prop · GP03186 · 2002-05-28 00:00:00 — Den stora spridningen av sexuell exploatering av barn underblåses av en syn på kvinnor och barn som inte tillerkänner dem människovärde, utan ser dem som någons egendom. För att stävja handeln med kvinnor och barn måste samhället bryta med de traditioner som sätter ett lägre värde på kvinnor och barn. Fungerande rättssystem tar tillvara barnets intresse i rättsprocesser förutsätter en ökad medvetenhet hos alla grupper i samhället om barnets rättigheter, om förbudet i lag och de skadliga verkningarna av den sexuella exploateringen av barn. Personer som skall tillämpa lagarna, bland andra poliser och socialarbetare, hälso- och sjukvårdspersonal måste ha god kunskap om barn och ungdomar, deras rättigheter och behov. Samverkan behövs för att samhällets gemensamma resurser skall utnyttjas effektivt för att hindra denna brottslighet och att barn kommer till skada. Ett nära samarbete mellan myndigheter och det civila samhället är viktigt. Medias roll som kunskapsspridare och opinionsbildare behöver stärkas för att öka aktiv och bred information till allmänheten. Att sälja sitt barn kan i en del familjer framstå som den enda utvägen i en desperat situation. Många dras in i sexuell exploatering på grund av att de inte ser andra möjligheter att försörja sig. Både familjer och barn kan behöva stöd för att stå emot en sådan exploatering. Där insatser för tillgång till yrkesutbildning, sysselsättning och till exempel lån till eget företagande gjorts, har det visat sig att framför allt färre flickor dras in i prostitution. Utbildning kan vara avgörande för att en flicka eller pojke inte skall hamna i en ond cirkel orsakat av fattigdom och som till exempel kan innefatta barnarbete, prostitution och sexuella övergrepp. Skolan har en viktig roll som förmedlare av kunskap och information om sex och samlevnad i bred bemärkelse. Lärare måste utbildas för detta liksom för att kunna upptäcka om ett barn utsatts för sexuella övergrepp. bedriver ett viktigt sådant utbildningsprojekt. Det behövs forskning om såväl barnprostitution som barnpornografi och bland annat undersökningar om varifrån barnen som används i barnpornografin rekryteras. Det krävs mera forskning om kunderna, sexköparna, för att få en klarare bild av vilka som efterfrågar barn. I utvecklings-samarbetets framåtblickande perspektiv måste metoder utvecklas för att motverka barnpornografi och dess spridning, som riskerar att öka kraftigt genom användandet av Internet. Stöd för kunna leva ett normalt liv kan, förutom bostad och möjlighet till försörjning vara fråga om social, medicinsk och psykologisk rådgivning. Om barnet får skydd och professionellt stöd i ett tidigt skede finns det större förutsättningar att barnet kan komma över det som hänt och gå vidare i livet. De omhändertagna barnen måste vidare ges hjälp för att återförenas med sina familjer. Stöd till utbildning är ofta angeläget då många barn och ungdomar till följd av exploateringen helt eller delvis berövats möjlighet till skolgång. Effektiva åtgärder måste sättas in för att motverka och avlägsna samhällelig stigmatisering av de barn och ungdomar som drabbats av sexuell exploatering. De måste få möjlighet till social återanpassning i en miljö som befrämjar deras hälsa, självrespekt och värdighet. På mot kommersiell sexuell exploatering av barn i formulerades alla länders gemensamma ansvar för att i internationellt samarbete bekämpa denna gränsöverskridande brottslighet. Detta ansvar bekräftades i , . ansågs begränsningen till en ofta svårdefinierad "kommersiell" exploatering vara ett hinder i arbetet. Därför breddades definitionen till att avse att bekämpa all sexuell exploatering av barn. antog ett tilläggsprotokoll (bil. 3) till bankonventionen om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi. De stater som tillträder protokollet åtar sig att förbjuda och straffbelägga bl.a. handel för sexuell exploatering, tvångsarbete, olagliga adoptioner, barnprostitution och barnpornografi. Vidare