prop · GQ0335 · 2002-12-20 00:00:00 — Det betyder att nyrekryteringen har varit förhållandevis stor . är många äldre kvar i missbruk, vilka använt narkotika relativt . undersökning hade missbrukat narkotika eller längre. var motsvarande andelar . Andelen kvinnor har varit tämligen stabil och har legat runt en knapp fjärdedel i alla tre undersökningarna. Tabell 5: Tunga missbrukare (narkotika) Källa: Drogutvecklingen i Rapport 2002 Spridning av smittsamma sjukdomar I ett internationellt perspektiv är situationen i gynnsam när det gäller spridningen av smittsamma sjukdomar. Den inhemska spridningen av mera allvarliga smittsamma sjukdomar är begränsad. För ett flertal smittsamma sjukdomar, däribland de sexuellt överförbara sjukdomarna, har antalet nysmittade personer minskat markant eller legat på nivå. Dock har det märkts en viss ökning av främst klamydia och gonorré. Det nya i utvecklingen är att smittökningen sker i gruppen heterosexuella män som smittats utomlands. Spridningen av hiv/aids i har kunnat hållas på en låg nivå. rapporterades 277 nya fall av hiv, vilket är en ökning i förhållande innan. Av de nya hivfall som konstaterats i har anmärkningsvärt många blivit smittade i utlandet. kan konstateras att infektions- sjukdomar fortfarande tillhör de vanligast förekommande sjukdomarna och utgör ett väsentligt problem både för samhället och för enskilda individer. Vidare är risken för smittspridning av smittsamma sjukdomar från andra länder större än tidigare på grund av det utökade utbytet med omvärlden. Det är också nödvändigt att ha en beredskap mot föränd- ringar i karaktären eller spridningen av smittsamma sjukdomar som gör att dessa på nytt kan bli ett allvarligt hot mot befolkningen i , exempelvis på grund av att smittämnen blir resistenta mot läkemedel. Diagram 12: Antal nyanmälda fall av hiv/aids 19832001 Källa: , Folkhälsorapport , uppdaterad Hälso- och sjukvårdens utveckling Hälso- och sjukvården har genomgått en struktur- omvandling. Snabba medicinska och medicintekniska förändringar, ädel- reformen och ökade krav på grund av en åldrande befolkning har gjort att hälso- och sjukvården ställts inför nya förväntningar och krav. Behovet har ökat av en mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård som har mer fokus på förebyggande insatser och rehabilitering för att bl.a. förebygga sjukdom och förhindra långa vårdtider och ökade läkemedelskostnader. Ett hälsofrämjande arbetssätt kommer att bli än viktigare inom samtliga delar av hälso- och sjukvården för att möta bl.a. ökade krav på vård från en åldrande befolkning. Internationell samsyn råder om att kampen mot fattigdomen skall ses som en gemensam övergripande internationell utmaning. I FN:s Millenniedeklaration tas åtta s.k. millennieutvecklingsmål för inter- nationell utveckling upp. Bland dessa åtta mål nämns bl.a. målen att minska barn- och mödradödligheten samt att bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar. FN:s konvention om barnets rättigheter, som antogs och trädde 1990, har ökat medvetenheten om barns situation i världen. Till exempel behandlas i artikel 24 barnets rätt att åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa och rätt till sjukvård och rehabilitering. hölls en särskild session i med fokus på hiv/aidsepidemin i världen. Vid denna session ställde sig före- trädare från i stort sett samtliga länder i världen bakom en deklaration om behovet av omedelbara åtgärder för att bekämpa spridningen av hiv/aids. I deklarationen framhölls att insatser för att förebygga smittspridning är det enda sättet att stoppa den pågående epidemin. måste de smittade ges vård, stöd och behandling, människors utsatthet måste minskas och mänskliga rättigheter säkerställas. Vid mötet beslutades Prop. 2002/03:35 även att en global hälsofond skall inrättas i syfte att förhindra den globala spridningen av hiv/aids samt tuberkulos och malaria. Vid FN:s andra världskonferens i antogs en politisk deklaration och en handlingsplan som syftar till att