prop · GP03114 · 2002-03-21 00:00:00 — Det har emellertid bedömts önskvärt att ge även andra enskilda utförselärenden av principiell vikt en bredare politisk förankring. beslutade därför på grundval av prop. 1984/85:82 om ökad insyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport, att en rådgivande nämnd i krigsmaterielfrågor skulle inrättas. Nämnden ombildades till Exportkontroll- rådet i samband med tillskapandet av (). breddades dess sammansättning för att återspegla den bredare sammansättning som har. I är därför samtliga riksdagspartier representerade. Rådet har 10 ledamöter. En aktuell lista på rådets ledamöter finns på ISP:s webbplats (). sammanträder på kallelse av ISP:s generaldirektör, som även leder överläggningarna. Samråd skall ske med rådet innan beslut fattas i viktigare ärenden. Vid rådets sammanträden presenterar Skr. 2001/02:114 ISP samrådsärenden för övervägande. Vidare redovisar bedömningar av de mottagarländer som är aktuella, och Försvarsdepartementet medverkar med bedömningar avseende ärendenas försvarspolitiska betydelse. En strävan i rådet är att uttolka riktlinjerna på ett enhetligt sätt, till ytterligare vägledning för inspektionen. Ledamöterna ges full insyn i handläggningen av utförselärenden genom att samtliga utförselbeslut för exportförsäljning fortlöpande redovisas. Denna procedur säkerställer en parlamentarisk insyn i tillämpningen av lagen (1992:1300) om krigsmateriel och ett medinflytande innan viktigare beslut fattas. Generaldirektören kan även vid behov höra rådet i frågor som rör tillämpningen av lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. Avsikten med det svenska systemet, som vid en internationell jämförelse utgör ett unikt inslag, är att skapa en bred förankring av exportkontrollpolitiken och främja kontinuitet i den förda politiken. ersätter inte i sådana ärenden som regeringen enligt regeringsformen skall överlägga med om. höll tio sammanträden, jämfört med 2000. 7 Det tekniskvetenskapliga rådet För att bistå generaldirektören för med beredningen av ärenden som rör klassificering av krigsmateriel inrättades ett särskilt teknisk-vetenskapligt råd med företrädare för institutioner med överblick över teknologins tillämpning på civila respektive militära områden. höll rådet tre sammanträden, lika många som och 1999. Genom tillskapandet av ISP har det tekniskvetenskapliga rådets arbetsområde breddats till att vid behov även omfatta produkter med dubbla användningsområden. 8 Informationsverksamhet avseende exportkontroll verkar internationellt för en ökad öppenhet kring handeln med Även nationellt görs ansträngningar för att sprida kunskap inom detta område. Regeringens offentligt redovisade årliga skrivelse om den svenska exporten är ett led i regeringens ansträngningar för ökad Den årliga skrivelsen publiceras på svenska och engelska och finns tillgänglig på webbplatserna , ; samt i Rixlex (). Den årsrapport som upprättas inom ramen för EU:s uppförandekod för Skr. 2001/02:114 vapenexport utgör ett viktigt instrument för att öka insynen på europeisk verkar för att denna rapport kontinuerligt skall förbättras och utökas. Uppförandekoden återges i bilaga 4 till denna skrivelse. Som ytterligare en åtgärd för att främja informationstillgången på detta område internationellt har regeringen fortsatt att bidra ekonomiskt till () som innehåller information om nationella och internationella exportkontrollsystem samt viss statistik över innehav och export. Att verka nationellt för spridning av kunskap om exportkontrollen, både till allmänheten och till de företag som berörs är en viktig uppgift för (). ISP gav 1998 ut en reviderad upplaga av den handbok som senast gavs ut av dåvarande Krigsmaterielinspektionen . är främst avsedd för dem som inom försvarsindustrin och vid statliga myndigheter arbetar med ärenden som rör tillverkning och utförsel av krigsmateriel. redovisar gällande lagstiftning, regelverk och handläggningsordning för tillståndsärenden. En motsvarande