prop · GP03134 · 2002-03-13 00:00:00 — 9.1Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932) 1 § Denna lag gäller köp av lösa saker som en näringsidkare säljer till en konsument. Lagen gäller även i fall då säljaren inte är en näringsidkare, om köpet förmedlas för säl- jaren av en näringsidkare. I sådana fall svarar både näringsidkaren och säljaren för säljarens skyldigheter enligt lagen. Lagen gäller i tillämpliga delar även byte av lösa saker. I denna paragraf avses med konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet, näringsidkare: en fysisk eller juridisk person som handlar för ändamål som har sam- band med den egna näringsverksamheten. I paragrafen, som anger lagens tillämpningsområde, har den ändringen gjorts att de efterställda bestämningarna av näringsidkare och konsument (i sin yrkesmässiga verksamhet respektive huvudsakligen för enskilt bruk) tagits bort. I stället har särskilda definitioner av begreppen tagits in i fjärde stycket, som är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.2. Definitionerna av konsument och näringsidkare ansluter nära till artikel 1.2 i direktivet och är utformade på samma sätt som i lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende och med en i sak betydelselös skillnad i fråga om näringsidkardefinitionen lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Definitionerna överensstämmer också med dem i lagen (2000:274) om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal. Konsumenter är fysiska personer. Lagen är alltså inte tillämplig om köparen är t.ex. ett bolag, ett dödsbo eller en förening. anses vara konsument om den vara som avtalet gäller är avsedd huvud- Prop. 2001/02:134 sakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Lagen gäller även om varan är avsedd att till viss del, dock jämförelse- vis mindre väsentlig, användas till annat än enskilt ändamål. Den omständigheten att varan förvärvas för att överlåtas till någon annan hindrar inte i och för sig att förvärvaren är konsument. Om vidare- överlåtelsen avses ske i förvärvarens näring eller yrke, är lagen dock inte tillämplig. I regel lär ändamålet med avtalet framgå tydligt. I händelse av tvist torde utgångspunkten vara att avsikten hos den som ingår avtalet den vars egenskap av konsument sätts i fråga är avgörande. Avser han att agera för ändamål som ligger utanför näringsverksamhet, är han således normalt att anse som konsument. Egenskapen av konsument behöver i princip inte vara synbar för näringsidkaren. Har denne vilseletts av motpartens handlande, lär detta dock ibland vara skäl nog för att lagen inte skall vara tillämplig. Om en vara beställs under ett företags firma, torde sålunda beställaren normalt inte vara att anse som konsument. Definitionen av näringsidkare är avsedd att ha samma innebörd som motsvarande uttryck i andra konsumenträttsliga lagar (jfr prop. 1994/95:17 s. 88 f.). Uttrycket näringsverksamhet kan översättas ungefär med verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den är att anse som yrkes- mässig. Den som annars är näringsidkare men som i ett enskilt fall tillhanda- håller en vara under sådana förhållanden att han måste anses handla i sin egenskap av privatperson är inte att anse som näringsidkare i lagens mening. Han handlar då inte för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten. Den omständigheten att ett avtal av visst slag normalt inte ingår i näringsidkarens rörelse hindrar dock inte i och för sig att lagen är tillämplig. Ett exempel kan vara att ett företag i livsmedels- branschen säljer ut sin kontorsutrustning för att anskaffa ny. Ytterligare ledning för tolkning av konsumentbegreppet och närings- idkarbegreppet kan hämtas i bl.a. motiven till konsumenttjänstlagen (prop. 1984/85:110 s. 139 f. resp. 141 f.) och konsumentköplagen (prop. 1989/90:89 s. 59 f. med hänvisningar). 