prop · GP03175 · 2002-04-15 00:00:00 — Ett exempel kan illustrera. Vid utred- ningens antagande om genomsnittlig spartid uppgår kontobehåll- ningen till vad som maximalt krävs för maximal kompetenspremie till för en låginkomsttagare med 10 000 i månadslön och en marginalskatt på under förutsättning att denne avstår 123 kro- nor (mätt som minskad inkomst efter skatt). I de flesta fall kommer alltså uttagskravet inte att vara bindande. I stället kommer det att vara längden på kompetensutveckling som kommer att begränsa kompetenspremiens storlek. För att ytterligare stimulera kompetensutveckling på ett sätt som kan vara särskilt betydelsefullt för dem med låga inkomster anser regeringen att kompletterande åtgärder behövs. Utredningen föreslog en modell med grundplåt som skulle stimulera särskilt personer med lägre inkomster att delta i systemet. Förslaget inne- bar att för åren 20022006 dvs. som en temporär åtgärd skulle de som gjort minst 12 månatliga insättningar på kompetenssparkonto och där sammanlagda insättningen uppgick till få en grundplåt på . Grundplåten skulle utbetalas enbart till individer och med inkomster mellan och . Det finns alltså skäl att förstärka incitamenten för särskilt personer med lägre inkomster att delta i systemet. Den lösning som föreslogs av utredningen är emellertid mindre lämplig då stimulansen sattes in . Utredningens lösning avsågs fungera i ett system där sparandet egentligen inte skulle vara tillgängligt för annat än kompetensutveckling. Situationen blir annorlunda vid den öppna sparmodell som regeringen aviserar och där större möjligheter skall finnas till uttag utan kompetens- utveckling. Vid insättning av grundplåt på den nu aktuella typen av konto måste exempelvis grundplåten spärras på visst sätt och endast bli till- gänglig vid uttag för kompetensutveckling. Av detta skäl och då det här, liksom i andra sammanhang, är angeläget att stimulansen skall ges när kompetensutveckling sker bör i stället grundplåten integreras med kom- petenspremien och innebära en förstärkning av denna. Det är angeläget att den modifierade grundplåten fortsättningsvis kallad det fasta beloppet utformas på ett sådant sätt att den blir särskilt mycket värd för dem med lägre inkomster. är det önskvärt att reglerna inte blir för komplicerade. Redan den ursprungliga kompetens- premien innehåller ett antal delkomponenter med en koppling till basbe- loppet, till antalet utbildningsdagar och till det uttagna beloppets storlek. En inkomstprövning av förstärkningsdelen annars ett vanligt alternativ skulle förstärka komplexiteten och skulle också ge upphov till tröskel- och/eller marginaleffekter som bör undvikas. Detta talar för att man väl- jer en ordning med ett fast belopp lika för alla oberoende av inkomst. Med hänsyn till den offentlig-finansiella ramen bedömer regeringen att det fasta beloppet kan sättas till . Ett fast belopp på är förhållandevis mer värt för dem med låga inkomster än för de med högre inkomster. För en person med må- nadslön på och en inkomst efter skatt på ca möjliggör det fasta beloppet en förlängning av antalet utbildningsdagar med fyra (kalender) dagar om kompetenspremien i denna del används för att täcka ett bortfall efter skatt. Motsvarande förlängning för en person med må- nadslön på och en inkomst efter skatt på ca blir ca . Någon form av begränsningsregel för det fasta beloppet behövs. Ett alternativ skulle vara att införa ett krav på ett minsta antal utbildnings- dagar för att det fasta beloppet skall betalas ut. Detta skulle dock skapa incitament för kompetensanordnare att konstruera kurser av den längd som berättigar till det fasta beloppet. Därför bör i stället som en första åtgärd en koppling ske till storleken på det uttagna beloppet. Regeringen anser att det skall krävas ett uttag från kompetenssparkonto med (före skatt) för att det fasta beloppet skall betalas ut. Då det fasta beloppet av ovan anförda skäl bör betalas ut oberoende av antalet utbildningsdagar till skillnad från