prop · GP03123 · 2002-03-13 00:00:00 — det gäller barn som avlats efter givarinsemination i heterosexuella Men genom att moderns partner eller sambo tar det rättsliga ansvaret för barnet kan spermagivaren träda fram utan att ett rättsligt faderskap för honom därmed skall fastställas. regleringen av föräldraskap kan därför medföra att fler barn som föds efter privat insemination får tillgång till en känd far. Möjligheten för spermagivaren att fastställas som far till barnet För en homosexuell man kan insemination vara enda möjligheten att Hans bidrag med sperma till inseminationen är därför inte alltid en fråga om att endast hjälpa ett lesbiskt par att bli föräldrar, utan han vill kanske själv ta aktiv del som far till barnet. Om spermagivaren och det lesbiska paret således är överens om att givaren i stället skall vara den som, tillsammans med modern, är barnets rättsliga förälder finns det inget som hindrar att givaren bekräftar faderskapet, förutsatt att den inseminerade kvinnans partner eller sambo inte lämnat samtycke till inseminationen1. En spermagivare kan få faderskapet fastställt genom en faderskaps- För att en faderskapsbekräftelse skall bli giltig krävs att modern godkänner den. Moderns medverkan är alltså nödvändig för att en spermagivare skall kunna bli rättslig far till ett barn. med dagens reglering av föräldraskapsfrågan efter insemination. modern är registrerad partner antas hennes partner automatiskt vara barnets rättsliga förälder, tillsammans med modern. känner spermagivarens faderskapsbekräftelse upphör dock hennes rätts- liga föräldraskap att gälla och spermagivaren blir genom bekräftelsen att anses som barnets far. Behovet av en översyn av reglerna rörande föräldraskap m.m. För barnet är det viktigt att få kännedom om sitt biologiska ursprung. fråga som är angelägen att se över är därför möjligheten att vid sidan av de nuvarande faderskapsreglerna utreda och slå fast det biologiska faderskapet för ett barn, t.ex. i form av en fastställelsetalan rörande det Frågan om det kan vara till ett barns bästa att ha fler än två vård- nadshavare bör vidare, enligt kommitténs mening, utredas närmare. detta sammanhang är en viktig fråga, när det gäller vårdnadsansvaret vid privat insemination i homosexuella förhållanden, möjligheten för en spermagivare att, tillsammans med det lesbiska paret, kunna ha gemen- sam vårdnad för barnet. 1 För att få tillgång till insemination enligt inseminationslagen skall skriftligt samtycke från kvinnans partner eller sambo föreligga. Faderskap för spermagivaren kan därför som regel fastställas endast om barnet avlats genom en privat insemination som moderns partner eller sambo inte samtyckt till. Kommittén föreslår att lesbiska par som registrerat partnerskap eller lever i ett samboförhållande i likhet med heterosexuella makar och sambor skall ges möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. Reglerna för fastställande av rättsligt föräldraskap bör enligt kom- mitténs uppfattning motsvara de regler som gäller för heterosexuella par. Kommittén föreslår också att en bestämmelse om moderskaps- presumtion införs dvs. om modern är registrerad partner skall hennes partner automatiskt anses som rättslig förälder till ett barn som föds inom det registrerade partnerskapet. Slutligen föreslår kommittén att en bestämmelse skall införas i om att uppgift om vem som är spermagivare vid en insemination bör antecknas i socialnämndens akt rörande faderskaps- eller moderskapsutredningen. Alla barn och unga skall ha en vårdnadshavare, om de inte ingått äktenskap. Det är i första hand föräldrarna som har rätt och skyldighet att ha vårdnadsansvaret för sina barn. Det kan dock inträffa att föräldrarna inte kan eller bör ha vårdnaden om sina barn. En eller två andra personer måste då utses som vårdnadshavare för barnet. Två personer kan utses att, som särskilt förordnade vårdnads- havare, gemensamt utöva vårdnaden om ett barn endast om de är gifta med varandra eller bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållan- den. Registrerade partner och homosexuella sambor räknas inte hit. Om vårdnadshavare för ett barn skall förordnas skall tingsrätten utse någon som är lämpad att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran. Ett homosexuellt par kan, lika väl som ett heterosexuellt par, uppfylla dessa förutsättningar. Kommittén föreslår därför att homosexuella par som registrerat partnerskap eller som lever i ett samboförhållande skall ges möjlighet att utses till särskilt förordnade vårdnadshavare. Kommittén har låtit undersöka allmänhetens attityder till att homo- sexuella par ges möjlighet att adoptera barn. I fråga om styvbarnsadoption, där den andre föräldern