strategiska produkter publicerades också 1998. har ISP på sedvanligt vis anordnat seminarier och informationsmöten om sin verksamhet riktade i första hand till befattningshavare inom industrin. Därtill har myndigheten medverkat i ett antal seminarier arrangerade av frivilligorganisationer såväl i som utomlands. Myndigheten upprättade 1998 en utförlig hemsida på Internet. Hemsidan översattes till engelska och har vidareutvecklats. publicerade ISP även en årsbok, med översättning till engelska. Denna utgör en populärare form av ISP:s årsredovisning med inslag även av sådan information som lämnas i regeringens årliga skrivelse till . 9 och annan internationell rapportering om vapenöverföringar resolution som anmodar medlemsländerna att till ett register redovisa såväl sin import som sin export av tyngre konventionella vapen. Handeln med följande sju vapenkategorier rapporteras: stridsvagnar, pansrade stridsfordon, grovt artilleri, stridsflygplan, attackhelikoptrar, stridsfartyg och robotar/robotlavetter. I samråd med försvarets myndigheter och () samman- ställer aktuella uppgifter som i enlighet med den ovannämnda resolutionen överlämnas till FN. För nionde år, 2000, hade, vid slutet av , 112 av FN:s 189 medlemsländer (jämte observatörslandet ) lämnat uppgifter om sin export och import av de sju kategorierna tyngre vapen. Genom att rapporter föreligger från alla större exportörer utom och alla större importörer utom några länder i , beräknas av den legala världshandeln med angivna vapen omfattas av registret. deltar endast i begränsad omfattning i Skr. 2001/02:114 världshandeln med aktuella tyngre vapensystem. , som är det senaste rapportåret, redovisade export av 40 stridsfordon CV 9030 till samt ett stridsfartyg, ubåt Sjöormen, till . På importsidan rapporterade ingen införsel i någon av de sju vapenkategorierna. Rapporten för sammanställs efter färdigställandet av denna skrivelse. fortsätter att verka aktivt för ökad rapportering till FN- registret. Dessa ansträngningar ingår som ett led i strävan att öka den allmänna öppenheten på detta område för att därmed öka förtroendet länder emellan och förbättra informationsunderlaget för en ansvarsfull exportkontroll. I () säkerhetsforum har de deltagande 55 länderna enats om att iaktta vissa principer vid transfereringar av krigsmateriel, bl.a. att i olika former utbyta information om handeln med krigsmateriel inom och att lämna uppgifter till . Samråd om rapporteringen till sker med övriga medlemmar av EU. I en skrivelse till FN:s generalsekreterare har EU uppmanat övriga FN-medlemmar att lämna uppgifter även om innehav och egen produktion av den krigsmateriel som omfattas av registret i syfte att göra detta mera användbart. lämnade denna typ av uppgifter till registret första gången . Som ett led i strävan efter ökad öppenhet internationellt har regeringens redogörelse till över krigsmateriel- exporten överlämnats till FN i engelsk översättning. finns uppgifter lämnade till tillgängliga på FN:s webbplats (). Wassenaararrangemangets (se avsnitt 17 i denna skrivelse) rapporteringsmekanism avseende krigsmateriel följer i stort de sju kategorier som rapporteras till , vissa kategorier har emellertid förfinats genom införande av undergrupper. De 33 medlems- staterna har enats om att två gånger rapportera enligt en överenskommen praxis, och att ytterligare information då kan inkluderas på frivillig basis. Denna överenskommelse syftar till att göra det möjligt för medlemsstaterna att på ett tidigt stadium uppmärksamma destabiliserande ansamlingar av vapen. Även export av produkter och teknik med dubbla användningsområden inrapporteras till Wassenaararrangemanget två gånger . 