2 § Lagen gäller även beställning av en vara som skall tillverkas. Om beställaren skall tillhandahålla en väsentlig del av materialet, gäller därutöver 4 § första stycket samt 6 och 7 §§ konsumenttjänstlagen (1985:716). Lagen gäller inte avtal som innebär att den som skall leverera en vara även skall utföra arbete eller någon annan tjänst, om tjänsten utgör den övervägande delen av hans förplik- telse. I paragrafen regleras avgränsningen av konsumentköplagens tillämp- ningsområde i förhållande till avtal om tjänster och liknande. Frågorna har behandlats i avsnitt 5.2.5. Första stycket, som behandlar prestationer som tar sikte på tillverkning av själva varan, har ändrats så att lagen är tillämplig på alla slag av avtal om tillhandahållande av varor som skall tillverkas först efter avtalsslutet. Lagen är alltså tillämplig även när det är beställaren som skall tillhanda- hålla en väsentlig del av materialet. Ändringen är en följd av artikel 1.4 i Prop. 2001/02:134 direktivet. Första stycket har vidare ändrats på så sätt att det föreskrivs att 4 § första stycket samt 6 och 7 §§ konsumenttjänstlagen skall äga mot- svarande tillämpning på sådana tillverkningsavtal där beställaren skall tillhandahålla en väsentlig del av materialet. Rättsföljderna av tillver- karens brott mot den i 6 § konsumenttjänstlagen reglerade avrådande- och underrättelseplikten framgår av 7 § samma lag och innebär i huvud- sak att beställaren då inte skall behöva betala större ersättning till tillverkaren än som hade blivit fallet om tillverkaren hade uppfyllt sin plikt att avråda eller underrätta beställaren. Om tillverkaren åsidosätter sina skyldigheter enligt 4 § kraven på fackmässigt utförande respektive omsorg om beställarens intressen får varan som regel anses avvika från vad beställaren med fog kunnat förutsätta och således anses felaktig enligt 16 § tredje stycket tredje punkten konsumentköplagen. 3 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna lag är till nackdel för köparen är utan verkan mot denne, om inte annat anges i lagen. Första stycket gäller inte vid köp av gas, som levereras i ledning, om de allmänna avtals- villkor som tillämpas vid sådana leveranser har godkänts av . Paragrafen har i sak ändrats på så sätt att det tidigare andra stycket fått utgå. Skälen härför har berörts i avsnitt 5.2.1. 16 § skall i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper och förpackning stämma överens med vad som följer av avtalet. Den skall vara åtföljd av de anvisningar som behövs för dess installation, montering, användning, förvaring och skötsel. Om inte annat följer av avtalet, skall varan 1.vara ägnad för de ändamål för vilka varor av samma slag i allmänhet används, 2.vara ägnad för det särskilda ändamål för vilket köparen avsåg att varan skulle använ- das, om säljaren vid köpet måste ha insett detta särskilda ändamål, 3.stämma överens med den beskrivning som säljaren har lämnat och ha de egenskaper som säljaren har hänvisat till genom att lägga fram prov eller modell, och 4.vara förpackad på vanligt eller annars försvarligt sätt, om förpackning behövs för att bevara eller skydda varan. skall anses felaktig, 1.om den avviker från vad som föreskrivs i första eller andra stycket, 2.om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som han kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att under- låtenheten kan antas ha inverkat på köpet eller, 3.om varan i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Paragrafen innehåller de grundläggande reglerna om varans egenskaper och utgör därför utgångspunkten för bedömningen av om en vara skall anses felaktig. I första stycket har det tillägget gjorts att varan skall vara åtföljd också av de anvisningar som behövs för dess installation. Skälen härför har behandlats i avsnitt 5.3.5 och har sin grund i artikel 2.5 i direktivet. I andra stycket har följande ändringar gjorts. Första punkten har under- gått en redaktionell ändring. Ur andra punkten har kravet på att köparen skall ha haft rimlig anledning att förlita sig på säljarens sakkunskap och I tredje punkten har ett tillägg gjorts om att varan också skall stämma överens med den beskrivning som säljaren har Prop. 2001/02:134 lämnat. Övervägandena har redovisats i avsnitt 5.3.2. anledda av artikel 2.2 ac i direktivet. 