prop · GQ0330 · 2002-12-19 00:00:00 — Regeringen tillförde resurser till kommuner och landsting för att öka den medicinska kompetensen och tillgången på läkare samt för att förbättra samverkan mellan huvudmännen för att tillgodose olika behov av vård och omsorg. redovisar i sin uppföljning att samverkansavtal finns i cirka hälften av kommunerna. I avtalen regleras framför allt läkarmedverkan i särskilda boenden. Läkarstödet har förbättrats fram- för allt i det särskilda boendet. Det finns dock fortfarande brister i överföring av information från sjukhus till primärvård och omsorg vid utskrivning från sjukhus. När det gäller rehabilitering för äldre försvårar resursbrist och otydlig anvarsfördelning, såväl mellan huvudmännen som mellan enheter och befattningshavare inom samma huvudman, möjligheten att göra bedömningar och insatser utifrån ett helhetsperspektiv. Vården i livets slutskede har utvecklats i många kommuner och utvecklingsarbetet fortsätter för att komma till rätta med kvarvarande kvalitetsbrister. Kommunerna och landstingen har ansvar för att se till att samverkan kommer till stånd så att önskvärda förbättringar av vården och omsor- gen kan ske. Olika åtgärder måste komplettera och stödja varandra så att den enskilde kan vara förvissad om att få bästa möjliga vård. Regeringen har lämnat en proposition till som innebär utökade möjligheter för kommuner och landsting att sam- verka inom vård- och omsorgsområdet. Som har nämnts har förändringarna av huvudmannaskapet som genomfördes lett till betydelsefulla förbätt- ringar för äldre personer med vård- och omsorgsbehov. Istället för långtidsvård vid sjukhus och sjukhusliknande långvårdsavdelningar för äldre personer, som var vanligt förekommande , kan äldre personer med behov av vård och omsorg i betydligt större omfattning få behoven tillgodosedda integrerat i eget boende och vardagsliv. Uppföljningar av Ädelreformen har dock visat på vissa gränsdrag- ningsproblem och brister i samverkan mellan kommuner och landsting, vilket har lett till ojämn kvalitet, försämrad kontinuitet i samhällets insat- ser och därmed till otrygghet för berörda personer. Bland annat har de medicinska insatserna, framför allt när det gäller läkarinsatser inom sär- skilda boendeformer och inom hemsjukvården, varit bristfälliga. Problem har även funnits när det gäller utskrivning av s.k. medicinskt färdig- behandlade patienter från den slutna vården, där ansvaret mellan sluten vård, öppen vård och den kommunala vården och omsorgen har varit oklart. Detta drabbar särskilt äldre personer med sammansatta, långva- riga och svåra sjukdomstillstånd. I den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken konstaterades behov av att kommuner och landsting vidtog åtgärder för att förbättra samverkan i syfte att åstadkomma en högre kvalitet i vården och omsor- Skr. 2002/03:30 gen. Regeringen ansåg att resurstillskottet i form av höjningen av stats- bidragen skulle ge ökade förutsättningar för kommuner och landsting att vidta nödvändiga förbättringar inom området. Behov som pekades ut var bl.a. en ökad läkarmedverkan inom den kommunala primärvården och att ansvaret för s.k. medicinskt färdigbehandlade patienter, vilket regleras i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård, skulle förtydligas. och inledde ett gemensamt projekt med syfte att underlätta, stödja och påskynda utvecklingen i kommuner och landsting av samarbetet kring medicinskt färdigbehandlade patienter. Projektet omfattade både soma- tisk och psykiatrisk vård. I rapporteringen av uppdraget föreslås bl.a. att termen medicinskt färdigbehandlad byts ut mot utskrivningsklar, vilket skall avse en patient som av den ansvarige läkaren bedömts inte längre vara i behov av slutenvård. Förslaget innebär också att kommunernas betalningsansvar för utskrivningsklara patienter skall uppstå först då en vårdplan har upprättats vid enheter för somatisk akutsjukvård och geria- trik eller psykiatrisk slutenvård. Förslaget