prop · GP03126 · 2002-03-18 00:00:00 — underårige påtagit sig ansvar för en gärning eller att syftet med medlingsmötet av någon annan anledning riskerar att bli förfelat om vårdnadshavaren deltar. Det bör finnas starka skäl för att gå med på den unges önskan att en vårdnadshavare inte skall närvara. Om den unge har svårt att prata när vårdnadshavarna är närvarande, kan det vara tillräckligt att de får lämna rummet, i vart fall tillfälligt. Om vårdnadshavarna på något sätt stör mötet, kan det också vara lämpligt att de får vänta utanför. Av paragrafens andra mening framgår att även andra personer kan närvara vid medlingsmötet, om det bedöms vara förenligt med syftet med medling och i övrigt kan anses lämpligt. Det kan vara exempelvis någon nära anhörig som inte är vårdnadshavare, familjehemsföräldrar eller andra vårdgivare, eller en stödperson till brottsoffret. Medlingsmötet kan därmed i princip även ha ett inslag av familjerådslag, om det är förenligt med mötets syfte och anses lämpligt. I sådana fall måste hänsyn tas till hur det kan uppfattas av parterna att många personer deltar i mötet. Det är inte avsikten att offentlig försvarare respektive målsägandebiträde eller annat juridiskt ombud skall närvara vid mötet, då syftet med medling inte är att utreda brottet eller lösa komplicerade skadeståndsfrågor. Medlingsmötet och resultatet av medlingen har behandlats närmare i avsnitten16 och 17. I paragrafen anges huvudinriktningen för medlingsmötet. Paragrafen har utformats med utgångspunkt i Lagrådets förslag. Vid mötet är det viktigt att målsäganden ges möjlighet att berätta om sin upplevelse av brottet och dess följder, liksom att gärningsmannen får berätta varför gärningen kom att begås och ge sin syn på sin situation. Därmed får parterna tillfälle att tala om brottets följdverkningar. Målsäganden kan därutöver framställa önskemål om gottgörelse. Med gottgörelse avses inte endast skadestånd utan även ursäkter, återlämnande av ett föremål, en arbetsinsats m.m. Om gärningsmannen så önskar kan han även be målsäganden om ursäkt för sitt handlande. Medlingsmötets innehåll måste givetvis anpassas efter omständigheterna. Det är inte ett krav att det träffas ett avtal mellan parterna. Vad resultatet av medlingen blir är beroende av bland annat vilken typ av brott medlingen avser, brottsoffrets eventuella krav samt gärningsmannens möjligheter och inställning. Medlingsmötets innehåll har behandlats i avsnitten 9 och 17. I första stycket anges att medlaren bör medverka till att avtal träffas endast om det är uppenbart att avtalsinnehållet inte är oskäligt. Medlaren skall således inte medverka till avtals ingående i de fall det framstår som oklart om avtalsinnehållet är rimligt och skäligt i förhållande till det brott som begåtts och den skada som uppkommit med anledning därav. Som utvecklats närmare i avsnitt 17 måste ett medlingsavtal om gottgörelse med en ung lagöverträdare normalt godkännas av den unges ställföreträdare och i vissa fall av överförmyndaren. Av andra stycket framgår att medlaren skall se till att åklagaren genast underrättas om det framkommer att gärningsmannen inte fullföljer avtalet, om det inte är obehövligt. På så sätt kan åklagaren göra en Prop. 2001/02:126 prövning av om ett beslut om åtalsunderlåtelse skall återkallas enligt 22 § andra stycket lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller 20 kap. 7 b § . Även om det inte finns anledning för åklagaren att vidta någon åtgärd på grund av att gärningsmannen har brustit i fullgörandet av avtalet kan underrättelsen vara av värde. Som har uttalats (se avsnitt 12) bör vid återfall i brott medling normalt vara utesluten om gärningsmannen har deltagit i medling och inte fullföljt medlingsavtalet. Genom underrättelsen får åklagaren kännedom om att avtalet inte uppfyllts och kan således beakta detta vid ett eventuellt återfall. Underrättelse behöver inte ske om det är obehövligt. Med detta avses att den unge avvikit från avtalet i mindre grad eller att hans handlande annars framstår som ursäktligt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 17. 