prop · GP03129 · 2002-03-19 00:00:00 — Också om man tar hänsyn till sådant som skillnader i utbildning, kön och ålder för invandring är risken att vara arbetslös för utrikes födda som bott i större än för dem som är födda i . Vistelsetidens betydelse för sysselsättning och arbetslöshet Det svenska språket framhålls ofta som en nyckelfaktor i sammanhanget. Självklart har det betydelse. Bristande kunskaper i svenska är en viktig orsak till att särskilt nyanlända invandrare har svårigheter på arbetsmarknaden. Även för invandrare som bott länge i kan språket vara en orsak till att det är problem att få ett arbete. En del invandrare som kommit hit när det funnits gott om arbete utan krav på språkkunskaper har sedan blivit arbetslösa och fått svårt att få nytt arbete på grund av de inte behärskar det svenska språket tillräckligt bra. Även barn och ungdomar som växer upp i områden där det bor få svenskar kan ha så bristfälliga kunskaper i det svenska språket att det påverkar deras möjligheter att få arbete. Bristande språkkunskaper är dock ingen tillräcklig förklaring till varför invandrare fortfarande i har högre arbetslöshet och lägre sysselsättning än personer födda i . Och det har knappast något förklaringsvärde alls i fråga om situationen på arbetsmarknaden för barn till invandrare, vars hela uppväxt och skolgång ägt rum i . Bland människor som invandrat till finns både lågutbildade och personer med mycket hög utbildning och kvalificerad yrkeserfarenhet. Den genomsnittliga utbildningsnivån bland invandrare är ungefär i nivå med utbildningsnivån bland den övriga befolkningens. folkräkningarna och var utbildningsnivån bland invandrare högre respektive nästan likvärdig med personer som var födda Den senaste undersökningen om invandrares utbildningsnivå visar att , har de som invandrat, högre utbildning än de som vistats i . Detta tyder på att högutbildade invandrare lämnar i högre utsträckning än de lågutbildade. Även om påståendet att invandrare generellt skulle ha en låg utbildningsnivå inte är giltigt, är spridningen vad gäller utbildningsbakgrund inom kategorin invandrare större än för svenskfödda. av den utrikes födda befolkningen saknar gymnasiekompetens, att jämföra för svenskfödda. Inte minst i ljuset av de ökande kompetenskraven i arbetslivet är detta på en generell nivå ett problem. finns alltså en stor grupp högutbildade invandrare. Ett problem är att en del utbildningar inte är anpassade till de krav som ställs på den svenska arbetsmarknaden. Ett minst lika stort problem synes dock vara en oförmåga i svenska arbetsliv att ta tillvara den kompetens som finns hos många högutbildade invandrare. En rapport från AMS, Rätt man på fel plats en studie av arbetsmarknaden för akademiker som invandrat (Ura 2001:5), visar exempelvis att det är betydligt ovanligare bland invandrare att ha ett arbete som motsvarar den kunskapsnivå de har förvärvat genom högskoleutbildning. av de invandrade akademikerna har ett arbete som motsvarar deras utbildningsnivå (kvalificerat arbete) jämfört med av dem som är födda i . Chansen att ha ett kvalificerat arbete varierar beroende på de invandrades födelseregion, utbildningsland (/annat land) och värderingen av den utländska utbildningen. Det är t.ex. en stor skillnad mellan invandrare som tagit sin examen i resp. utomlands. Sannolikheten att ha ett kvalificerat arbete uppgår till för de invandrare som har en högskoleutbildning från , vilket är mer än för de invandrare som har en utbildning från födelselandet eller annat land än . Trots detta är skillnaden fortfarande betydande jämfört med svenskfödda. En viktig slutsats i undersökningen är att de som har ett arbete som de är överkvalificerade för, i stor utsträckning finns hos arbetsgivare inom rätt område men alltså på fel plats. En framtida utmaning för varje arbetsgivare är således att identifiera dem inom den egna organisationen vars kompetens inte tas tillvara i tillräcklig utsträckning. Brist på nätverk och naturliga kontaktytor med arbetslivet En