prop · GP03167 · 2002-03-19 00:00:00 — Av 2 kap. 1 § första stycket sekretesslagen framgår att sekretess gäller för uppgift som angår förbindelser med annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Normalt är bestämmelsen inte tillämplig på en myndighets kontakter med en främmande stat, om förbindelserna rör myndighetens egna ange- lägenheter. Bestämmelsen har störst betydelse för regeringen, och utrikesrepresentationen men gäller för samtliga statliga myndigheter. (m.fl. anförda arbete s. 2:3 f.). Bestämmelsen torde normalt inte bli tillämplig på uppgifter som finns hos i dess löpande verksamhet. I stället kan bestäm- melsen i 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen komma att aktualiseras. Bestämmelsen i 2 kap. 1 § första stycket sekretesslagenkan däremot bli tillämplig t.ex. på uppgifter som verket eller tjänstemän vid verket erhål- lit i samband med förhandlingar inom EU-samarbetet. Lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och Prop. 2001/02:167 statsstödsregler Lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler ger den behöriga svenska myndigheten, Konkurrensver- ket, behörighet att på begäran av kommissionen inhämta uppgifter från företag. Någon motsvarande regel som ger möjlighet att för en utländsk konkurrensmyndighets räkning begära in uppgifter från företag finns inte. På brottsbekämpningens område föreligger där- emot sådana möjligheter för vederbörande. Grundläggande bestämmelser om sekretess finns i artikel 287 i EG-för- draget. Av artikeln framgår att bl.a. medlemmar av kommittéer skall, även efter det att deras uppdrag upphört, vara förpliktade att inte lämna ut upplysningar som omfattas av tystnadsplikt, särskilt uppgifter om fö- retag, deras affärsförbindelser eller deras kostnadsförhållanden. Denna sekretessbestämmelse kan vara tillämplig på upplysningar som t.ex. en medlem av den rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor får del av (jfr artikel 10 i förordning 17/62). För konkurrensområdet finns också bestämmelser om sekretess i arti- kel 20 i förordning 17/62. Av artikel 20.1 framgår att upplysningar som inhämtats med stöd av artikel 1114 får användas endast för det ändamål som avsetts med begäran eller undersökningen. har tolkat bestämmelsen så att medlemsländernas konkurrensmyndigheter, oavsett om nationell lagstiftning eller EG:s konkurrenslagstiftning tillämpas, inte får som bevisning använda icke offentliggjorda uppgifter som infordrats med stöd av artikel 11 i förordning 17/62. Motsvarande gäller icke of- fentliggjorda uppgifter som myndigheterna fått del av med stöd av artikel 14 i förordningen. Uppgifterna får dock användas för att motivera att ett förfarande på nationell nivå inleds. Kommissionen har enligt artikel 11 i förordning 17/62 rätt att inhämta upplysningar av medlemsstaternas regeringar och behöriga myndigheter samt företag och företagssammanslutningar. Det kan ske på vilket sta- dium som helst under en utredning. Kommissionen är å sin sida enligt artikel 10 i samma förordning skyldig att utan dröjsmål till medlemssta- ternas behöriga myndigheter översända kopior av vissa ansökningar och anmälningar enligt förordning 17/62, och de viktigaste handlingarna i ärendena. Vidare sker en mer formaliserad samverkan i den rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor. Kommissionen skall samråda med kommittén i ärenden som avses i artikel 10 där medlemsstaterna har fått handlingarna översända. Kommissionen får enligt artikel 14 i förordning 17/62 genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag och företagssammanslutningar. På begäran av kommissionen skall medlemsstaternas myndigheter genomföra de undersökningar kommissionen finner nödvändiga enligt I har den behöriga myndigheten, d.v.s. Konkurrens- verket, i 3 § lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas Prop. 2001/02:167 konkurrens- och statsstödsregler givits rätt att företa vissa slag av under- sökningar