uppmärk- samma utmaningen med en allt äldre befolkning i världen. Handlings- planen omfattar äldrefrågor ur ett brett perspektiv, bl.a. förebyggande hälsoarbete, det livslånga lärandet och boende och miljö. Vid en konferens i antogs en regional strategi för implementeringen av handlingsplanen i . arbetar med hälso- och sjukvården, dess organisation, kostnader och effektivitet samt uppföljning av reformer inom sjukvården. har en internationell hälso- och sjukvårdsdatabas. styrka på hälso- och sjukvårdsområdet ligger i att följa upp hälso- och sjukvårdens kostnader och ekonomi bland medlemsländerna. WHO:s globala folkhälsoarbete har lagt vikt vid olika strukturella frågor och dess betydelse för hälsa. WHO har t.ex. presenterat en rapport från den särskilda kommissionen om makro- ekonomi och hälsa. Rapporten redovisar analyser som tydligt pekar på att hälsoutvecklingen också ger ekonomisk utveckling. Inom det mer traditionella folkhälsoområdet arbetar WHO globalt bl.a. med bekämpning av smittsamma sjukdomar, inklusive tropiska sjuk- domar. Hög prioritet ges åt att få ned frekvensen av stora fattigdomsrelaterade sjukdomar som malaria, tuberkulos och hiv/aids. Satsningen på att utrota polio är också inne i en slutfas. WHO spelar en viktig roll i metod- och programutvecklingen för att minska barn- och mödradödlighet. WHO har också en viktig roll i forsknings- och utveck- lingsarbete inom området reproduktiv hälsa. Att minska tobaksbruket är en prioriterad fråga för WHO. Inom WHO pågår arbetet med en global ramkonvention i syfte att minska tobaks- bruket. Förhandlingarna påbörjades och beräknas pågå fram . Konventionen kommer att spänna över ett stort antal områden, bl.a. reklam, passiv rökning, smuggling och utbildning. Den kommer att utgöra ett viktigt stöd för utarbetandet av nationell lag- stiftning på området. WHO:s Europaregion arbetar främst med policyfrågor och stöd till hälso- utveckling inom Central och . Beslut fattas som regel i form av rekommendationer till medlemsländerna. och övriga medlemsländer i WHO:s Europaregion antog en gemensam hälsostrategi med 21 mål, som i hög grad blivit en förebild för och inspirerat många länders arbete med nationella Prop. 2002/03:35 hälsomål, så även för . har bedrivit ett aktivt arbete inom WHO. hölls t.ex. WHO:s andra europeiska ministerkonferens om alkohol i , and Alcohol. Environment and Health for Europe är en process som initierats av WHO:s Europaregion. WHO och UNECE (United Nations Economic Commission for Europe) har anordnat tre minister- konferenser där frågor som rör kopplingen mellan miljö och hälsa behandlas. Den tredje konferensen hölls i och då under- ströks bland annat att miljö- och hälsofrågorna inte får diskuteras åtskilda utan att en samlad syn bör eftersträvas. En fjärde konferens är planerad . WHO:s Europaregion har byggt upp olika nätverk på folkhälso- området. Bland dessa kan särskilt nämnas nätverket för hälsofrämjande skolor med jämförande longitudinella studier över skolbarns hälsovanor och nätverket för hälsofrämjande sjukhus. Bland andra aktuella initiativ kan nämnas hälsokonsekvensbedömningar och kunskapsbaserat folk- hälsoarbete. för antog en andra handlings- plan på alkoholområdet (European Alcohol Action Plan). Planen som gäller för perioden 20002005 utgör grunden för WHO:s arbete för att minska alkoholens skadeverkningar. Traditionellt är WHO:s roll att företräda folkhälsointressena genom att utveckla strategier och policies. Det är angeläget att aktivt verkar för att detta arbete ges fortsatt hög prioritet som stöd för medlems- staternas folkhälsoarbete. Europaregionen omfattar 51 länder. arbetar främst med frågor kring mänskliga rättigheter och har bl.a. utarbetat konventioner om mänskliga rättigheter, dopning och biomedicin. har även en särskild narkotikagrupp, den s.k. Pompidougruppen där intagit en aktiv roll. I Europa- rådet ingår ett 50-tal länder. har arbetat för att stärka unionens profil när det gäller folkhälso- frågor. Även om folkhälsopolitiken i