vad som gäller för kompe- tenspremien i övrigt finns risker att denna del av premien kan komma att överutnyttjas med tanke på det förhållandevis låga kravet på uttaget belopp. En annan risk består i att studier på ett omotiverat sätt splittras upp . Då det är svårt att höja kravet på uttaget belopp utan att negativa effekter i övrigt uppkommer bör ett annat alternativ väljas för att begränsa dessa risker. Det framstår inte som rimligt att en person år skall kunna tillgodogöra sig det fasta beloppet. Därför bör be- gränsningsregeln i stället utformas så att den som fått det fasta be- loppet får vänta innan ett nytt fast belopp utbetalas. Re- geringen bedömer en treårig karenstid som tillräcklig för att motverka ett överutnyttjande och riskerna för uppsplittrade studier. Detta kommer att innebära att en person som fått ett fast belopp år 1 får vänta 4 innan han eller hon kan tillgodogöra sig ett nytt fast belopp. Det fasta beloppet bör utformas som en permanent åtgärd till skillnad från utredningens grundplåt som var en tillfällig åtgärd. Därmed blir det fasta beloppet en bestående fördelningspolitisk förstärkning av systemet. Av de skäl regeringen redovisat i avsnitt 4.2.3 bör en nedre åldersgräns finnas för kompetenspremien. Kompetenspremie bör erhållas först som infaller efter det att individen fyllt . Genomgående gäller att kompetenspremien skall fastställas kalender- årsvis. För kompetensutveckling som sträcker sig över ett årsskifte inne- bär detta att en kompetenspremie kommer att bestämmas för med beaktande av antalet utbildningsdagar och uttag från kompe- tenssparkontot detta år och en andra kompetenspremie på motsvarande sätt för . I likhet med utredningen anser regeringen att kompetenspremien inklu- sive det fasta beloppet bör ges i form av en skattereduktion. För att för- stärka stimulanseffekten av kompetenspremien föreslog utredningen att man skulle se över de regler som möjliggör för individen att jämka Prop. 2001/02:175 skatten. Enligt nuvarande regler krävs en relativt stor skillnad mellan preliminärskatt och förväntad slutlig skatt för att jämkning skall medges. Regeringen avser att återkomma till denna fråga med beaktande av de synpunkter RSV framfört i sitt remissyttrande. Avgränsning av tillåten kompetensutveckling Regeringens bedömning: Med godkänd kompetensutveckling avses utbildningar, kurser och praktik som anordnas inom de offentliga ut- bildningsväsendena för barn och ungdom respektive vuxna, universitet och högskolor, folkbildning, kvalificerad yrkesutbildning samt kom- pletterande utbildningar som står under statlig tillsyn. utländsk utbildning för vilken får bevilja Det är emellertid ytterst angeläget att systemet snabbt får en funge- rande organisation som kan inkludera även andra anordnare av utbildning och kompetensutveckling. Regeringen avser att återkomma med förslag om hur övriga kompetensutvecklingsanordnares medverkan och hur prövning och godkännande av dessa anordnare Utredningens förslag: En särskild IKS-styrelse upprättar ett kompe- tensutvecklingsregister över utbildningar, kurser och praktikplatser som är godkända och därmed berättigar till uttag från IKS-konto. ningen av tillåten kompetensutveckling redovisas i sju punkter som anger vissa krav på anordnaren. Anordnaren skall vidare ange mål för kompe- tensutvecklingen och om den berättigar till betyg, högskolepoäng eller innebär särskild certifiering eller motsvarande samt ange kompetensut- Utredningen bedömde denna övergripande av- gränsning som ändamålsenlig och rimlig utifrån argumentet att det främst handlar om individens eget sparande och att administrationen skulle kunna hållas på en hanterbar nivå. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är mycket positiva till den breda syn på kompetensutveckling som utredningen förespråkar. Några instanser påpekar att det får en vitaliserande effekt på utbild- Andra menar att det kommer att krävas förstärkning inom det offentliga utbildningssystemet om nya utbildningsformer skall kunna utvecklas (, ). parter är eniga om att flexibilitet och vid definition av kompetensutveck- ling är bra både för individen och företagen. Statens kvalitets- och kom- petensråd anser att utredningens förslag riskerar att snäva in lärandet trots en vid definition genom att systemet är utbudsstyrt. ret pekar på EG-rättsliga problem med några av de krav på kompetensut- vecklingsanordnare som utredningen ställer upp. Skälen för regeringens bedömning: Syftet med individuellt kompe- tenssparande är att möjliggöra för individen att välja innehåll, tidpunkt och form för kompetensutveckling utifrån de egna behoven. utveckling bör därför ges en så vid definition som möjligt, något som i förlängningen gynnar både nationens, företagens och den enskilde indi- Systemet skall vara så administrativt enkelt och över- blickbart som möjligt. Subventionen i systemet gör det emellertid ange- läget att avgränsa den kompetensutveckling som kan berättiga till kom- petenspremie av flera skäl: Det finns ett allmänt intresse av att den samhällsekonomiska avkast- ningen blir så hög som möjligt och att individens ställning på arbets- marknaden stärks. Det är också angeläget att undvika överutnyttjande så att den finansi- ella ramen för systemet kan hållas. Likaså är det viktigt att systemet uppfattas som trovärdigt och inte uppmuntrar missbruk. Därför bör vissa kriterier för vad som skall betraktas som godkänd kompetensutveckling utformas. Det är viktigt, inte minst för kompetens- spararen, att de utbildningar, kurser, praktikplatser eller annan kompe- tensutveckling som erbjuds är seriösa och håller god kvalitet. Enligt för- slaget i denna proposition bör systemet därför inledningsvis omfatta ut- bildningar, kurser och praktik som anordnas inom de offentliga utbild- ningsväsendena för barn och ungdom respektive vuxna, universitet och högskolor, folkbildning, kvalificerad yrkesutbildning samt komplette- rande utbildningar som står under statlig tillsyn. Därutöver ingår utländsk utbildning för vilken får bevilja studiestöd. Dessa utbildningar har redan prövats av regeringen eller berörda myn- digheter och kan därmed anses vara godkända för kompetenspremie. I det fortsatta arbetet skall en kategori övrig kompetensutveckling skapas som inkluderar anordnare som inte omfattas av uppräkningen ovan, men som ändå bedöms kunna erbjuda insatser som uppfyller de angivna kriterierna. Anordnarnas åtaganden bör kunna regleras genom avtal med staten. Sådana avtal bör utöver de uppgifter som behövs för grundläggande kontroll (t.ex. att det finns F-skattebevis, att inget kon- kursförfarande inletts etc.) reglera följande: Anordnaren skall ange mål för kompetensutvecklingen och ange om den berättigar till betyg, högskolepoäng eller innebär särskild certifie- ring eller motsvarande samt ange ungefärlig omfattning av kompe- tensutvecklingen. Anordnaren skall kunna styrka att den huvudsakliga verksamheten är utbildning/kompetensutveckling. Anordnaren skall redovisa individuella studieplaner och dylikt. Inslag av praktik skall också kunna rymmas inom studieplanen. Avtalet skall innehålla krav på minsta utbildningsinnehåll (bör t.ex. anges i samband med praktiktjänstgöring). Det skall vara möjligt att verifiera att individen har genomgått en ut- bildning/kompetensutveckling. Anordnaren skall möjliggöra att utvärderingar kan göras. Anordnaren skall tillåta stickprovskontroller. Former för uppföljning och utvärdering bör kunna skrivas in i av- talen. Kriterierna innebär inte ett ökat offentligt åtagande för att kvalitets- säkra eller på annat sätt än ovan certifiera vare sig kursernas innehåll eller ytterligare bedömning av anordnarna. Sådan kvalitetssäkring eller Prop. 2001/02:175 certifiering kan t.ex. skötas inom ramen för olika branschorganisationer som har utvecklat metoder för kvalitetssäkring av utbildning eller aukto- risering av utbildningsleverantörer. Det är angeläget att ett system för individuell kompetensutveckling kan börja fungera . Re- geringen avser därför att återkomma med förslag om hur kompetensutvecklingsanordnares medverkan och hur prövning och godkännande av dessa anordnare skall hanteras. 