innehåller protokollet bestämmelser om utlämning och internationellt samarbete för att förhindra brott av detta slag. har undertecknat protokollet och proposition med förslag om godkännande är under beredning inom Handel med människor är ett hänsynslöst och cyniskt utnyttjande av andra människors nöd och utsatthet. Människohandel är ofta till sin natur ett problem som går från fattigare områden till mer välbärgade, inom länder men även över nationsgränser. Offren, som framförallt är kvinnor, flickor och pojkar säljs för att utnyttjas i bland annat prostitution, pornografi och olika former av tvångsarbete. Det är svårt att uppskatta hur utbrett problemet är eftersom det handlar om en dold verksamhet, men det finns flera indikationer som tyder på att problemet ökar i många delar av världen. Människohandel är huvudsakligen ett resultat av fattigdom och brist på försörjningsmöjligheter, fortsatt utbrett förtryck av kvinnor och barn, ökande efterfrågan på billig arbetskraft och sexuella tjänster, samt en alltmer organiserad brottslighet. Konsekvenserna är förödande för offrens fysiska och psykiska hälsa och utveckling, och för deras juridiska, sociala och ekonomiska situation, både . Barn är särskilt utsatta. Utöver de negativa följderna för de enskilda individerna påverkar människohandeln också hela samhället negativt. har arbetat för att bekämpa människohandel både globalt i FN och regionalt i EU, och i samarbetet mellan och (ASEM) där en handlingsplan för att förebygga och bekämpa människohandel antogs . har även initierat ett regionalt samarbete för att tillsammans med de afrikanska regeringarna lyfta fram frågan och finna gemensamma åtgärder för att komma åt problemet. stödjer genom Sida insatser för att bekämpa handel med kvinnor och barn i särskilt drabbade regioner bl.a. i , Central-, Öst- och och i . För att integrera frågan i svensk utrikespolitik utarbetar en strategi för hur människohandel skall bekämpas genom utvecklingssamarbete. Strategin kommer att färdigställas . FN har antagit ett protokoll mot människohandel, som är ett tilläggsprotokoll till konventionen mot gränsöverskridande, organiserad Det syftar till att förebygga, bekämpa och bestraffa människohandel med särskilt tonvikt på kvinnor och barn. 3.4.4Barn som drabbas av hiv och aids Rgeringen avser att göra följande prioriteringar i kampen mot hiv/aids med inriktning på barn och ungdomar: N Dialog för att stärka ett politiskt ledarskap och öppenhet kring hiv/aids. N Insatser för ökad jämställdhet. N Insatser för att motverka överföringen av hiv från föräldrar till barn. N Ökad tillgång till billiga läkemedel för gravida och till alternativ till N Insatser för att göra utbildning tillgänglig för alla. N Stöd till undervisning som utmanar traditionella könsroller och bidrar till jämställdhet. N stärkande av barnets rätt till information. N Insatser för informations- och utbildningssatsningar baserade på ungdomars eget deltagande. N Insatser för stärka hälso- och sjukvårdssystem. N Lagstiftning till skydd mot utnyttjande och övergrepp. N Stöd till det lokala samhället. Barn och ungdomar drabbas av hiv/aids effekter på olika sätt. De kan själva bli infekterade vid födseln, risken finns också vid amning och senare oskyddade sexuella kontakter. Deras föräldrar, syskon, lärare, andra i deras omedelbara närhet kan bli sjuka och dö. Omsorg, kunskap och erfarenhet förloras med dem. Till exempel lider redan jordbruket i märkbart av att barn måste ta över familjeförsörjningen utan de kunskaper och krafter som är nödvändiga. Politiskt ledarskap är avgörande för framgång i arbetet med att förebygga hiv och mildra de förödande konsekvenserna av aids. Det krävs strategier sanktionerade på högsta politiska nivå för attitydpåverkan och information om hur hiv sprids. En öppenhet kring sexualitet och samlevnad, om relationer mellan kvinnor och män, mellan flickor och pojkar och om jämställdhet mellan könen måste utvecklas med medverkan från alla delar av samhället. Det är