prop · GP03173 · 2002-03-18 00:00:00 — Även den regionala fördelningen inom landet mellan olika bygder kan vara avgörande för möjligheten att nå fastlagda mål om naturbetesmarker. Dessa frågor bör följas i den fortsatta utvecklingen inom jordbrukssektorn. För att bidra till att miljökvalitetsmålet Giftfri miljö skall kunna uppnås har fått i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram för användning av bekämpningsmedel i jordbruket och trädgårdsnäringen för åren 20022006. Inom näringen har tagits flera värdefulla initiativ som t.ex. KRAV- odling och kvalitets- och miljömärkningen Svenskt Sigill. Dessa inne- håller element som även bidrar till naturvård. Mälarhagar () och Kaprifolkött () är två lokala/regionala initiativ som stimulerar produktion av naturbeteskött och bidrar på så sätt till bevarandet av naturliga betesmarker (se vidare avsnitt 3.15). I propositionen Hållbart fiske och jordbruk (prop. 1997/98:2) framhölls att sektorsansvaret är en förutsättning för ett framåtsyftande miljöarbete på fiskets område och att det skall tillämpas i en fortlöpande dialog med miljöns företrädare. Detta har genomförts genom en ökad samverkan inom internationella konventioner, ett förbättrat samarbete på både departements-, myndighetsnivå och på regional nivå. På fiskets område är det internationella arbetet väsentligt eftersom fiskeripolitiken är gemensam inom hela EU. har under sitt ordförandeskap i EU aktivt drivit att inom den gemensamma fiskeripolitiken öka integreringen av miljökrav och hållbar utveckling. Detta resulterade bl.a. i att fiskeministrarna tog ett långtgående beslut om hur hållbar utveckling skall genomföras i den gemensamma fiskepolitiken i samband med den revision som skall slutföras . Dock kvarstår stora problem vad gäller fiskets omfattning och bedrivande och en betydande anpass- ning av fisket till beståndens storlek måste ske . Av de beslutade miljökvalitetsmålen är Levande sjöar och vattendrag respektive Hav i balans samt levande kust och skärgård de två som tyd- ligast berör fiske och naturvård. För att dessa mål skall kunna uppfyllas har regeringen vidtagit ett flertal åtgärder. skall aktivt arbeta för att miljökvalitetsmålen uppfylls inom en generation, bl.a. genom att uttaget av fisk anpassas till att fisk- resurserna kan återhämta sig, att bifångsterna minskar, att ett fortsatt och utökat skydd av skyddsvärda akvatiska miljöer kommer till stånd samt att åtgärder vidtas för hotade arter och fiskstammar. har myn- digheten fått en rad nya uppdrag, vilket bl.a. innebär fortsatt arbete med förvaltningsplaner för viktiga fiskarter och åtgärdsprogram för hotade fiskarter och fiskstammar. Myndigheten skall vidare driva på ut- vecklingen av selektiva redskap såväl nationellt som internationellt samt vidta förbättringar för att minimera bifångster. Inom fiskerikontrollen skall en fortsatt vidareutveckling ske av det riskanalysbaserade fiskeri- kontrollsystemet i samverkan med . Regeringen kom- mer att följa upp hur miljömålsarbetet framskrider samt överväga be- hovet av eventuella nya åtgärder. Arbetet med att revidera EG:s gemensamma fiskeripolitik bedrivs nu Skr. 2001/02:173 inom olika delområden, som resurs-, marknads- och strukturpolitik. svenska arbetet kommer att inriktas mot en ökad integrering av miljö- hänsyn och hållbar utveckling i detta arbete. Bland de viktigaste åtgär- derna är att verka för en minskning av fiskeflottan så att en hållbar balans uppnås mellan fiskeansträngning och tillgängliga fiskeresurser, att verka för en ekosystembaserad fiskeriförvaltning, en restaurering av över- utnyttjade fiskbestånd och att återuppbygga väsentliga fiskbestånd utan- för säkra biologiska gränser. Andra åtgärder är att verka för att fiske- metoderna blir mer selektiva, att en åtgärdsplan för biologisk mångfald genomförs i fiskerinäringen, att fiskerikontrollen förbättras samt att vetenskaplig forskning om den akvatiska miljön främjas och utvecklas. Regeringen har redovisat sina bedömningar