21.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Ett tillägg har gjorts till paragrafen. Tillägget innebär att det av underrättelsen till socialnämnden enligt första stycket även skall framgå om den misstänkte har tillfrågats om han eller hon vill delta i medling enligt lagen om medling med anledning av brott samt hur den misstänkte ställer sig till detta. Skälen för tillägget har utvecklats i avsnitt 13. De gärningsmän som omfattas av den här föreslagna regleringen är åldersgruppen . För personer och gäller andra handläggningsregler, vilket innebär att i dessa fall får ärendena komma till medlingsverksamhetens kännedom på annat sätt. 21.3Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Paragrafen är ny och innebär att sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden i verksamhet enligt lagen om medling med anledning av brott, dvs. medlingsverksamhet i statlig eller regi, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Därmed råder i medlingsverksamheten en presumtion för sekretess rörande en enskilds personliga förhållanden. Sekretessen kommer enligt 1 kap. 6 § sekretesslagen att omfatta även lekmannamedlare, när medlingen bedrivs i regi av staten eller en kommun. Paragrafen har behandlats i avsnitt 15. Sammanfattning av betänkandet Medling vid ungdomsbrott Utredningen har haft i uppdrag att utreda och analysera frågan om medlingens roll i rättssystemet för unga lagöverträdare samt i detta sammanhang även belysa frågan om familjerådslag. Om arbetet ger anledning till det har utredningen haft att lämna förslag till sådan lagstiftning som övervägandena har lett fram till. Utredningens överväganden och förslag Är medling vid ungdomsbrott en lämplig åtgärd? Den utvärdering som har genomfört av försöksverksamheten visar att medling för unga lagöverträdare kan ha en positiv inverkan på både gärningsmän och brottsoffer. Internationella undersökningar visar samma resultat. Utredningen anser därför att medling vid ungdomsbrott är en åtgärd som bör användas i större utsträckning. Trots att det inte kan visas att medling medför en minskad risk för återfall i brott menar utredningen att medling har så många fördelar att metoden måste anses värdefull. Gärningsmännens och brottsoffrens upplevelser av medling Försöksverksamheten får anses ha visat att medlingen påverkar gärningsmännen på ett positivt sätt. Detta gäller särskilt i de fall brottsoffret har varit en privatperson. Enligt utredningen kan medling ha en rehabiliterande effekt på den unge. Brottsoffren har under försöksverksamheten getts en betydelsefull roll och deras intressen har beaktats. De mest positiva upplevelserna har de brottsoffer som i egenskap av privatpersoner utsatts för brott. Enligt utredningen synes medling vid allvarligare brott ofta vara till mer för brottsoffren än för gärningsmännen. Sammantaget anser utredningen att medling i många fall kan vara positiv för brottsoffren. Den försöksverksamhet med familjerådslag med inslag av medling som har genomförts har varit alltför begränsad för att det skall gå att dra några mer långtgående slutsatser. Utredningen menar dock att sådana familjerådslag kan ha en positiv inverkan på gärningsmannen. Vid familjerådslag är det väsentligt att samordnaren, som leder rådslaget, har goda kunskaper om brottsoffers behov och reaktioner. Det kan vara en fördel om själva mötet mellan gärningsman och brottsoffer sker separat från det stora rådslaget, eftersom det kan upplevas som obehagligt för brottsoffret att möta hela den unges nätverk. Är dagens möjligheter att beakta medling tillräckliga? Utredningen anser att de möjligheter som finns att i rättssystemet beakta att medling har skett eller skall ske inte är tillräckliga för att främja medlingsverksamheten, varför