allt större del av alla rekryteringar sker via informella kontakter, dvs. man rekryterar personer som man känner, är bekant med, eller som är släkt med redan anställda. beräknas närmare hälften av alla rekryteringar ske på detta sätt. Som nyinvandrad saknar man inte sällan ett kontaktnät bestående av släkt, vänner, grannar etc. Saknar man som arbetssökande dessutom helt erfarenhet och referenser från den svenska arbetsmarknaden har man förstås ett ytterligare handikapp. Också om man som invandrare lyckas etablera sig i arbetslivet kan man möta problem som en infödd ofta slipper. På de flesta arbetsplatser finns en dominerande majoritetskultur. Som invandrare kan det vara svårt att förstå koder och oskrivna regler samt bli en del av olika Skr. 2001/02:129 informella nätverk som finns på en arbetsplats. begränsande när det gäller möjligheter till utveckling och avancemang. Ett allvarligt hinder för en framgångsrik integration på arbetsmarknaden är förekomsten av etnisk diskriminering. Rapporter och olika händelser från visar att det inte är ovanligt att personer utsätts eller, i vart fall, upplever att de utsätts för sådan diskriminering. Som redan nämnts visar forskning att personer som varit i fortfarande löper högre risk att bli arbetslösa än infödda. Detta gäller även deras barn som vuxit upp och har hela sin skolgång i . Det är ett av många belägg för att etnisk diskriminering förekommer. Av undersökningarna Invandrare om diskriminering IIV (CEIFO, 19951998) framgår att arbetslivet är ett av de områden inom vilka flest människor upplever sig bli etniskt diskriminerade. Personer födda i olika länder i mellersta och södra , , respektive rapporterar mest diskriminering. Av samtliga svarande i de fyra studierna anger var tredje att han eller hon inte fått ett sökt jobb på grund av sin utländska bakgrund. Bland iranier och afrikaner rapporteras sådana erfarenheter av varannan person. Den generella arbetsmarknadspolitiken skall vara just generell. Det innebär att den i princip skall tillgodose också sådana behov som kan vara specifika just för invandrare. På arbetsmarknadspolitikens område har detta bl.a. uttryckts i propositionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten (prop. 1995/96:222) där regeringen slår fast att invandrares behov av arbetsmarknadspolitiska insatser i huvudsak bör lösas inom ramen för de generella arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Detta utesluter emellertid inte att särskilda prioriteringar och riktade insatser inom arbetsmarknadspolitiken kan vara nödvändiga. Liksom redan sker på jämställdhetsområdet måste arbetet för att integrera ett visst perspektiv i den reguljära verksamheten kompletteras med särskilda åtgärder av olika slag. En grundläggande utgångspunkt för den generella arbetsmarknadspolitik- en och därmed också för den reguljära verksamheten på de enskilda arbetsförmedlingarna, är att den skall utformas utifrån individens förutsättningar och behov. Fokusering på individen och flexibilitet är viktigt i kontakten med invandrare, som kommer till med vitt skilda erfarenheter och bakgrund. Att utveckla arbetsförmedlingens service i relation till den enskilde sökande har varit en fråga av hög prioritet för regeringen . Regeringen har bl.a. i propositionen Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) signalerat att de individuella handlingsplaner som varje arbetssökande på Skr. 2001/02:129 arbetsförmedlingen skall ha måste utvecklas till att bli ett mer effektivt instrument i sökprocessen efter ett nytt jobb. som individualisering och flexibilitet är ledord i den generella arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedrivs också olika typer av metodutvecklande projektverksamhet med särskild inriktning på förbättrade möjligheter för invandrare på arbetsmarknaden. AMS har exempelvis fått i uppdrag av regeringen att genomföra ett pilotprojekt där bemanningsföretag utgör ett komplement till ordinarie verksamhet. Syftet är att öka möjligheten för invandrare som