är okänd, ställer sig drygt fyra av tio positiva eller neutrala till detta, medan knappt var tredje ställer sig negativ2. Också om den andre föräldern är känd, men lämnar sitt samtycke till adoptionen, ställer sig fyra av tio positiva/neutrala till detta om paret är kvinnligt och något färre om paret Omkring en tredjedel av de svarande är negativa även i dessa När det gäller gemensam adoption är bilden den motsatta. en tredjedel av de tillfrågade ställer sig positiva/neutrala till en sådan adoption (något färre om paret är manligt) och fyra av tio ställer sig negativa (något fler om paret är manligt). Men ser man enbart till den yngre generationen (födda 19741984) är den positivt/neutralt inställda andelen större även här. Inställningen till homosexuellas möjlighet att adoptera är till stor del Den yngre generationen ställer sig betydligt mer positiv eller neutral till att homosexuella skall få adoptera barn, än den Det finns därför anledning att anta att de små barn som växer upp i en homosexuell familj har en annan situation i förhållande till omgivningens inställning än vad de barn som är vuxna Inställningen till homosexuella familjer är sannolikt också till stor del De som kommit i kontakt med en homosexuell familj tycks ofta ha en mer positiv inställning än de som inte har någon inblick i en sådan familjesituation. Homosexuella familjer upplever i de flesta fall att de blir positivt bemötta av sin omgivning, t.ex. i förskolan och skolan, av grannar och bekanta. Däremot har ibland personal vid myndigheter uppträtt förvirrat och inte vetat hur de i handläggningen skall hantera den homosexuella familjen. Kommittén har ställt två frågor till de tjugofem ursprungsländer som lämnat flest barn för adoption till . Ena frågan gällde om de kunde tänka sig att låta ett homosexuellt par adoptera ett barn från deras land. Andra frågan var om en eventuell svensk lagstiftning som ger homosexuella par möjlighet att adoptera skulle kunna negativt påverka möjligheterna för svenska heterosexuella par att adoptera. Svar har kommit in från sjutton länder. De sjutton ursprungsländerna svarar samtliga att endast heterosexuella par och i de flesta fall också ensamstående accepteras i adoptions- hänseende. Myndigheterna i sju länder: , , , , , och har svarat att en svensk lagstiftning som ger homosexuella par möjlighet att adoptera inte skulle påverka svenska heterosexuella pars möjlighet att adoptera negativt. Svenska ambassaden i har vidare svarat att det inte är troligt att det skulle påverka heterosexuella pars möjlighet att adoptera negativt, men att det eventuellt skulle kunna påverka ensamståendes möjligheter negativt. Svenska ambassaden i har svarat att heterosexuella 2 Med positivt inställda avses de som svarat Det tycker jag är bra och med neutralt inställda avses de som svarat Det har jag inget emot. Med negativt inställda avses de som svarat Det vill jag inte. par inte skulle påverkas juridiskt, men att det är omöjligt att uttala sig om de indirekta effekterna. Endast ett land har svarat att det finns en risk för att heterosexuella pars möjlighet skulle kunna komma att De övriga länderna har inte besvarat den sistnämnda Homosexuella par som adoptanter Kommitténs utredning visar att de ursprungsländer som svenska adop- tionsorganisationer samarbetar med troligen inte kommer att acceptera homosexuella par som adoptanter generellt inom den närmaste Men det är inte uteslutet att de ansvariga myndig- heterna/organisationerna i ett enskilt fall skulle komma fram till att det vore till ett barns bästa att få komma till ett homosexuellt par. vidare finnas andra länder, än de som de flesta barn kommer från , som har en annan syn på homosexuella par som adoptanter och som skulle kunna bli aktuella som ursprungsländer framgent. Gifta pars möjlighet att adoptera Inget har framkommit som tyder på att en svensk lagstiftning som ger homosexuella möjlighet att adoptera barn generellt skulle påverka heterosexuella pars möjligheter att adoptera negativt. Däremot kan det finnas en risk för att enskilda adoptionsorganisa- tioner, barnhem m.m. blir mer restriktiva gentemot svenska adoptanter. Ett tidigare exempel på att så kan ske är då införde en abort- Något enstaka barnhem stoppade då temporärt adoptioner Ensamståendes möjlighet att adoptera Möjligheten till styvbarnsadoption inom ett registrerat partnerskap inne- bär att ett barn, som adopterats av en ensamstående, i ett senare skede kan komma att adopteras av förälderns homosexuella partner, för det fall föräldern ingår partnerskap. Det kan inte uteslutas att denna möjlighet kan medföra att vissa ursprungsländer blir något mer restriktiva när det gäller ensamstående sökande. För vissa