10 Samarbetet inom EU på exportkontrollområdet Krigsmaterielområdet har identifierats som ett område för samarbete inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP). I rådsarbetsgruppen COARM (Council Working Party on Conventional ) diskuterar de femton medlemsstaterna regelbundet olika frågor med anknytning till handeln med krigsmateriel. exempelvis vara fråga om att utbyta information om synen på enskilda exportdestinationer, eller gemensamt diskutera hur nationella regelsystem Skr. 2001/02:114 kan vidareutvecklas för att ta hänsyn till nya förhållanden. arbetsgrupp finns även ad hoc-gruppen POLARM (ad hoc Working Party on a European Armaments Policy), som enligt sitt mandat bl.a. har till uppgift att analysera alternativen för en europeisk försvarsindustripolitik och föreslå fortsatta åtgärder inom ramen för gemenskapsrätten eller . Den gemensamma uppförandekod för vapenexport som antog utgår från och preciserar ytterligare de gemensamma kriterier för krigsmaterielexport som beslutades av i och i . Texten till koden bifogas som bilaga 4 i denna skrivelse. I koden anges ett antal kriterier som skall tillämpas vid den nationella prövningen av exportansökningar. Dessa kriterier överensstämmer i allt väsentligt med de svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport. Koden representerar en minsta gemensam nämnare på exportkontrollområdet och hindrar inte enskilda medlemsstater från att vara mer restriktiva. Medlemsstaterna ger i koden uttryck för avsikten att förstärka utbytet sinsemellan av relevant information för att uppnå en ökad insyn och att gradvis harmonisera den förda exportpolitiken i de olika medlemsstaterna. Medlemsstaterna skall bl.a. informera varandra genom en s.k. notifikation om potentiella exportaffärer som, i enlighet med de kriterier som ställs upp i den gemensamma uppförandekoden för vapenexport, inte medges. En medlemsstat som notifierar ett ärende skall konsulteras om en annan medlemsstat överväger att bevilja tillstånd för en i huvudsak identisk transaktion. Enligt uppförandekoden skall en årlig rapport sammanställas i COARM. Varje medlemsstat upprättar en rapport över sin export av krigsmateriel samt över tillämpningen av koden för året som gått. Rapporterna sammanställs av ordförandeskapet och diskuteras och antas av COARM. Enligt uppförandekodens tillämpningsbestämmelser skall EU:s medlemsstater uppmuntra andra vapenexporterande länder att ansluta sig till kodens principer. har merparten av EU:s grannländer anslutit sig till dessa och EU och har genom att underteckna en gemensam deklaration kommit överens om att i det internationella arbetet verka för ökad öppenhet och en ansvarsfull exportkontrollpolitik. Det svenska ordförandeskapet och arbetet innehade ordförandeskapet i EU. Relationen med EU:s kandidatländer var en viktig fråga under det En serie möten genomfördes med dessa länder i syfte att identifiera områden där EU kan medverka till att stärka den Detta arbete resulterade bl.a. i en fortsättning på de expertseminarier som tidigare genomförts. kommer att fortsätta . ansträngningar att öka den övergripande öppenheten och detaljeringsnivån i statistikredovisningen i COARM:s årliga rapporter fick ett positivt genomslag under ordförandeskapet. Statistik- redovisningen i årets rapport är väsentligt fylligare jämfört . finns exempelvis tabeller som illustrerar faktiska licenser till specifika destinationer. Ambitionen bland medlemsstaterna är att fortsätta arbetet med att finna en harmoniserad ram för de nationella rapporterna bl.a. i syfte att underlätta en jämförelse mellan länderna. Inför redovisning har exempelvis en standardblankett utarbetats vad avser urvalet av statistiska uppgifter från de nationella rapporterna. På en rad områden fortsätter EU:s ansträngningar att söka samsyn kring exportkontrollpolitiken. Detta gäller inte minst frågan om kontroll av vapenförmedling (arms brokerage) och harmonisering av utformandet av slutanvändarintyg. Arbetet bedrivs i ljuset av de behov som skapas av allt friare flöden av klassificerade produkter, halvfabrikat och komponenter som går mellan medlemsstaternas alltmer integrerade försvarsindustrier. En förutsättning för att kunna tillmötesgå dessa behov är en gemensam syn på de krav som skall ställas på slutkund