6 Kopplingar till andra system Regeringens förslag: Systemet för individuell kompetensutveckling skall vara ett frivilligt, generellt system som inte skall ersätta andra offentliga åtaganden inom exempelvis utbildnings- eller arbets- marknadspolitiken utan ses som ett komplement till dessa. Som en allmän princip är det därför viktigt att för individer som väljer att delta i detta system skall inverkan på andra stödformer vara neutral. (Se också avsnitt 3.1) Skälen för regeringens förslag: Till skillnad från andra offentliga stödsystem innebär det individuella kompetenssparandet att det är den enskilde själv som styr över såväl uttag från kontot som valet av kompe- tensutveckling. Det krävs ingen ansökan och det sker ingen prövning av rätten till kompetensutvecklingen. Denna princip skall upprätthållas för alla grupper. Regeringens bedömning: De bedömningar som redovisas i före- varande proposition ansluter väl till de mål och den nationella strategi för vuxnas lärande som presenterades i propositionen om vuxnas lä- rande (prop. 2000/01:72) samt till propositionen om den öppna hög- skolan (prop. 2001/02:15). En infrastruktur för vuxnas lä- rande och en stärkt roll för högskolan i det livslånga lärandet innebär ökat stöd och ökade utbildningsmöjligheter för personer som deltar i systemet för individuell kompetensutveckling. Skälen för regeringens bedömning: beslutade om mål och en nationell strategi för hur vuxnas lärande skall förverkligas i ett samhälle som präglas av livslångt lärande. beslutade i enlighet med de förslag regeringen presenterat i propositionen Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72). Uppsökande verksamhet, vägledning, validering, tillgäng- lighet och studiestöd beskrivs som basen i en infrastruktur för det livs- långa lärandet. Fokus skiftas från undervisning i skollika former till ett mer flexibelt stöd för personens lärande. Innehåll, tidpunkt och form skall anpassas till den enskildes önskemål, behov och förutsättningar. Utvecklingen innebär att efterfrågestyrningen blir central i vuxenutbild- ningen. Att etablera en infrastruktur för livslångt lärande innebär emellertid inte att den uteslutande består av kommunala aktiviteter. Sna- rare handlar det om att bygga nätverk, att skapa former och kanaler för samarbete och samverkan mellan kommunala förvaltningar, statliga myndigheter och institutioner, universitet och högskolor, folkbildningen, utbildnings- och konsultföretag, parterna på arbetsmarknaden, handi- kapporganisationer och andra berörda aktörer. Utmaningen för den samhällsstödda vuxenutbildningen är att möta alla utifrån individuella önskemål, behov och förutsättningar. Syftet är att ge individen möjlighet att utöka sin kunskap och utveckla sin kompetens för att främja personlig utveckling, delaktighet, jämställdhet mellan könen, ekonomiskt tillväxt och sysselsättning. Vuxenutbildningen har i allt för hög utsträckning mött individerna som ett kollektiv med gemen- sam bakgrund och gemensamma behov. Utbildningen har ofta anordnats i form av färdiga paket. Genom tillgång till vägledning och validering ska personen kunna ta sin utgångspunkt för vidare lärande i sina faktiska kunskaper och färdigheter. Individualisering och flexibilitet skall möjlig- göra studier på olika stadier och inom olika ämnesområden parallellt oberoende av tid och rum. Ett av målen är att nå en grundläggande sam- syn och en bred samverkan mellan olika sektorer i samhället. Genom modern teknik och pedagogik ges möjlighet till långtgående individualisering och geografisk spridning. Användandet av modern tek- nik för att stödja lärande och distribuera kunskap är ett viktigt inslag i infrastrukturen för det livslånga lärandet för att nå hela målgruppen och kräver att pedagogiken utvecklas. Informations- och kommunikations- teknologin, IKT, är också ett användbart instrument