inför revisionen av den gemensamma fiskeripolitiken i skrivelsen om EU:s framtida fiskeri- politik (skr. 2001/02:152). För att bidra till att miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö skall kunna uppnås kommer att delta i arbetet med ett åtgärds- program för hotade arter samt att göra en översyn av fritidsfiskets och husbehovsfiskets påverkan på fiskbestånden i fjällen. Även här krävs för en långsiktig naturvård att fisket anpassas till resursernas omfattning och att fisket bidrar till att bevara den samiska bosättningen och kulturen i området. Till regeringen har vidare överlämnats tre rapporter som behandlas inom . De tre rapporterna är Analys av det småskaliga kustfisket och insjöfisket, Svensk vattenbruk en framtidsnäring samt Utvärdering av det fria handredskapsfisket. överlämnade betänkandet (SOU 2001:101) En ny rennäringspolitik öppna samebyar och samverkan med andra markanvändare. Betänkandet innehåller en mängd förslag, däribland mål för en ny rennäringspolitik. Ett av målen är ett miljömål. Remissbehandling sker och en proposition beräknas . Regeringen avser att i det sammanhanget ta upp olika aspekter vad gäller rennäring och naturvård. Frågor som rör naturvård och rennäring behandlas därför inte i föreliggande skrivelse. Enligt beslut (prop. 1997/98:56, bet. 1997/98: TU10, rskr. 1997/98:266) är det övergripande transportpolitiska målet att transportpolitiken skall säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. EU definierar ett hållbart transportsystem bl.a. som ett system som gör det möjligt att tillgodose enskilda människors, företags och föreningars grundläggande behov av kommunikation och utveckling på ett säkert och för människor och ekosystem sunt sätt som främjar jämlikhet inom och mellan generationerna. Regeringens proposition Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem (prop. 2001/02: 20, bet. 2001/02:TU02, rskr. 2001/02:126) ger förslag till omställning till ett sådant system. Visionen är att transportsystemet har för- Skr. 2001/02:173 ändrats i takt med de krav som ställts som följd av ett ekologiskt, socialt, kulturellt och ekonomiskt hållbart samhälle i en internationaliserad värld, med en välfärd som omfattar hela befolkningen i såväl som globalt. Ansvarsfördelningen mellan olika aktörer inom transportområdet bör ske decentraliserat med en tydlig rollfördelning mellan planerings- nivåer och aktörer. Transportinfrastrukturverken har sektorsansvar för utvecklingen av respektive transportslag. Transportinfrastrukturen har flera kopplingar till naturvården. Trafikanläggningar kan ta stora mark- arealer i anspråk, skapa barriärer och minska natur- och kulturland- skapens värden liksom den biologiska mångfalden. I tätorterna, liksom längs större vägar utanför tätorter, påverkas livsmiljön avsevärt av bil- trafiken och de miljöproblem den för med sig. har fattat beslut om miljömålspropositionen, infrastruktur- propositionen och klimatpropositionen och därför bör transportpolitikens etappmål för en god miljö ses över och uppdateras och en samlad genom- förandestrategi för transportsektorn tas fram. EU:s transportministrar antog en resolution om integrering av miljö och hållbarhet i transportpolitiken. Bland annat definierades vad ett hållbart transportsystem är. Som exempel på integrering bör därutöver nämnas regeringsuppdragen till de flesta myndigheterna, däribland trafikverken, om att införa miljöledningssystem för sina verksamheter. Inom pågår ett utvecklingsarbete som syftar till ett mer aktivt och målstyrt arbetssätt. Trafikverkens gemensamma arbete med mål och mått för natur- och kulturvärden är ett intressant exempel på detta. Energisektorn har ett ansvar att se till att den negativa påverkan på natur- miljön av befintliga anläggningar minimeras. I sektorsansvaret ligger också att ta till vara möjligheter att återskapa värden i och vid energi- anläggningar och utbyggda vattendrag. Ett exempel på detta är Vatten- falls arbete med att försöka ta till