utanför gemenskapen. Vid ett flertal tillfällen har frågan om vapenförmedling diskuterats i COARM. har diskussionerna i frågan intensifierats och en rad konkreta resultat har uppnåtts. Medlemsstaterna har exempelvis nu enats om ett antal riktlinjer, som den nationella lagstiftningen kan ha som utgångspunkt, för att nå en ökad kontroll av vapenförmedlingen. En målsättning med arbetet på detta område är att säkerställa att personer och organ inom EU inte skall kunna kringgå antingen nationella embargon eller embargon fastställda av FN, EU, eller . Ett annat motiv är att inrätta nödvändiga instrument för informationsutbyte om vapenförmedlingen. Att upprätta ett register där agenterna är införda och som anger deras skyldighet att skaffa ett skriftligt tillstånd att utöva sin verksamhet kan vara en metod att uppnå önskad ökad kontroll. kommer även fortsättningsvis att ägna dessa aspekter, liksom frågan om ökat informationsutbyte mellan medlemsstaterna vad avser nationell lagstiftning m.m. på området, särskild uppmärksamhet. Målsättningen med arbetet är att medlemsstaterna skapar en gemensam lagstiftning på området. EU:s starka stöd för ett juridiskt bindande instrument avseende vapenförmedlingsverksamhet under om illegal handel med lätta vapen illustrerar också EU:s engagemang i frågan. I syfte att fördjupa och vidareutveckla informationsutbytet kom medlemsstaterna under det svenska ordförandeskapet överens om att fortsätta att arbeta för en samsyn avseende arbetet med s.k. denials, dvs. negativa myndighetsbeslut på förfrågan från företag om att få exportera. Vid sidan om de denials som i första hand meddelas exportören finns den s.k. notifikationen som lämnas till de aktörer i medlemsstaterna som är ansvariga för exportkontroll av krigsmateriel. Notifikationen är mer detaljerad än en denial, innehåller ett antal parametrar och följer en förhållandevis fast mall. beslutades således att förstärka kodens regler på området. skall den stat som inlett konsultationer (konsulterande stat) med den stat som lämnat en notifikation om en denial (notifierande stat) informera den senare om sitt slutliga ställningstagande, oavsett om detta blev positivt eller negativt. Vidare kom medlemsstaterna överens om att samtliga medlemsstater vid ett positivt ställningstagande skall Skr. 2001/02:114 underrättas. Dessutom skall samtliga medlemsstater underrättas i de fall där konsultationerna givit vid handen att två till synes lika transaktioner, efter ett närmare studium, visat sig vara i huvudsak inte identiska. mottog 318 notifikationer om s.k. denials (negativa myndighetsbeslut) från elva medlemsstater. lämnade 161 notifikationer om denials, varav flertalet härrörde till kriterium 2 (respekten för de mänskliga rättigheterna i mottagarlandet) samt kriterium 4 (riskerna för den regionala freden, säkerheten och stabiliteten) i den gemensamma uppförandekoden. För en närmare redovisning av uppförandekodens åtta kriterier, se bilaga 4. I COARM har påpekats behovet av att på nationell väg effektivt kunna kontrollera elektronisk överföring av programvara och teknik som har ett direkt samband med klassificerade produkter enligt gällande krigsmaterielförteckning. Arbetet kommer bl.a. att bedrivas genom ingående studier i ämnet. I finns krav på tillstånd för överföringar av dessa slag (se vidare avsnitt 19). påbörjades en diskussion i COARM om en framtida gemensam syn på kriterier att beakta i tillståndsgivningen i samband med upplåtande av rättigheter för licenstillverkning i annat land. En lista över civil materiel som kan användas för att kränka mänskliga rättigheter sammanställdes och Europeiska kommissionen har i uppdrag att utarbeta en kontrollmekanism för denna inom ramen för första pelaren. Under det svenska ordförandeskapet initierade en diskussion bland medlemsstaterna för att förhindra korruption inom internationell vapenhandel. Avsikten är att bl.a. skapa enighet kring ett instrument som ett importerande land unilateralt kan använda