prop · GP03187 · 2002-05-29 00:00:00 — Medlemsländerna uppmanas även minska den administrativa bördan för små- och medelstora företag och förstärka bekämpandet av odeklarerat arbete. Riktlinje 8 Minska omkostnaderna och den administrativa bördan för företag. Riktlinje 9 Uppmuntra nyföretagande genom att minska hinder som försvårar bildandet av företag, främja utbildning för egenföretagare och bekämpa odeklarerat arbete. Riktlinjerna anger att medlemsländerna skall fästa särskild vikt vid att väsentligt minska de allmänna omkostnaderna och den administrativa bördan för företagen, särskilt när företag startas och när ytterligare ar- betskraft anställs. När medlemsländerna utarbetar nya bestämmelser skall de också bedöma vilka effekter detta får när det gäller den administrativa bördan och de allmänna omkostnaderna för företagen. Riktlinje 10 Ta tillvara på tjänstesektorns möjligheter för skapandet av fler och bättre arbetstillfällen För att möta sysselsättningsfrågan inom EU måste alla potentiella källor till sysselsättning och ny teknik utnyttjas effektivt. Det måste skapas en miljö som stöder innovativa företag som kan bidra till att skapa arbetstill- Skr. 2001/02:187 fällen. Särskilt inom tjänstesektorn och även miljösektorn finns möjlig- heter att skapa arbetstillfällen. I riktlinje 10 framhålls att medlemsländerna skall undanröja hinder för tillhandahållandet av tjänster och skapa grundläggande förutsättningar för att fullt ut utnyttja sysselsättningspotentialen inom hela tjänstesektorn när det gäller att skapa fler och bättre arbeten. Den sysselsättningspoten- tial som kunskapssamhället och miljösektorn erbjuder skall särskilt till- varatas. Riktlinje 11 Agera regionalt och lokalt för sysselsättningen. Alla regionala och lokala aktörer, även arbetsmarknadens parter, måste samlas för att genomföra den europeiska sysselsättningsstrategin genom att se möjligheter till arbeten på lokal nivå och stärka de partnerskap som krävs för detta. I riktlinje 11 anges att medlemsländerna skall beakta aspekter som rör den regionala utvecklingen i sin övergripande sysselsättningspolitik. Medlemsstaterna skall även uppmuntra lokala och regionala myndigheter att utveckla sysselsättningsstrategier och främja samarbete med alla be- rörda parter, samt främja åtgärder som gynnar en konkurrenskraftig ut- veckling och som stärker förmågan inom den sociala ekonomin att skapa fler arbeten för behov som ännu inte tillfredsställts av marknaden. Med- lemsländerna skall dessutom förstärka de offentliga arbetsförmedlingar- nas roll på alla nivåer för att finna sysselsättningsmöjligheter. Riktlinje 12 Införa skattereformer som gynnar sysselsättning och utbildning. Det är viktigt att man närmare utreder hur skattetrycket påverkar syssel- sättningen och gör skattesystemen mer sysselsättningsfrämjande. Vid en skattereform måste också behovet av ökade investeringar i mänskliga resurser vad gäller företag, myndigheter och individerna själva beaktas. I riktlinje 12 anges att varje medlemsstat skall om så krävs och med hän- syn till sin nuvarande nivå fastställa ett lämpligt mål för en gradvis minskning av det totala skattetrycket, och där så är lämpligt ett mål för en gradvis minskning av skattetrycket på arbete och lönebikostnaderna. Reformerna skall dock inte äventyra de offentliga finanserna eller lång- siktig jämvikt i socialförsäkringssystemen. Medlemsländerna skall också skapa incitament till och undanröja hinder för investeringar i mänskliga resurser samt undersöka om det är passande att utnyttja alternativa källor till skatteintäkter, t.ex. energi- och utsläppsskatter, därvid beakta erfaren- heter på området som andra medlemsländer gjort. Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare II Riktlinje 8 Minska omkostnaderna och den administrativa bördan för företag. Riktlinje 9 Uppmuntra nyföretagande genom att minska hinder som försvårar bildandet av företag, främja utbildning för egenföretagare och bekämpa odeklarerat arbete. Rådet och kommissionen anför i rapporten för att medlemslän- derna har insett värdet av entreprenörskap och att förbättra företagskli- matet, speciellt för små- och medelstora företag. I rapporterna ges ett erkännande för arbete med att minska den administrativa bördan för små- och medelstora företag. Rådet och kom- missionen påpekar dock att trots goda initiativ på området har framsteg inte nåtts i samma utsträckning, vilket man menar kan bero på svårighe- terna som finns att snabbt ändra lagstiftnings- och skattesystem. I rapporten för lyfts det Internetbaserade informationssystem fram som har skapats i syfte att förbättra informationen till nystartade företag, och i rapporten för får beröm för åtgärder som syftar till att få små- och medelstora företag att bättre ta tillvara möjlig- heterna kring IT. I rapporten för framhålls vidare att vidtagit åtgärder för att öka kapitaltillgången för nystartade företag. Riktlinje 10 Ta tillvara på tjänstesektorns möjligheter för skapandet av fler och bättre arbetstillfällen. Rådet och kommissionen efterlyser i rapporten för ett ökat sam- arbete på olika nivåer mellan ansvariga på området i medlemsländerna och påpekar vikten av att involvera lokala och regionala aktörer i proces- sen. I rapporten för lyfts fram att den regionala närings- och sys- selsättningspolitiken i har förändrats och ansträngningar för att öka antal jobb på lokal nivå framhålls. Rådet och kommissionen ger dessutom ett erkännande för att de regionala tillväxtavtalen hanterar medel på ett mer effektivt sätt och för en näringslivspolitik