enligt bl.a. förordning 17/62. Kommissionens förslag till ny tillämpningsförordning har till rådet lämnat ett förslag till en ny förordning om tillämpning av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. Den föreslagna förordningen är avsedd att ersätta förordning 17/62. I förslaget finns en bestämmelse om informationsutbyte mellan kommissionen och med- lemsstaternas konkurrensmyndigheter och mellan de nationella konkur- rensmyndigheterna inbördes (artikel 12). Bestämmelsen innebär att den information som utväxlas endast får användas för tillämpning av och att endast påföljder av ekonomisk natur får åläggas på grundval av de utväxlade upplysningarna. Den föreslagna förordningen innehåller också en bestämmelse (artikel 21.1) med innebörden att nationella konkurrensmyndigheter på sitt terri- torium får företa utredningsåtgärder enligt sin nationella rätt i en annan medlemsstats konkurrensmyndighets namn eller på dennas vägnar Det gäller alla sådana utredningsåtgärder som krävs för att konstatera att det föreligger en överträdelse av artikel 81 eller 82 i fördraget. Den myndig- het som samlat in informationen skall översända alla upplysningar till den myndighet som begärt att få dem i enlighet med tidigare nämnda artikel 12 i förslaget. I artikel 27 i den föreslagna förordningen finns särskilda sekretessbe- stämmelser. Artikeln motsvarar artikel 20 i förordning 17/62. Den nya artikeln omfattar inte bara information som utväxlas mellan kommissio- nen och medlemsstaterna utan även information som utväxlats mellan medlemsstaternas konkurrensmyndigheter inbördes. Förslaget innehåller även en bestämmelse med den innebörden att, i den mån både och nationella konkurrensregler är tillämpliga, endast får tillämpas (artikel 3). Förslaget behandlas i en rådsarbetsgrupp. Frågan om informationsutbyte mellan nationella konkurrensmyndigheter har uppmärksammats av , som har antagit ett antal rekommendationer om notifikation, information och konsultation samt senare också medling. Den rekommendation som tillämpas antogs . har också antagit en rekommendation om s.k. hard core cartels. I den senare rekommendationen uppmanas medlemsstaterna att vid behov utbyta information med varandra men även att ingå bilaterala eller multilaterala avtal om samarbete i kartellärenden. presente- rade en rapport om core cartels. Rapporten, som har ut- arbetats av inom (), tar upp frågan om samarbete mellan konkurrensmyndigheter och i synnerhet frågan om behovet av informationsutbyte mellan sådana myn- digheter. I rapporten poängteras nödvändigheten av att konkurrensmyn- digheter har möjlighet att utbyta information, även av mer känsligt slag, Prop. 2001/02:167 med varandra. Konkurrensmyndigheterna i de nordiska länderna har samarbetat med varandra . Bland annat arrangeras årliga möten mellan dessa myndigheter. En arbetsgrupp tillsattes med uppgift att utreda behovet av ett utökat samarbete. I rapporten på konkurranseområdet1 togs bl.a. upp behovet av informationsutbyte mellan konkurrensmyndigheterna. Arbetsgruppen rekommenderade ett utökat samarbete mellan de nordiska länderna inom de ramar som gällande regelverk anger, bl.a. ett utvidgat informationsutbyte samt ett närmare samarbete i enskilda ärenden. Arbetsgruppen rekommenderade även att de nordiska länderna på skulle ingå ett samarbetsav- tal. Ett sådant avtal skulle innehålla bl.a. bestämmelser om utväxling av information. Ett särskilt avtal som endast innefattar utbyte av upplys- ningar har tagits fram, se avsnitt 7.6. I har införts en bestämmelse i konkurrenslagen med den innebörden att den norska konkurrensmyndigheten får befogenhet att inhämta och utbyta uppgifter, även sekretessbelagda, med andra staters konkurrensmyndigheter, under förutsättning att detta är nödvändigt för att uppfylla förpliktelser i avtal med ett främmande land eller en internationell organisation. En annan förutsättning är att mottagaren kan vidarebefordra upplysningarna endast efter samtycke från den norska konkurrensmyndigheten. Motsvarande lagändringar har införts även i . 