prop · GP03191 · 2002-06-19 00:00:00 — Överföringen skall ske tidigast när Säkerhetstjänstkommissionenslutfört sitt arbete och beräknas vara genomförd vid utgången av 2003.Säkerhetspolisen kommer att utan föregående granskning lämna över arkivmaterial, person- och sakakter i ärenden som hör till kontraspionageverksamheten och ärfrån 1959 eller tidigare, ärenden som hör till kontraterrorismverksamheten ochär eller tidigare samt ärenden avseende författningsskyddsverksamheten som är eller tidigare.Efter föregående granskning kommer även ärenden och tidigare och somhör till kontraspionageverksamheten och kontraterrorismverksamheten att lämnasöver till . Granskningen syftar till att skilja ut de ärenden som det inte finns ett verksamhetsbehov av att ha kvar hos Säkerhetspolisen.Det innebär att prövningar av utlämnande av uppgifter ur nämnda delar avSäkerhetspolisens arkiv därefter kommer att göras av . Undantaggäller dock frågor om utlämnande till enskild av handlingar som är av synnerligbetydelse för rikets säkerhet. Enligt 7 § sekretessförordningen (1980:657)prövas sådana frågor av chefen för om handlingeninnehåller uppgifter som är sekretessbelagda enligt 2 kap. 2 § eller 5 kap. 1 §sekretesslagen och som angår polisens verksamhet för att hindra eller uppdagabrott som rör rikets säkerhet. Frågan kan också hänskjutas till regeringensprövning.5.2 Överväganden och förslag5.2.1 Sekretessen till skydd för Säkerhetspolisens verksamhet avseende uppgifter från tiden före 1949Regeringens förslag: Sekretess enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen skall inte gälla för uppgifter hänförliga till Säkerhetspolisens verksamhet avseende sådanunderrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som iannat fall hänför sig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga brottmot rikets säkerhet eller förebygga terrorism, om uppgiften har införts i enallmän handling före 1949.Promemorians förslag: Överensstämmer i stort sett med regeringens förslag. Ipromemorian föreslås att undantaget från sekretess skall gälla uppgifter ihandlingar som upprättats före 1950.Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har ingen erinran mot ellerär i princip positiva till förslaget. Kammarrätten i påpekar att många av uppgifterna från den aktuella tiden ändå inte kommer att kunna lämnas ut,eftersom de skyddas av försvarssekretess enligt 2 kap. 2 § sekretesslagen.Hovrätten för Nedre avstyrker förslaget och anför att det äranmärkningsvärt att det enbart är Säkerhetspolisens handlingar som anses behövaoffentliggöras om det finns ett intresse av att lyfta fram historiska fakta iljuset. Säkerhetspolisen avstyrker förslaget och anför att en generellförkortning av sekretesstiden till skulle vara att föredra. Undantag frånoffentligheten måste, enligt Säkerhetspolisen, göras för uppgifter som rörkällskyddet och samarbetet med utländska säkerhets- och underrättelsetjänster.Fråga kan också uppstå om vad som blir nästa steg, vilket riskerar att leda till en osäkerhet som allvarligt kan försvåra underrättelseinhämtning från såvälenskilda som utländska säkerhetstjänster. vill inte motsättasig förslaget eftersom det finns ett stort allmänintresse av det, men förordarändå att sekretesstiden bestäms till ett visst antal år och avstyrker därförförslaget om ett visst årtal. Humaniora och Samhällsvetenskapvälkomnar den ambition till större öppenhet som präglar förslaget men anser detinte tillräckligt långtgående för att man skall kunna fullgöra sitt uppdrag attforska kring den militära underrättelsetjänsten.Skälen för regeringens förslag: I finns handlingar sominnehåller uppgifter som är av stor betydelse för det historiska kulturarvet.Det är viktigt att dessa uppgifter inte undanhålls allmänhetens insyn mer än vad som är nödvändigt, t.ex. med hänsyn till rikets säkerhet, förebyggandet ochbeivrandet av brott samt enskildas personliga förhållanden.I den allmänna debatten - inte minst i anslutning till den s.k.Förintelsekonferensen, som