saknar kontakt med det svenska arbetslivet att få reguljärt arbete. Uppdraget kommer att redovisas . Ett annat exempel är att regeringen beviljade i ekonomiskt stöd för integrationsprojektet . Projektet, som drivs i samverkan mellan i , arbetsförmedlingen och syftar till att ge invandrare med bristfälliga kunskaper i svenska språket och som är inskrivna hos arbetsförmedlingen möjlighet att, genom mentorstödd praktik kombinerad med svenskstudier, komma ut i arbetslivet. Företrädesvis handlar det om personer som deltagit i svenskundervisning för invandrare (sfi) men inte uppnått nivån för godkänt. Studierna i svenska bedrivs i mycket nära anslutning till arbetslivet. får varje deltagare dessutom en utbildad på praktikarbetsplatsen som stöd. Särskilt om de arbetsmarknadspolitiska programmen I det arbetsmarknadspolitiska regelverket finns ett antal särregleringar som direkt tar syfte på möjligheterna att tillgodose de särskilda behov som invandrare kan ha. Utbildning i svenska språket, med undantag för sfi får exempelvis ges till invandrare i form av arbetsmarknadsutbildning. Detsamma gäller under vissa villkor reguljär utbildning inom och gymnasieskolan. Också i fråga om arbetspraktik och stöd till näringsverksamhet (starta-eget-bidrag) finns särskilda möjligheter för invandrare. Program som det förstärkta anställningsstödet, liksom satsningen på , är generella till sin karaktär och tar sin utgångspunkt i de särskilda behov som finns hos långtidsarbetslösa respektive lågutbildade, men kommer naturligen i relativt stor utsträckning invandrare till del. Arbetsmarknadsutbildning ges i förhållandevis stor utsträckning till personer med utländsk bakgrund. De utländska medborgarna utgör av det totala antalet arbetslösa. bland dem som finns i arbetsmarknadsutbildningar har emellertid utländskt medborgarskap. Parallellt med att arbetsmarknaden har förbättrats för invandrare har också utfallet i arbetsmarknadsutbildning förbättrats för dem. Fjärde kvartalet 1999 hade av personer som invandrat arbete efter avslutad arbetsmarknadsutbildning. Motsvarande siffra var . I sammanhanget kan erinras om regeringens särskilda satsningar för att Skr. 2001/02:129 öka sysselsättningen bland invandrare 20012003 vilka omfattar medel till AMS för riktade arbetsmarknadsutbildningsinsatser (jfr nedan). infördes den s.k. aktivitetsgarantin. personer som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa kan anvisas heltidsaktiviteter syftande till att öka deras möjligheter att få reguljärt arbete. Inom ramen för aktivitetsgarantin kan befintliga arbetsmarknadspolitiska åtgärder användas och erfarenheter från olika typer av projekt skall tas tillvara. befinner sig ca 36 000 personer i aktivitetsgarantin. Personer med utländskt medborgarskap är något underrepresenterade inom aktivitetsgarantin i förhållande till deras andel av de arbetssökande (). De stora volymerna inom aktivitetsgarantin bidrog inledningsvis till att kvaliteten i verksamheten i vissa fall kunde ifrågasättas. har emellertid ett intensivt arbete bedrivits för att kvalitetssäkra verksamheten och regeringens uppfattning är att den fungerar i stort sett tillfredsställande. Enligt regeringens bedömning är aktivitetsgarantin ett viktigt instrument för att ge utsatta grupper, bl.a. vissa grupper av invandrare, nya möjligheter på arbetsmarknaden. Särskilda medel för personalförstärkningar Regeringen har, mot bakgrund av den höga arbetslösheten, under en följd av år medgivit att medel från AMS åtgärdsanslag används för tillfälliga personalförstärkningar på arbetsförmedlingarna. I budgetpropositionen för föreslog regeringen att denna medelsöverföring skulle permanentas. Bakgrunden till detta var bl.a. att aktivitetsgarantin kräver stora personalresurser, men också att aktiva och personalintensiva förmedlingsinsatser är det mest effektiva sättet att hjälpa arbetslösa ut i reguljärt arbete. skall av totalt , liksom skedde , användas för att särskilt stärka ställningen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund. Dessa