medling vid ungdomsbrott i högre grad än bör beaktas i den ordinarie rättsprocessen. Bör medlingsverksamheten regleras eller på annat sätt göras enhetlig? Enligt utredningen finns det ett behov av tydligare regler för hur rättsväsendet skall förhålla sig till medling. Av främst rättssäkerhets- och rättviseskäl behövs det också en viss reglering av själva medlingsverksamheten. Att medlingsverksamheten regleras och görs mer enhetlig torde även ha betydelse för att främja användandet av medling och ge verksamheten legitimitet. Eftersom medling är en metod under utveckling måste en reglering dock tillåta att verksamheten utvecklas och inte vara alltför detaljerad. Utredningen föreslår att det införs en särskild lag om medling vid ungdomsbrott som har karaktären av en ramlag. Närmare föreskrifter om lagens tillämpning bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. När det gäller frågan om hur medling skall förhålla sig till rättsprocessen har utredningen övervägt om medling bör vara en särskild påföljd. Med hänsyn till bland annat att medling bygger på brottsoffrets frivilliga medverkan anser utredningen att det inte är lämpligt att införa medling som en påföljd i straffsystemet. Vidare har utredningen övervägt ett system med villkorade åtalsunderlåtelser som innebär att åklagaren beslutar om åtalsunderlåtelse med det villkoret att den unge skall delta i ett medlingsförfarande. Om den unge inte uppfyller villkoret kommer åklagaren att i stället väcka åtal. Ett system med villkorade åtalsunderlåtelser kan bland annat ha vissa processekonomiska fördelar. Utredningen menar dock att man bör undvika att försätta de unga i en situation där de anser sig tvingade att godta ett villkor om medling för att slippa åtal. Det finns vidare en risk att den unge deltar av fel anledning och inte är uppriktigt ångerfull och beredd att be om ursäkt om medlingen innebär alltför stora fördelar i rättsligt hänseende för gärningsmannen. Om den unge slipper åtal genom att acceptera ett villkor att delta i medling, finns det uppenbara risker att gärningsmän ställer upp på medling enbart för att undvika åtal. Med ett sådant system kan man utsätta brottsoffer för risk för ytterligare Det finns också risk att brottsoffer kan känna sig tvingade att delta för att den unge inte skall komma att åtalas. därför att ett system med villkorade åtalsunderlåtelser är mindre lämpligt och därför inte bör införas. Medling som en särskild grund för åtalsunderlåtelse I stället för ett system med villkorade åtalsunderlåtelser föreslår utredningen att den omständigheten att den unge har deltagit i medling skall utgöra en särskild grund för åtalsunderlåtelse enligt 17 § LUL. Härigenom undviks i huvudsak de negativa effekter som är förenade med Om den unge inte uppfyller det avtal som har träffats med brottsoffret under medlingen, skall åklagaren kunna återkalla beslutet om åtalsunderlåtelse. Även om det enligt utredningens mening är väsentligt att ungdomsmål handläggs skyndsamt, föreslås att tidsfristen för beslut i åtalsfrågan enligt 4 § LUL får förlängas i de fall medling är aktuell. För att åstadkomma en enhetlig rättstillämpning när det gäller beslut om åtalsunderlåtelse anser utredningen att Riksåklagaren bör utfärda nya allmänna råd och där ger anvisningar om den närmare tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen. Möjligheten att beakta medling i domstol Utredningen föreslår genom ett tillägg i 29 kap. 5 § att domstolarna vid straffmätning och påföljdsval skall beakta att medling har ägt rum. Ett medlingsförfarande kan också beaktas av domstolen när den unge överlämnas till vård inom , om medling ingår i den vårdplan som har utarbetat för den unge. har inte funnit skäl att föreslå några ändringar beträffande de övriga möjligheter att beakta medling som finns . Hur bör medlingsverksamheten organiseras? Under försöksverksamheten har medling i huvudsak bedrivits