viktigt att betona jämställdhetsperspektivet i det hiv/aids- förebyggande arbetet. Den maktstruktur som kvinnor och män lever i bidrar till att kvinnor inte vågar eller kan ställa krav på säkrare sex. Många män har en uppfattning om manlighet och sexualitet som uppmuntrar till flera sexpartners. Männen blir infekterade av hiv och för sedan infektionen vidare. Det krävs att kvinnors situation förbättras överlag för att förebygga att barn utsätts för risk att infekteras av hiv. Det är nödvändigt att kvinnor har kraft och förmåga att fatta beslut och ställa krav för att undvika infektionsrisk. Kvinnors tillgång till information om hiv/aids, möjligheter till testning och metoder för att undvika oönskade graviditeter måste stärkas. Kvinnor skall inte ensamma bära ansvaret för att stoppa epidemin. Överföringen av hiv-infektionen mellan mor och barn måste ses som en förälder-barn-överföring där mannen har ett tydligt ansvar för sin sexualitet. Det finns medicinska möjligheter att minska risken för överföring av hiv mellan mödrar och barn. Dessa kommer dock sällan mödrar i fattiga länder tillgodo. För att förebygga överföring mellan en infekterad mor och hennes barn måste samhället satsa på en fungerande mödravård, förlossningsvård samt tillgång till billiga läkemedel och till alternativ när amning är möjligt. En tredjedel av överföring av hiv- infektionen mellan mor och barn sker genom amning. Flaskuppfödning av spädbarn är riskabelt i länder där fattigdomen är utbredd och tillgången till kunskap och rent vatten begränsade. Hiv-infekterade mödrar står inför ett dilemma. Antingen ammar de barnet och riskera att ge barnet hiv, men kan i bästa fall ge barnet ett bättre immunskydd och skydda det från flera av de dödliga bakterier som sprids med smutsigt vatten. Eller så ger mödrarna barnet bröstmjölksersättning som inte riskerar att föra hiv-infektionen vidare, men som kostar och kan vara svårt att få tag på. rekommenderar att alternativ till amning för kvinnor som är hiv-positiva utvecklas som kvinnor som är hiv- negativa alltid uppmuntras att amma sina barn. Utbildning är den enskilt viktigaste faktorn både för att förebygga hiv och för att stödja de barn som på något sätt har drabbats av hiv och aids. Undervisningen måste våga utmana traditionella könsroller och bidra till mer jämställda förhållanden och en större uppskattning av nyttan av jämställdhet. Skolgången i sig kan ge ett skydd för barn och ungdomar som befinner sig i utsatta situationer. Den kan vara avgörande för att ett barn, när en förälder blivit sjuk eller är döende i aids inte skall hamna i en fattigdomscirkel, skadligt barnarbete, prostitution och sexuella övergrepp. Eftersom de föräldralösa barnen i många fall måste finna en egen försörjning så tidigt är det viktigt att de också tidigt får yrkesutbildning och lärlingsplatser. Tillgången till lärarkapacitet måste också säkerställas där lärarkåren snabbt decimeras på grund av hiv/aids Att ungdomen är som präglas av sökande och öppenhet för olika att ta emot information skall utnyttjas på ett positivt sätt i kampen mot hiv/aids. Riktade program för att påverka, informera och upplysa ungdomar om hur hiv sprids och som lär barn och ungdomar att skydda sig själva är av avgörande betydelse för att minska risken för unga människor att bli hiv-infekterade. Samlevnads- och sexualundervisning som syftar till att senarelägga sexualdebuten, använda preventivmedel och metoder för säker sex som skyddar mot överföring av infektioner ingår i sådana program. Men sexualundervisning är en kontroversiell fråga i många länder. Den undervisning som ges måste ta hänsyn till kulturella värderingar men utan att fördunkla budskapet: Du kan skydda Dig mot hiv, men Du måste veta hur man gör och göra det! Insatser i syfte att påverka ungdomarna måste präglas av mångfald och vara utformade på ett sådant sätt att de attraherar unga människor. Det kan handla om teater, teve, radio, press, film och andra kulturella aktiviteter. Informations- och