medel har fördelats mellan storstadsregionerna () och övriga kommuner (). Enligt AMS har de extra resurserna till storstadsregionerna inneburit att fler handläggare har kunnat avsätta mer tid för den individuella servicen men också för kollektiva insatser, t.ex. jobbsökaraktiviteter. Särskilda satsningar för att öka sysselsättningen bland invandrare 2001 2003 Regeringen aviserade i den ekonomiska vårpropositionen att man avsåg att avsätta för riktade insatser för att öka sysselsättningen bland invandrare (jfr avsnitt 4. Genom beslut av om budgetpropositionen för tilldelades AMS av dessa medel. Dessa jämte ytterligare skulle användas för att genomföra kompletterande utbildning för arbetslösa personer med utländsk högskoleexamen inom olika bristyrken, bl.a. inom hälso- och sjukvårdsområdet, och för arbetslösa invandrare med relevanta språkkunskaper i syfte att tillgodose behovet av tvåspråkig vårdpersonal. Den delrapport som AMS lämnade till regeringen visade att länsarbetsnämnderna planerat för sammanlagt ca 2 200 platser i förberedande utbildning och 1 230 platser i yrkesutbildning till en total kostnad av för . Bland de förberedande utbildningarna dominerade olika typer av språkutbildning medan en inriktning mot teknik och vård var vanligast bland de yrkesinriktade utbildningarna. Samverkan med huvudmän inom olika yrkesområden och med andra myndigheter och organisationer uppges vara väl utbyggd i länen. Eftersom utbildningarna inte har hunnit avslutas går det ännu inte att säga något om resultaten. har anslagits för motsvarande satsningar på kompletterande högskoleutbildning. Regeringen har i regleringsbrevet för AMS bl.a. angivit att medelstilldelningen skall ses som ett uttryck för en fortsatt ambitionshöjning inom området, att medlen i första skall hand användas för utbildningar som går utöver länsarbetsnämndernas reguljära planering av insatser av detta slag samt att insatserna skall genomföras i samverkan med olika huvudmän och andra berörda parter. AMS har till följd av de särskilda medlen för detta ändamål lanserat en bred informationskampanj, Underlätta språnget, i syfte att nå ut till dem som kan komma i fråga för insatser inom ramen för satsningen. Arbete för att motverka diskriminering uppdrag till AMS Av grundläggande betydelse för en framgångsrik integration i arbetslivet, liksom på andra samhällsområden, är ett heltäckande och effektivt skydd mot diskriminering. Det krävs ett oförtrutet arbete från alla berörda aktörer för att motverka den diskriminering som förekommer. DO etablerade ett samarbete med AMS. Det har resulterat i bl.a. att AMS verksledning har beslutat om en kvalitetssäkrad handlingsplan för myndighetens arbete med mångfaldsfrågor. Vid flertalet länsarbetsnämnder finns särskilda mångfaldsspecialister som genomgått särskild utbildning. Mångfaldsspecialisterna får kontinuerlig information från DO och vid behov råd av DO:s jurister. AMS har också medverkat i DO:s och arbete för att mäta kunskaperna om diskrimineringslagstiftningen hos arbetsförmedlingarnas chefer. Det kan noteras att kunskaperna hos (AMV:s) personal ökat mer än hos andra undersökta yrkesgrupper. DO och AMS har beslutat att utvärdera sitt samarbete . Som ett komplement till pågående arbete mot etnisk diskriminering inom AMV uppdrog regeringen åt AMS att vidta åtgärder för att motverka diskriminering i arbetsförmedlingarnas verksamhet. Uppdraget var en del i uppföljningen av skrivelsen En nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering (skr. 2000/01:59) samt departementspromemorian Alla lika olika mångfald i arbetslivet (Ds 2000:69). Uppdraget tar i första hand sikte på diskriminering på grund av etnisk tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder, men kan även omfatta diskriminering på Skr. 2001/02:129 grund av kön, om det bedöms lämpligt med avseende på det ordinarie jämställdhetsarbete som bedrivs inom AMV samt diskriminering på grund av ålder. AMS skall bl.a. analysera och bedöma riskerna