prop · GP03121 · 2002-03-13 00:00:00 — På grund av att nyhetskravet är absolut (globalt), kvarstår således möjligheten att det förekommer nyhetsskadliga tidigare mönster på annat håll. Den som verkligen vill försäkra sig om att en registrerad mönsterrätt är hållbar måste således redan nu göra kompletterande undersökningar. Genom utvecklingen mot ett alltmer internationellt samhälle har denna invändning med tiden fått ökad tyngd. Antalet i giltiga registreringar och därmed granskningsunderlaget ökar . Ytterligare ökning kan förväntas om ansluter sig till Haag-arrangemanget och när ansökningar kan ges in på grund av förordningen om gemenskaps- formgivning. Antalet internationella ansökningar kommer att försvåra granskningen på nationell nivå och kommer efter hand att leda till att tillförlitligheten i granskningen minskar. Vid bedömningen av vilket som är att föredra (officialgranskning av relativa registreringshinder eller inte och omfattningen av granskningen av absoluta hinder) finns det vidare anledning att påpeka att det registreringsförfarande som valdes vid tillkomsten av mönsterskyddslagen byggde på bl.a. två grundläggande förutsättningar. Den ena var att registreringsförfarandet skulle ta i anspråk och den andra att industrin önskade den valda lösningen med förprövning (se prop. 1969:168 s. 90 ff.). Enligt uppgift från uppgår den genomsnittliga handläggningstiden till . Visserligen har, sedan avdelningen satt in åtgärder för att bringa ned balanserna, balans- problemen vid Patent- och registreringsverkets varumärkes- och mönsteravdelning i minskat något. Det kan också antas att balanserna kan komma att minska ytterligare. För att komma ned i väsentligt kortare handläggningstider torde dock krävas att Patent- och registreringsverkets arbetsuppgifter minskas väsentligt. Ett genomförande av direktivet leder till att det i förs in nya materiella hinder mot registrering, som inte i egentlig mening rör ett mönsters förhållande till äldre rättigheter. De hinder som avses i detta sammanhang är de krav som rör bestånds- delar i sammansatta produkter (artikel 3), delar uteslutande betingade av produktens tekniska funktion (artikel 7.1) och sammankopplingar (artikel 7.2). En undersökning av dessa registreringshinder ställer andra krav på kompetens hos mönsteravdelningen än vad som är fallet. Exempelvis skulle helt andra krav på teknisk kunskap krävas. Om official- granskningen skulle komma att omfatta också dessa nytillkommande absoluta registreringshinder, kan detta förväntas leda till ökade kostnader för . har i beräkningar uppskattat merkostnaden till . Skulle denna merkostnad behöva täckas löpande genom ökade avgifter för registrering av mönster, skulle det i runda tal kunna medföra en fördubbling av nuvarande avgifter. Om skyldigheten för att genomföra officialgranskning inte begränsas, kan man utgå ifrån att tidsåtgången för granskning skulle öka på grund av de nytillkomna registreringshindren. Ett bibehållande av den nuvarande officialprövningen skulle således efter direktivets genom- förande öka både kostnaderna och tidsåtgången för en registrering. Såvitt gäller önskemålen från industrin är intresset nu i högre grad än tidigare inriktat mot en mer begränsad officialgranskning. Utan en förgranskning som omfattar relativa registreringshinder är företagen och mönsterskaparna hänvisade till att själva eller genom andra företag som mot ersättning handlägger mönsterärenden granska mönster- kungörelserna och göra invändningar i de fall de anser att en ansökan eller registrering kränker deras rätt. Det finns därför anledning att ifrågasätta om en inskränkning av förgranskningen skulle missgynna de mindre och medelstora företagen, som i stor utsträckning söker mönster- skydd utan hjälp av ombud. (), som företräder små och medelstora företag, har emellertid välkomnat förändringar som leder till att förfarandet blir enklare och billigare och har inte haft något att erinra mot utredningens förslag. Enligt