7.4Utbyte av information med utländska konkurrensmyndigheter inom EU-samarbetet Regeringens bedömning: Med hänsyn till pågående förhandlingar inom EU bör inte några svenska åtgärder vidtas när det gäller utbyte av information inom ramen för EU-samarbetet. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: anser, i likhet med utred- ningen, att i sitt förhållande till övriga medlemsstater bör avvakta i denna fråga med hänsyn till det föreliggande förslaget till ny rådsför- ordning. Skulle förslaget emellertid inte antas kvarstår dock behovet av regler för informationsutbyte, anför . Skälen för regeringens bedömning: EU-samarbetet kan föranleda in- formationsutbyte såväl mellan kommissionen och nationella konkur- rensmyndigheter som mellan nationella konkurrensmyndigheter inbör- des. 1 Rapport fra de nordiske konkurransemyndigheter Nr 1/1999. Utbyte av information mellan kommissionen och Prop. 2001/02:167 styrs av EG-rätten. Kommissionens förslag till ny tillämpningsförordning för artiklarna 81 och 82, se avsnitt 7.1.2, innehåller bestämmelser om informationsutbyte mellan kommissionen och nationella konkurrens- myndigheter och mellan nationella konkurrensmyndigheter inbördes. Förslaget behandlas f.n. i en rådsarbetsgrupp. Resultatet av förhandling- arna går inte att förutse. Regeringen delar Kommerskollegiets uppfatt- ning att bör avvakta i denna fråga. Utbyte av information med utländska Regeringens bedömning: En förutsättning för ett effektivt informa- tionsutbyte med ett land utanför EU-samarbetet är att det finns ett avtal om utbyte med landet i fråga. bör verka för att sådana avtal ingås när ett utbyte förbättrar möjligheterna till en effektiv övervakning av Utredningens bedömning: Överensstämmer huvudsakligen med re- Utredningen har dock inte sett det som sin uppgift att uttala sig om det lämpliga i att ingår internationella avtal om Remissinstanserna: i noterar utredning- ens slutsats att ett utbyte kan ske inom ramen för nuvarande utformning I någon mån bedömer dock att frågan fortfarande inte har blivit tillräckligt belyst, särskilt med hänsyn till de olika regler som gäller för offentliga handlingar i gemenskapens anför vidare att det ligger i såväl det allmännas som i enskildas intresse att kontakter mellan nationella kon- kurrensmyndigheter blir föremål för en tydlig reglering, om än inte nöd- vändigtvis i lagform. Advokatfirman instämmer i att ett utökat informationsutbyte kan möjliggöra en effektivare konkurrensövervak- Advokatfirman har dock understrukit att företagen bör ges rimliga rättssäkerhetsgarantier för att information inte utan befogad anledning eller med automatik sprids mellan myndigheter i olika länder. Skälen för regeringens bedömning: Det har ingåtts ett antal interna- avtal om samarbete på konkurrensområdet, bl.a. mellan EG och vissa stater såsom och . Även mellan enskilda stater före- kommer bilaterala avtal om samarbete på konkurrensområdet. utbyte av information mellan nationella konkurrensmyndigheter har ta- gits upp i olika internationella sammanhang, inte minst mot bakgrund av att det har visat sig förekomma karteller med förgreningar i flera länder. har i sin rapport, Konkurrensen i under 90- talet problem och förslag (s. 302 ff.), pekat på att företagens verksam- het i allt högre grad kommit att sträcka sig utanför de nationella grän- serna, vilket ställer krav på utvidgat samarbete mellan konkurrensmyn- digheter i olika länder för att kunna ingripa mot konkurrensbegränsande åtgärder från dessa företags sida. Bevis för olagliga konkurrensbegräns- ningar kan finnas i ett annat land, t.ex. där moderbolaget är placerat. dare har verket anfört att informationsutväxlingen mellan olika länder med säkerhet kommer att utgöra ett viktigare inslag för att kunna utreda misstänkta karteller. Företagsspecifik information och ar- betsmaterial