ägde rum i , men också iandra sammanhang - har agerande före, under och efter andravärldskriget uppmärksammats allt mer. En huvudfråga har därvid bl.a. varit hurSverige hanterade misstänkta krigsförbrytare och kollaboratörer som kom tillSverige under eller efter kriget. Sådana frågor har, enligt många, aldrig blivit fullständigt utredda. Detta i sin tur anses vara en nackdel i strävandena att,med utgångspunkt i vårt förflutna, intensifiera den nutida kampen motframväxande nynazism och främlingsfientlighet. Tiden runt ärinte heller mer avlägsen än att det som hände under den tiden fortfarandepåverkar vårt samhälle.Redan med nuvarande bestämmelser har de som vänt sig till Säkerhetspolisen medbegäran om att få ut uppgifter från den aktuella tiden i de flesta fall fått tadel av större delen av det material som efterfrågats. Endast i undantagsfallförekommer uppgifter i det aktuella materialet som kan anses kunna skadaSäkerhetspolisens verksamhet.Regeringen anser emellertid att det är angeläget att ännu tydligare klargöravikten av att det material som finns kvar från den aktuella tiden bör komma till allmänhetens kännedom. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorianatt de aktuella uppgifterna är så gamla, och därför i allmänhet så inaktuella,att ett offentliggörande inte skulle påverka Säkerhetspolisens möjligheter attäven framöver ha ett utvecklat och nära samarbete med andra länders säkerhets-och underrättelsetjänster. Inte heller torde det nämnvärt påverkaSäkerhetspolisens möjligheter att även framöver få uppgifter från annat håll,t.ex. Som framgått är syftet med förslaget om att spridaklarhet om förhållanden kring tiden för . Regeringen föreslårmot den bakgrunden att sekretessen till skydd för Säkerhetspolisens verksamhetskall tas bort för uppgifter från tiden . Därmed kommer att hasamma tidsgräns för sekretess avseende motsvarande uppgifter som sedan 1992gäller i Finland.Enligt promemorians förslag skall sekretess inte gälla för uppgift som införts i en allmän handling som upprättats . Säkerhetspolisen har i sittremissvar anfört att handlingarna i arkivet inte är ordnade efter närhandlingarna upprättades. Det torde också förekomma att det i handlingarupprättade senare införts nya uppgifter. Sådana uppgifter skulle medpromemorians förslag också komma att falla utanför sekretessen. Att införa enordning enligt vilken uppgifter tillkomna betydligt senare än 1950 skulle lämnas ut helt utan sekretessprövning skulle kunna innebära risk för attSäkerhetspolisens framtida verksamhet skadas och därför vara alltförlångtgående. Regeringen föreslår därför att undantagsregeln utformas så att denavgörande tidpunkten är när den specifika uppgiften fördes in i handlingen, inte när handlingen som sådan upprättades.Regeringen är medveten om att det kan anses strida mot systematiken isekretesslagen att sätta ett årtal som utgångspunkt för sekretesstiden och inteett visst antal år. Men något underlag för att generellt justerasekretesstidernas längd finns inte i detta lagstiftningsärende. En sådanjustering skulle kräva omfattande överväganden och inkluderasekretessbestämmelser inom skilda områden och inte bara sekretessen hosSäkerhetspolisen. Enligt regeringens bedömning är det så betydelsefullt attuppgifter från tiden runt offentliggörs att det måste ansesmotiverat att göra en särskild lösning för handlingar upprättade hosSäkerhetspolisen.Som framhålls av Hovrätten för Nedre berörs inte sekretessen till skydd för försvaret (2 kap. 2 § sekretesslagen) av promemorians förslag. Någotunderlag för att här föreslå att också försvarssekretessen avskaffas föraktuella uppgifter finns således inte. Som framgår av avsnitt 5.1.3 ärsekretesstiden enligt 1 § sekretessförordningen (1980:657) för uppgiftersom angår underrättelseverksamheten inom underrättelse- och säkerhetstjänsten.Det innebär att om det i något fall skulle begäras ut en uppgift som omfattas av sådan sekretess detta kan leda till att den inte lämnas