vara kraftledningsgatan som livsmiljö för djur och växter samt förbättringar av miljön i vattendrag som har byggts ut för vattenkraftändamål. Regeringen beslutade att Försvarsmakten skulle ha ett särskilt sektorsansvar för ekologisk hållbarhet. Sektorn inrymmer bl.a. Försvars- makten, och . Försvars- makten har format Försvarssektorns miljödelegation för att behandla sektorsgemensamma frågor. Delegationen utformar bl.a. gemensamma handlingsprogram utifrån de nationella miljökvalitetsmålen, delmålen och målen för hållbar utveckling. I sitt eget naturvårdande arbete gäller bl.a. att Försvarsmakten har infört ett miljöledningssystem enligt standar- den ISO 14001 i hela organisationen och att myndigheten tillsammans med utarbetar övnings- och miljöanpassade skötsel- planer för de militära övnings- och skjutfälten. Regeringen vill vidare peka på det naturvårdande arbete som Kust- Skr. 2001/02:173 bevakningen genomför inom ramen för sitt ansvar för miljöräddnings- tjänsten till sjöss. Industri samt gruv- och mineralverksamhet Inom denna sektor har t.ex. industrietableringar av olika slag hög rele- vans för naturvården. För gruv- och mineralnäringen är det av naturliga skäl inte möjligt att välja lokalisering på samma sätt som beträffande de flesta andra exploateringar. Ansvaret för att minimera negativ påverkan på miljön gäller dock på samma sätt för alla industrietableringar. Även turismen har ett uttalat sektorsansvar, såväl näringen som genom den centrala myndigheten . Turism och fortsatt ut- veckling av sektorsansvar redovisas i avsnitt 3.9. 3.4Kommunal naturvård och tätortsnära natur Kommunernas naturvårdsinsatser bör stimuleras och stärkas, såväl kort- som långsiktigt. Regeringen avser därför att genomföra en satsning på naturvård genom ett särskilt program. Programmet kommer att ge kommuner inklusive lokala aktörer inom varje kommun möjlighet att söka delfinansiering för olika lokala naturvårdsprojekt. Den befintliga möjligheten för kom- muner och landstingskommunala stiftelser att få statsbidrag för förvärv och säkerställande av mark för naturvårdsändamål bör lyftas in i denna programsatsning och utnyttjas bättre. Den tätortsnära naturens ställning i förhållande till annan mark- och vattenanvändning bör stärkas. Detta gäller större städer i all- mänhet och de tre storstadsregionerna i synnerhet. Att med stöd av bestämmelser om områdesskydd reservera mark och vatten för friluftsliv och biologisk mångfald är lika angeläget som att reservera mark för infrastruktur, bostäder och arbetsplatser. Det ömsesidiga kunskaps- och erfarenhetsutbytet mellan läns- styrelser, skogsvårdsstyrelser och kommuner, liksom andra lokala aktörer, är viktigt. bör ha en viktig roll i att vara samordnande och att entusiasmera fler kommuner till att engagera sig i konkreta naturvårdsinsatser. Det är önskvärt att fler stiftelser för naturvård och friluftsliv bildas. Det bör bli möjligt att få statsbidrag även för att etablera sådana stiftelser. Erfarenhet och kunskap från de befintliga stiftelsernas arbete bör bättre tas till vara. Arbetet med att bilda fler nationalstadsparker fortsätter. Den natio- nalstadspark som finns i bör utvecklas genom att för- valtning och information förstärks. Kompetens rörande naturvård, friluftsliv och kulturmiljö är en viktig faktor för att den lokala och kommunala naturvården och kulturmiljövården skall kunna förstärkas och utvecklas. Fortsatt gemensamt ansvar stat kommun Den offentliga naturvården har varit och kommer inom överskådlig framtid att förbli ett gemensamt ansvar för stat och Kommunerna har i och med ikraftträdande fått stora och förstärkta möjligheter att tillämpa bestämmelserna om om- Kommunerna har även genom ansvaret för den fysiska planeringen en nyckelroll när det gäller att planera aktivt och före- byggande så att olika miljökvalitetsmål och delmål uppnås. taget har kommunernas roll inom naturvården förstärkts . Hur kommunerna organiserar sina insatser inom området naturvård är en