som tagits fram inom respektive myndighet kommer att be- höva utväxlas för att ingripanden mot allvarligare konkurrensbegräns- ningar skall kunna göras. Denna typ av information omfattas vanligen av sekretess. Utredningen har funnit att det inte torde råda någon tvekan om att na- tionella konkurrensmyndigheters möjligheter att bedriva en effektiv övervakning av konkurrenslagstiftningen skulle förbättras, om myndig- heterna fick utvidgade möjligheter att utbyta information med varandra. Regeringen delar denna bedömning. Bortsett från vad som gäller vid tillämpning av EG-rätten är inte bundet av några internationella förpliktelser i fråga om utbyte av information i konkurrensärenden. Motsvarande torde gälla även för många andra länders konkurrensmyn- digheter. I grunden är det nationella intressen som styr viljan att lämna ut infor- mation i konkurrensärenden till andra länders myndigheter. En stat kan därför inte förväntas vara beredd att lämna ut information till en annan stat, om inte den mottagande staten i sin tur kan förväntas vilja lämna ut motsvarande information till den utlämnande staten. För ett effektivt in- formationsutbyte torde det därför krävas internationella avtal, bilaterala eller multilaterala. Utredningen har funnit att, så länge moderniseringsar- betet inte har nått ett resultat som föranleder en annan slutsats, det inte föreligger något hinder mot att sådana avtal även omfattar utbyte av in- formation som har betydelse för utredningar av överträdelser av artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Regeringen delar uppfattning att informationsut- byte mellan länder är en viktig del av arbetet med att bekämpa olagliga konkurrensbegränsningar när företagens verksamhet sträcker sig utanför de nationella gränserna. bör därför verka för att avtal om infor- mationsutbyte ingås när ett sådant utbyte förbättrar möjligheterna till en effektiv övervakning av konkurrenslagstiftningen. Om ingår ett avtal med ett annat land om utbyte av informa- tion i konkurrensärenden, ger nuvarande sekretesslagstiftning möjlighet att lämna ut även sekretesskyddad information till konkurrensmyndighe- terna i det landet. Förutsättningen enligt 1 kap. 3 § tredje stycket sekre- tesslagen för att så skall få ske är att utlämnandet sker i enlighet med lag eller förordning. En bestämmelse om utlämnande av information kan tas in i en författning om ikraftträdande av avtalet. Under förutsättning att godkänt avtalet kommer uppgifter som för- fogar över på grund av avtalet att omfattas av bestämmelsen i 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen, vilket innebär att absolut sekretess gäller för enskilds personliga eller ekonomiska omständigheter. Någon ändring av sekretesslagen torde därför inte behövas. Det är naturligtvis av största vikt att ett avtal om informationsutbyte klart och tydligt reglerar förutsättningarna för informationsutbytet. En fråga som kan behöva regleras i ett avtal är om sekretessbelagd informa- tion skall kunna utbytas endast när de uppgifter som lämnas är under- kastade visst sekretesskydd hos den mottagande myndigheten. En annan fråga som kan behöva regleras är under vilka villkor den mottagande myndigheten skall få lämna ut uppgifter, exempelvis om ett utlämnande skall förutsätta att den myndighet som överlämnat informationen ger sitt Prop. 2001/02:167 tillstånd. 