prop · GP0391 · 2002-01-22 00:00:00 — Information behövs från många olika områden. Inom varje delområde finns behov av informationsinsamling och statistiksammanställning på tre nivåer, vilka delvis ställer skilda krav. a)Nationellt som underlag för den nationella politiken, rapportering till internationella organisationer m.m. b)Lokalt eller i specifika verksamheter för planering, genomförande av insatser, uppföljning och tillsyn. c)Forskningsinriktat för mer grundläggande studier, utvecklingsarbete och för validering av de metoder som används regelmässigt. Dessutom föreligger tre dimensioner som statistiken och analyserna skall belysa, nämligen uppgifter om omfattning, demografiska data och tendenser. Inom ramen för det europeiska samarbetet sker betydande utveck- lingsinsatser. Syftet är att få en klarare bild av narkotikasituationen i medlemsländerna och att öka möjligheterna till att få rättvisande och jämförbara data länderna emellan. Enligt regeringens bedömning bör man i det svenska nationella arbetet dra nytta av det utvecklingsarbete som drivs inom . På så sätt kan dubbelarbete undvikas. Emellertid kan det i vissa lägen och för vissa ändamål vara lämpligt att utöver den datainsamling som görs inom ramen för europasamarbetet också insamla och bearbeta information enligt mer renodlat nationella önskemål. De krav som EU-samarbetet ställer kan således betraktas som en minimi- nivå. Information om antalet missbrukare är väsentlig både för att kunna planera vård, behandling och andra insatser mot narkotika och för att avläsa effekterna av samhällets insatser mot narkotika. Olika typer av insatser behövs för en socialt utslagen injektionsmissbrukare och för en ung människa som har prövat narkotika några få gånger. Därför är också kunskap om missbruksmönstret viktig. I arbetet med att utveckla metoderna för att bedöma narkotikamissbru- kets omfattning bör särskilt uppmärksammas möjligheterna att bedöma det sporadiska eller återkommande missbruket, ett område där det saknas metoder. har i sin nya instruktion fått ett samlat ansvar för samordning och analys av nationell narkotikarelaterad statistik. Regeringens bedömning: får i uppdrag att utarbeta en handbok i hur lokala kartläggningar lämpligen kan genom- bör regelbundet genomföra narkotikavane- undersökningar i åldersgruppen samt i hela befolkningen. bedömning: Överensstämmer i stort med Remissinstanserna: Ingen av deltagarna i det av anordnade särskilda mötet motsätter sig utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: De metoder som används för att kartlägga missbrukets omfattning ger förhållandevis goda upp- Pågående utvecklingsarbete ger också förutsättningar för att stati- stiken skall kunna förbättras. I detta sammanhang bör särskilt metoderna för att bedöma det sporadiska narkotikamissbrukets omfattning uppmärk- Enligt regeringens bedömning är det angeläget att få en bättre kunskap kring narkotikamissbrukets utbredning i olika befolkningsgrup- per och i synnerhet i åldersgruppen där vi vet att den största genomföra narkotikavaneundersökningar i åldersgruppen , men även i hela befolkningen. Allt fler regioner och kommuner arbetar också med lokala och regio- nala kartläggningar av missbruket. Regeringen anser att sådana kartlägg- ningar är angelägna och att bör stödja kommu- nerna i att utveckla metoderna för dem. Mängden narkotika i samhället Den faktiska och konkreta information som finns om tillgången på nar- kotika är uppgifterna om tullens och polisens beslag. som förs in över gränsen och ju mer narkotika som förekommer på den illegala marknaden, desto mer kan man också anta att tullen och polisen tar i beslag. Emellertid påverkas beslagen också av tullens och polisens resurser, arbetssätt och prioriteringar samt av beteendet bland smugglare, langare och missbrukare. Enstaka beslag av mycket stora mängder kan påverka statistiken kraftigt. samlar polisen och tullen information om narkotikans pris på den