utbildningssatsningar som baseras på ungdomars eget deltagande skall prioriteras. Lokala ungdoms- organisationer har en nyckelroll i detta arbete. Kultur och media, skolor och arbetsplatser i både privat och offentlig regi är alla viktiga samhällssektorer inom vilka svenskt utvecklingssamarbete skall verka för att nå både flickor och pojkar, kvinnor och män med information om hiv och aids, om könsroller och om vikten av mer jämställda relationer och andra aktiviteter som förebygger hiv/aids. De mest utsatta hiv/aids-drabbade barnen är de som saknar stöd såväl från familjen som från ett lokalt skyddsnät. Det är ingen som ser att barnet behöver hjälp eller vet vart man kan vända sig. Barnet förstår det inte själv heller, söker ofta inte vård överhuvudtaget eller . De är samhällets ansvar och förutsätter åtgärder på en mängd olika områden. Lagstiftningen måste ge skydd mot utnyttjande och övergrepp, ofta orsak till att barnen och ungdomarna själva blir infekterade. Lagstiftningen måste också tillgodose barns och ungdomars rätt till arv. Ett fungerande rättsväsende är nödvändigt så att barn och ungdomar inte riskerar att förlora vare sig sitt hem eller andra tillhörigheter om föräldrarna dör. Från och med det konstateras att någon i familjen är hiv- infekterad blir barnets problem akuta. Ekonomiskt, socialt och psykologiskt stöd till familjen kan ge barnet stöd. Om någon av föräldrarna insjuknar i aids krävs ytterligare stöd för att barnet skall få möjlighet att fortsätta sin utveckling. Insatser för barn som blivit föräldralösa på grund av aids måste i första hand inriktas på att behålla barnet i den lokala närmiljön. Dessa insatser skall helst börja långt innan föräldrarna dör till exempel genom hjälp i hemmet och stöd till föräldrar att planera för sina barns framtid. Regeringen delar den oro som vissa av våra samarbetspartners redan uttryckt över de snabbt krympande möjligheterna för den en gång så starka utvidgade familjen i många samhällen att kunna ta sig an ännu flera av släktens barn som lämnas ensamma i hiv/aids-epidemins spår. I första hand menar regeringen dock att alternativ till institutionsvård för de här barnen måste utvecklas, bland annat genom stöd till den utvidgade familjen och till lokala sammanslutningar, att stärka det sociala skyddsnät som, om än bräckligt, ändå finns. Detta framgår av att mindre än en procent av barn och ungdomar som har förlorat sina föräldrar i aids lever på gatan, på institutioner eller i familjer med enbart barn. Den överväldigande majoriteten av dem tas om hand av det sociala nätverk som den utvidgade familjen ger. Med stöd till släktingar och berörda lokalsamhällen ökar dessas möjligheter att ta hand om de barn som drabbats av hiv och aids. Det finns goda exempel där samhällen organiserat sig för att hjälpa och stödja familjer och barn som drabbats av hiv och aids. Avgörande för att löpande kunna följa utvecklingen och sätta in insatser där de bäst behövs är kunskap och statistik om hur många barn som är hiv-positiva, hur många barn som förlorat någon eller bägge sina föräldrar och dessa barns livssituation. Nationella strategier för bekämpning av hiv/aids utarbetas i flera av våra samarbetsländer. skall verka för att barns och ungdomars rättigheter särskilt beaktas i strategierna och deras vidareutveckling. I enlighet med den deklaration som antog vid sin specialsession om hiv/aids kommer regeringen att lägga vikt vid insatser, bl. a. opinionsbildning, som medverkar till att motverka förnekande och tystnad kring hiv/aids. Öppenhet kring sexuellt överförda sjukdomar, inkl. hiv/aids, bidrar till att människor, inte minst ungdomar, kan få kunskap om hur hiv/aids sprids och om hur man skyddar sig mot att bli infekterad. Därmed kan öppenheten medverka till att förebygga spridning av hiv/aids. Regeringen kommer också att ge ökat stöd till FN:s befolkningsprogram (UNFPA) och har tidigare meddelat sin avsikt att anslå , varav innevarande budgetår, till den nybildade fonden mot bl. a. hiv/aids ("Globala fonden mot aids, tbc och malaria") 3.4.5Barn drabbade av krig, väpnade konflikter och flyktingskap Regeringen avser att prioritera följande stöd till barn som drabbas av krig, väpnade konflikter och flyktingskap: N Insatser för att tillförsäkra barns skydd och hjälp. N Stöd till utbildning av barna både under och efter en konflikt. N Stöd till undervisning om fredlig konfliktlösning och tolerans, liksom metoder som respekterar barnets värdighet. N Stöd till barn som tvingats delta i krigshandlingar. Organisationer först på plats måste ha personal med barnkompetens. N Utbildning om barnets rättigheter av militär och civil personal i fredsbevarande uppdrag. N Främjande av psykisk rehabilitering av barn drabbade av väpnade konflikter. N Insatser för demobilisering av barnsoldater. N Främjande av barns och ungdomars rättigheter i återanpassningsprogrammen. Främjande av dokumentation av väpnade konflikters inverkan på barn. N Främja forskning om väpnade konflikters inverkan på barn. Flertalet av världens pågående konflikter handlar om väpnat våld inom länder. Det långsiktiga arbetet måste inriktas på grundläggande orsaker till att barnets rättigheter så djupt kränks i väpnade konflikter samt på hur barn och ungdomar kan bli delaktiga i konfliktförebyggande åtgärder. Det är frågan om att mobilisera samhället för förändringar i attityder, lagstiftning, rättstillämpning, politik och administration. På kort sikt måste arbetet främst inriktas på akuta insatser för att förhindra de grövsta formerna av övergrepp och för att situationen för de mest utsatta barnen förbättras. Krigsdrabbade barn med men för livet innebär dessutom omfattande konsekvenser för samhället, såväl socialt som ekonomiskt. Kunskap om måste få en vidare spridning, inte minst bland krigförande parter vars respekt för och kunskap om internationell rätt är begränsad. I människors attityder till barnsoldater finns ringa förståelse för att barnen själva är offer. När ett barn ses som förövare är det svårt att se att samma barns rättigheter blivit kränkta. Konsekvenserna av ett barns deltagande i militära aktiviteter: förlorade möjligheter till normal utveckling, utebliven utbildning, social marginalisering och ökad risk för exploatering måste tydliggöras för att öka medvetenheten och förhindra att barn rekryteras till de väpnade grupperna. antog ett tilläggsprotokoll till om barns indragning i väpnade konflikter (bil. 2) I protokollet åläggs stater att vidta åtgärder för att säkerställa att personer t.ex. inte deltar i fientligheter, eller blir föremål för obligatorisk rekrytering till deras väpnade styrkor. I är denna åldersgräns . Tilläggsprotokollet trädde i kraft sedan tio stater ratificerat. Regeringen har i proposition 2001/02:178 föreslagit att godkänner protokollet. Barnets rätt till registrering med namn, födelsedata och medborgarskap,och kopplat till ett fungerande rättsväsende, är ett viktigt verktyg för att bekämpa problemet med att rekrytera barn till soldater. En majoritet av barnen skulle inte ha gått med i väpnade styrkor om det hade givits alternativ. För att förhindra att barn blir soldater krävs det åtgärder som är direkt riktade till barnen själva. Utbildning och en meningsfull sysselsättning i samhället stärker barns och ungdomars ställning och kan motverka militär rekrytering. En viktig slutsats i det EU-seminarium om barn i krig och på flykt, som ägde rum under det svenska ordförandeskapet, var vikten av att skydda skolbyggnader, lärare samt bibehålla barn och undomar i skolundervisning under pågående konflikt. Att de normala rutinerna fortgår, att lärare och skolkamrater finns där bidrar till att skapa sammanhang och mening för ett barn även i en kaotisk tillvaro. Att skolan står kvar och att undervisningen fortsätter mitt under väpnade konflikter har likaså en symbolisk betydelse för samhället som helhet. Skolan symboliserar ett hopp, en tro om att det finns en framtid. Dokumentationen om väpnade konflikters inverkan på barn är ännu begränsad