inom ramen för den kommunala och har i sin utvärdering gjort bedömningen att det är lämpligt att Det främsta skälet härför är att medlingen på så sätt blir tillgänglig över hela landet, vilket är väsentligt av rättviseskäl. ligger också väl i linje med annan verksamhet som bedriver för ungdomar som har begått brott. Enligt utredningen är det nödvändigt att göra medlingsverksamheten obligatorisk för kommunerna, dvs. i lag föreskriva att det inom kommunens socialtjänst skall finnas medlingsverksamhet. föreslår därför ett särskilt stadgande om detta i socialtjänstlagen (1980:620). Det föreslås att regleringen kompletteras med den ovan nämnda lagen om medling vid ungdomsbrott. Den föreslagna lagstiftningen reglerar inte medlingsverksamheten i detalj utan anger endast ramarna olämplig bland annat på grund av kommunernas skiftande storlek och uppbyggnad samt att medlingen som metod är under utveckling. kommuner med låg ungdomsbrottslighet har enligt 4 § socialtjänstlagen möjlighet att samarbeta för att få till stånd en fungerande Utredningen anser att det finns ett behov av en samordnande, nationell enhet som svarar för frågor om utbildning, metodutveckling och kvalitetssäkring m.m. och föreslår att skall ges denna roll. Allmänna utgångspunkter för medlingsverksamheten Utredningen lämnar vissa förslag som gäller formerna för medling vid Utredningen anser att vissa grundläggande krav bör ställas på För det första måste den uppfylla i vart fall något av de syften som utredningen har framhållit, dvs. leda till en ökad insikt om brottets konsekvenser hos den unge och att den skall ge brottsoffret en möjlighet att bearbeta sina upplevelser av Vidare skall medlingen vara frivillig för båda parter. viktigt att medlingsverksamheten utformas så att främst brottsoffren, men även gärningsmännen, känner att de har en verklig möjlighet att vägra Ytterligare en grundläggande utgångspunkt är att brottet skall vara erkänt av den unge. I vart fall måste den unge ha tagit på sig ansvaret för de huvudsakliga delarna av brottet även om han inte fullt ut erkänner allt vad målsäganden lägger honom till last. Medlingsmötet skall inte vara någon slags mindre rättegång och det bör i princip inte förekomma någon diskussion kring skuldfrågan vid mötet. Vidare bör den unge gärningsmannen ges möjlighet att be brottsoffret om ursäkt vid Mötet bör även om möjligt mynna ut i någon form av avtal mellan parterna. Slutligen är det en grundläggande utgångspunkt att medlaren skall vara opartisk och hjälpa båda parter i den utsträckning som det behövs. Vilken åldersgrupp bör komma i fråga för medling? Enligt utredningen bör ungdomar i åldersgruppen främst komma i fråga för medling. För denna åldersgrupp gäller särskilda handläggningsregler i brottmål och även ett speciellt påföljdssystem, vilket bör kunna underlätta användandet av medling. påverka gärningsmannen och ge honom en större insikt och en ökad förståelse för brottets konsekvenser torde också vara större när gärningsmannen är ung. Vidare torde brottsoffren i allmänhet vara mer villiga att möta en ung gärningsman än en äldre. inte utesluta att även gärningsmän i åldern skall kunna komma i Även för gärningsmän som inte är straffmyndiga, dvs. , bör medling kunna komma i fråga som en behandlingsåtgärd. Vilka brott bör komma i fråga för medling? För att medling skall vara aktuell bör krävas att brottet är polisanmält, att den unge har erkänt brottet eller i vart fall har tagit på sig det huvudsakliga ansvaret för brottet samt har samtyckt till medling. Skall ett medlingsförfarande komma till stånd krävs givetvis att brottsoffret vill medverka. Det är enligt utredningen inte lämpligt att i lag utesluta några brott från medling. Vid sexualbrott och s.k. brottsofferlösa brott är dock normalt inte lämpligt eller ens möjligt med medling. Ju allvarliga brottet är desto större hänsyn måste tas till brottsoffret. Brottsförebyggande rådets