föreningen är det dock viktigt att det finns en möjlighet att få en motsvarande granskning utförd av som inte fördyrar mönsterskyddet i förhållande till vad som gäller . Även , numera Föreningen , har tillstyrkt utredningens förslag. För både större och mindre företag är tidsaspekten numera av större betydelse . För många företag både större och mindre är det av stor vikt att snabbt och billigt kunna komma i åtnjutande av det skydd som en mönsterregistrering ändå innebär. Mot denna bakgrund måste stor försiktighet iakttas med åtgärder som kan misstänkas medföra ökade kostnader och försvåra ansträngningarna att bringa ned hand- läggningstiden för ansökningar om mönsterskydd. Patent- och registreringsverkets möjligheter att erbjuda ett snabbt, enkelt och billigt registreringsförfarande kommer att få än större betydelse genom den antagna EG-förordningen om gemenskaps- formgivning. Som tidigare påpekats kommer denna att innehålla ett registreringsförfarande som inte innefattar någon officialgranskning av relativa registreringshinder. En registrering av en gemenskaps- formgivning blir giltig även i . Det finns anledning att utgå ifrån att intresset för att utnyttja nationella registreringssystem blir beroende av att nationell registrering kan erhålla minst lika snabbt och billigt som på den gemenskapsrättsliga nivån. Annars kommer många formgivare och företag finna sig hänvisade till att utnyttja skyddet enligt EG- förordningen även i fall då de egentligen är intresserade av att skydda sin produkt endast på den nationella marknaden. De nackdelar som är förenade med en mindre omfattande official- granskning kan i stor utsträckning motverkas genom en utökning av Patent- och registreringsverkets uppdragsservice. finns goda möjligheter att få till stånd undersökningar av ett mönsters nyhet inom ramen för Patent- och registreringsverkets uppdragsverksamhet. Detta är för övrigt den vanliga vägen också då mönsterombud vill få en sådan undersökning utförd i . Det finns vidare skäl att utgå ifrån att den tekniska utvecklingen på informationsteknikens område kommer att göra det lättare och billigare att bevaka egna rättigheter och undersöka om ett eget mönster kränker en äldre rätt. Med en utökning av Patent- och registreringsverkets uppdragsservice skulle den möjlighet till ytterligare granskning som () efterfrågat tillgodoses. Dock skall anmärkas att sökandena själva kommer att få bära kostnaderna för en sådan granskning. Detta innebär att det inte med säkerhet går att bedöma huruvida de totala kostnaderna för sökandena skulle bli desamma som . Emellertid kan det konstateras att ett sådant system i vart fall inte skulle bli dyrare än ett system där förgranskningen behålles och där myndigheten även skall granska de genom direktivet tillkommande kraven. Föreningen har ifrågasatt lämpligheten av en begränsad officialprövning. har ifrågasatt om ett system med begränsad officialprövning i förening med utökad uppdragsservice kommer att leda till kortare handläggningstider. Patentbesvärsrätten är å sin sida inte övertygad att Patent- och registreringsverkets handläggningstider skulle öka genom en fortsatt nyhetsgranskning, eftersom handläggningstiderna får anses vara en kvardröjande effekt av utlokaliseringen av myndigheten till som kommer att rättas till. Regeringen anser emellertid i likhet med utredningen och majoriteten av remissinstanserna att en begränsad officialgranskning i betydande grad skulle underlätta Patent- och registreringsverkets granskning och därmed leda till kortare handläggningstider. Även om de nuvarande handläggningstiderna, på grund av särskilda insatser, kan antas i viss mån bli kortare framöver anser regeringen det viktigt att kunna erbjuda ett skydd för mönster betydligt snabbare än vad som är fallet . En ordning med en begränsad förprövning skulle kunna leda till att skydd ges endast efter det att ansökan har lämnats in. Med en sådan granskning minskar även behovet av att utfärda