behandlas i propositionen om utökade möjligheter för kommuner och landsting att samverka inom vård- och omsorgsområdet som regeringen har lämnat till . uppföljningar visar att det har skett förbättringar av samverkan mellan huvudmännen på vissa områden. När det gäller läkarinsatser inom den kommunala vården och omsorgen har ungefär hälften av kommunerna centrala övergripande samverkans- avtal för att säkerställa läkarmedverkan och i ungefär samma utsträck- ning lokalt anpassade avtal. Förekomsten av samverkansavtal har bl.a. lett till en förbättring av läkarstödet i den kommunala vården och omsor- gen, framför allt när det gäller det särskilda boendet. Fortsatta brister i samverkan Det finns dock fortfarande brister när det gäller samverkan mellan huvudmännen. Bland annat fungerar inte överföringen av information från sjukhus till primärvård och omsorg vid utskrivning av medicinskt färdigbehandlade patienter optimalt. Vidare finns brister när det gäller rehabiliteringsinsatser för äldre personer. Rehabiliterings- personalen är vanligtvis inte delaktig i biståndsutredning eller vårdplane- ring vilket gör att deras kompetens inte kommer de äldre till godo fullt ut. Rehabiliteringsinsatserna sätts ofta in för sent och uppföljningen av insatserna brister. Problemen beror bl.a. på det delade huvudmannaskapet för hälso- och sjukvården. När det gäller samverkan mellan huvud- männen lyfter sammanfattningsvis fram behovet av en bredare syn på samverkan, då de äldres ofta komplexa, sammansatta och snabbt föränderliga behov av vård och omsorg kräver en samlad kompe- I den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvår- Skr. 2002/03:30 den (prop. 1999/2000:149) anger regeringen åtgärder för att utveckla hälso- och sjukvårdens grundläggande struktur och inriktning. Huvud- förslaget är att stärka primärvården i landstingen och primärvården i kommunerna för de äldre och därigenom minska den nuvarande obalan- sen mellan primärvårdens åtagande och dess resurser. För att påskynda utvecklingen innehåller planen bl.a. utvecklingsavtal som slutits mellan regeringen, och , som anger åtgärder och inriktning i linje med regeringens handlingsplan. har regeringens uppdrag att på nationell nivå följa upp och utvärdera handlingsplanen. presenterades en första årsrapport, Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvården Års- rapport . Rapporten innehåller en sammanställning och analys av ambitionerna i landstingens lokala handlingsplaner. Av planerna framgår hur de områden som lyfts fram i den nationella handlingsplanen och utvecklingsavtalet skall anpassas och förverkligas på landstingsnivå. Sammanställningarna visar bl.a. att när det gäller primärvården så har landstingen särskilt prioriterat tillgänglighet, läkarförsörjning och äldre- vård. Samverkan med kommunerna vid vård och omsorg om äldre är ett område som det läggs stor vikt vid i de lokala handlingsplanerna. Social- styrelsen rapporterar att det av de lokala handlingsplanerna framgår att landstingen tillsammans med kommunerna arbetar för att systematisera samverkan genom samarbetsavtal, gemensamma vårdprogram, informa- tionsöverföring och genom att utveckla samsyn om vad som är vård- kvalitet, såväl i medicinska insatser som i insatser av omvårdnads- karaktär. I den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken påtalade regeringen att det fanns skäl att skapa ytterligare förutsättningar för huvudmännen att själva välja den form av politiskt och administrativt ansvar för verksamheter inom vård och omsorg som man finner bäst gagnar samordning och samverkan. Det beslutades därför att se över frågan om gemensamma nämnder m.m. inom vårdområdet. Regeringen tillsatte en utredning, som antog namnet (dir. 1999:42) med uppdrag att beskriva och analysera de problem som finns i samverkan mellan landstingens hälso- och sjukvård och kommunernas vård och omsorg. Utredningen skulle lämna förslag till lösningar som förbättrar möjligheterna till samverkan mellan kommuner och landsting för angivna områden. Utredningens förslag skulle utgå från dagens system och inte innebära några stora förändringar av huvudmannaskapet. Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande Samverkan Om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet, m.m. till regerin- gen . Betänkandet innehöll bl.a. förslag om att landsting och de kommuner som ingår i skall få befogenhet att bilda en gemensam gemensamt fullgöra uppgifter på vård- och omsorgsområdet. En möjlighet för ett landsting och de kommuner som ingår i att samverka i en gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet skulle kunna underlätta en gemensam finansiering och Skr. 2002/03:30 prioritering mellan parterna. Regeringen vill sammanfattningsvis slå fast att kommuner och lands- ting har ansvar för att se till att samverkan kommer till stånd så att önsk- värda förbättringar av vården och omsorgen kan ske. Olika åtgärder måste komplettera och stödja varandra så att den enskilde kan vara förvissad om att få bästa möjliga vård. Regeringen har lämnat en proposition till som innebär utökade möjlig- heter för kommuner och landsting att samverka inom vård- och omsorgsområdet. I propositionen föreslås ändringar i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård (betalningsansvarslagen). Uttrycket medicinskt färdigbehandlad före- slås ersättas av utskrivningsklar. Förslaget innebär huvudsakligen att kommunerna blir betalningsansvarig för en utskrivningsklar patient först sedan en vårdplan upprättats. Forskningen om äldre är av begränsad omfattning i förhållande till de behov av kunskap som finns inom området. Det saknas analyserande, förklarande och teoriprövande forskning. Det finns också ett mycket stort behov av långsiktig kunskapsuppbyggnad när det gäller teorier, metoder och tillämpning. Äldreforskningen tillfördes , och . Sammanfattning: Regeringen har avsatt medel för att öka omfattningen av forskning inom äldreområdet Intresset för regional FoU-verksamhet är stort bland kommuner och landsting. Två nationella forskningsinstitut har inrättats med uppgift att bedriva forskning och forskarutbildning samt svara för uppbyggnaden av nätverk mellan forskare. Fyra huvudmän har byggt upp vertikala områdesdatabaser inom äldreområdet för att få fortlöpande och kvalificerad uppföljning av verksamheten inom vården och omsorgen om de äldre (SNAC). Femton regionala forsknings- och utvecklingscentrum har tilldelats stimulansbidrag för kompetensutveckling inom äldreom- rådet. har på regeringens uppdrag följt upp FoU-centrumens verksamhet och erfarenheter. Nya samverkansformer mellan huvud- männen har utvecklats som strukturer och relationer växer fram mellan kompetenser inom universitet/högskola och den praktiska äldreomsorgen och vården. Att bygga upp regionala FoU-verksamheter är en långsiktig process och regeringen har beslutat att ge fortsatt stöd till uppbyggnaden av FoU- centrum. Nytt forskningsprogram för äldre I takt med det ökande antalet äldre i befolkningen växer också betydelsen av forskning kring åldrandet och de äldres villkor i samhället. En viktig del av äldreforskningen är forskningen om vård och omsorg för de äldre. I den nationella handlingsplanen konstaterade regeringen att framför allt äldreomsorgsforskningen har haft en mycket ojämn täckning inom olika delområden. Inom många viktiga områden har verksamhet nästan helt och hållet saknats. Forskningen om äldre bedömdes ha alltför begränsad omfattning i landet i förhållande till de mycket stora behov av kunskap som finns inom området. Regeringen föreslog därför att äldreforskningen skulle förstärkas med , och . Dåvarande (), fick i septem- ber 1998 regeringens uppdrag att utarbeta ett program för den nationella forskningen inom äldreområdet, som skulle ligga till grund för strate- giska ställningstaganden från berörda intressenter. SFR fastställde ett program . beslutade SFR att anslå medel för inrättandet av två nationella forskningsinstitut, det