illegala marknaden, och i vissa fall också renhetsgrad, vilket kan ge indi- kationer om hur tillgången på narkotika ser ut. Är priset sjunkande eller stabilt kan man anta att tillgången är god, medan ett ökande pris kan tyda på att tillgången minskar. Även i dessa fall behövs dock information om efterfrågan för att rätt tolka uppgifterna. Om antalet missbrukare minskar kan detta i sig leda till att priserna sjunker. Nya organisatörer av narkoti- kahandel kan också inledningsvis dumpa priserna för att ta över markna- den eller locka till sig nya missbrukare. Andra indikatorer och utsagor kan ge anvisningar om förändringar (tendenser) på den illegala marknaden, men kan inte användas för att Det kan vara observationer om mängder på mark- polis, fältarbetare och behandlingsenheter. ingår i det regionala rapporteringssystemet till CAN (. 2001/02:91 för alkohol- och narkotikaupplysning). Mot den beskrivna bakgrunden bör få i uppdrag att utarbeta en handbok i hur lokala kartläggningar lämpligen kan genomföras. Regeringens bedömning: får i uppdrag att i sam- råd med berörda myndigheter och organisationer utforma ett särskilt rapporteringsförfarande för stölder av narkotiska läkemedel. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan stödjer kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt före- kommer det ett mycket litet eller obefintligt läckage till den illegala marknaden i kedjan från tillverkare till partihandlare. Däremot finns det vissa svagheter i länken mellan partihandlare och konsument. Det kan handla om stölder under transport och på apotek, receptförfalskningar samt svinn på apotek och sjukhus. Det är enligt san- nolikt inget stort problem, men det finns inte några samlade data. För att få grepp om hur stort problemet egentligen är skulle det enligt Läke- medelsverket behövas förändrade krav på hur insamling och rapportering bör göras. Även om svinnet av narkotiska läkemedel inte framstår som något pro- blem måste man kunna ställa krav på att man från myndigheternas sida har en uppfattning om i vilken utsträckning sådana stölder förekommer, inte minst för att relevanta åtgärder skall kunna vidtas. Rutinerna för in- samling och rapportering av uppgifter på området bör därför ses över. bör i sin egenskap av tillsynsmyndighet därför få i uppdrag att i samråd med andra myndigheter och organisationer utforma ett sådant särskilt rapporteringsförfarande för stölder av narkotiska läke- medel som medger en möjlighet att mäta omfattningen och också att följa utvecklingen på området. 9.5.3Missbrukets konsekvenser för den enskilde och för samhället Regeringens bedömning: Samhällets metoder för att följa upp narko- tikans hälsomässiga, sociala, rättsliga samt ekonomiska konsekvenser behöver utvecklas. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen av deltagarna i det av anordnade särskilda mötet motsätter sig kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Narkotikamissbruk och narkoti- karelaterad brottslighet påverkar individer och samhälle på flera olika Vissa av konsekvenserna är inte direkt observerbara och en del av Prop. 2001/02:91 de effekter man kan notera har också andra bidragande orsaker än narko- tikamissbruk och narkotikahantering. Genom att följa och analysera de observerbara konsekvenserna kan vi få en bild av den påverkan som nar- kotikan har på samhället, men dessa data har också stor betydelse som indikatorer på narkotikamissbrukets och narkotikahanteringens omfatt- ning. Missbruk av narkotika är av olika skäl förenat med betydande hälso- risker. Särskilt stora risker för akut skada och i värsta fall dödsfall finns vid injektionsmissbruk, speciellt av heroin. Annat narkotikamissbruk medför på lång sikt en ökad risk för fysiska och i vissa fall psykiska skadeverkningar. Missbrukares livssituation kan också bidra till eller för- värra andra skadeverkningar. Ofta spelar förhållanden i missbrukarens miljö och livsföring större roll för sjukligheten