ursprungsländer kan det därför bli viktigt att förvissa sig om att de barn de lämnar för adoption inte kommer till en homosexuell Det är därför möjligt att dessa länder kommer att kräva att det av hemutredningen framgår att den sökande inte är homosexuell. svenska hemutredningen i sådana fall öppet redovisar den sökandes sexuella läggning borde det inte medföra att ensamståendes möjligheter att adoptera generellt påverkas negativt. Enligt skall, vid alla åtgärder som rör barn, barnets bästa komma i främsta rummet (artikel 3). Kommittén har arbetat enligt denna riktlinje och såväl framtagandet av den bakomliggande utred- ningen som de överväganden som gjorts har skett mot bakgrund av tar i en särskild artikel upp frågan om adoption av barn (artikel 21). När det gäller adoption är principen om barnets bästa Barnets bästa skall vara styrande för alla överväganden som rör adoption. Inga andra intressen får sättas före eller anses lika viktiga som hänsynen till barnets bästa. Den svenska fann, vid genomgången av den svenska adoptionslagstiftningen, att denna står i överensstämmelse med Barnkon- ventionens bestämmelser och anda3. Den lagstiftning som kommittén föreslår ändrar inte något i detta hänseende. En annan artikel som är viktig i sammanhanget är artikel 7, där det bl.a. sägs att barn, så långt det är möjligt, har rätt att få vetskap om sina Kommitténs förslag om att lesbiska par skall ges möjlighet att erhålla assisterad befruktning vid allmänt sjukhus vilket möjliggör för ett barn att få kännedom om sitt biologiska ursprung är ett steg i denna Detsamma gäller förslaget om att spermagivarens identitet bör antecknas i socialnämndens akt rörande faderskaps- eller moderskaps- om skydd av barn och samarbete vid syftar i första hand till att stärka barnens rättsskydd vid internationella adoptioner. Tanken är att de stater som ansluter sig till konventionen skall samarbeta kring adoptionerna och att såväl ursprungsland som mottagarland skall ansvara för att de adoptioner som genomförs är till barnets bästa. Konventionen skall tillämpas då ett barn med hemvist i en fördrags- slutande stat (ursprungsstaten) har överflyttats, överflyttas eller kommer att överflyttas till en annan fördragsslutande stat (den mottagande staten), antingen efter adoption i ursprungsstaten av makar eller av en person med hemvist i den mottagande staten, eller för sådan adoption i den mottagande staten eller i ursprungsstaten (artikel 2.1). Frågan om homosexuella pars möjlighet att adoptera var uppe till diskussion vid antagandet av och efter ingående diskussioner inom såväl den specialkommission som utarbetade kon- ventionsförslaget som vid den diplomatkonferens som sedermera antog konventionen kom man överens om att konventionen endast skulle omfatta adoptioner där gifta heterosexuella par och ensamstående var 3 SOU 1997:116 s. 256. Konventionen är inte uppbyggd så att den avser att täcka alla former av I stället anges i artikel 2.1 i vilka fall konventionen är Av de uttalanden som gjordes i samband med diskussionen om vilka adoptanter som skulle omfattas av konventionen framgår också tydligt att man inte avsåg att konventionens tillämpningsområde i detta avseende skulle begränsa de olika konventionsstaternas möjlighet att ha egna inhemska bestämmelser om vilka som skall godtas som adoptanter. I stället påpekades att det stod såväl ursprungsland som mottagarland fritt att när som helst avbryta ett adoptionsförfarande som inte ansågs godtagbart enligt den egna statens bestämmelser och värderingar. Sammanfattningsvis finns det inte med anledning av Haagkonven- tionen något formellt hinder mot att införa en bestämmelse som ger registrerade partner möjlighet att adoptera barn. Däremot skulle en sådan adoption inte komma att omfattas av . svenska regelverket rörande adoptioner innebär att barnet ändå har i princip samma rättsliga skydd. europeiska konvention om adoption av barn Konventionen, som tar sikte på konventionsstaternas interna regler, syftar till att utjämna olikheterna mellan staternas adoptionslagstiftning och tillgodose barnets bästa genom gemensamma principer och gemen- sam praxis beträffande adoption av barn. Konventionen innehåller dels bestämmelser som staterna förbinder sig att följa, dels bestämmelser som är fakultativa. En fördragsslutande stat får, vid undertecknandet eller vid anslutningen till konventionen, reser- vera sig mot högst två av de förpliktande bestämmelserna. har inte gjort någon sådan reservation. Artikel 6.1, som anger vem som får adoptera enligt konventionen, tillhör de bestämmelser som en ansluten stat förbundit sig att följa. Artikeln slår fast att barn får adopteras endast av makar, antingen gemensamt