första hand är nationell finns det vissa områden där insatser eller erfarenhets- och informationsutbyte på gemenskapsnivå både är önskvärt och verkningsfullt. Folkhälsoarbetet i påverkas av Europeiska gemenskapens folkhälsostrategi och folkhälsoprogram. Det gäller särskilt arbetet med att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå i all gemenskapspolitik. har sett det som angeläget att frågan om medborgarnas lika möjligheter till god hälsa lyfts fram och att diskussionen om behovet av insatser för att minska ojämlikheten i hälsa fördjupas. har antagit ett nytt folkhälsoprogram (1786/2002/EG) som kommer att bli vägledande för EU:s framtida folkhälsoarbete. programmet skall inriktas på fyra övergripande åtgärdsområden: sektors- övergripande hälsofrågor, förbättrad information om hälsoutvecklingen i medlemsländerna och hälsoinformation till medborgarna, snabba åt- gärder vid hälsorisker och arbete med bestämningsfaktorer för hälsan genom hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder. Tobaks- och alkoholområdena är exempel på områden där frågan om en hög hälsoskyddsnivå i all gemenskapspolitik också aktualiseras. EU- kommissionen lämnade ett förslag till nytt tobaksreklam- direktiv (KOM (2001) 283 slutligt). Direktivet har antagits av då även en rådsrekommendation om initiativ för tobakskontroll och att minska tobakskonsumtionen bland barn och unga antogs. På tobaksområdet pågår även EU:s arbete inom ramen för WHO:s tobakskonvention. Barns och ungdomars alkoholkonsumtion och en gemensam alkohol- strategi var svenska profilfrågor under det svenska ordförandeskapet i EU. På ministerrådets möte antogs en rekommendation om unga människors, särskilt barns, alkoholkonsumtion. Dessutom antogs slutsatser om behovet av en mer övergripande strategi för att minska alkoholens skadeverkningar. har påbörjat ett lång- siktigt arbete, dels för att medlemsländerna skall följa den antagna rekommendationen, dels för att utveckla en gemensam strategi. Alkoholdrycker behandlas dock inte främst som en folkhälsofråga inom EU. Även om varit framgångsrikt i att lyfta fram alkoholen som viktig hälsodeterminant behandlas alkohol inom gemenskapen fort- farande främst som en handelsvara och jordbruks/livsmedelsprodukt. Det har bland annat inneburit att reglerna om fri rörlighet har gjort det svårare för alla medlemsländer att upprätthålla nationella regler som t.ex. reglerna för privat införsel av alkohol i samband med utlandsresa. antog vid sitt möte i en femårig narkotikaplan. Planen syftar till att se till att narkotikafrågan fortsätter att vara ett prioriterat område för EU:s inre och yttre insatser. I strategin anges att målen för gemenskapen är att ge större prioritet åt förebyggande åtgärder och minskning av efterfrågan, särskilt åt att minska nyrekryteringen av missbrukare och minska de negativa följderna av narkotikamissbruk. De viktigaste målen i mot narkotika är att: under loppet av avsevärt minska förekomsten av olaglig nar- kotikaanvändning samt nyrekryteringen av missbrukare, särskilt bland ungdomar , under loppet av avsevärt minska förekomsten av narkotika- relaterade hälsoskador (hiv, hepatit B och C, tbc osv.) och narkotika- relaterade dödsfall, avsevärt öka antalet framgångsrikt behandlade missbrukare, under loppet av avsevärt minska tillgången till olaglig narkotika, under loppet av avsevärt minska antalet narkotikarelaterade brott, under loppet av avsevärt minska penningtvätt och olaglig handel med prekursorer. kommer att ge fortsatt hög prioritet åt arbetet inom gemenskapen för att begränsa skadeverkningarna av tobak och alkohol, åt narkotikafrågan samt åt frågan om antimikrobiell Säkra livsmedel och en helhetssyn på livsmedelskedjan är en fråga som givits hög prioritet inom EU. Bland annat har en allmän livsmedels- lag skapats och en europeisk livsmedelssäkerhetsmyndighet inrättats. Vidare pågår en omfattande översyn som omfattar såväl ny lagstiftning som en revidering av befintlig lagstiftning på livsmedelsområdet. är