och dödligheten än de missbrukade preparaten i sig, beroende på bland annat ett utbrett bland- missbruk, användning av orena sprutor samt allmänt svåra levnadsför- hållanden med risk för olyckor och våld. Sociala skador kan vara svårare att direkt hänföra till missbruket, men är av stor vikt att observera, efter- som de oftast påverkar anhöriga såsom barn, syskon och föräldrar. Generellt finns i en god bevakning av invånarnas hälsa och sjuklighet. Det går dock sällan att skilja ut missbrukarna som en särskild grupp ur statistiken över sjukdiagnoser varför det finns relativt lite in- formation som speglar narkotikamissbrukares sjuklighet och dess föränd- ringar . Samhällets metoder för att följa upp narkotikans hälsomässiga men även sociala, rättsliga samt ekonomiska konsekvenser behöver därför utvecklas. Regeringens bedömning: Data och information om samhällets insat- ser för missbrukare behöver utvecklas. Det är angeläget att de olika projekt som pågår för att utveckla kunskapen om samhällets insatser för narkotikamissbrukare fullföljs och vidareutvecklas. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen av deltagarna i det av anordnade särskilda mötet motsätter sig kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Det finns stora svårigheter att kartlägga antalet missbrukare i vård och behandling. Behov av relevant och aktuell statistik om enskilda klienter i missbrukarvården har allt mer kommit att uppmärksammas. För att öka kunskapen om insatser i miss- brukarvården, och svara mot de krav som det europeiska sam- arbetet ställer, utvecklar , i samarbete med Statens folk- hälsoinstitut, och , ett nationellt rapporteringssystem om insatser i vården för narkotikamiss- brukare. Rapporteringen ger, förutom epidemiologisk information också underlag för uppföljning och utvärdering av insatser för att utveckla vården. Uppgifter om vårdbehov och vårdefterfrågan är ännu svårare att få Prop. 2001/02:91 fram. Viss kunskap om hälso- och vårdbehov kan erhållas angående speciella populationer, t.ex. missbrukare som varit föremål för vård enligt LVM och personer som häktats eller varit intagna i kriminalvård. För det första utgör data om vårdkonsumtion och vårdefterfrågan vik- tiga indikatorer på missbrukets omfattning, för det andra är det väsentligt att få kunskap om vilka behandlingsinsatser som sätts in och för det tredje är det angeläget att se hur förändringar i vårdstruktur och utbud påverkar missbrukarna. har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommu- nen får det stöd och den hjälp de behöver. Det innebär också att kommunen har huvudansvaret för vård- och behandlingsinsatser mot missbruk om det inte är frågan om ren sjukvård eller kriminalvård under verkställighet. Uppgifter från missbrukares vistelse i slutenvård (somatisk eller psy- kiatrisk) redovisas genom slutenvårdsregistret. Genom detta register kan statistik erhållas för att få en uppfattning om förändringar av antalet in- skrivningar och antalet vårddagar. För andra vårdformer inom sjukvården för missbrukare saknas en löpande, nationell statistik. En av uppgifterna för regionala folkhälsoråd och samhällsmedicinska enheter, vilka etable- ras i allt fler län, är att särskilt följa missbruksutvecklingen och åtgär- derna mot missbruk. Denna utveckling kan leda till att kunskap om vård- utbud och vårdkonsumtion sammanställs regionalt. Sådan kunskap in- samlas och sammanställas av . Inom det europeiska samarbetet pågår ett arbete med att utveckla nyckelindikatorer för narkotikamissbrukare inom vården. sker i liknande arbete med utveckling av ett dokumenta- tionssystem (DOK-systemet), vilket bland annat används inom och vissa andra behandlingsenheter. Även inom kriminalvården arbetar man med att utveckla klientdokumentations- system. Genom att tillämpa sådana metoder för att kartlägga miss- brukarvården kan man öka möjligheter till en mer systematisk beskrivning av hälsotillståndet bland narkotikamissbrukarna. Regeringens bedömning: får i uppdrag att i samråd med , och andra berörda myndigheter och organisationer inrätta ett bevakningsregister för narkotikarelaterade dödsfall och olycksfall. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen av deltagarna i det av anordnade särskilda mötet motsätter sig kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att få tillförlitlig statistik och andra data kring narkotikarelaterade dödsfall. Narkotika- dödsfallen har uppgått till cirka 250 personer vilket motsvarar mellan av samtliga dödsfall i de mest aktiva åldrarna och antalet dödsfall av narkotikarelaterade orsaker är till skillnad mot flertalet andra observerbara dödsorsaker stigande. 2001/02:91 tikamissbrukares överdödlighet är bland unga vuxna omkring 20 gånger högre än för jämnåriga icke-missbrukare. Statistik om dödsfallen kan tjäna tre specifika syften: 1.Uppgifterna kan användas för att beräkna eller validera andra beräkningar av omfattningen av tungt missbruk. 2.Uppgifterna kan användas för att bedöma och planera behovet av motåtgärder mot tungt missbruk och insatser mot överdödlighet bland missbrukare. 3.Uppgifterna kan användas för att uppmärksamma om nya farliga droger eller missbruksmönster sprids i samhället. Kunskap om de narkotikarelaterade dödsfallen kan erhållas från det na- dödsorsaksregistret, från rättsmedicinska undersökningar, sjuk- vården, kohortstudier och från andra speciella undersökningar. Den rapportering som sker genom är lämplig för att få en total översikt av dödligheten och ställa narkotikadödligheten i relation till andra dödsorsaker. Detta register är också det mest lämpade för den internationella rapporteringen. Ett problem är emellertid är att registret tar att sammanställa och, även efter övergången till ICD 10 (International Classification of Disea- ses), endast innehåller summariska uppgifter. För att i detalj följa risk- beteenden och risksituationer, liksom för att kunna upptäcka och kart- lägga farliga missbruksmedel och -mönster med kort varsel, behövs både snabbare rapportering och mer detaljerade uppgifter. Flertalet av de narkotikarelaterade dödsfallen i blir föremål för rättsmedicinsk undersökning. Undantag utgör de som inträffar på sjukhus efter en längre tids sjukhusvistelse på grund av komplikationer kopplade till missbruket, där det i gengäld finns detaljerade uppgifter i journaler och från en eventuell klinisk obduktion. Det finns därför teoretiskt mycket goda möjligheter att följa den narkotikarelaterade dödligheten under förutsättning att uppgifterna kan sammanställas. För att förstå och kartlägga problemen kring överdoser och akuta nar- kotikaskador är det också viktigt att studera sådana situationer då män- niskor varit i livshotande situationer på grund av drogmissbruk och över- levt. Om ambulanssjukvården/alarmeringscentralerna i sin statistik och journalföring inkluderade uppgifter huruvida ett alarm eller en utryck- ning har berott på en narkotikarelaterad skada skulle det vara lättare att följa utvecklingen. Ett särskilt bevakningsregister om narkotikarelaterade dödsfall skulle kunna innebära en snabbare rapportering och bli en kunskapsbas för upp- följning och forskning om narkotikarelaterade dödsfall och olycksfall. kommer därför att få i uppdrag att i samråd med Rätts- medicinalverket, och andra berörda myndigheter och organisationer inrätta ett bevakningsregister för narkotikarelaterade dödsfall och olycksfall. Regeringens bedömning: Regeringen kommer att intensifiera arbetet med att, tillsammans med andra länder, utveckla strategier för att minska narkotikaproblemen. Prioriterade områden är att förstärka den internationella kontrollen av den illegala narkotikan, fokusera på narkotikafrågan i svenskt bistånd, effektivisera internationella narkotikaorgan samt verka för att respekten för FN:s narkotikakonventioner upprätthålls. Inom EU kommer även fortsättningsvis att prioritera frågor som rör illegal