7.6Nordiskt avtal om samarbete i konkurrensfrågor I sin rapport, Konkurrensen i problem och för- slag, har särskilt pekat på behovet av ett samarbete mellan konkurrensmyndigheterna i . Många företag arbetar med som sin hemmamarknad och har i ett antal fall funnit att samma företag varit involverade i konkurrensbegränsande för- faranden i ett eller flera nordiska länder. Inom ramen för ett nordiskt samarbete mellan konkurrensmyndighe- terna i de olika länderna (, , , och ) har ett utvidgat samarbete mellan ländernas konkurrensmyndigheter, så- vitt avser bl.a. utbyte av upplysningar samt bistånd och samarbete vid undersökningar och processer, diskuterats. Under arbetet har ett särskilt avtal som endast omfattar utbyte av upplysningar tagits fram. Konkur- rensmyndigheterna i , respektive tillträdde avtalet . Avtalet gäller från . Det innehåller bestämmelser om notifiering och utbyte av information, såväl offentlig som sekretessbelagd. En förutsättning för att sekretessbelagd information skall kunna utbytas är att de uppgifter som lämnas är underkastade ett sekretesskydd hos den mottagande myndigheten som minst motsvarar det skydd som gäller hos den utlämnande myndigheten. Vidare får uppgif- terna inte användas till annat än vad som framgår av samarbetsavtalet. De får vidarebefordras av den mottagande myndigheten endast efter ut- tryckligt medgivande från den utlämnande myndigheten och endast an- vändas för det ändamål medgivandet avser. Med anledning av att framställt önskemål om att även skall tillträda avtalet har inom utar- betats en promemoria i vilken det föreslås att skall tillträda avta- let och att avtalet underställs för godkännande. Promemorian har remissbehandlats. Remissutfallet har varit övervägande positivt. Sve- riges advokatsamfund har dock avstyrkt att tillträder avtalet. har anfört att det är olämpligt att nu inträder i det nordiska samarbetet utan att det har analyserats om det är förenligt med förslaget till ny förordning om tillämpning av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. Promemorian och en sammanställning över remissyttran- dena finns tillgänglig hos (dnr N2001/6565/NL). Mellan de nordiska länderna förekommer en avsevärd handel och marknaderna är ofta gränsöverskridande. Förfaranden som hindrar en effektiv konkurrens har därför i stor utsträckning verkan i mer än ett nor- diskt land. För en effektiv konkurrensövervakning är det därför av vikt att konkurrensmyndigheterna i de nordiska länderna ges goda förutsätt- ningar att utbyta information. Det nu aktuella avtalet fyller därför en vik- tig funktion för en effektivare konkurrensövervakning. Kommissionens förslag till rådet om en ny förordning om tillämpning av artik- larna 81 och 82 i EG-fördraget behandlas f.n. i en rådsarbetsgrupp för konkurrens. I förslaget finns bl.a. en bestämmelse om informationsutbyte mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och mellan de nationella konkurrensmyndigheterna inbördes (artikel 12). 2001/02:167 Bestämmelsen i det till rådet lagda förslaget innebär bl.a. att den infor- mation som utväxlas endast får användas för tillämpningen av EG:s kon- kurrensregler. Med den utformning som det till rådet lämnade förslaget till ny tillämpningsförordning har omfattas således endast utbyte av in- formation som skall användas för tillämpningen av EG:s konkurrensreg- ler. Även om detta skulle komma att förändras kan det ta tid innan de nya EG-reglerna är i funktion. Det finns skäl för de nordiska konkurrens- myndigheterna att utbyta information vid tillämpningen av nationella konkurrensregler . Till detta kommer att och inte är medlemmar i . Ett sådant informationsutbyte är förenligt med det föreliggande förslaget till ny tillämpningsförordning. Så länge mo- derniseringsarbetet inte slutförts med ett resultat som föranleder en annan slutsats finns det inget skäl mot att tillträda det aktuella avtalet. Vad som har anförts utgör anledning för att ansluta sig till det avtal om samarbete i konkurrensfrågor som ingåtts mellan , och . Regeringen avser att verka för att även tillträ- der avtalet om samarbete i konkurrensfrågor. Avtalet kommer därefter att underställas för godkännande. Regeringens förslag om inhämtande av uppgifter m.m. åt utländska konkurrensmyndigheter Regeringens förslag: ges möjlighet att bistå andra konkurrensmyndigheter med att inhämta information och genomföra Utredningens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regering- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar utredningens förslag utan