förelägganden, vilket skulle ytterligare underlätta ansträngningarna att minska hand- läggningstiderna. Den minskade arbetsbördan för kan också, åtminstone , väntas medföra att avgiften för en enkel registrering kan sänkas eller i allt fall att framtida avgiftshöjningar kan undvikas. Härigenom skapas en flexibilitet i avgiftssystemet, som är till fördel för näringslivet. Den som vill mönsterskydda en formgivning kan börja med att genast söka en billigare registrering och skjuta upp den ytterligare kostnad som är förenad med en undersökning beträffande förekomsten av alla skyddsförutsättningar till dess han eller hon säkrare kan bedöma om produkten ifråga har ett så stort kommersiellt värde att den ytterligare kostnaden är motiverad. Ett snabbt och billigt nationellt system ger också en verklig valmöjlighet mellan det nationella systemet och ett skydd enligt EG-förordningen. Sammantaget finns det enligt regeringens mening inte anledning att bibehålla en granskning av samtliga absoluta hinder och av de relativa registreringshindren. I stället föreslår regeringen i likhet med utredningen att Patent- och registreringsverkets granskning av registreringshinder väsentligt begränsas. Förslaget innebär att svensk lagstiftning kommer i bättre överensstämmelse med förordningen om gemenskapsformgivning Prop. 2001/02:121 och med lagstiftningen i och . Utredningen har i delbetänkandet föreslagit att officialgranskningen skall omfatta huruvida mönstret är ett mönster i lagens mening och huruvida det strider mot goda seder eller allmän ordning. har föreslagit att officialgranskningen även skall omfatta registreringshinder i form av en otillåten användning av stats- vapen, flaggor och andra officiella beteckningar. Skälen för detta är att bevakningen av att mönster inte strider mot sådana hinder svarar mot väsentliga allmänintressen, såväl nationella som internationella. anser det därmed naturligt att verket i egenskap av statlig myndighet får ett särskilt ansvar för att sådana samhälleliga intressen bevakas. Även Patentbesvärsrätten har framfört att official- granskningen bör omfatta frågan huruvida mönstret utan tillstånd innehåller vapen eller andra officiella beteckningar. Patentbesvärsrätten har särskilt hänvisat till att är den myndighet som enligt förordningen (1976:100) om vissa officiella beteckningar ger tillstånd till användning av sådana vapen och officiella beteckningar. Regeringen delar remissinstansernas bedömning och anser att Patent- och registreringsverkets granskning även bör omfatta de hinder som framgår av 4 § 2 mönsterskyddslagen, dvs. statsvapen, flaggor och andra officiella beteckningar. En sådan ordning har också föreslagits av utredningen i slutbetänkandet. Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av regeringens förslag hänvisas till avsnitt 17. Regeringens förslag: Kravet i 3 § tredje stycket mönsterskyddslagen (1970:485) på nyhetsförsäkran vid en ansökan om registrering av ett mönster tas bort. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om nyhetsförsäkran i 10 § tredje stycket mönsterskyddslagen, som innebär att den som ansöker om registrering av ett mönster på heder och samvete skall intyga att mönstret är nytt, får till följd att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar en felaktig uppgift i sin försäkran kan dömas för osann försäkran eller vårdslös försäkran till böter eller fängelse (15 kap. 10 § BrB). Det huvudsakliga syftet bakom bestämmelsen är att komplettera förprövningsförfarandet. Med anledning av vad regeringen föreslår beträffande förprövningen finns anledning att se över kravet på nyhetsförsäkran. Vid remissbehandlingen av förslaget till mönsterskyddslagen fram- fördes från bl.a. och Riksåklagaren vissa betänkligheter mot ett krav på nyhetsförsäkran (se prop. 1969:168 s. 85 f.). Exempelvis framfördes att den objektiva avgränsningen av vad som skall anses känt enligt mönsterskyddslagen är vansklig att göra. Vidare påtalades att det var förenat med