16 a § Har säljaren som ett led i fullgörelsen av köpet åtagit sig att installera varan och har sådan installation utförts av säljaren eller av någon annan för dennes räkning, skall varan anses felaktig, om den på grund av brister i installationen avviker från vad som föreskrivs i 16 § första eller andra stycket eller i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Paragrafen är ny och genomför artikel 2.5 i direktivet. I paragrafen reg- leras verkan av brister i säljarens installationsarbete. Regleringen innebär att själva varan skall anses felaktig om den på grund av brister i installa- tionen avviker från vad som följer av avtalet eller från vad som fordras enligt lagens allmänna regler om varans beskaffenhet eller om den i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förut- sätta. Det krävs dock att säljaren som ett led i fullgörelsen av köpet har åtagit sig att installera varan och att sådan installation har utförts av säljaren eller någon annan för hans räkning. Frågan har behandlats i avsnitt 5.3.5. 17 § Även om en vara har sålts i befintligt skick eller med ett liknande allmänt förbehåll, skall den anses felaktig, om den är i sämre skick än köparen med hänsyn till varans pris och övriga omständigheter med fog har kunnat förutsätta. När en begagnad vara har sålts på en auktion, där köpare har möjlighet att personligen närvara vid försäljningen, anses den såld i befintligt skick. Vid tillämpning av första stycket skall hänsyn i så fall tas till utropspriset. I paragrafen har den ändringen gjorts att bestämningen i andra stycket av begreppet auktion har anpassats till användningen av detta begrepp i artikel 1.3 i direktivet. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.4. 19 § Fel föreligger även om varan inte överensstämmer med sådana uppgifter om varans egenskaper eller användning som säljaren har lämnat vid marknadsföringen av varan eller annars före köpet. skall vidare anses felaktig, om den inte överensstämmer med sådana uppgifter om dess egenskaper eller användning som någon annan än säljaren, i tidigare säljled eller för säljarens räkning, har lämnat vid marknadsföringen av varan eller annars före köpet. Första och andra styckena gäller inte, om säljaren visar att uppgifterna har rättats på ett tydligt sätt eller att uppgifterna inte har inverkat på köpet. Andra stycket gäller inte heller, om säljaren visar att han varken kände till eller borde ha känt till uppgifterna. är felaktig också om säljaren har underlåtit att efter åläggande enligt produkt- säkerhetslagen (1988:1604) lämna säkerhetsinformation om varan eller underlåtit att lämna sådan information om varans egenskaper eller användning som han enligt marknadsförings- lagen (1995:450) har ålagts att lämna. Detsamma gäller om åläggandet har meddelats varans tillverkare eller någon annan som i tidigare säljled tagit befattning med varan och säljaren har känt till eller borde ha känt till underlåtenheten att fullgöra åläggandet. En förutsättning för att varan skall anses felaktig enligt detta stycke är dock att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Paragrafen innehåller särskilda regler om fel för det fall köparen har för- litat sig på oriktiga uppgifter vid t.ex. marknadsföring av en vara. Reg- lerna kompletterar alltså felreglerna i 16 §. Ändringar har gjorts i första, andra och tredje styckena och är huvudsakligen föranledda av artikel 2.4 Prop. 2001/02:134 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. I första stycket har den ändringen gjorts att kravet på att uppgifterna kan antas ha inverkat på köpet fått utgå. En i huvudsak motsvarande bestämmelse, men med omkastad bevisbörda, har i stället tagits in i tredje stycket. Andra stycket har till en början undergått samma ändring som