men viktig för programmering av regeringars och enskilda organisationers arbete för att stärka barnets rättigheter också i väpnade konflikter. Här fyller FN:s genralsekreterares särskilde representant för barn i väpnade konflikter en viktig roll. I många fall är det bästa stödet till ett barn att ge stöd och hjälp till barnets familj. De kan behöva stöd för att bearbeta sina egna upplevelser från kriget liksom att trygga familjens grundförsörjning efter krigsslutet. I fall där ett barn har skilts från sin familj måste procedurer utarbetas för att tillförsäkra ensamma barn skydd och hjälp. stöd till insatser för efterforskning av familjemedlemmar och program för familjeåterförening kommer att fortsätta. Förstörelsen av skolor är ett svårt ekonomiskt och socialt bakslag för länder som drabbas av krig. Konflikter beskär barnets tillgång till utbildning. År av förlorad skolgång tar att ersätta och frånvaron av utbildning innebär begränsningar i samhällets möjligheter att återhämta sig efter krig. Ett tydligt exempel på detta är , där över två decennier av krig och ofred, ledde till att färre än 500 000 barn gick i skola . En av den nya interimsregeringens första åtgärder var att, tillsammans med det internationella samfundet, inleda en kampanj för att barnen skall kunna återvända till skolan. beräknas över två miljoner barn i vara tillbaka i skolbänken. Enligt den internationella humanitära rätten skall skolor vara fredade zoner och erhålla särskilt skydd, inte utnyttjas som måltavlor. Sådana kränkningar måste skarpt fördömas. Skolan är central som motor för att generera den kunskap som behövs för strukturellt konfliktförebyggande ekonomisk tillväxt och utveckling liksom för attitydpåverkan. Barn behöver i skolan få lära sig om fredlig konfliktlösning och få förståelse för att olikheter inte behöver vara ett hot. Utbildningsmaterial måste utformas med tanke på att utbilda ansvarsfulla medborgare i en öppen demokratisk kultur. De barn som tvingats till att aktivt delta i krigshandlingar måste bli bland de första som får del av freds- och förtroendeskapande åtgärder så att nya konflikter inte uppstår. Det är de här barnen och ungdomarna som annars riskerar att bli nästa generation av krigsherrar, soldater och civila offer. I instabila samhällen är skolan ofta en av de institutioner som kan hantera även starkt negativa förändringar. Det är viktigt att de organisationer som är först på plats i en katastrof har kvalificerad personal med barnkompetens. Personal som fått utbildning om barns rättigheter och behov kan se till att insatser för barn redan från början planeras in, både i den omedelbara katastrofhjälpen och i ett mera långsiktigt perspektiv. Denna typ av utbildningsprogram måste ges hög prioritet och omfatta även lokalt anställd personal. Grunden för återuppbyggnaden av krigshärjade samhällen läggs redan i fredsprocessen. Barnets rättigheter bör ges uppmärksamhet i fredsbevarande operationer och vid tecknande av fredsavtal. Utbildning om barnets rättigheter och behov skall ges till såväl militär som civil fredsbevarande personal. Staterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att främja psykisk rehabilitering av barn som drabbats av väpnade konflikter. Sådan rehabilitering och återanpassning skall äga rum i en miljö som främjar barnets hälsa, självrespekt och värdighet. Psykosocialt stöd till före detta barnsoldater och andra barn som traumatiserats av krig ingår i vårt humanitära bistånd. För att psykosocialt stöd skall ge långsiktigt hållbart resultat krävs också att föräldrar och andra vuxna i lokal-befolkningen får fortsatt utbildning och handledning i traumabearbetning. Det första steget mot en återanpassning av barnsoldater är att kräva att alla väpnade grupper demobiliserar sina barnsoldater och utvecklar medel lokalt, nationellt och internationellt för att övervaka sådana ansträngningar. Alla framtida fredsavtal måste inkorporera åtgärder för att tillförsäkra att demobilisering av barnsoldater genomförs.