svårigheter att styrka uppsåt eller grov oaktsamhet. Bestämmelsen skulle härigenom få en begränsad räckvidd. Något som Prop. 2001/02:121 talar för att detta även blivit fallet är den omständigheten att bestäm- melsen aldrig lett till något åtal mönsterskyddslagen varit i kraft. Vad gäller den objektiva avgränsningen av vad som skall anses känt kan hävdas att mönsterdirektivet medför att denna blir än mer oklar. Detta med anledning av att vad som skall anses känt enligt artikel 6.2 är det som berörd sektor inom gemenskapen i sin normala affärsverksamhet har kännedom om. Det tillkommer således en bestämning utöver före- komsten av tidigare mönster. Nyheten blir även beroende av vem som har kännedom om tidigare mönster. Ett mönster behöver således inte påverka nyheten hos ett senare mönster om det tidigare mönstret inte var känt bland de relevanta fackkretsarna. Till det nu anförda kommer att EG-förordningen om gemenskaps- formgivning inte innehåller något krav på nyhetsförsäkran. Detsamma gäller den nya danska designloven. Sammantaget finns med hänsyn till den begränsade praktiska betydelsen av ett krav på nyhetsförsäkran, förhållandet till EG-rätten, och den nordiska rättslikheten inte skäl att behålla den. Regeringens förslag: Mönsterskyddslagen (1970:485) ändras så att registrering sker efter det att officialgranskningen avseende vissa absoluta registreringshinder har skett. Invändningsförfarandet blir tillgängligt först efter registreringen. Invändning får göras endast av följande personer i nedan angivna fall. Om registrering skett trots att mönstret konkurrerar med en tidigare ansökan om mönsterregistrering eller en registrering beviljad p.g.a. en sådan ansökan, får invändning göras endast av den som ansöker om eller innehar den äldre rättigheten. Om mönstret innebär en otillåten användning av annans skyddade kännetecken, konstnärliga eller litterära verk eller fotografiska bild, får invändning göras endast av den som ansöker om eller innehar den rättigheten. Om mönstret innebär en otillåten användning av de vapen eller andra symboler som omfattas av 4 § 2 i den föreslagna lydelsen av mönster- skyddslagen (1970:485), får invändning göras endast av den som berörs av användningen. I övrigt skall ingen begränsning råda i möjligheten att framställa invändning. I avvaktan på en total översyn av mönsterskyddslagen (1970:485) skall möjligheten i 21 § mönsterskyddslagen (1970:485) för registrerings- myndigheten att pröva en invändning trots att den har återkallats finnas kvar. I konsekvens med att invändningsförfarandet blir tillgängligt först efter registrering upphävs 23 § mönsterskyddslagen (1970:485). Utredningens förslag överensstämmer i stort med regeringens. Utredningen har emellertid föreslagit att möjligheten att pröva en invändning som återkallats endast skall gälla om grund för hävning enligt 1 a § 1 eller 4 § 1 föreligger, dvs. om registreringen inte avser ett mönster i lagens mening eller om det strider mot allmän ordning eller goda seder. Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande invändningsförfaran- det innebär som framgått av det föregående att en registreringsansökan kungörs när förgranskning har skett. I patent- och varumärkeslagarna kommer däremot invändningsförfarandet efter patentets meddelande respektive varumärkets registrering. Som skäl för en sådan ordning anfördes beträffande båda de nu nämnda lagarna att det var av vikt, att den som sökt ett patent eller varumärke snabbt kunde få tillgång till de rättigheter ett patent eller en varumärkesregistrering ger. Det skulle exempelvis göra det lättare för innehavaren att ingripa mot intrång. Dessutom anfördes att systemet var både snabbare och billigare (se prop. 1993/94 s. 44 f. och prop. 1994/95 s. 40 f.). Vissa av de skäl som föranlett ändringarna i patent- och varumärkeslagarna gör sig gällande även för mönsterskyddslagens del. Det är vidare av värde att samma regler gäller i samtliga lagar på det industriella rättsskyddets