angelägenhet, men regeringen vill i detta sammanhang fram- hålla vissa områden som särskilt viktiga. har allt fler kommuner engagerat sig i konkreta natur- vårdsinsatser, t.ex. genom beslut om naturreservat, genom att integrera naturvård i lokala agenda 21-processer, genom att ta fram naturvårds- program eller genom olika naturvårdsprojekt inom ramen för de lokala investeringsprogrammen (LIP). kommun har exempelvis inom ramen för det lokala agenda 21-arbetet aktivt arbetat med naturvård på ett Man har tagit fram en aktionsplan för biologisk mångfald med tydliga och uppföljningsbara mål. antagen av kommunfullmäktige och ligger till grund för kommunens arbete med naturvård och översiktsplanering. Det kan dock konstateras att det fortfarande endast är ett mindre antal av kommunerna som aktivt arbetar med naturvård på detta pro-aktiva sätt. Av de naturreservat som har bildats utgör de kommunalt beslutade . Ett positivt exempel är kommunen i som bildat hela tretton naturreservat, de flesta i skogslandskapet. Lokalt har kommunerna det samlade ansvaret för att åstadkomma en Inom ramen för regeringens satsning på lokala investe- ringsprogram har det funnits möjligheter för kommuner och lokala aktörer att ansöka om finansiering för lokala naturvårdsprojekt. till åtgärder inom området naturvård och biologisk mångfald uppgår till de totalt beviljade LIP-bidragen. I denna kategori inräknas ett antal pro- jekt vars främsta mål är att genom anläggande av våtmarker och skyddszoner reducera utflöde av närsalter till och i syfte att minska övergödning. Dessa projekt gynnar mer eller mindre även biologisk mångfald, både i våtmarker och i havsmiljön. vårdsåtgärder som fram till beviljats bidrag inom LIP är alla fysiska restaureringsåtgärder av engångskaraktär. I vissa fall har de kombinerats med åtgärder för t.ex. information och folkbildning. Totalt sett måste andelen naturvårdsprojekt inom de lokala investe- ringsprogrammen betraktas som liten. Att skydda och vårda biologisk mångfald är ett prioriterat område inom miljöpolitiken. Trots detta så har det uppenbarligen inte varit helt lätt för lokala aktörer och för kom- munerna att förankra och föreslå bra naturvårdsprojekt som uppfyller övriga kriterier för LIP-ansökningar. Det finns säkert flera bidragande orsaker till detta. En är förmodligen att kommunernas egen aktivitet inom naturvård är liten eller svag. I många kommuner saknas fortfarande specifik naturvårdskompetens. Förenklat uttryckt så är tradi- tionen att arbeta med naturvård fortfarande svag i många kommuner. annat skäl kan vara att det har varit svårt att kvantifiera miljöeffekterna, vilket har varit ett urvalskriterium, för olika naturvårdsåtgärder. Det finns ett behov av att fånga upp erfarenheter från LIP-satsningen, både bra och dåliga, och dra slutsatser från dessa för det fortsatta arbetet. En viktig aspekt är hur resultatet av lokala projekt tas till vara långsiktigt, efter det att projektet avslutats. Helst bör lokala naturvårdsprojekt sätta ett varaktigt avtryck när det gäller naturvård i den berörda kommunen. Det är önskvärt att statlig delfinansiering av lokala naturvårdsåtgärder leder till att naturvården etableras mer långsiktigt i fler kommuner. kan bli början på att bygga en tradition och långsiktig kompetens när det Vid sidan av LIP-medlen har kommunerna möjlighet att söka delfinan- siering genom t.ex. , strukturfonderna (gäller endast vissa kommuner) och landstingen. Även statsbidrag för markinköp eller ersättningar vid reservatsbildning kan sökas. Satsning på ett program för lokala naturvårdsåtgärder Regeringen vill redan nu avisera möjligheten till en fortsatt satsning på naturvård i form av ett särskilt program. bör fokuseras på lokala naturvårdsåtgärder som syftar till att bevara, vårda och förvalta eller att restaurera biologisk mångfald. kan nämnas inventeringar, säkerställande av områden, restaurering av olika naturtyper eller populationer eller att ta fram ett kommuntäckande Åtgärder som handlar