erinran. ker utredningens förslag och pekar på att det för att bibehålla förutsebar- heten bör krävas att den andra statens konkurrensregler har överträtts på ett sätt som motsvarar de svenska förbuden eller EG-rättens motsvarig- Hovrätten över och , som tillstyrker förslaget, anför att den ordning som föreslås, som utredningen framhållit, bör bygga på ömsesidiga avtal mellan och de främmande staterna. tillstyrker förslaget och anför att en viktig förutsättning för att sekretessbelagd information skall lämnas ut är att Konkurrensver- ket kräver och får tydliga garantier för att informationen inte sprids vi- dare från den myndighet till vilken utlämning sker. De avtal som Kon- kurrensverket ingår om informationsutbyte måste, enligt föreningen, vara mycket tydliga på denna punkt. Skälen för regeringens förslag: Den fråga som utredningen har be- dömt är behovet av och lämpligheten i att den svenska konkurrensmyn- digheten skulle inhämta uppgifter för en utländsk konkurrensmyndighets Det blir fråga om information som finns tillgänglig i , antingen hos myndigheter eller hos enskilda. När en utländsk konkur- rensmyndighet begär hjälp av med att inhämta upp- gifter, lär det normalt vara därför att den utländska myndigheten utreder en misstanke om överträdelse av konkurrensrätten där ett svenskt företag är inblandat, antingen som medverkande i överträdelsen eller som affärs- partner till ett företag som misstänks för överträdelsen. Om företaget misstänks för medverkan i överträdelsen, torde det i allmänhet vara så att överträdelsen delvis är lokaliserad även till . I så fall finns ett intresse av att utreder överträdelsen och samarbetar med den utländska myndigheten i utredningen. Detta intresse är givetvis från allmän synpunkt grundat också på en princip om ömsesidighet, d.v.s. att konkurrensmyndigheterna bistår varandra. Utredningen har skiljt mellan fyra huvudkategorier av uppgifter som en utländsk konkurrensmyndighet kan vilja att skall inhämta för den utländska myndighetens räkning: 1.uppgifter som finns hos en svensk myndighet, 2.uppgifter som finns hos ett företag i som är misstänkt för medverkan i en överträdelse utomlands, 3.uppgifter som finns hos ett företag i som är misstänkt för medverkan i en överträdelse här, 4.uppgifter som finns hos ett företag i som inte är misstänkt för någon överträdelse. Härtill kommer att det kan vara fråga om uppgifter hos en fysisk person, i så fall troligen en anställd hos ett företag i någon av kate- gorierna 24. Uppgifterna torde i allmänhet finnas i ett företags lokaler. Men det kan också vara fråga om muntliga uppgifter från en företrädare för ett företag eller från någon viss annan person. Möjligheten att lämna ut uppgifter som finns hos myndigheter regleras isekretesslagstiftningen, se avsnitt 7.1.1. Det får antas att ett behov av bistånd från till utländska konkurrensmyndigheter ak- tualiseras i första hand när dessa myndigheter önskar få tillgång till upp- gifter som finns i hos privata företag och enskilda personer. Där- vid är att märka att redan med nu gällande lagstiftning kan få tillstånd att genomföra en undersökning hos ett företag i som är misstänkt för medverkan i en överträdelse här. Den form av bi- stånd som kan aktualiseras i en sådan situation är att Konkur- rensverket till en annan konkurrensmyndighet skulle lämna ut uppgifter som finns hos verket, se vidare de överväganden som gjorts i avsnitt 7.5. har en skyldighet att inhämta information åt kommissionen i konkurrensärenden. Kommissionens förslag till ny til? ?lämpningsförordning för artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget innehåller en bestämmelse om att nationella konkurrensmyndigheter skall inhämta information åt varandra. Ett effektivt utbyte av information mellan nationella konkurrensmyn- digheter underlättas, om myndigheterna har befogenhet att inhämta in- formation för varandras räkning. har enligt svensk rätt inte någon sådan befogenhet.