ena vid (Tema Äldre och åldrande) och det andra i () där och är huvudmän. Syftet med forskningsinstituten är att äldreforsk- ningen ska få en fast förankring inom universiteten och att den därmed ska blir mer synlig, inspirerande och skapa förutsättningar för en nyrekrytering av forskare inom området. De nationella forskningsinsti- tutens uppgifter är att bedriva forskning och forskarutbildning samt att svara för uppbyggnaden av nätverk mellan forskare. Vid Tema Äldre och åldrande i studeras bl.a. samspelet mellan åldrandets kulturella, sociala, medicinska, hälsomässiga och tek- niska innebörder i ett föränderligt samhälligt sammanhang. Institutet kommer att analysera äldres roll och delaktighet i samhället. Aspekter inom medicin, vård och omsorg ska uppmärksammas som en del av äld- res livsvillkor. Vid i arbetar man inom tre områ- den; medicinsk epidemiologi, psykologi och socialgerontologi. Inom dessa områden drivs en mängd projekt, av vilka kan nämnas: Riskfaktorer för demens, Läkemedelsanvändning och biverkningar, Hälsans betydelse för kognition i normalt åldrande, Könsskillnader i kognition, samt Socioekonomisk status och dödlighet. Satsning på regionala äldrecentrum och försöksområden I handlingsplanen redovisades behov av att stödja regional och lokal forsknings- och utvecklingsverksamhet inom äldreomsorgen. Två ansat- ser bedömdes särskilt angelägna; dels en utveckling av försöksområden där vården och omsorgen noggrant följs upp, analyseras och vidareut- vecklas från ett helhetsperspektiv, dels försöksverksamheter med inrikt- ning på att utveckla vårdkvalitet. Vertikala områdesdatabaser inom äldreområdet Ett genomgående drag när det gäller forskning inom vården och omsorgen om de vårdbehövande äldre har varit bristen på resultat som beskriver sammanhang och helhet. Det mesta av den forskning som har bedrivits belyser enbart avgränsade aspekter på äldreomsorgssystemet. Möjligheterna är mycket begränsade när det gäller att med hjälp av denna information besvara frågor om hur väl äldreomsorgen täcker behoven, hur den bedrivs, hur resurserna används och vilket resultat insatserna ger. I samband med den nationella handlingsplanen beslutade därför regerin- gen att bevilja fyra huvudmän Gerontologiskt centrum, i län (), Primärvårdens FoU-enhet i och Stiftelsen stimulansbidrag för uppbygg- nad av vertikala områdesdatabaser inom äldreområdet. syftar till att beskriva och över tiden följa de äldres hälsa, funktions- förmåga och behov av vård och omsorg samt hur dessa behov tillgodoses genom insatser av anhöriga, kommun och landsting. naden av de vertikala områdesdatabaserna. En förutsättning för regerin- gens stöd var att en motsvarande summa ställdes till förfogande av engagerade kommuner och landsting eller via forskningsstiftelser. En viktig förutsättning vid uppbyggnaden av områdesdatabaserna var att dessa byggdes upp med en gemensam, över tiden stabil metodik, som skulle möjliggöra relevanta, rättvisande jämförelser såväl mellan de olika områdena som över tiden. Uppbyggnaden av de regionala databaserna har därför föregåtts av ett omfattande, gemensamt förberedelsearbete. Förberedelsearbetet avslutades och arbetet med att samla in data har sedan satts i gång i samtliga områden. arbetet inom de olika deltagande områdena har det skapats en gemensam projektorganisation , the Study on Ageing and Care och en samordningsgrupp i vilken ingår ordförande samt tre per- soner från respektive huvudman. Insamlandet av data inom ramen för görs utifrån två Befolkningsperspektivet är inriktat på att över tiden följa ett urval av personer i syfte att studera åldrandet och uppkomsten av vårdbehoven i sitt biologiska, ekonomiska och sociala Vårdsystemperspektivet syftar till kontinuerlig uppföljning av hela den äldre befolkningens vårdkontakter, akuta såväl som långva- Denna datainsamling är utformad så att den också skall tillfreds- ställa vårdhuvudmännens behov av en fortlöpande, kvalificerad uppfölj- ning av vården