ut eller lämnas ut medförbehåll enligt 14 kap. sekretesslagen. Regeringen anser emellertid att ettavskaffande av sekretessen till förmån för Säkerhetspolisens verksamhet förhandlingar runt är värdefullt och kommer attytterligare öka våra kunskaper om vår nutidshistoria. Regeringen avser att låtatillsätta en utredning med uppgift att se över vad som krävs för att möjliggöraen ökad offentlighet för sådana uppgifter hos Försvarsmakten (militäraunderrättelse- och säkerhetstjänsten) som angår underrättelseverksamheten inomunderrättelse- och säkerhetstjänsten och som hänför sig till tiden för andravärldskriget.Det bör i sammanhanget också påpekas att allt insamlat material inte längrefinns kvar. Som framgått av avsnitt 5.1.7 har mycket av det material somsamlades in kring gallrats.5.2.2 Sekretessen till skydd för enskildas personliga och ekonomiskaförhållanden avseende uppgifter från tiden före 1949Regeringens förslag: Sekretess till skydd för enskildas personliga ochekonomiska förhållanden skall inte gälla avseende uppgifter som hänför sig tillsådan verksamhet hos som avses i 9 kap. 17 § första stycket 1-4 och 6 sekretesslagen eller motsvarande verksamhet enligt äldre bestämmelser omuppgiften har införts i en allmän handling före 1949.Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Ipromemorian föreslås också att undantaget från sekretess skall gälla uppgifter i allmänna handlingar som upprättats före 1950.Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, däribland Riksdagensombudsmän () och Justitiekanslern, har ingen erinran mot eller är positivatill förslaget. Hovrätten för Nedre avstyrker emellertid förslaget ochanser att skäl främst av enskild natur talar mot offentliggörande av uppgifterpå det sätt som föreslås. Datainspektionen avstyrker förslaget och anför att deenskilda personernas intresse av fortsatt skydd för sin personliga integritetväger över intresset från bl.a. allmänheten att få full insyn i alla handlingarfrån tiden . Försvarsmakten anser att det finns skäl för att vissauppgifter i handlingar som har tillkommit alltjämt bör varasekretessbelagda och ställer sig därför tveksam till förslaget i denna del.Försvarsmakten menar vidare att syftet med förslaget skulle uppnås också om ettrakt skaderekvisit infördes.Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att det finns ett stort ochberättigat intresse från allmänheten, och framför allt från dem som på någotsätt varit berörda av , att få insyn i de handlingar som finns hos avseende och t.ex. få uppgifter om vilkapersoner som tillhörde nazistiska organisationer.När det gäller skyddet för enskilda blir delvis andra avväganden aktuella än när det gäller skyddet för Säkerhetspolisens verksamhet. Allmänhetens intresse avinsyn i handlingarna måste vägas mot risken för att enskilda kan lida men av att känsliga uppgifter offentliggörs.Datainspektionen anför att mot detta intresse av full insyn måste vägas den risk för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma. Vid den avvägningmellan de olika intressena som måste göras är det bl.a. av betydelse vilken artav uppgifter det är fråga om och varför uppgifter om en person finns hosSäkerhetspolisen. Även vilken relation som personen i fråga haft tillSäkerhetspolisen kan vara av betydelse.Som Datainspektionen också påpekar kan det självklart inte heller uteslutas attdet förekommer felaktiga uppgifter om personer i dessa handlingar. Felaktigauppgifter, som i vissa fall kan vara mycket besvärande även , kan därmedkomma att spridas om personer som är i livet och medföra risk föratt dessa utsätts för repressalier och förföljelser. Det kan också vara svårtatt så här långt efteråt fastställa om de uppgifter som finns i dessa handlingar är riktiga eller inte.Också Hovrätten för Nedre pekar på att mot ett offentliggörande talaratt de uppgifter som enligt promemorians förslag skulle bli offentliga ofta kanantas ha lämnats av anonyma personer eller annars tillkommit på tämligen