om att bevara eller förbättra förutsättningar för friluftsliv, särskilt i och runt tätorter, utgör en annan Även folkbildnings- och informationsinsatser som syftar till att öka förståelsen för naturvård bör ingå bland tänkbara Den sistnämnda kategorin kopplar till den pedagogiska uppgift som naturvården har i att öka kunskapen och förståelsen för naturvården. Det bör finnas utrymme för studieförbund, organisationer, föreningar, skolor och andra aktörer att söka delfinansiering för olika projekt. Utgångspunkten är att projekten måste ha annan finansiering än statlig Programmet avses starta och tanken är att det skall bli möjligt för kommunerna och olika lokala aktörer att, inom ramen för kommunens samlade program, söka medel. programmet bör relatera till såväl den ekologiska som den sociala dimen- sionen av hållbar utveckling. Att det finns ett lokalt engagemang för åtgärden/projektet bör ses som ett krav för statlig delfinansiering. Kommunernas viktiga roll i arbetet med att uppnå miljömålen redo- visas i propositionen Svenska miljömål delmål och strategier, (prop. 2000/01:130) avsnitt 24.3. Varje projekt måste kunna visa på hur det av- sedda resultatet kommer att bidra till att ett eller flera miljökvalitets- eller Programsatsningen skall ses som ett sätt att stimulera kommunernas medverkan i arbetet att uppnå fastlagda mål som berör Skr. 2001/02:173 naturvården. Grundtanken är att det är idéer, önskemål och kreativitet i kommu- nerna, och lokala aktörer inom dessa, som skall vara drivkraften i de lokala projekten. Tanken är vidare att man bör kunna få större utväxling på varje satsad krona för naturvård genom att stimulera lokala projekt där även lokala och kommunala aktörer och finansiärer finns med. Utgångspunkten för programmet är grundsynen att naturen och natur- vården bör ses som en tillgång för kommunen och dess invånare. Denna tillgång kan, kopplat till andra områden, genom synergieffekter skapa mervärden i form av t.ex. turistintäkter, ökad attraktionskraft när det gäller att rekrytera arbetskraft och företag, bättre hälsa hos kommunin- vånarna genom ett aktivare friluftsliv. Det kan också bidra till en bra regional utveckling. Projekten och naturvårdsåtgärderna bör syfta till att åstadkomma ett varaktigt engagemang för naturvård inom kommunen. De bör gärna fungera som katalysatorer för att arbeta med naturvård långsiktigt. De bör gärna läggas upp i partnerskap och samarbete med aktörer inom andra områden som t.ex. fysisk planering, regional utveck- ling, turism, kulturmiljövård, areella näringar, folkbildning samt med näringsliv, föreningsliv och olika nätverk. Integrationsarbetet är en annan aspekt av denna programsatsning. Hur ser de nya svenskarna på naturen här i ? Vad finns det för önskemål, visioner och konkreta behov? Det bör finnas utrymme för projekt som syftar till att vid sidan av naturvårdsaspekter ge invånare med utländsk härkomst, inte minst barn och ungdom, möjlighet till att bekanta sig med natur och få bättre kunskap och friluftsupplevelser. Även jämställdhetsaspekter och projekt som har ambitioner att förbättra möjligheter för funktions- hindrade att uppleva och få kunskap om naturen bör kunna övervägas inom ramen för denna satsning. Kriterier för urval av kommunala program med lokala projekt som bör ges delfinansiering inom ramen för denna satsning bör tas fram. Att projektansökningar kan visa att de bidrar till att uppnå nationellt fast- lagda miljömål utgör ett givet kriterium. Regeringen avser återkomma till om denna programsatsning rörande naturvård. Statsbidrag vid reservatsbildning bör lyftas in i programsatsningen Möjligheten för kommuner eller kommunala stiftelser att få statsbidrag i syfte att delfinansiera säkerställande av mark för naturvårdsändamål inklusive friluftsliv, har funnits . Denna möjlighet har dock ut- nyttjats i relativt begränsad utsträckning av kommuner och stiftelser. /93 2000 har av medlen för säkerställande använts till sådana statsbidrag. Denna möjlighet