också i färd med att arbeta fram ett förslag till handlingsplan om kost. Mental hälsa är en annan fråga som länge disku- terats inom gemenskapen. Rådet och fattade beslut om att inrätta ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma System för tidig varning och reaktion har upprättats för flera En utvidgning av verksamheten till att omfatta jämförbara system för andra prioriterade smittsamma sjukdomar pågår löpande. presenterade ett meddelande om en strategi inom gemenskapen mot antimikrobiell resistens samt ett förslag till en rekommendation om återhållsam användning av antimikrobiella substanser inom humanmedicin. Förslaget till rekommendation som omfattar fyra huvudsakliga verksamhetsområden; övervakning, före- byggande, forskning och produktutveckling samt internationellt sam- arbete, antogs vid ministerrådet . Forskning och utveckling av nyckeltal och indikatorer som beskriver hälsa pågår på flera håll bl.a. inom EU, WHO och enskilda länder som WHO har en hälsodatabas som inne- Databasen är av stor vikt för både den inter- nationella forskningen och svensk forskning. EU håller på att utveckla sitt arbete för bättre hälsoövervakning. Bland annat ska gemensamma indikatorer tas fram. inställning när det gäller insamling av hälsodata är att insamling och utveckling av indikatorer i så stor omfattning som möjligt samordnas mellan EU, WHO, medlemsländerna och andra eventuella aktörer. Det finns starka motiv till att såväl politiskt som genom berörda myndigheter bör spela en aktiv och pådrivande roll för att utveckla folkhälsoarbetet inom EU. Inom finns både ett Socialministerråd där i viss mån frågor om alkoholmissbruk behandlas och ett särskilt Narkotika- mitté som regelbundet möts för att utbyta erfarenheter och vid behov samordna de nordiska insatserna också i andra internationella fora. senare år har det varit en prioriterad uppgift att utveckla samarbetet med närområdet (de baltiska staterna och nordvästra ). PTN (Polis och i ) samt NAD (för Alkohol- och Drogforskning) viktiga uppgifter i att utveckla polis- och tullsamarbetet respektive alkohol- och drogforskningen i ett nordiskt Mellan de nordiska ländernas folkhälsoinstitutioner finns ett informellt samarbete med bl.a. regelbundet åter- Prop. 2002/03:35 kommande folkhälsokonferenser där värdskapet cirkulerar mellan länder- Tradition, likheter och kultur ger unika möjligheter till samarbete och erfarenhetsutbyte som bör tillvaratas för att gemensamt utveckla folk- hälsoarbetet. 4 Mål för folkhälsan 4.1Ett övergripande nationellt folkhälsomål och en sektorsövergripande målstruktur Regeringens förslag: Det övergripande nationella målet för folkhälso- arbetet skall vara att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Detta innebär att de statliga myn- digheter som har uppgifter eller verksamhet som påverkar folkhälsan också skall beakta deras effekter på folkhälsan. För det samlade folkhälsoarbetet kommer en sektorsövergripande mål- struktur med elva målområden att användas. Regeringen får bestämma de del- och etappmål som skall gälla för detta arbete. Följande elva mål- områden skall fastställas för det samlade folkhälsoarbetet: Delaktighet och inflytande i samhället. Ekonomisk och social trygghet. Trygga och goda uppväxtvillkor. Ökad hälsa i arbetslivet. och säkra miljöer och produkter. En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård. Gott skydd mot smittspridning. Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa. Ökad fysisk aktivitet. Goda matvanor och säkra livsmedel. Minskat bruk av tobak och alkohol, ett samhälle fritt från narkotika och dopning samt minskade skadeverkningar av överdrivet spelande. Regeringens bedömning: För att stärka folkhälsopolitiken på alla nivåer i samhället bör regeringen inrätta en nationell ledningsgrupp för folkhälsofrågor med uppgift att verka för samordning på nationell, regional och lokal nivå. Regeringen bör också regelbundet i en skrivelse till redovisa folkhälsans utveckling i befolkningen och de åtgärder som vidtas för att förbättra denna. Regeringen avser att lämna uppdrag till myndigheter med särskilt ansvar för frågor av betydelse för folkhälsan att redovisa sina insatser för att nå det nationella folkhälsomålet och att påverka de för myndigheten relevanta målområdena. har ett särskilt ansvar att samordna och stödja myndigheterna i detta arbete och att ansvara för den samlade uppföljningen av det övergripande målet. Institutet bör också få i uppdrag att redovisa en samlad strategi för hur samordningen och stödet till myndigheterna skall ske. En särskild utredare bör få i uppdrag att närmare överväga i vilka avseenden befintlig lagstiftning bör ändras för att svara mot det över- gripande folkhälsomålet samt överväga former för redovisning till nationell nivå av det folkhälsoarbete som görs på lokal och regional nivå. förslag: Kommittén föreslår föl- jande nationella mål för folkhälsan: Mål 1 Stark solidaritet och samhällsgemenskap Mål 2 Stödjande sociala miljöer för individen Mål 3 Trygga och jämlika uppväxtvillkor Mål 4 Hög sysselsättning Mål 5 God arbetsmiljö Mål 6 Tillgängliga grönområden för rekreation Mål 7 inne- och utemiljöer Mål 8 Skadesäkra miljöer och produkter Mål 9 Ökad fysisk rörelse Mål 10 Goda matvanor Mål 11 Trygg och säker sexualitet Mål 12 Minskat tobaksbruk Mål 13 Minskat skadligt alkoholbruk Mål 14 Ett narkotikafritt samhälle Mål 15 En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård Mål 16 Ett samordnat folkhälsoarbete Mål 17 Långsiktig satsning på forskning, metodutveckling och ut- bildning Mål 18 Saklig hälsoinformation Kommittén anser att en god hälsa på lika villkor kan nås endast genom samverkan mellan aktörer inom olika ansvarsområden. För detta behövs en samlad strategi. Roller och ansvar behöver tydliggöras och kom- petensen höjas. Styrningen och samordningen behöver specificeras och mål och metoder följas upp och utvärderas för att insatserna successivt skall kunna bli bättre. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till målen i allmänhet. Flera remissinstanser tar dock upp att det finns avgränsnings- problem mot andra politikområden. ställer sig tveksam till de mycket allmänt hållna strukturella målen eftersom de berör hela fördelnings- och socialpolitiken. Kommittén kritiseras också för att inte ha analyserat målkonflikter och i begränsad utsträckning konkretiserat målen i besluts- och utvecklingsprocesser. Statskontoret anser att målen är allmänt hållna och kontoret saknar tydliga redovisningar och jäm- förelser av kostnader och nytta med de förslag som lämnas. Kontoret saknar redovisning av målkonflikter eller vilka mål som bör prioriteras framför andra. anser att kopplingen mellan de natio- nella folkhälsomålen och miljökvalitetsmålen borde ha stämts av på ett mer systematiskt sätt. ställer sig bakom förslag till mål, delmål och visioner. har inte några prin- cipiella invändningar mot de föreslagna målen och instämmer i kom- mitténs beskrivningar av hälsans bestämningsfaktorer. Verket anser dock att kommittén inte har presenterat någon grundläggande diskussion om vad folkhälsopolitik är och vilka möjligheter och begränsningar som finns för att genomföra en effektiv folkhälsopolitik givet politikområdets Kommittén borde enligt verket ha diskuterat vad Prop. 2002/03:35 som går att uppnå inom ramen för en mer snäv folkhälsopolitik och vilka möjligheter och begränsningar som finns att föra folkhälsopolitik inom andra politikområden. och delar kommitténs uppfattning om vision, övergripande rikt- linjer och mål. En majoritet har uppfattningen att det är nödvändigt att folkhälso- frågorna samordnas på alla nivåer i samhället och att staten, landstingen och kommunerna måste samverka för att kunna nå resultat. uppger att det finns svårigheter förknippade med att ansvaret är utspritt mellan ett flertal aktörer och att ingen på verksamhetsnivå har folk- hälsofrågor som sitt kärnområde. betona att den sektorsövergripande ansats som valts kräver långsiktighet, uthållighet, en väl fungerande