för människor som vill kombinera sitt lärande med yrkesverksamhet. Det är angeläget att finna samverkansformer för närmare kopplingar mellan det formella ut- bildningssystemet och arbetsplatsen. På samma sätt som goda kommunikationer, en väl fungerande skola och ett brett utbud av kultur- och fritidsaktiviteter gör en kommun at- traktiv för invånare och företag utgör infrastrukturen för vuxnas lärande en viktig konkurrensfaktor i kunskapssamhället. Det är angeläget att kommunerna tar sitt ansvar för att etablera en sådan infrastruktur för livslångt lärande. Kommunerna tillförs , efter ansöknings- förfarande, ett betydande statsbidrag på sammanlagt som stöd för utveckling av en infrastruktur för vuxnas lärande. Att fattat beslut om mål och om hur en nationell strategi för hur vuxnas lärande skall förverkligas i ett samhälle som präglas av livs- långt lärande innebär att personer som deltar i det nu aktuella systemet kommer att ha tillgång till denna struktur. Systemet kommer bland annat att leda till ett ökat behov av information, vägledning och validering. Införandet accentuerar ytterligare behovet av en väl utbyggd infrastruktu- ren i kommunerna. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) läggs ett flertal förslag som alla syftar till att öppna högskolan mot nya grupper av studerande och mot det omgivande samhället. Den mångfald som finns i Prop. 2001/02:175 samhället måste i högre utsträckning avspeglas i högskolan. verket har i rapporten lärande som idé och praktik i högskolan (2001:1 R) konstaterat att utmärkande för det livslånga lärandet i bety- delsen återkommande utbildning är väl etablerade och både institutiona- liserade och värdemässigt accepterade i den svenska högskolan. Den pe- dagogiska grundidén i livslångt lärande tycks vara väl accepterad som en eftersträvansvärd modell om än inte till alla delar genomförd. Reger- ingen bedömer i propositionen att universitet och högskolor bör fortsätta att utveckla sin roll i det livslånga lärandet och att de bör utarbeta strate- gier för detta arbete. Livslångt lärande ställer individens egna utbildningsönskningar och intressen i centrum som arbetsmarknadens och näringslivets behov av kompetensutveckling betonas. Tillsammans med den tillta- gande internationaliseringen innebär detta att högskolan måste växla från att i hög grad ha varit utbudsstyrd till att vara behovsstyrd. Förnyelse av innehåll, arbetsformer och distributionsformer blir därmed av central betydelse. Utvecklingen i denna riktning som just nu pågår vid landets lärosäten, tillsammans med det faktum att har fattat beslut om de förslag som presenteras i propositionen Den öppna högskolan, innebär att hög- skolans roll i det livslånga lärandet kommer att stärkas. Detta kommer i hög grad att gynna utvecklingen av systemet för individuell kompetens- utveckling. Kopplingar till det reguljära utbildningsväsendet Regeringens bedömning: Det pågår omfattande sats- ningar inom ramen för reguljär utbildning som ytterligare kommer att öka förutsättningarna att möta vuxnas behov av kompetensutveckling i ett livslångt lärande. Vid införandet av ett system för individuell kom- petensutveckling är det viktigt att värna om det offentliga åtagandet och principen om avgiftsfrihet för reguljär utbildning. Skälen för regeringens bedömning: Att utbildning blir mer tillgäng- lig blir allt viktigare för att vuxna skall kunna kombinera kompetensut- veckling med övriga åtaganden i livet. dagen om en strategi för utvecklingen av vuxnas lärande på grundskole- och gymnasienivå där individualisering och flexibilitet ska möjliggöra studier på olika stadier och inom olika ämnesområden parallellt obe- roende av tid och rum. Denna flexibilitet skall ge både kvinnor och män möjlighet att kombinera fortsatt lärande med yrkes- och privatliv. har pågått och är en unik satsning på vuxenutbildning som når en bred målgrupp och ger ca 800 000 vuxna möjlighet att komplettera sin tidigare utbildning. Satsningens övergripande mål är att