europeisk produktion av narkotika, förebyggande insatser samt narkotikaproblemen i kandidatländerna. Samordningen när det gäller svenskt agerande kommer att förstär- kas genom regelbundet samråd med myndigheter och andra som före- träder svenska intressen i internationella sammanhang. Svenska experters och ideella sektorns medverkan i internationella projekt och internationellt utbyte bör öka, liksom möjligheterna för svenska tjänstemän att få tillgång till tjänster i internationella organi- sationer. får i uppdrag att vara kontaktpunkt gente- mot EU:s forskningsbeviljande organ och svenska forskare. bedömning: Överensstämmer med rege- ringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen av de remissinstanser som uttalat sig i frå- gan motsätter sig kommissionens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: I takt med en ökad globalisering även på narkotikaområdet framstår det som mer eller mindre omöjligt att åstadkomma mer än en begränsad förändring av narkotikaproblemen i om inte den globala narkotikasituationen förbättras. Det är därför viktigt också ur ett nationellt perspektiv att även fortsättningsvis har ett starkt engagemang i den internationella kampen mot narkotikaproblemen. Det svenska medlemskapet i EU har medfört ökade möjligheter att samarbeta med länderna i vår närhet mot narkotikan. Detta samarbete kommer att växa i betydelse i takt med att de östeuropeiska kandidatlän- derna tas upp i EU-kretsen. Det är viktigt att komma ihåg att möjlighet att få genomslag i den internationella diskussionen ytterst beror på vår förmåga att på ett trovärdigt sätt visa på resultat av den förda nationella politiken. Statskontoret har gjort en utvärdering av det svenska deltagandet i några internationella mellanstatliga organisationer. Enligt denna rapport (i världen, Statskontoret 2000:6) saknas det till viss del politiska prioriteringar på övergripande nivå för att kunna koncentrera insatserna till strategiska frågor som är viktiga att driva ur ett nationellt perspektiv. Statskontoret menar att den övergripande styrningen av det svenska del- tagandet i internationella mellanstatliga organisationer är svag och kan utvecklas. Statskontoret föreslår följande förbättringar, utveckla en samlad rekryteringspolitik för att öka antalet anställda i internationella mellanstatliga organ, både på chefsnivåer och på lägre nivåer, utveckla svenska representanters kompetens i bl.a. förhandlingstek- nik och språk (att arbeta i en internationell miljö), snabba upp och utveckla administrativa rutiner för instruktions- givning, dokumentation och återföring, identifiera och utveckla för organisationen viktiga strategiska mål, sträva efter en ökad kontinuitet i deltagandet samt öka insatserna för att främja svensk projektexport. När har granskat agerande i det internationella narkotikasamarbetet har kommissionen gjort liknande reflektioner som Statskontoret. Även på narkotikaområdet saknas i stor utsträckning en strategi för vad vill uppnå i respektive organ. Vidare har kommissionen funnit brister när det gäller rekrytering av svenska experter till internationella projektuppdrag liksom strategiskt arbete för att få in svenska tjänstemän i internationella organisationer. En förutsättning för ett framgångsrikt agerande i det internationella ar- betet är att svenska företrädare förmår att agera enhetligt. En viktig aspekt av det svenska agerandet i internationella sammanhang är därför att det finns tydliga mål och riktlinjer. Det övergripande målet för svenskt agerande är att tillsammans med andra länder förbättra den globala situationen beträffande produktion och handel med narkotika samt att begränsa efterfrågan. Av detta mål är det kontrollen av den illegala handeln genom ett utvecklat samarbete mellan olika länders tull- och polismyndigheter som har kommit längst. Att ytterligare utveckla detta internationella tull- och polissamarbete bör enligt regeringen vara ett fortsatt prioriterat