktion genom att förbättra databaserna om arbetstillfällen och utbildningsmöj- ligheter, koppla samman databaserna inom samt utnyttja modern informationsteknik och de erfarenheter som redan gjorts på europeisk nivå. Riktlinje 7 Motverka diskriminering och främja social integration genom möjligheter till sysselsättning. I riktlinje 7 anges att varje medlemsstat skall identifiera och motverka alla former av diskriminering när det gäller tillgång till arbetsmarknaden eller till allmän och yrkesinriktad utbildning. Vidare skall utsatta eller mindre gynnade gruppers och personers integration på arbetsmarknaden främjas i syfte att undvika marginalisering och utslagning. Genomföra åtgärder för att tillgodose de behov som funktionshindrade, etniska mino- riteter och migrerande arbetstagare har när det gäller deras integrering på arbetsmarknaden och i förekommande fall fastställa nationella mål i detta avseende 3.3.2Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare I I rådets och kommissionens gemensamma sysselsättningsrapporter för får överlag ett gott omdöme för genomfört arbete på områdena under pelare I. Riktlinje 1 - Bekämpa ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet. I den gemensamma rapporten för understryker rådet och kom- missionen att både ungdoms- och långtidsarbetslösheten i har minskat avsevärt och ger ett erkännande för en arbetsmarknads- politik inriktad på utbildning och subventionerade jobb med syfte att yt- 30 terligare stärka anställbarheten. lyfts fram för sitt initiativ till en Skr. 2001/02:187 striktare och mer ambitiös definition av långtidsarbetslöshet vad gäller både ungdomar och vuxna, och framhålls som ett av de länder som har det lägsta inflödet till långtidsarbetslöshet. Rådet och kommis- sionen påtalar i den gemensamma rapporten för vikten av att ar- betsmarknadsprogrammens effektivitet säkerställs. I rapporten för framhålls som ett av de tre medlemslän- der med den högsta andelen arbetslösa i aktiva arbetsmarknadsåtgärder. fick rådets rekommendation att säkerställa de aktiva arbetsmarknadsåtgärdernas effektivitet, särskilt i fråga om långtidsar- betslösheten, och i detta avseende särskilt uppmärksamma etniska mino- riteters och migrerande arbetstagares behov. Riktlinje 2 - Göra bidrags-, skatte- och utbildningssystemen mer sysselsättningsfrämjande Rådet och kommissionen påminner i rapporten för om att rund- gång mellan jobb och deltagande i åtgärder kvarstår för vissa deltagare, men poängterar att arbetar för att lösa detta genom att införa ge- nerösare anställningsstöd för långtidsarbetslösa. klarar med mar- ginal EU:s mål på området (se avsnitt 3.3.1. riktlinje 2). I rapporten för tar rådet och kommissionen upp utvärderingen av arbetslöshetsför- säkringen och sänkning av inkomstskatterna för låg- och medelinkomst- tagare. Rådet och kommissionen anser att intentioner på områ- det är goda. fick rådets rekommendation att minska skattetrycket på arbete, framför allt för låginkomsttagare, samt reformera skatte- och bidragssystemen för att förbättra incitamenten att arbeta. löd rekommendationen: att fortsätta reformerna, inbe- gripet fastställa mål med beaktande av det nationella läget, för att minska skattetrycket på arbete framför allt för låginkomsttagare, samt ytterligare fortsätta reformerna av skatte- och bidragssystemen för att förbättra in- citamenten att arbeta. I både rapporten framhålls att följt rekommendationerna innan och att åtgärder har vidtagits för att minska skattetrycket på arbete och öka incitamenten att arbeta och söka arbete. I rapporten för lyfter rådet och kommis- sionen fram att insatser har gjorts för att minska företags- och kapitalbe- skattningen, vilket främjar företagsklimatet och antalet arbetstillfällen. initiativ för skatteväxling framhålls också. Rådet och kommis- sionen påpekar ändå att skatterna är jämförelsevis höga jäm- fört med EU-genomsnittet. Riktlinje 3 Att utarbeta en politik för aktivt åldrande. I rapporten för lyfts fram, bland andra länder, för en kraftig ökning av sysselsättningen. får ett erkännande för den höga sysselsättningsgraden bland äldre . insatser för att öka efterfrågan på äldre arbetskraft framhålls och får även beröm för sitt strategiska mål för äldre i arbetslivet (se avsnitt 3.3.1. rikt- linje 3). I rapporten för lyfts även fram den starka ökning av sys- selsättningen som skett bland ungdomar.