första stycket när det gäller uppgifternas inverkan på köpet. Vidare har ett tillägg gjorts av innebörd att felregeln är tillämplig inte bara på uppgifter som lämnats vid marknadsföringen av varan utan också på uppgifter som lämnats annars före köpet. Härigenom kommer andra stycket att i detta avseende överensstämma med första stycket. Uttrycket annars före köpet har samma innebörd i båda styckena. Den uppgift som lämnats måste alltså vara tillräckligt konkret och inte innebära bara ett allmänt lovprisande. Mycket allmänt hållna uppgifter av säljfrämjande natur kan inte grunda något felansvar för säljaren. Detsamma gäller andra s.k. kringuppgifter, dvs. uppgifter som visserligen rör en varas egenskaper men som mer allmänt har till syfte att främja avsättningen (jfr prop. 1989/90:89 s. 104 f.). Regeln om att varan inte skall anses felaktig om säljaren varken kände till eller borde ha känt till uppgifterna har flyttats till tredje stycket. Tredje stycket har inledningsvis ändrats så att det i klarhetens intresse framhålls att det är säljaren som har bevisbördan för ett påstående om att uppgifterna har rättats på ett tydligt sätt. Samma klargörande om bevisbördan har gjorts beträffande regeln om verkan av att säljaren inte kände till eller borde ha känt till de uppgifter som lämnats av annan. Till tredje stycket har slutligen förts den bestämmelse om uppgifternas inverkan på köpet som tidigare funnits i första och andra styckena. Bevisbördan har flyttats från köparen till säljaren och beviskravet har skärpts något. Sålunda ankommer det på säljaren att visa att uppgifterna inte har inverkat på köpet. 20 a § Ett fel som visar sig efter det att varan avlämnades skall anses ha funnits vid avlämnandet, om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. Paragrafen är ny och genomför artikel 5.3 i direktivet. Frågan har be- handlats i avsnitt 5.6.3. Bestämmelsen har i allt väsentligt utformats i en- lighet med Lagrådets förslag. Paragrafen innehåller en presumtionsregel som tar sikte på frågan om ursprungligt fel. Ett fel som visar sig efter det att varan avlämnades skall anses ha funnits vid avlämnandet, om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. Det ligger i sakens natur att de fel som kan träffas av regeln är sådana som framträder efter en tids användning, främst funktionssvikter av olika slag. Vid tvist i frågan om felet visat sig inom sexmånadersfristen får det ankomma på köparen att visa att så är fallet. En presumtion om ursprungligt fel torde vara oförenlig med varans art när felet t.ex. beror på att varans normala hållbarhetstid har passerats. Vidare torde en presumtion om ursprungligt fel vara oförenlig med felets art när felet är sådant att dess förekomst är helt oberoende av tidsfaktorn, Prop. 2001/02:134 såsom är fallet med fel som består i att varan inte har det ursprung eller den äkthet som utlovats. Likaså torde presumtionen i många fall vara oförenlig med felets art när felet beror på en olyckshändelse eller därmed jämförlig händelse eller på vanvård, onormalt brukande eller något lik- nande förhållande på köparens sida. De senast uppräknade omständig- heterna överensstämmer för övrigt med dem som enligt 21 § kan befria en garantigivare från ansvar enligt en utfärdad garanti. 23 § Köparen får inte åberopa att varan är felaktig, om han inte lämnar säljaren meddelan- de om felet inom skälig tid efter det att han märkt eller borde ha märkt felet (reklamation). Meddelande som lämnas efter det att köparen märkt felet skall alltid anses ha lämnats i rätt tid. I fall som avses i 1 § andra stycket kan meddelande om felet i stället lämnas till näringsidkaren. Har någon annan än säljaren åtagit sig att för dennes räkning avhjälpa fel i en vara, kan reklamationen i stället göras hos honom. Reklamerar köparen inte från det att han har tagit emot varan, förlorar han rätten att åberopa felet, om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Paragrafen innehåller regler om skyldighet för köparen att meddela säl- jaren att en vara är behäftad med fel, dvs. Första stycket har ändrats och därvid utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Frå- gan har behandlats i avsnitt 5.6.1. Ändringen, som är föranledd av artikel 5.2 i direktivet, innebär att en reklamation som fullgörs efter det att köparen märkt felet alltid skall anses ha skett i rätt tid. Dock medger paragrafen att rek- lamation också sker inom som i det enskilda fallet kan anses skälig efter det att köparen märkt eller borde ha märkt felet. 