område. Att beakta är även att mönsterdirektivet tillför ytterligare skydds- förutsättningar i förhållande till vad som är fallet . På grund härav och då regeringen föreslagit en begränsning av officialgranskningen finns risk att invändningsförfarandet blir mer omfattande och tidskrävande . Ett mer tidskrävande invändningsförfarande skulle med nuvarande ordning leda till att innehavaren inte tillräckligt snabbt får tillgång till de rättigheter en registrering medför. Även detta talar för att invändningsförfarandet bör komma efter det att mönstret registrerats. Sammantaget finner regeringen i likhet med utredningen att skälen överväger för att låta invändningsförfarandet följa på registreringen av ett mönster. Någon begränsning av vem som kan framställa en invändning finns inte enligt mönsterskyddslagen. Av den tidigare framställningen har framgått att artikel 11.35 i mönsterdirektivet innehåller vissa inskränkningar i rätten att föra talan om hävning av en registrering, se avsnitt 11.3. Med en ordning där invändningsförfarandet följer på en registrering gör sig samma skäl gällande för en inskränkning i rätten att framställa en invändning som för en inskränkning i rätten att föra talan om hävning av en registrering, dock med ett undantag. Detta gäller bestämmelsen i den föreslagna lydelsen av 31 a § mönsterskyddslagen att talan, vad gäller hävning i domstol, i övriga fall för föras endast av den som lider förfång av registreringen. En sådan begränsning finns vad gäller talan om hävning i domstol. Någon sådan begränsning finns emellertid inte vad gäller rätten att framställa invändning. Denna skillnad bör bestå eftersom det bör vara ett strängare krav för en talan vid domstol än vid ett invändningsförfarande hos registrerings- myndigheten. Invändningsförfarandet följer ju direkt efter registreringen och är begränsat i tiden. Utredningen har förslagit en begränsning vad gäller möjligheten att pröva en invändning som har återkallats av invändaren. möjlighet att likväl pröva en sådan invändning om särskilda skäl Prop. 2001/02:121 föreligger. Motsvarande gäller i patentlagen och varumärkeslagen. och Patentbesvärsrätten har uttryckt uppfattningen att utredningens förslag ger ett otillräckligt handlings- utrymme för registreringsmyndigheten i fall där en upprätthållen registrering skulle framstå som stötande. patentprocessutredning har emellertid föreslagit att möjligheten att pröva återkallade invändningar helt avskaffas i patentlagen och varumärkeslagen (SOU 2001:33). I avvaktan på behandlingen av detta betänkande och i avvaktan på en total översyn av mönsterskyddslagen anser regeringen att någon ändring inte nu bör göras i detta hänseende. Regeringens förslag: Mönster och ornament skall kunna samregi- streras under förutsättning att de hör till samma huvudklass enligt Locarnoöverenskommelsen om internationell klassificering av mönster. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har i princip lämnat förslaget utan erinran. remissinstans har framhållit att dagens möjlighet till samregistrering bör finnas kvar vid sidan av den föreslagna möjligheten. Skälen för regeringens förslag: Som har framgått ovan av beskrivningen av nuvarande ordning får enligt 11 § mönsterskyddslagen mönster som hör samman med avseende på tillverkning och bruk samregistreras. En samregistrering får omfatta högst 20 mönster och får inte avse ornament. En samregistrering innebär att endast en ansöknings- avgift betalas. Dock skall en samregistreringsavgift för varje mönster utöver det första betalas. Denna är dock lägre än ansökningsavgiften. Utvecklingen har lett till att allt fler samregistreringar sker. Av 2364 ansökningar inkomna avsåg 2134 ansökningar ett mönster och 230 ansökningar samregistrering av tillhopa 843 mönster. De ansökningar som lämnades in till avsåg således i själva verket 2977 mönster. Enligt den nya konvention som beslutades i om internationella registreringar (se avsnitt 3.2.3) får ett obegränsat