utvärdering tyder på att parternas upplevelser av medlingen är mer positiva när brottet har varit riktat mot en privatperson än mot en juridisk person. Medling vid återfall i brott? Enligt utredningen bör medling främst komma i fråga för ungdomar som är att betrakta som förstagångsbrottslingar. Utredningen vill emellertid inte utesluta att medling kan vara aktuell även för ungdomar som återfaller i brott. Om det är lämpligt med medling vid återfall får avgöras i det enskilda fallet. Har den unge tidigare genomgått medling och då inte uppfyllt medlingsavtalet är dock ytterligare medling i princip utesluten. När i rättsprocessen bör medlingen ske? Utredningen anser att medling bör kunna äga rum i alla stadier av rättsprocessen. Den modell för medlingsverksamhet som utredningen förslår bygger dock på att medling främst skall ske innan ärendet har blivit rättsligt avgjort. Oavsett när medlingen sker är det viktigt att själva medlingsförfarandet sker skyndsamt. Vem skall initiera medling och hur bör det ske? Enligt utredningen är polisen, åklagarna och de mest lämpliga initiativtagarna till medling. Även domstolen bör i vissa fall kunna initiera medling. Polisen bör regelmässigt, om det inte är olämpligt, fråga den unge om han är villig att delta i medling och underrätta om resultatet. Kontakten med brottsoffret bör däremot tas av medlingsverksamheten. Om medling inte aktualiserats tidigare bör åklagaren i sin begäran om yttrande från socialnämnden om vilka åtgärder nämnden vidtagit eller avser att vidta i fråga om den unge ange att skall undersöka förutsättningarna för medling. kan även på eget initiativ ta upp frågan om medling. Slutligen kan domstolen i samband med att yttrande inhämtas från socialnämnden initiera medling. Medlingsmötet skall vara till för både gärningsman och brottsoffer. Den närmare utformningen av medlingsförfarandet bör inte regleras i detalj. Det är dock viktigt att både gärningsmän och brottsoffer får tillräcklig information och förbereds inför mötet på lämpligt sätt, t.ex. genom enskilda förmöten med medlaren. Som regel bör vårdnadshavare till både gärningsman och brottsoffer vara närvarande vid medlingsmötet. Medlingens resultat är beroende av bland annat vilken typ av brott medlingen gäller, vilka krav brottsoffret ställer samt gärningsmannens inställning och möjligheter. Medlaren bör se till att de överenskommelser som ingås är skäliga. Om det träffas ett avtal är det lämpligt om det av avtalet framgår om målsäganden har rätt att kräva skadestånd på grund av brottet om avtalet inte uppfylls eller om avtalet har ersatt den rätten. Medlingsverksamheten bör kontrollera att medlingsavtalen uppfylls och som huvudregel underrätta åklagaren om avtalet inte följs. Vilka skall fungera som medlare? Utredningen anser sig inte ha underlag för att bedöma om medlingsverksamhet med tjänstemannamedlare eller med lekmannamedlare är den mest lämpliga formen. Därför bör varje medlingsverksamhet få avgöra om det skall vara tjänstemän eller lekmän som medlar. Oavsett vilka som fungerar som medlare bör dessa vara opartiska och få adekvat utbildning. Socialtjänstsekretessen enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) gäller för båda kategorierna. De upparbetade rutiner som finns mellan polis, åklagare och socialtjänst för handläggning av ungdomsmål kan enligt utredningen användas även när det gäller medling. Att tillskapa samverkansgrupper med representanter för berörda myndigheter kan vara ett bra sätt att förbättra samarbetet. Det är även väsentligt att medlingsverksamheten samarbetar med bland annat brottsofferjourerna och att representanter för verksamheten ingår i lokala brottsförebyggande råd. Indirekt medling som innebär att parterna inte träffas personligen utan deras synpunkter i stället vidarebefordras av medlaren, bör enligt utredningen komma i fråga endast i undantagsfall. Detta torde bli aktuellt främst om brottsoffret