område. Allt svenskt agerande utgår från den restriktiva narkotikapolitik som kommer till uttryck i FN:s narkotikakonventioner och som också är basen för den svenska narkotikapolitiken. har genom sin konse- kventa hållning blivit en symbol för denna restriktiva politik och stor tyngd läggs vid svenska synpunkter. Detta är i och för sig positivt, men det innebär också att den svenska hållningen ifrågasätts liksom vår möj- lighet att genomföra denna i praktiken. möjligheter att agera kraftfullt på den internationella arenan beror därför ytterst på om vi kan behålla vår trovärdighet när det gäller hur vi genomför narkotikapolitiken nationellt. För grupper som av övertygelse arbetar för en mer liberal nar- kotikapolitik är det naturligt att försöka hitta svenska tillkortakomman- den. Det finns också många missförstånd om den svenska hållningen varför det är angeläget att omvärlden får möjlighet att bilda sig en realis- tisk bild av vad den svenska narkotikapolitiken innebär i praktiken. Ett ökat internationellt utbyte mellan frivilligorganisationer och yrkes- verksamma i olika länder kan öka förståelsen och kunskapen om den svenska narkotikapolitiken, som svenskar får möjlighet till en internationell utblick och förståelse för förhållandena i andra länder. Genom ett sådant utbyte ges fler svenska experter och tjänstemän en ökad kompetens när det gäller att arbeta med narkotikafrågor i ett internationellt sammanhang, vilket i sin tur ökar deras möjligheter att Prop. 2001/02:91 kunna delta i olika internationella uppdrag. I det särskilda mötet i (), som genom- fördes , betonades att nationella och internationella insatser mot produktion, konsumtion och handel med narkotika är lika viktigt. Enligt regeringens bedömning bör delta i det internationella samarbetet på alla dessa områden. Inom EU är polisens och tullens samarbete det område som har ut- vecklats mest sedan anslutning. Inom dessa områden pågår en rad olika aktiviteter förutom det rent operativa samarbetet mellan med- lemsstaternas polis- och tullmyndigheter. har , både inom och utom EU, alltmer utvecklats till en stor och dominerande producent av syntetisk narkotika. Denna utveckling är mycket oroande och det är viktigt att hejda den. har redan tagit flera initiativ när det gäller illegal produktion och handel med syntetisk narkotika och detta område bör ha fortsatt hög prioritet. I vissa av kandidatländerna pågår en omfattande illegal narkotikapro- duktion av syntetisk narkotika och en illegal försäljning av narkotika- klassade läkemedel. Frågan är därför viktig också i perspektivet av EU:s kommande utvidgning och bör uppmärksammas inom ramen för med- lemsskapsförhandlingarna. Det finns också ett behov av att utveckla stöd och samarbete när det gäller de Central- och Östeuropeiska ländernas insatser för att både be- gränsa den illegala handeln och att begränsa narkotikamissbruket. Även om många insatser görs inom ramen för Pompidougruppen och EU:s ut- vecklingsprogram, PHARE, finns ett behov av ett närmare samarbete mellan och dessa länder. En annan fråga av central betydelse är att få till stånd ett europeiskt samarbete kring det narkotikaförebyggande arbetet. är det på detta område som ett mer utvecklat samarbete ter sig som mest kompli- cerat då de olika länderna har olika förhållningssätt och syn, framför allt när det gäller målen för det preventiva arbetet. Det är angeläget att vi från svensk sida driver linjen att all icke-medicinsk konsumtion av nar- kotika måste minimeras. Det är också angeläget att narkotikapolitiken förblir ett nationellt ansvar. Vi kan också konstatera att det pågår en massiv marknadsföring av både narkotika och narkotikapositiva idéer och att dessa sprids allt snab- bare över världen. Det är mer eller mindre omöjligt att se det före- byggande arbetet enbart ur ett nationellt perspektiv. Det behövs ett väl utvecklat internationellt samarbete för att begränsa inflytandet av denna propaganda.