samordning inom samt en konkret styrning av berörda statliga myndigheter. tutet att det krävs stöd och ett förtroendefullt samarbete mellan centrala myndigheter, kommuner, landsting, frivilliga och privata organisationer. Dessa förutsättningar är avgörande för att förverkliga de nationella folk- Skälen för regeringens förslag och bedömning Ett övergripande nationellt folkhälsomål behövs för att klargöra att ett folkhälsoperspektiv skall genomsyra samtliga politikområden. för folkhälsoarbetet ligger inte enbart hos de myndigheter och organisa- tioner som har ett uttalat ansvar för folkhälsofrågor utan ansvaret är vidare än så. Det är helt avgörande med ett brett välfärds- politiskt perspektiv på folkhälsopolitiken om skillnaderna i hälsa mellan olika grupper skall komma att minska. Den genomförda omorganisationen av var det första steget i regeringens arbete mot ett mer samordnat, kunskapsbaserat och målinriktat folkhälsoarbete (jfr prop. 2000/01:99, 2000/01:SoU16, rskr. 2000/01:233). Med denna proposition tar regeringen nästa steg genom att föreslå ett övergripande nationellt mål, elva målområden, former för nationell samordning samt en gemensam struktur för det samlade folkhälsoarbetet. Regeringens förslag till övergripande mål för folkhälsoarbetet är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för Det övergripande målet förtydligar samhällets ansvar för människors hälsa genom att det visar på sambandet mellan sam- hälleliga förutsättningar, som kan påverkas genom politiska beslut, och hälsoutvecklingen i befolkningen. För att nå målet krävs insatser från de flesta sektorer i samhället från det offentliga, från näringslivet, från folkrörelserna och från individerna själva. Historiskt har de ekonomiska och sociala frågorna haft en hög prioritet har även miljö- och kulturfrågor uppmärk- sammats i allt högre grad. Den senaste tidens utveckling med en fortsatt Prop. 2002/03:35 ojämlikhet i hälsa, en ökad arbetsrelaterad ohälsa och en ökad själv- rapporterad psykisk ohälsa, främst bland barn och ungdomar, innebär att regeringen anser att samhället måste agera för att skapa en god balans mellan tillväxt, sysselsättning, trygghet, god miljö och en god hälsa på lika villkor. Forskningen har visat att flertalet av dagens sjukdomar och hälsoproblem beror på flera samverkande faktorer. Det betyder att det sällan finns en enda faktor som är tillräcklig för att en individ skall bli sjuk. Dessutom är exponering för en och samma riskfaktor ofta en bidragande orsak till flera olika sjukdomar och skador. Det är därför mer effektivt att inrikta folkhälsoarbetet på så kallade bestämningsfaktorer för hälsan, dvs. de livsvillkor, miljöer, produkter och levnadsvanor som påverkar folk- hälsan, än på enskilda sjukdomar. Genom att åtgärda orsaker till ohälsa eller utveckla friskfaktorer tydliggörs folkhälsoarbetets politiska karak- tär. Det blir ett gemensamt samhällsansvar. Ju tidigare i orsakskedjan en insats kan sättas in desto fler människor kan omfattas av insatsen och den förebyggande effekten blir större. Det är även lättare att följa bestäm- ningsfaktorernas utveckling än att följa sjukdomsutvecklingen eftersom den tid som förflyter fram till att sjukdom eller annan ohälsa visar sig ibland kan vara flera decennier. Men att sätta fokus på bestämnings- faktorer är framför allt ett sätt att betona att olika samhällssektorer bidrar till att orsaka sjukdom eller främja hälsa. Insatser som riktar sig mot de faktorer som leder till de vanligaste folksjukdomarna och ohälso- problemen bör enligt regeringen prioriteras. Målområden i stället för nya nationella mål föreslår en övergripande vision, 6 övergripande riktlinjer och 18 nationella folkhälsomål. Kommitténs förslag har stor relevans för det folkhälsopolitiska arbetet. Regeringen håller i huvudsak fast vid kommitténs förslag men gör några justeringar för att uppnå en bättre anpassning till den existerande modellen för regeringens styrning av statsförvaltningen. Skälen för detta är flera.