i syfte att förhindra korruption. driver även denna fråga i andra fora (se avsnitt 15). Den tredje årliga rapporten, sammanställd enligt uppförandekoden, antogs av rådet och offentliggjordes, liksom tidigare, i EGT (Europeiska gemenskapernas officiella tidning). Nytt för årets rapport är bl.a. en betydligt mer detaljerad redovisning över medlemsstaternas export av konventionella vapen (se ovan). Under det svenska ordförandeskapet vitaliserades arbetet i ad hoc- arbetsgruppen POLARM och en arbetsplan för det fortsatta arbetet utarbetades. Transfer/transit av krigsmateriel inom EU, tullar/avgifter för krigsmateriel nationell suveränitet eller gemenskapsfråga och leveranssäkerhet är exempel på några frågor som diskuteras i gruppen. Konkurrensfrågor; offentlig upphandling; marknadstillträde (avlägsnande av hinder offsetfrågor) är ytterligare exempel på frågor som diskuteras. Vad gäller transfer/transit nåddes en principiell överenskommelse om att utarbeta ett underlag för en gemensam EU-ståndpunkt. 1 De löpande kontakterna med industrin gör att antalet notifikationer blir förhållandevis Ett beslut av om vapenembargon utgör ett ovillkorligt hinder mot svensk export enligt riktlinjerna för krigsmaterielexport. , hela eller delar av året, upprätthölls bindande embargon beslutade av mot , (UNITA), , , , , , , och . Vidare omfattades , och av ej bindande embargon beslutade av . EU:s medlemsstater iakttar fullt ut FN:s säkerhetsråds bindande beslut om vapenembargon. rekommendationer om restriktivitet har inte samma bindande karaktär och tillämpningen prövas därför från fall till fall (markerade ovan som ej bindande embargon). Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU beslutas med enhällighet om vissa vapenembargon som går utöver vad har beslutat. Dessa är ett utslag av medlemsstaternas vilja att reagera gemensamt i olika säkerhetspolitiska frågeställningar. Ett vapenembargo beslutat av EU genomförs genom tillämpning av respektive medlemsstats nationella exportkontrollregelverk. EU upprätthöll under hela eller delar av embargon mot , och , /, , , , , , , , , och . EU:s medlemsstater iakttog vidare även ett vapenembargo mot som 1992 beslutades av (). För en mer utförlig sammanställning av de embargon som varit i kraft hänvisas till skrivelsens bilaga 6. 12 Internationella ansträngningar för att förebygga och bekämpa destabiliserande ansamlingar och okontrollerad spridning av lätta vapen arbetar tillsammans med andra länder för verkningsfulla åtgärder mot spridningen och användningen av lätta vapen. omfattar i princip handeldvapen och andra vapen som är avsedda att bäras och användas av en eller ett par personer, men någon enhetlig definition har ännu inte fastställts. Arbetet med att förebygga och bekämpa destabiliserande ansamlingar, okontrollerad spridning och illegal handel pågår i olika verkar för att varje land skall bedriva en ansvarsfull exportpolitik på grundval av heltäckande lagar och regler, samt inrätta effektiva kontrollsystem och upprätthålla en väl fungerande administration för att kontrollera tillverkare, köpare och säljare, agenter fäster särskild vikt vid kontrollen av vapenhandlare och vid Skr. 2001/02:114 ökad öppenhet och transparens i vapenhandeln. lagstiftningen, som även kontrollerar när personer och företag agerar som förmedlare i vapentransaktioner, utgör ett av de exempel som framhålls i det internationella arbetet. () antog ett lätta vapen-dokument som innehåller normer, principer och åtgärder avseende bl.a. tillverkning och märkning av lätta vapen, registerhållning, exportkontroll och exportkriterier, transparens, säker förvaring samt överskottsmateriel. kommer att underteckna det av antagna juridiskt bindande FN-protokollet mot illegal tillverkning av och handel med skjutvapen m.m. (vapenprotokollet), som är det tredje tilläggsprotokollet till mot gränsöverskridande organiserad brottslighet. antog om illegal handel med lätta vapen ett politiskt bindande handlingsprogram för att