minska arbetslösheten, utveckla vuxenutbildningen, minska utbildningsklyftorna och öka förutsätt- ningarna för ekonomisk tillväxt. ca 78 000 utbildningsplatser inom vuxenutbildning och folk- bildning och därefter avslutas som särskilt projekt. I utformningen av den framtida kommunala vuxenutbildningen skall den erfarenhet och den infrastruktur som byggts upp i kommunerna un- der tas till vara och vidareutvecklas. Kommunerna tillförs , efter ansökningsförfarande, ett statsbidrag på sammanlagt som stöd för utvecklingen av en infrastruktur för vuxnas lärande. höjs bidraget till de fackliga organisationernas och handikapporganisationernas uppsökande verksamhet till . Ett nytt riktat statsbidrag till kommunernas utbildning för vuxna och folkhögskolan införs för perioden 20032005. Statsbidraget innebär att staten åtar sig finansieringen av ca 47 000 årsstudieplatser i kommunerna och 7 000 platser inom folkhögskolan. Bidraget är frivilligt men de kommuner som tar emot bidraget förbinder sig att genomföra en viss utbildningsvolym som står i relation till det statliga bidraget samt att ut- veckla förutsättningarna för vuxnas lärande i enlighet med den strategi som presenterades i propositionen om vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/2001:72). Kvalificerad yrkesutbildning är fr.o.m. en reguljär ut- bildningsform på eftergymnasial nivå med stark arbetslivsanknytning. Satsningen på kvalificerad yrkesutbildning utgör en central del i vidare- utvecklingen av den yrkesinriktade vuxenutbildningen. Utbildnings- formen syftar till att möta arbetslivets behov av yrkesinriktad utbildning på eftergymnasial nivå och omfattar 12 500 årsstudieplat- ser inom 12 branschområden. Utbildningen skall ge de fördjupade teore- tiska och praktiska kunskaper som krävs för att självständigt och i ar- betslag utföra kvalificerade uppgifter i ett modernt organiserat arbetsliv. Utbildningarna ska utgå från de behov som finns i arbetslivet och bedri- vas i nära samverkan med arbetslivet. Arbetsgivarna deltar direkt i ut- formningen av utbildningarna och finansierar den arbetsplatsförlagda utbildningen som motsvarar en tredjedel av utbildningstiden. Företrädare för arbetslivet utför en majoritet i ledningsgruppen för varje utbildning. Anordnare av en KY-utbildning får tillstånd för ett begränsat antal start- tillfällen vilket gör att utbildningarna är aktuella i förhållande till arbets- livets behov. Utbildningarna är i huvudsak tvååriga och leder fram till en kvalificerad yrkesexamen. har genom en rad strategiska reformer uppnått ett system för högre utbildning som i hög grad attraherar studenter från olika ålders- grupper. Särskild fokus har regeringen satt på en ökning av antalet hög- skoleplatser och på den högre utbildningens geografiska tillgänglighet. byggs högskolan ut med ca 100 000 nya plat- ser. har antalet studenter i högskolan ökat med . Knappt en tredjedel av studenterna i grundutbildningen vid uni- versitet och högskolor var eller äldre. Olika kategorier av studenter med olika syften med sina studier har tillträde till högre utbildning, studieplatserna fördelas mellan olika kate- gorier av studenter, och flera olika utbildningsmöjligheter erbjuds inom den reguljära högskolans ram. Det svenska systemet med utbildningar som är uppbyggda av kurser som kan läsas fristående och som studenten kan bygga vidare på förstärker möjligheten för vuxna att återvända till högskolan efter en examen eller för att läsa kortare kurser. Kurser er- bjuds också ofta på kvarts- och halvfart, och . taget främjar detta system individens möjligheter att använda sina spa- rade medel för högskolestudier. Regeringen lade i propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/01:15) ett flertal förslag som syftar till att stärka högskolans roll i det livslånga lärandet. har beslutat i enlighet med propositio- nen. Universitet och högskolor kommer bland annat att bli skyldiga att göra individuella bedömningar av den sökandes åberopade reella kom- petens.