lösagrunder. Sådana uppgifters riktighet torde det sannolikt vara omöjligt eller ivart fall förenat med betydande svårigheter att kontrollera. Den föreslagnalättnaden i sekretessen skulle därmed, enligt hovrätten, innebära en stor riskför att uppgifter som är skadliga för enskilda personer som är ilivet blir offentliga som dessa personer skulle ha liten möjlighet att vederlägga uppgifterna.Det är främst frågan om svenska myndigheters och enskilda svenskarsförhållningssätt till och nazismen under som harmotiverat översynen av sekretessen för tidsperioden. I det material som träffasav förslaget finns det många uppgifter som inte har någon beröring med vare sigandra världskriget eller exempelvis nazistiska organisationer.Det framstår av det skälet som rimligt om man från sekretess kunde undantaenbart uppgifter som har anknytning till nazismen och . Mot en sådanordning talar emellertid att det är svårt att entydigt precisera vilka uppgifter som närmare bestämt skulle avses med en sådan avgränsning. Det skulle, även omen sådan precisering var möjlig, vara förenat med betydande svårigheter att, med den omfattande dokumentation som finns hos , i praktikensärskilja dessa uppgifter från andra.Regeringen anser därför att avgränsningen av sekretessundantagets räckvidd skall göras med utgångspunkt i uppgifternas ålder och inte deras innehåll.I avsnitt 5.1.4 redovisas Lagrådets resonemang om att en femtioårig sekretesstid inte är tillräcklig för att ge skydd för uppgifter om en människas personligaförhållanden under hela hennes levnad och ännu mindre under alla hennesnärståendes livstid.Det finns förvisso en risk för att personer som ännu är i livet kan drabbas avobehag om sekretessen för handlingar avskaffas på det föreslagna sättet.Regeringen bedömer emellertid att denna risk inte är så stor eller beaktansvärdatt den kan få vara utslagsgivande för om sådana lättnader i sekretessen som det nu är fråga om skall komma till stånd eller inte. Det kan i vissa fall t.o.m.vara en fördel att uppgifterna blir kända medan inblandade personer fortfarandelever. Detta ger utpekade personer möjlighet att bemöta de påståenden som görsom dem och ökar möjligheterna att avslöja felaktigheter i de utlämnadeuppgifterna. En ökad öppenhet kan också ha det goda med sig att obefogademisstankar skulle kunna avfärdas mot dem som visar sig ha varit oskyldiga tillpåstådda missgärningar eller t.o.m. aktivt motverkat sådana, kanske medan desjälva ännu är i livet.Det är viktigt att säkerställa att allt tillgängligt material faktiskt kommeratt lämnas ut. Regeringen gör därför, till skillnad från Försvarsmakten,bedömningen att det behov av öppenhet som finns när det gäller förhållandena den aktuella tiden inte kan uppnås med ett s.k. rakt skaderekvisit. En sådanordning skulle i och för sig innebära att offentlighet, till skillnad från den gällande presumtionen för sekretess, blev huvudregel vid prövningen avutlämnande av uppgifter som avses i 9 kap. 17 § 1-4 och 6 sekretesslagen frånden aktuella tiden. Det kan dock antas att en mängd uppgifter av stortallmänintresse med en sådan lösning inte skulle komma att bli offentliga. Dettaskulle kunna försvåra den angelägna genomlysningen av vad som i olika hänseenden hände i före, under och åren direkt efter andra världskriget.Regeringen föreslår därför att sekretess inte längre skall gälla för uppgifterom enskilds personliga och ekonomiska förhållanden enligt 9 kap. 17 § förstastycket 1-4 och 6 sekretesslagen avseende uppgifter från tiden , dvs.samma år som föreslås när det gäller skydd för Säkerhetspolisens verksamhet.Såsom föreslagits i avsnitt 5.2.1 bör året för införandet av uppgiften i enallmän handling även här vara avgörande för beräkningen av sekretesstiden, intenär handlingen som uppgiften finns i upprättades.5.2.3 Möjlighet att få reda på om man förekommer hos eller inteRegeringens förslag: Utan hinder av sekretess skall uppgift kunna lämnas tillenskild om huruvida han eller hon förekommer i Säkerhetspolisens register medanledning av den verksamhet som bedrevs med stöd av personalkontrollkungörelsen(1969:446) och de hemliga tilläggsföreskrifter som utfärdats med stöd av den,med stöd av förordningen med vissa bestämmelser omverksamheten vid eller med stöd avmotsvarande äldre bestämmelser.Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har iprincip ingen erinran mot förslaget. Säkerhetspolisen och Registernämndenpåpekar att förslaget kommer att komma till praktisk tillämpning under en korttid, dvs. till dess att är klar. Detta eftersomSäkerhetspolisen därefter avser att gallra akterna inom detta verksamhetsområde. Kammarrätten i ifrågasätter behovet av den föreslagna ändringen. Omen ändring skall göras bör det enligt kammarrätten klart framgå i vilka fallbesked kan lämnas att den enskilde inte förekommer. Enligt kammarrättens meningger varken den föreslagna lagtexten eller redovisningen i promemorian klartbesked om vad som avses med "motsvarande verksamhet enligt äldre bestämmelser".Kammarrätten menar att betydande tillämpningssvårigheter kan befaras i dennadel, inte minst för kammarrätten och Regeringsrätten vid överprövning av ettbeslut där frågeställningen aktualiseras. Hovrätten för Nedre ochKammarrätten i menar att man också bör ta ställning till vilket besked den som finns i arkiven skall få.Skälen för regeringens förslagVarför kan inte den som inte förekommer hos alltid få reda pådet?När det gäller möjligheten att få ut uppgifter ur Säkerhetspolisens registerhar, som redogjorts för, utvecklingen gått mot en ökad öppenhet. Framtill gällde absolut sekretess. Undantag från den kunde endastges till forskare eller, , om det enligt regeringenförelåg synnerliga skäl för att i ett enskilt fall medge undantag frånsekretessen.Efter införandet av polisdatalagen (1998:622) och den gjorda ändringen i 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) har, som tidigare nämnts, möjligheternaför enskilda att få reda på vad som finns antecknat om dem hos Säkerhetspolisenytterligare ökat. Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till sådanunderrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen eller som annars hänförsig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga brott mot riketssäkerhet eller förebygga terrorism om det inte står klart att uppgiften kanröjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas ellerden framtida verksamheten skadas.Sedan denna ändring i sekretesslagen trädde i kraft fram tillden har drygt 4 500 framställningar om att få ta del avuppgifter hos gjorts. Av dessa har drygt 900 helt eller delvisbifallits, medan knappt 3 400 har avslagits. Endast när det gäller drygt 150 avde 3 400 avslagsbesluten förekommer uppgifter hos Säkerhetspolisen.Det har dock riktats kritik mot att en sökande ofta inte får reda på att detinte finns några uppgifter om henne eller honom, utan att Säkerhetspolisen i defall där en person inte förekommer i stället avslår ansökan. Samma kritik harriktats mot att den som får ut handlingar oftast inte får veta om allt materialhar lämnats ut.Regeringen har förståelse för att det kan kännas otillfredsställande att inte få ett klart besked från Säkerhetspolisen om man förekommer där eller inte. Detfinns emellertid goda skäl för att Säkerhetspolisen inte i samtliga fall uppgerom en person förekommer hos . Denna ståndpunkt intogs också iförarbetena till polisdatalagen (prop. 1997/98:97 s 68) där det anfördes att enperson med anknytning till brottslig verksamhet kan ha ett starkt intresse avatt veta om polisen har uppgifter om henne eller honom. I ett sådant fall skulle det kunna vara till stor skada för en utredning om det röjdes för vederbörandesåväl att han eller hon är föremål för polisens intresse som att han eller honinte är det. Det är därför viktigt att det är möjligt att hemlighålla huruvidaen person förekommer eller inte.Ett antal av Säkerhetspolisens avslagsbeslut har överklagats. Kammarrätten har i samtliga prövade fall lämnat