bekämpa den illegala handeln med lätta vapen. deltog aktivt i det arbete som ledde fram till dess antagande. De tre ovan nämnda dokumenten har remitterats till myndigheter och organisationer som är berörda av lätta vapen-frågor. Med remissvaren som grund kommer en nationell handlingsplan för lätta vapen att utarbetas . Denna skall ligga till grund för regeringens lätta vapen-arbete . Viktiga instrument i det internationella arbetet är också EU:s program för att förebygga och bekämpa olaglig handel med konventionella vapen (1997), EU:s gemensamma åtgärd för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och lätta vapen (1998) samt EU:s uppförandekod för vapenexport (1998). 13Försvarsindustrin, exportstöd och internationellt samarbete på krigsmaterielområdet Mot bakgrund bl.a. av den svenska försvarsmaktens krympande materiel- anslag och den vikande internationella försvarsmaterielmarknaden konstateras i propositionen Totalförsvar i förnyelse (prop 1996/97:4), liksom i propositionen Det nya försvaret (prop 1999/2000:30), att ett väsentligt utökat internationellt samarbete framstår som en förutsättning för den svenska försvarsindustrins överlevnad och för Försvarsmaktens anpassningsförmåga. I den förstnämnda propositionen anges också som viktigt att regeringen och de svenska myndigheterna på ett aktivt och strukturerat sätt stödjer försvarsindustrins exportansträngningar, under förutsättning att dessa står i överensstämmelse med gällande riktlinjer för svensk krigsmaterielexport. försvarsutskott uppmanade i betänkande (1998/99:FöU1) regeringen att vidta ytterligare åtgärder i syfte att skapa bättre förutsättningar för exportframgångar rörande viktiga försvarsmateriel- projekt, däribland stridsflygplan JAS 39 . 2001/02:114 Försvarsberedningen har understrukit vikten av aktiva exportstödjande åtgärder från regeringens sida. Det finns flera motiv för staten att engagera sig i exportstödjande verksamhet, som de sammanfattningsvis redovisas i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop 2001/02:10). Således bidrar exporten till att långsiktigt säkerställa en teknologisk och industriell bas för nyutveckling, men också vidmakthållande och vidareutveckling av befintliga materielsystem. Exporten är vidare en viktig förutsättning för att stärka den inhemska industrins internationella konkurrenskraft. Det finns också ett värde i att kundbasen för materiel som används i Försvarsmakten breddas, varigenom möjligheter uppstår att dela kostnaderna för vidareutveckling, samordna utbildning och underhåll samt att utbyta erfarenheter om materielens användning. En grundläggande utgångspunkt för statens exportstöd är, självfallet, att de aktuella materielobjekten är godkända ur exportkontrollsynpunkt. Regeringen anser i denna del, sammanfattningsvis, att exporten av väsentliga och större svenska materielsystem har fortsatt stor försvarspolitisk betydelse för . Exporten bidrar till att upprätthålla och utveckla inhemsk kompetens och kapacitet och medför vidare att den svenska försvarsindustrin uppfattas som en intressant partner i internationella samarbetsprojekt på området. Vad beträffar internationaliseringen av den svenska försvarsindustrin, med därmed sammanhängande omstruktureringsåtgärder, är bedömningen att denna kommer att fortsätta framåt. Det finns alltjämt en betydande överkapacitet främst inom den europeiska försvarsindustrin. Som framgick av förra årets redogörelse (2000/01:114), presenterade regeringen för i prop 2000/01:49 det ramavtal mellan , , , , och som framförhandlats mellan länderna som en följd av den avsiktsförklaring ländernas försvarsministrar ingick , det s.k. sexstatsinitiativet, Letter of Intent (LoI), sedermera åtföljt av det undertecknade ramavtalet (Framework Agreement) rörande åtgärder för att underlätta omstruktureringen och driften av den europeiska försvarsindustrin. fortsatte arbetet i de aktuella arbetsgrupperna, med kontinuerliga avrapporteringar till den exekutivkommitté som funnits .