och omsorgen om de äldre. Insamlade data kommer även att kunna ligga till grund för olika kostnadsberäkningar. att studera befolkning och vårdsystem blir det vidare möjligt att i olika avseenden jämföra de som får vård och omsorg med övriga äldre. I samband med den nationella handlingsplanen beslutade regeringen att fördela stimulansbidrag för uppbyggnad av regionala forsknings- och utvecklingscentrum inom äldreområdet. Syftet med stödet var att få till stånd en långsiktig kunskaps- och kompetensuppbyggnad för att främja hög kvalitet och effektivt resursutnyttjande. Som angelägna områden för Skr. 2002/03:30 forskning och utveckling nämndes det praktiska vård- och omsorgsarbe- tet, arbetsledning, alternativa vårdmodeller, boendeformer samt former för samverkan i vårdkedjan. En av förutsättningarna för att kunna erhålla stimulansbidrag inom detta område var samverkan mellan kommuner och landsting. Sammanlagt har fördelats på 15 regionala forsknings- och utvecklingscentrum. De 15 huvudmännen är: forskningsråd, , FoU i Väst , Äldreväst , FoU-enhet för äldre- och handikapp- omsorg, Luppen , , FoU Älvdal, FoU-enhet för äldre, inom äldreomsorg och äldrevård , Äldreforskning Nordväst , FoU-centrum äldre , Äldrecentrum , Regionalt Äldrecentrum i län samt Äldrecentrum . De hittillsvarande erfarenheterna av FoU-verksamheterna är positiva och en del av verksamheterna har etablerat en stark ställning i respektive region. Nya samverkansformer mellan huvudmännen har utvecklats sam- tidigt som strukturer och relationer växer fram mellan kompetenser inom universitet/högskola och den praktiska äldreomsorgen och vården. Varje FoU-verksamhet har utvecklat en egen profil utifrån lokala och regionala förutsättningar vad gäller behov, kompetens och resurser. Ämnesom- råden som man arbetar inom är bl.a. informell och frivillig äldreomsorg, arbetsledning och arbetsledarrollen, äldre i glesbygd samt anpassat stöd till personer med annan kulturell bakgrund. En målsättning hos samtliga FoU-centrum är att personal från huvudmännens olika arbetsplatser skall engageras aktivt i forsknings- och utvecklingsarbete. Sammanfattningsvis rapporterar , som ansvarar för uppföljning av FoU-centrumens verksamhet, att man på några ställen har lyckats uppfylla en stor del av det man föresatt sig medan andra i den fortsatta verksamheten vill lyfta fram de delar man inte hunnit med. Att bygga upp FoU-verksamheter är en långsiktig process vars konkreta resultat inte kommer att kunna avläsas förrän längre fram i tiden. Regeringen har beslutat att ge fortsatt stöd till uppbyggnaden av dessa- centrum. Ökade krav och förändrade behov har ställt krav på förändringsarbeten inom äldreomsorgen i kommuner och landsting. Regeringen anslog särskilda stimulansbidrag inom ramen för handlingsplanen för att utveck- la stödet till anhöriga, telefonupplysning, uppsökande verksamhet samt folkhälsoarbete för äldre. Dessutom anslog regeringen för olika försöksverksamheter inom kommuner och landsting i syfte att stimulera utveckling och nytänkande inom vård, omsorgs- och serviceverksamhet för äldre personer. Sammanfattning och bedömning: Anhörigas roll och betydelse som vårdgivare till äldre och personer med funktionshinder är väl doku- menterad och känd. Ett stimulansbidrag på totalt har lämnats till kommunerna för att stimulera utvecklingen av anhörigstöd (Anhörig 300). Förutsättningen för att få ta del av stimu- lansbidraget var att kommunerna tillsammans med anhöriga och fri- villigorganisationer skulle ta fram en gemensam handlingsplan för utveckling av stödformer. har på regeringens uppdrag följt upp utvecklingen i Genom Anhörig 300 har anhörigas situation synlig- gjorts och deras insatser har kommit att värdesättas och respekteras. Med hjälp av stimulansbidraget har både stödformer som fanns sedan tidigare vidareutvecklats och nya stödformer tillkommit och spridits till fler kommuner. Samverkan mellan kommunerna, anhöriga och frivilligorganisationer har