överklagandena utan bifall. Regeringsrätten harlämnat prövningstillstånd i ett fall (RÅ 2000 ref. 15). Regeringsrätten avslogöverklagandet och konstaterade i sin dom i likhet med kammarrätten, attsekretess gäller för uppgift om huruvida någon anteckning om en person finns hos i dess verksamhet för att förebygga eller avslöja brott motrikets säkerhet eller förebygga terrorism, eftersom det inte står klart att ensådan uppgift kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärdermotverkas eller den framtida verksamheten skadas.Det leder naturligtvis till svårigheter att i det enskilda fallet bedöma om detskulle skada Säkerhetspolisens verksamhet att meddela en sökande att han ellerhon inte förekommer hos . Om personen inte förekommer iSäkerhetspolisens register är personen, om denne inte av annan anledning ärbekant, okänd för Säkerhetspolisen. Det blir därför i sådana fall mer ellermindre omöjligt att bedöma om det går att utan risk för skada för verksamhetentala om för sökanden att det över huvud taget inte finns några uppgifter omhenne eller honom.Regeringen anser därför att det inte finns skäl för att Säkerhetspolisengenerellt skall behöva tala om i fall det förekommer uppgifter om någon ellerinte hos Säkerhetspolisen.Möjlighet att i vissa fall få besked om man förekommer i Säkerhetspolisensregister eller inteNär det gäller viss typ av registreringsverksamhet anser emellertid regeringenatt det kan finnas skäl för att anlägga en annan syn på frågan om man skall fåbesked om att man förekommer i Säkerhetspolisens register eller inte. Dettagäller den registreringsverksamhet avseende misstänkta politiska extremister som Säkerhetspolisen bedrev före då regeringens förordning med vissa bestämmelser om verksamheten vid Rikspolisstyrelsenssäkerhetsavdelning upphävdes. Registreringsverksamheten hade bl.a. till syfteatt se till att personer som ansågs opålitliga ur säkerhetssynpunkt inte ficksådana befattningar som var av betydelse för totalförsvaret eller riketssäkerhet i övrigt. Registreringsverksamheten var alltså avsedd att utgöraunderlag för den personalkontroll som gjordes avseende sådana tjänster.Den verksamhet som Säkerhetspolisen och dess föregångare bedrev med stöd avdessa bestämmelser är genom de uppdrag som getts till väl känd. De personer som begärt att få ta del av uppgifter ur Säkerhetspolisensregister har i mycket stor utsträckning fått ut sådana om det gälltregistreringar enligt dessa regler. Regeringen gör bedömningen att det inteheller innebär någon risk för Säkerhetspolisens verksamhet att tala om för ensökande om han eller hon förekommer i Säkerhetspolisens register eller inte medanledning av den registreringsverksamheten. Den som begär ut uppgifter frånSäkerhetspolisen bör därför få besked om att han eller hon inte förekommer medanledning av den registreringsverksamhet som skedde med stöd av dessabestämmelser.För att åstadkomma den föreslagna ökningen av möjligheterna att få reda på omdet existerar några uppgifter hos om enskilda i fall sombeskrivits föreslår regeringen att en ändring görs i 5 kap. 1 § sekretesslagen.Det i promemorian föreslagna begreppet motsvarande verksamhet enligt äldrebestämmelser riskerar enligt Kammarrätten i att leda tilltillämpningssvårigheter för domstolarna. Kammarrätten menar därför att det finns skäl att ytterligare klargöra vad som avses med dessa bestämmelser. Somframgått i det föregående, se avsnitt 5.1.5, fanns förepersonalkontrollkungörelsens införande ett antal föreskrifter av olika dignitet som styrde registreringen av organisationer och personer sommisstänktes ha extremistiska politiska program eller åsikter. Det är enligtregeringens bedömning inte lämpligt att i lagtexten räkna upp dessa. Iregeringens förslag anges därför att möjligheten att få reda på att man inteförekommer hos , förutom registrering enligtpersonalkontrollkungörelsen och regeringens förordning ,också skall gälla registreringsverksamhet med stöd av motsvarande äldrebestämmelser.