för diskriminering inom olika delar av arbetsförmedlingens verksamhet samt försäkra sig om att arbetsförmedlare och annan personal inom AMV har tillfredsställ- ande kunskaper om mekanismerna bakom diskriminering samt om gällande regler på området, liksom om frågor om mångfald i arbetslivet. I uppdraget uppmärksammas också vikten av att arbetsförmedlingar inte tillmötesgår uppmaningar till diskriminering från arbetsgivare som efterfrågar förmedlingarnas tjänster samt att arbetssökande inte nekas inskrivning på arbetsförmedlingen på grund av bristande kunskaper i svenska språket eller det förhållande att godkänd s.k. sfi-nivå inte uppnåtts. AMS skall redovisa vilka åtgärder som vidtagits till följd av uppdraget, vad som i övrigt görs för att motverka diskriminering i myndighetens verksamhet samt en plan för det fortsatta arbetet på området. har i sin rapport 2001 följt hur situationen för invandrare på arbetsmarknaden ser ut och pekar särskilt på att det inte finns någon myndighet eller något utvecklat system för att validera utländsk yrkeserfarenhet. Enligt medverkar detta i hög grad till att invandrare inte får ett arbete som motsvarar deras kompetens. Regeringen delar bedömning att validering av yrkeskompetens är angelägen och att former och metoder för sådana bör utvecklas skyndsamt. Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (SOU 2001:78) har haft i uppdrag att lämna förslag till åtgärder för utveckling av validering av utländsk yrkeskompetens. Inom ramen för utredningen har också en försöksverksamhet med validering av utländsk yrkeskompetens på huvudsakligen gymnasial nivå initierats. Målet är att utveckla olika modeller till stöd för såväl den enskilde arbetssökande som arbetsgivaren. Effekterna av valideringen för arbetsgivare eller arbetstagare har ännu inte utvärderats. Betänkandet bereds nu inom med sikte på en proposition . Gemenskapsinitiativet Equal syftar till att genom samarbete mellan länderna främja nya metoder för att motverka all slags diskriminering på arbetsmarknaden. Utmärkande för programmet är bl.a. att det tar sikte mer på de strukturer och processer som bidrar till diskriminering än på specifika målgrupper. EU-medlen i det svenska Equal-programmet uppgår till ca . Växtkraft mål 3 är ett EU-program som riktar sig till individen på arbetsmarknaden, både sysselsatta och arbetslösa. programperioden 20002006 kommer det inom ramen för mål 3 att Skr. 2001/02:129 avsättas EU-medel motsvarande till åtgärden integration och mångfald. Åtgärden vänder sig specifikt till arbetshandikappade och personer av utländsk härkomst, som trots goda förutsättningar att få arbete, är arbetslösa. Därutöver har mål 3 en åtgärd, omfattande i EU-medel, Ökad anställbarhet och företagaranda, som är riktad till arbetslösa som befinner sig långt bort från arbetsmarknaden. Bland dessa ingår många med utländsk härkomst. Inom ramen för den nationella storstadspolitiken har staten tecknat lokala utvecklingsavtal med sju storstadskommuner. Regeringen har för perioden 19992003 beräknat för insatser i de 24 stadsdelar som omfattas av de lokala utvecklingsavtalen. Av de två miljarderna har regeringen beslutat om fördelning av . Sammanlagt pågår närmare 600 insatser som syftar till att bryta segregation och främja tillväxt. En stor andel av invånarna i de områden där insatserna görs har utländsk bakgrund. Flera målområden inom storstadspolitiken har direkt bäring på att öka sysselsättningen och minska socialbidragsberoendet. En betydande del av de fördelade medlen har också använts för dessa målområden. Därtill kommer de ordinarie medel som AMV disponerar i samverkan med kommunerna inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen. En avstämning och utvärdering av storstadspolitiken genomförs och kommer att redovisas till i särskild ordning . Rapporter visar dock på att storstadspolitiken medverkat till att arbetslösheten minskar snabbare i de områden där utvecklingsarbete har bedrivits än i kommunen som helhet. har dessutom i sina