utvecklats. Genom de särskilda projekten har man fått ny och fördjupad kunskap om de anhörigas situation och om hur deras behov av stöd skall bedömas och tillgodoses. utskottet har dock tillkännagivit (bet. 2001/02:SoU11) att det är önsk- värt att i socialtjänstlagen införa en särskilt reglerad skyldighet för socialnämnden att stödja dem som vårdar närstående. Inom ramen för handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjuk- vården har regeringen, och Svenska kommunför- bundet slutit ett utvecklingsavtal om att stödet skall fortsätta under Regeringen anser att det påbörjade utvecklingsarbe- tet måste fortsätta och vidareutvecklas och regeringen kommer att fortsätta att följa utvecklingen av anhörigstödet i kommunerna. Allt fler äldre får enbart hjälp och vård av närstående och allt färre använder hemtjänst enligt beräkningar som gjorts av (Bo hemma på äldre dár. Äldreuppdraget 2000:11). långvarigt sjuka och funktionshindrade personer lever under fysiskt, psy- kiskt och socialt påfrestande förhållanden. Mycket tyder på att anhöriga inte får det stöd och den hjälp som krävs i situationer där de uppbär ett mycket stort och psykiskt eller fysiskt påfrestande vårdansvar. om stöd till anhöriga som hjälper och vårdar en närstående uppmärk- sammades på allvar först . Ny forskning och ökad uppmärksamhet i media skapade en debatt kring anhörigas situation. Bl.a. mot denna bakgrund infördes en ny bestämmelse i socialtjänstlagen (nuvarande 5 kap.10 § SoL). genom stöd och avlösning bör underlätta för den som Bestämmelsen innehåller inte några närmare föreskrif- ter om hur stödet till anhöriga bör utformas. Det är en frivillig verksam- het för kommunen som därmed har ett stort inflytande över utformningen För att utveckla stödformer till anhöriga som hjälper och vårdar en när- stående utgick ett treårigt statligt stimulansbidrag på , det så kallade Anhörig 300. gavs i Skr. 2002/03:30 uppdrag att fördela till kommunerna under för- utsättning att de tillsammans med anhöriga och frivilligorganisationer tog fram en gemensam handlingsplan för utveckling av stödformer. En mil- jon kronor har gått till särskilda initiativ i vissa kommuner. har disponerats av för informa- tionsspridning, vissa utbildningsinsatser samt för uppföljning och utvär- dering av satsningen. Alla län utsåg en länssamordnare för att stötta och stimulera de enskilda kommunerna i utvecklingsarbetet. uppföljning visar att endast cirka hälften av det erhållna stimulansbidraget har förbrukats. av samtliga kommuner har uppgivit att de förbrukat hela stimulansbidraget. Skälet är bl.a. att arbetet med att utveckla stöd till anhöriga har varit en relativt ny verksamhet för många kommuner. Att ta fram handlingsplaner och anställa projektledare tog och kartläggningar av behovet av anhörigstöd tog i många kommuner i anspråk. Regeringen har därför beslutat att resterande stimulansbidrag får användas även och att skall följa upp utvecklingen även . Syftet med stimulansbidraget var att kommunerna skulle utveckla var- aktiga stödformer. har stödformer som fanns vidareutvecklats och nya stödformer tillkommit och spridits till flera kommuner. Anställning som anhörigkonsulent/anhörigstödjare var tidigare ovanligt men finns nu i flertalet kommuner liksom anhörigcen- traler eller annan träffpunkt för anhörigvårdare vilka nu finns i mer än hälften av kommunerna och kommer att fortsätta i samma omfattning. Korttidsvård/växelvård, dagvård/dagverksamhet, ekonomisk ersättning, avlösning i hemmet, anhörigcirklar, enskilda stödsamtal är exempel på stödformer som vidareutvecklats eller tillkommit. Det finns en rad exem- pel på andra mer specifika stödformer som utvecklats som exempelvis rekreation och stimulans, hälsoundersökning och semestervistelse för anhörigvårdare. Två tredjedelar av kommunerna har utvecklat stödformer som inte kräver biståndsbeslut, exempelvis har avlösning i hemmet kun- nat ske med hjälp av frivilliga och i viss utsträckning är insatsen kost- nadsfri.