26 § Köparen har rätt att kräva att säljaren avhjälper felet eller företar omleverans, om detta kan ske utan oskälig kostnad för säljaren. Vid bedömningen av om någon av påföljderna avhjälpande eller omleverans skulle medföra oskälig kostnad för säljaren skall särskild hänsyn tas till vilken betydelse felet har, vilket värde varan skulle ha haft om den varit felfri och om den andra påföljden skulle kunna fullgöras till väsentligt lägre kostnad för säljaren och utan väsentlig olägenhet för köparen. Avhjälpande eller omleverans skall ske inom skälig tid efter det att köparen framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Paragrafen reglerar köparens rätt att vid fel kräva avhjälpande av felet eller omleverans. Första stycket har ändrats. Andra stycket är nytt. Ändringarna är påkallade av artikel 3.3 i direktivet och har behandlats i avsnitt 5.4.2. Paragrafen har utformats under delvis beaktande av Lag- rådets förslag. Ändringen i första stycket innebär att förbehållet att avhjälpande eller omleverans skall kunna ske utan olägenhet för säljaren har tagits bort. Efter förebild av direktivet har det i andra stycket upptagits vissa omständigheter som är avsedda att tjäna som ledning vid prövningen av frågan om fullgörande av någon av påföljderna avhjälpande eller omleve- rans skulle medföra oskälig kostnad för säljaren. Vid bedömningen skall särskild hänsyn sålunda tas till vilken betydelse felet har, vilket värde varan skulle ha haft om den varit felfri och huruvida den andra påföljden skulle kunna fullgöras utan väsentlig olägenhet för köparen. 2001/02:134 moment är hämtade direkt från direktivet. Särskild hänsyn skall även tas till huruvida den andra påföljden skulle kunna fullgöras till väsentligt lägre kostnad för säljaren. Detta moment är ett direkt uttryck för den jämförelse mellan påföljderna som direktivet anvisar i artikel 3.3 andra stycket, där det sägs att en påföljd skall anses oproportionell om den åsamkar säljaren kostnader som är orimliga i jämförelse med den alter- påföljden. Även andra omständigheter än de som räknas upp i paragrafen kan vara av betydelse. 27 § Kräver köparen en annan påföljd än avhjälpande eller omleverans, har säljaren trots detta rätt att på egen bekostnad vidta sådan åtgärd, om han när köparen reklamerar utan uppskov erbjuder sig att göra detta samt åtgärden kan ske inom skälig tid efter rekla- mationen och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för köparen. Säljaren får ej åberopa att han inte har beretts tillfälle att avhjälpa felet eller företa omleverans, om köparen har avhjälpt felet och det med hänsyn till omständigheterna inte skäligen kunde krävas att köparen skulle avvakta avhjälpande eller omleverans från sälja- rens sida. Paragrafen anger de förutsättningar under vilka säljaren har rätt att på eget initiativ avhjälpa fel i varan eller företa omleverans för att där- igenom undvika andra följder på grund av felet. Artikel 3.3 i direktivet har föranlett ändringar i första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Om köparen kräver annan påföljd än avhjälpande eller omleverans, har säljaren trots detta och på de villkor som anges i första stycket rätt att vidta någon av dessa åtgärder. Härigenom ges säljaren möjlighet att undvika mer ingripande påföljder, dock inte skadestånd. Däremot medger paragrafen inte att säljaren på eget initiativ och oberoende av köparens medgivande avvärjer ett krav