kompletterande riktlinjer beslutat att ytterligare fokusera på målområdena sysselsättning, utbildning och tillväxt för de återstående ca som står till förfogande inom ramen för storstadspolitiken. AMS fick i regleringsbrevet för i uppdrag att stödja arbete syftande till samverkan mellan kommuner och länsarbetsnämnder inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen. AMS har avrapporterat uppdraget. I rapporten uppges att AMS stimulerat och underlättat informationsutbyte länsarbetsnämnder emellan och mellan central och regional nivå, t.ex. genom besöksverksamhet och nätverksträffar. Något särskilt stöd därutöver har inte efterfrågats av länsarbetsnämnderna, enligt AMS. I sammanhanget kan nämnas att det har funnits medel hos AMS som varit öronmärkta för insatser inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen. får AMS använda högst för projekt med arbetsmarknadspolitisk inriktning, bl.a. för insatser inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen. Uppföljning och utvärdering Skr. Som ett led i arbetet för att få en bättre uppfattning om de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernas effektivitet bildades en ny myndighet, (), under . Institutet har utvärderat arbetsmarknadspolitiskt motiverade åtgärder och effekterna på arbetsmarknaden av åtgärder inom utbildningsväsendet samt studerat arbetsmarknadens funktionssätt. Forskningen kring arbetsmarknadens funktionssätt har inte minst rört utsatta gruppers situation på arbetsmarknaden. Bland IFAU:s forskningsrapporter av integrationspolitiskt intresse kan nämnas: Utvärdering av ett arbetsmarknadsprogram för långtidsarbetslösa invandrare (1999), Vem ska hjälpa vem? En kritisk analys av arbetsmarknadspolitiska insatser riktade till kvinnor med utländsk bakgrund (2000), Diskriminering av invandrare vad kan det bero på (2000), Arbetsmarknadslägets effekter på invandrares sysselsättning och inkomster (2001) samt Invandrare arbetsmarknad (2001). Regeringen uppdrog vidare åt Statskontoret genomföra en utvärdering av insatserna för integration av invandrare på arbetsmarknaden. Uppdraget syftar primärt till att kartlägga hur befint- liga program, insatser och aktörer inom det arbetsmarknadsrelaterade integrationsområdet kompletterar och överlappar varandra och i den mån det är möjligt, bedöma respektive insats enskilda mervärde, samt lämna förslag till hur uppföljning och utvärdering av insatserna kan förbättras. Uppdraget omfattar också att redovisa och analysera brister och otydligheter som uppmärksammas i arbetet, när det gäller ansvars- fördelning i, samordning av och inriktning på det arbetsmarknadsrela- terande integrationsarbetet. Uppdraget skall avrapporteras . 5.1.4Etnisk mångfald i arbetslivet Begreppet etnisk och kulturell mångfald har en framträdande plats i regeringens integrationspolitiska proposition. Regeringen understryker att mångfalden måste återspeglas både i hur politiken formuleras och hur den genomförs. Vidare framhåller regeringen att samhällets etniska och kulturella mångfald bör genomsyra arbetslivet och att staten har ett särskilt ansvar som föredöme i detta avseende. Genom beslut om lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet ökade möjligheterna att motverka och förebygga etnisk diskriminering på arbetsmarknaden. Enligt lagen är arbetsgivaren skyldig att bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja etnisk mångfald i arbetslivet. Med etnisk mångfald i arbetslivet menas i lagen lika rättigheter och lika möjligheter i fråga om arbete, anställningsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet oavsett etnisk tillhörighet. DO har också givit ut råd till arbetsgivarna hur de kan arbeta med etnisk mångfald enligt lagens krav på aktiva åtgärder. redogörs för lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet och DO:s ansvar och verksamhet med anknytning till denna lag. Men det behövs också andra insatser för att stimulera den etniska mångfalden i arbetslivet. Dessa insatser måste dock utformas med