antal mönster ingå i en ansökan under förutsättning av att de hör till samma huvudklass enligt Locarnoöverenskommelsen om internationell klassificering av mönster. skulle i och för sig vid en eventuell anslutning till konventionen kunna behålla de nuvarande reglerna. Det ankommer nämligen på varje stat att själv bestämma i vilken omfattning nationella regler i detta avseende skall tillämpas. Den nuvarande ordningen leder emellertid till relativt omfattande arbete med att dela ansökningar och undersöka i vad mån samhörigheten är sådan att kravet på tillverkning och bruk är uppfyllt. Detta vållar betydande problem. EG-förordningen om gemenskapsformgivning innehåller inte något krav på att mönster måste höra samman med avseende på tillverkning och bruk för att kunna innefattas i en gemensam ansökan. förordningen krävs för samregistrering endast att mönstren tillhör samma klass enligt den internationella klassificeringen för mönster (Locarno- Prop. 2001/02:121 överenskommelsen). Ett samregistreringskrav som är utformat i enlighet med Haag- arrangemanget och EG-förordningen behöver inte med nödvändighet leda till att antalet samregistreringar avsevärt ökar. Antalet sam- registreringar är, som tidigare framförts, redan stort och en viss begränsning ligger i att mönstren måste höra till samma huvudklass. De nu redovisade omständigheterna leder till slutsatsen att det finns skäl att redan nu införa en ordning som innebär att samregistrering skall få ske i samtliga de fall mönstren hör till samma huvudklass enligt Locarnoöverenskommelsen. Mönster till ornament kan med den nuvarande lydelsen av 11 § mönsterskyddslagen inte bli föremål för samregistrering. Det saknas enligt regeringens mening bärande skäl för att inte tillåta en samregistrering av ornament, särskilt som det kommer att vara möjligt både enligt den kommande EG-förordningen och Haag-arrangemanget. Det kan även antas att det särskilt inom viss industri (t.ex. textilindustrin) finns ett behov för en sådan möjlighet. Att låta ornament bli föremål för samregistrering under samma förutsättningar som mönster till produkter leder till enklare administrativa rutiner och torde därför vara att föredra. Samregistrering bör därför kunna ske om de produkter ornamenten är avsedda att användas på hör till samma huvudklass enligt Locarnoöverens- kommelsen. 15 Ombudskrav och prioritet I samtliga lagar på det industriella rättsskyddets område finns bestämmelser om ombud för sökande och rättighetshavare som saknar hemvist i . Bestämmelserna är sinsemellan något olika utformade. Samtliga lagar innehåller också bestämmelser om s.k. prioritet. Med prioritet avses i dessa sammanhang en rätt att få en ansökan om skydd behandlad som om den hade gjorts som en tidigare ansökan beträffande samma skyddsföremål. Bakgrunden till principen om prioritet är bl.a. att en förutsättning för immaterialrättsligt skydd ofta är att skyddsföremålet uppfyller ett krav på nyhet. Utan möjligheten att åberopa prioritet skulle en tidigare ansökan vara nyhetsskadlig för en senare och därmed ett hinder mot den senare ansökningen. ändrades i vissa avseenden bestämmelserna om ombudskrav och prioritet i patentlagen (1967:837) och växtförädlar- rättslagen (1997:306) (se prop. 2000/01:13). Bakgrunden till ändringarna var beträffande kravet på ombud att Europeiska kommissionen till överlämnat en formell underrättelse, i vilken kommissionen angav att vissa bestämmelser om ombudskrav i patentlagen var oförenliga med EG-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för tjänster och etableringsfrihet. När det gällde bestämmelserna om prioritet ändrades dessa i ljuset av det s.k. allmänna bestämmelser Prop. 2001/02:121 om nationell behandling och mest-gynnad-nationsbehandling. I mönsterskyddslagen finns bestämmelser om ombudskrav och prioritet som motsvarar bestämmelserna i patentlagen och växtförädlar- rättslagen så som de var utformade före nämnda ändringar. Nedan behandlas först nuvarande ordning.