inte vill träffa gärningsmannen personligen, men ändå vill få sina synpunkter framförda till denne. Det är enligt utredningen väsentligt att tar brottsofferfrågorna på allvar och inte använder brottsoffren som ett medel att söka rehabilitera gärningsmännen. Det är viktigt att medlingsverksamheten följs och utvärderas samt att forskning kring medling kommer till stånd. Förslagen kan komma att leda till något ökade kostnader för landets kommuner. kan rättsväsendet i viss mån komma att avlastas. Förslagen bör ha en brottsförebyggande effekt. Med beaktande av den förberedelsetid som kan behövas för kommunerna och bör utredningens förslag kunna träda i kraft . 1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 29 kap. 5 § skall ha följande lydelse. Vid straffmätningen skall rätten utöver brottets straffvärde i skälig omfattning beakta 1. om den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kroppsskada, 2. om den tilltalade efter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet, 2.om den tilltalade har deltagit imedling enligt lagen (2000:000) om medling vid ungdomsbrott eller på annat sätt efter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet, 3.om den tilltalade frivilligt angett sig, 4.om den tilltalade förorsakas men genom att han på grund av brottet utvisas ur riket, 5.om den tilltalade till följd av brottet drabbats av eller om det finns grundad anledning anta att han kommer att drabbas av avskedande eller uppsägning från anställning eller av annat hinder eller synnerlig svårighet iyrkes- eller näringsutövning, 6.om den tilltalade till följd av hög ålder eller dålig hälsa skulle drabbas oskäligt hårt av ett straff utmätt efter brottets straffvärde, 7.om en i förhållande till brottets art ovanligt förflutit sedan brottet begicks eller 8.om någon annan omständighet föreligger som påkallar att den tilltalade får ett lägre straff än brottets straffvärde motiverar. Föreligger omständighet som avses i första stycket, får rätten, om särskilda skäl påkallar det, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1988:942. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda Prop. bestämmelser om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare dels att 4, 6, 11, 17 och 22 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 a §. En förundersökning mot den som En förundersökning mot den som inte har fyllt och som gäller inte har fyllt och som gäller brott för vilket det är föreskrivet brott för vilket det är föreskrivet skall avslutas och beslut i skall avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan åtalsfrågan fattas så snart det kan brottsmisstanke enligt 23 kap. 18 § brottsmisstanke enligt 23 kap. 18 § om det är nödvändigt med hänsyn om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. eller om den misstänkte skall delta i medling enligt lagen (2000:000) om medling vid ungdomsbrott. Den misstänkte skall i samband med förhör tillfrågas om han eller hon vill delta i medling enligt lagen ungdomsbrott, om det inte bedöms 1 Senaste lydelse 1998:608. Om någon som inte har fyllt Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan ett brott på vilket fängelse kan följa, skall socialnämnden genast framgå om den misstänkte har tillfrågats om han eller hon vill delta i medling enligt lagen ungdomsbrott samt den misstänktes inställning till deltagande. I fråga om den som misstänks för I fråga om den som misstänks för att ha begått brott innan han fyllt att ha begått brott innan han fyllt skall åklagaren, innan han skall åklagaren, innan han fattar beslut i åtalsfrågan, inhämta fattar beslut i åtalsfrågan, inhämta yttrande från socialnämnden i den yttrande från socialnämnden i den (1980:620) har ansvaret för den unge, om denne ansvaret för den unge, om denne har erkänt gärningen eller det har erkänt gärningen eller det annars finns skälig misstanke att annars finns skälig misstanke att han har begått brottet.