på avhjälpande med erbjudande om omleverans eller ett krav på omleverans med erbjudande om avhjälpande. För att så skall få ske fordras nämligen på sätt följer av 26 § att säljaren först visar att fullgörandet av den av de båda primära påföljderna som köparen krävt skulle medföra oskälig kostnad för säljaren. Köparens rätt till skadestånd på grund av felet påverkas alltså i och för sig inte av säljarens rätt att på egen bekostnad tillgripa avhjälpande eller omleverans. Säljarens rätt enligt förevarande paragraf får emellertid den betydelsen att säljaren ges en möjlighet att på eget initiativ och oberoende av köparens medgivande begränsa köparens skada och där- igenom sitt eget skadeståndsansvar. 28 § Om avhjälpande eller omleverans inte kommer i fråga eller inte sker inom skälig tid efter reklamationen eller inte kan ske utan väsentlig olägenhet för köparen, får köparen kräva prisavdrag som svarar mot felet eller häva köpet enligt 29 §. Köparen har vidare rätt till ersättning för vad det kostar att avhjälpa felet, till den del denna kostnad inte är oskäligt hög eller täcks genom att köparen erhåller ett prisavdrag. Köparen har dock inte rätt till prisavdrag vid köp av begagnade varor på en auktion där köpare har möjlighet att personligen närvara vid försäljningen. Paragrafen anger under vilka förutsättningar som prisavdrag och hävning kommer i fråga som påföljder på grund av fel i varan. I första stycket har ett tillägg gjorts av innebörd att prisavdrag och hävning kan tillgripas även i det fallet att avhjälpande eller omleverans inte kan ske utan väsentlig olägenhet för köparen. Ändringen är föranledd av artikel 3.5 i I tredje stycket har begreppet auktion preciserats på samma sätt som i artikel 1.3 i direktivet. Frågorna har behandlats i avsnitt 5.4.2. 48 § Ett avtalsvillkor som anger att lagen i ett land utanför Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet skall tillämpas på avtalet gäller inte i fråga om köp enligt denna lag, om den lag som gäller med bortseende från villkoret är lagen i ett land inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet och den lagen ger köparen ett bättre skydd. Paragrafen, som har utformats efter förebild av bl.a. 13 § lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och 23 § distansavtalslagen, ger köparen skydd mot vissa s.k. lagvalsklausuler. kel 7.2 i direktivet. Frågan har behandlats i avsnitt 5.9. Det är inte fråga om någon fullständig reglering av lagvalet. seenden som inte regleras i paragrafen gäller tillämpliga internationellt privaträttsliga regler, för de flesta fall lagen (1998:167) om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Romkonventionen). Det skydd som köparen ges i bestämmelsen är bara ett skydd mot Bestämmelsen skyddar alltså inte köparen mot att allmänna internationellt privaträttsliga normer medför att en främ- mande rättsordning med ett dåligt konsumentskydd skall tillämpas. Vidare gäller bestämmelsen bara om lagvalsklausulen hänvisar till ett land utanför EES. Hänvisar klausulen till något EES-land, omfattas den inte av bestämmelsen. Så är fallet även om det innebär att köparen därigenom får ett sämre skydd än han skulle ha fått enligt den lag som skulle ha tillämpats om inte klausulen hade funnits. Lagvalsklausulen skall sättas åt sidan om dels den lag som gäller för avtalet enligt tillämplig internationell privaträtt dvs. från villkoret är lagen i ett EES-land, dels den lagen ger köparen ett bättre skydd i fråga om regler om konsumentköp än den lag som anvisas Förhållandet till säljarens borgenärer 49 § Köp enligt denna lag gäller mot säljarens borgenärer i och med avtalet. avser en bestämd vara, blir köpet dock inte gällande mot borgenärerna förrän åtgärd har vidtagits genom avskiljande eller märkning av varan, anteckning om varan i en bokförings- handling eller på något annat sätt så att det framgår att varan är avsedd för köparen. I paragrafen, som är ny, regleras frågan om köparens skydd mot säljarens