till statsbidrag för säkerställande av mark för natur- vårdsändamål bör lyftas in i den ovan nämnda programsatsningen. Denna möjlighet bör marknadsföras bättre av och länsstyr- elserna. Det finns utrymme för fler kommuner och stiftelser att söka statlig delfinansiering. och länsstyrelserna bör se över befintlig policy för att bevilja statsbidrag. Den tätortsnära naturens ställning bör stärkas som kommunerna har stora möjligheter att engagera sig i naturvård så kan det finnas konflikter mellan naturvård och andra intres- sen i kommunen. Det kan handla om bebyggelseutveckling och annan exploatering eller konkurrens om stränderna. Att ge den tätortsnära naturen ett bättre skydd, inte minst för friluftsliv, är ett led i att uppnå miljökvalitetsmålet En god bebyggd miljö. om planeringsunderlag anger att skall fysisk planering och samhällsbyggande grundas på program och strategier för bl.a. hur grön- och vattenområden i tätorter och tätortsnära områden skall bevaras och utvecklas (se vidare bilaga 2). Forskning utförd av turismforskningsinstitutet visar att en majoritet av svenskarna () önskar att närmaste friluftsskog ligger inom högst en kilometers avstånd från bostaden, dvs. Trots att är ett land med mycket skog önskar många medborgare kortare avstånd till närmaste friluftsskog än vad de har . Det gäller framför allt personer som bor i storstäder och jordbruksdomi- Denna och andra undersökningar visar tydligt på det värde som den tätortsnära naturen har för människors välbefinnande. finns ofta ett brett medborgerligt engagemang när det gäller att bevara och förvalta den tätortsnära naturen. Många olika föreningar och in- tressegrupper är beroende av tillgång på tätortsnära natur för sina Det handlar ofta om känsla och stolthet för den hembygd som även den tätortsnära naturen utgör en del av. Skog för Människan leder i i samarbete med och kommuner, och ett utvecklingsprojekt för tätortsnära skogar och skötsel, information, tillgänglighet m.m. Även gröna områden i form av parker och trädgårdar, liksom vatten- ytor och vattendrag, kan ha stor betydelse ur naturvårdssynpunkt. pelvis koloniträdgårdarna kan vara värdefulla som en länk mellan stad Det bör framhållas att grönstrukturen har flera viktiga funk- Dessa brukar sammanfattas som ekologisk, kulturell samt social Erfarenheten visar att naturvården, friluftslivet och kulturmiljövården ibland har svårt att hävda sina intressen när trycket blir för starkt från andra, motstående intressen, t.ex. infrastruktur, bostadsbyggande eller annan fysisk exploatering. Grönområden och grönstruktur naggas ofta i Grönstruktur är ett samlingsbegrepp för det system av grön- områden, annan grönska som trädgårdar, parker och alléer som finns i städer och tätorter. Även marken, det hydrologiska systemet i marken och vattenområden ingår. Inom i första hand storstadsregionerna har fragmenteringen av kvarvarande grönområden fortsatt. tet urholkas på olika sätt. Det kan röra sig om bullerstörningar, om barriäreffekter eller att delar av områdena har tagits i anspråk. något av naturvårdens dilemma att bevarandet ständigt måste upprätt- hållas medan det räcker med exploatering en gång för att värdena skall Statistik visar att andelen grönytor minskar mest i tätorter med fler än 10 000 invånare. bor av landets befolk- ning i tätorter. De områden som skyddats och förvaltats med stöd av de starkaste bestämmelserna i naturvårdslagstiftningen, framför allt naturreservat, utgör undantag från den bild som beskrivits. Det finns flera fram- gångsrika exempel runt , och på sådant långsiktigt bevarande av värdefulla områden för naturvård och friluftsliv. Dessa områden är omistliga tillgångar för framtida generationer stor- stadsbor. , östra och västra samt med omgiv- ningar är alla exempel i närhet. , Sand- sjöbacka, och är landbaserade naturreservat i när- heten av . Skrylle, Häckeberga och Järavallen är tre exempel på skyddade områden i närheten av som fyller en viktig funktion för friluftslivet.