eller var för sig, eller av en person. Också artikel 10, som tar upp verkan av en adoption, tillhör de bestämmelser som konventionsstaterna förbundit sig att följa. I artikeln sägs bl.a. att en adoption innebär att alla band mellan adoptivbarnet och dess biologiska föräldrar klipps av. En konventionsstat får dock i lag stadga att adoptantens make behåller sina rättigheter och skyldigheter i förhållande till barnet, om detta är hans eget barn i eller utom äktenskap eller hans adoptivbarn. Enligt konventionen får ett barn adopteras endast av makar, eller av en person. Det är knappast möjligt att slå fast vad som är en riktig tolkning av begreppet makar europeiska konvention om adoption av barn. Kommittén anser dock med hänsyn till konventionens syfte och betydelsen av andra konventionsstaters inställning att registrerade partner inte kan anses omfattas av konventionens bestämmelser om makar i artiklarna 6.1 och 10.2. Under sådana förhållanden står kommitténs förslag i strid mot konvention om adoption av barn. I de flesta fall är det inte att rekommendera att en konvention sägs upp med anledning av att en stat önskar införa bestämmelser som står i strid mot denna. I detta fall menar kommittén dock att flera skäl talar för att ändå föreslå en sådan lösning. tillträdde konventionen strax efter dess tillkomst för . En stat kan reservera sig mot tillämpningen av två av de förpliktande artiklarna och det hade varit fullt möjligt för att vid undertecknandet eller tillträdet reservera sig mot de aktuella artiklarna i konventionen. Frågan var dock inte aktuell , varför det nuvarande läget knappast kunde förutses. har en adoptionslagstiftning som beaktar barnets bästa och som innebär att adoptioner genomförs på ett etiskt godtagbart sätt. Adoptionsförfarandet står t.ex. under offentlig tillsyn och adoptanterna genomgår en noggrann prövning innan de medges ta emot ett barn för adoption. Den svenska lagstiftningen får därför sägas uppfylla de interna- tionellt ställda kraven på ett godtagbart adoptionsförfarande. Kommitténs förslag ändrar inte på detta förhållande. Ytterligare en faktor som talar för möjligheten att säga upp konven- tionen är att den inte haft den genomslagskraft i som var tanken bakom den. Ett antal europeiska stater har valt att inte tillträda kon- ventionen. 1Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap dels att 3 kap. 2 § skall upphöra att gälla, dels att 3 kap. 1 § skall ha följande lydelse. äktenskap med de undantag som äktenskap med de undantag som anges i 24 §§. anges i 34 §§. Registrerade partner får varken gemensamt eller var för sig anta adoptivbarn enligt 4 kap. föräldra- balken. Inte heller får registrerade partner enligt 6 kap. 10 a § för- äldrabalken utses att gemensamt utöva vårdnaden om en underårig. Lagen (1984:1140) om insemi- nation och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen gäller inte för registrerade partner. 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), samt21. 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529). 2Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:813)1 om homosexuella sambor dels att punkterna 15, 20 och 21 skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny punkt, 22, av följande lydelse. Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1.lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 4.10 kap. 9 § , 5.4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken, 6.inkomstskattelagen (1999:1229), 7.lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 8.bostadsrättslagen (1991:614), 9.lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 10.5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988), 11.10 § insiderlagen (1990:1342), 12.14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen (1997:157), 13.36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval m.m., 14.4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall, 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ , 16.säkerhetsskyddslagen (1996:627), 17.lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid taxeringar, 18.lagen (1993:737) om bostadsbidrag, 19.35 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620), 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529), samt 22. lagen (1984:1140) om insemination. Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det också de homosexuella samborna. 1 Senaste lydelse 2000:291. 3Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1140) om insemination Härigenom föreskrivs att 2 och 5 §§ i lagen (1984:1140) om insemina- tion skall ha följande lydelse. Insemination får utföras endast om kvinnan är gift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden. För inseminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller den man som kvinnan bor tillsammans med. Insemination får utföras endast om kvinnan är gift eller sambo. För inseminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller sambon. Om det i ett mål om faderskap till barn är nödvändigt att få ta del av de uppgifter som finns om en insemination, är den som är ansva- rig för inseminationen eller annan som har tillgång till uppgifterna skyldig att på begäran av dom- stolen lämna ut dessa uppgifter. Om det i ett mål om faderskap eller moderskap till barn är nöd- vändigt att få ta del av de uppgifter som finns om en insemination, är den som är ansvarig för insemina- tionen eller annan som har tillgång till uppgifterna skyldig att på be- gäran av domstolen lämna ut dessa uppgifter. 4Förslag till lag om ändring i (1949:381) dels att 1 kap. 3 §, 2 kap. 1 och 79 §§, 6 kap. 4 och 10 a §§, 7 kap. 12, 15, 16 och 18 §§ samt 20 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i skall införas två nya kapitel, 1 a kap. och 2 a kap., av följande lydelse. 1 kap. Om faderskap till barn fall som avses i 1 § eller har förklaring enligt 2 § första stycket fastställs faderskapet genom bekräftelse eller dom. I andra fall än de som avses i 1 §, 1 a kap. 1 § eller har rätten meddelat förklaring enligt 2 § första stycket eller 1 a kap. 2 § första stycket, fastställs fader- skapet genom bekräftelse eller dom. 1 a kap. Om moderskap till barn1 Är vid ett barns födelse modern registrerad partner, skall även hennes partner anses som barnets mor, om inte annat följer av 2 §. Detsamma gäller, om modern är änka och barnet föds inom sådan tid efter partnerns död att det kan vara avlat . Rätten skall förklara att den kvinna som enligt 1 § tillsammans med modern skall anses som barnets mor inte är det, om 1. det är utrett att modern har haft samlag med en man då barnet kan vara avlat och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet avlats av denne, eller 2. det med hänsyn till samtliga 1 Om befruktning utanför kroppen med en kvinnas ägg och donerad sperma tillåts bör 2,4 och 5 §§ ändras så att de avser även dessa fall. omständigheter är sannolikt att Prop. 2001/02:123 barnet har avlats genom Bilaga 2 insemination och partnern inte har samtyckt till denna. Vad som stadgas i 1 § om partnerns moderskap skall inte längre gälla, om 1.partnern skriftligen god- känner en mans bekräftelse av faderskapet till barnet, 2.i fråga om mannens bekräf- telse bestämmelserna i 1 kap. 4 § iakttagits, 3.modern skriftligen godkänt mannens bekräftelse, och 4.barnet inte avlats genom en insemination som partnern sam- tyckt till. I andra fall än de som avses i 1 kap. 1 § eller i 1 § detta kapitel fastställs moderskap för moderns sambo genom bekräftelse eller dom, om barnet avlats genom insemination. avses i 3 § skall vara skriftlig och bevittnas av två personer. telsen skall skriftligen godkännas av socialnämnden och av modern eller en särskilt förordnad vård- nadshavare för barnet. myndigt eller står det enligt 6 kap. skall bekräftelsen i stället god- kännas av barnet självt. nämnden får lämna sitt god- sambo samtyckt till insemina- tionen och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sanno- likt att barnet avlats genom före barnets födelse. Rätten skall förklara att bekräf- telsen saknar verkan, om 1. det senare visar sig att som lämnat bekräftelsen inte har 2. det inte med hänsyn till samt- att barnet avlats genom insemina- tionen. Skall moderskap fastställas genom dom, skall rätten förklara att även moderns sambo skall an- ses som mor till barnet, om inse- mination har utförts på modern med samtycke av hennes sambo och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats genom insemina- tionen. 2 kap. Om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap Skall inte enligt 1 kap. 1 § en viss man anses som far till ett barn som står under någons vårdnad, är socialnämnden skyldig att försöka utreda vem som är far till barnet och se till att faderskapet fastställs, om barnet har hemvist i . Skall inte enligt 1 kap. 1 § en viss man anses som far eller enligt 1 a kap. 1 § en viss kvinna anses som mor till ett barn som står under någons vårdnad, är social- nämnden skyldig att försöka utreda vem som är far till barnet och se till att faderskapet fastställs, om barnet har hemvist i . får lägga ned en påbörjad utredning om faderskapet, om det 1.visar sig omöjligt att få erforderliga upplysningar för bedömning av faderskapsfrågan, 2.framstår som utsiktslöst att försöka få faderskapet fastställt av domstol, 3.har lämnats samtycke av modern eller en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 4 kap. 5 a § till adoption av barnet, eller