som ytterligare stimulerat näringsklimatet. lyfts fram i rapporten för , som ett land med initiativ för egenföretagare och nystart av företag. I både rapporten för och för får erkännanden för initiativ att öka det kvinnliga egenföretagandet. Riktlinje 11 Agera regionalt och lokalt för sysselsättningen. I rapporten för får beröm för insatser för att skapa jobb inom den sociala ekonomin. Rådet och kommissionen skriver i rapporten att antalet arbeten inom servicesektorn har minskat, men det framhålls att räknas som en av de tre länder med högst sysselsättning inom servicesektorn. Riktlinje 12 Införa skattereformer som gynnar sysselsättning och utbildning. Såväl åren 1999, 2000 som 2001 har fått rekommendationen att minska skattetrycket på arbete samt öka incitamenten i skatte- och bi- dragssystemen att arbeta och söka arbete (se avsnitt 3.3.2. riktlinje 2). både rapporten för framhålls att följt rekom- Skr. 2001/02:187 mendationerna innan och att åtgärder har vidtagits. för lyfter rådet och kommissionen fram att insatser har gjorts för att minska företags- och kapitalbeskattningen, vilket främjar företagskli- matet och antalet arbetstillfällen. initiativ för skatteväxling framhålls också. Rådet och kommissionen påpekar ändå att skatterna är jämförelsevis höga jämfört med EU-genomsnittet. 3.4.3Regeringens bedömning av pelare II Riktlinje 8 Minska omkostnaderna och den administrativa bördan för företag. Riktlinje 9 Uppmuntra nyföretagande genom att minska hinder som försvårar bildandet av företag, främja utbildning för egenföretagare och bekämpa odeklarerat arbete. Riktlinje 10 Ta tillvara tjänstesektorns möjligheter för skapandet av fler och bättre arbetstillfällen. Att främja ett gott företagsklimat är en viktig hörnsten i regeringens po- litik för ökad sysselsättning och tillväxt. av de sys- selsatta i den privata sektorn arbetar i små eller medelstora företag (SME:s in Structural Change and Policy Development, , 2001). Små- och medelstora företag svarar också för en betydande del av sysselsättningsökningen i . steg sysselsättningen i små företag (med mindre än 50 anställda) vilket kan jämföras med den totala sysselsättningsök- ningen på (, SCB). Jämfört med många andra EU-länder är tjänstesektorns andel av sysselsättningen relativ stor i . Ande- len sysselsatta i tjänstesektorn i var jämfört med EU-genomsnittet på (, SCB; LFS, Euro- stat). Tyngdpunkten i regeringens näringspolitik ligger i första hand på gene- rella åtgärder för att skapa goda förutsättningar och incitament för nyeta- bleringar av företag samt möjligheter för redan etablerade företag att växa. I detta arbete ingår att motverka kostnader och hinder för företags- etablering och tillväxt. Regeringen har därför intensifierat arbetet med att identifiera och lösa de problem som särskilt de små företagen möter. Det handlar bl. a. om att förbättra de skattemässiga villkoren för små- och medelstora företag samt att öka tillgången på riskkapital. Genom det s.k. SimpLex-arbetet samordnas regelförenklingsarbetet inom regeringskans- liet och konsekvensanalyser görs för alla förslag på lagar och förord- ningar som kan ha effekt på små företag. Tillgången till riskkapital har trefaldigas mellan och . Andra viktiga insatser som regeringen vidtagit är Företagar- guide, som är en webbportal där all nödvändig information för att starta och driva företag är samlad för att på så sätt förenkla för företagare och blivande företagare; ge anställda möjlighet till tjänstledighet för att starta företag; öka det kvinnliga företagandet, bl.a. genom särskild rådgivning och lånemöjligheter för kvinnor, förlängt starta-eget-bidrag samt främja unga företagare. Olika former av bidrag och stöd används i den svenska politiken för att Skr. 2001/02:187 stödja företagsamhet såsom starta-eget-bidrag och olika typer av lån och rådgivning, som ALMI:s olika lån för start av nya företag nyföretagar- lån, företagslån för kvinnor och unga företagare, m.m. Tidigare studier visar att starta-eget-bidraget har haft positiva sysselsättningseffekter på såväl nyföretagandet som sysselsättningen under 1990-talet.11 Förbätt- rade lånemöjligheter och det ovan nämnda starta-eget-bidraget är också exempel på åtgärder som införts för att stimulera det kvinnliga nyföreta- gandet. De kvinnliga företagarna är dock fortfarande överrepresenterade i traditionella kvinnoverksamheter som utbildning, hälso- och sjukvård samt övrig personorienterad privat tjänsteverksamhet. Företag som drivs av personer med invandrarbakgrund är en viktig po- tential för nyföretagande. Vart femte företag startas av personer med invandrarbakgrund och ca 70 000 företag i landet ägs av personer födda utanför , vilket motsvarar vart åttonde företag. Regeringens insat- ser för att främja invandrares företagande består bl. a. av förlängt starta- eget-bidrag samt statligt stöd till rådgivning för invandrarföretagande genom . Riktlinje 11 Agera regionalt och lokalt för sysselsättningen. Det finns en dold tillväxt- och sysselsättningspotential i hela landet och regeringen avsätter resurser inom ett flertal politikområden för att på- verka förutsättningarna för regional utveckling. Syftet är att stimulera en hållbar ekonomisk tillväxt som kan bidra till fler och växande företag som i sin tur ökar sysselsättningen. Genomförandet av tillväxtavtalen pågår nu i alla delar av landet. Inom ramen för tillväxtavtalen samverkar olika aktörer, som myndigheter, näringsliv, universitet och högskolor, kommuner och andra nationella organ, kring gemensamma mål för hur tillväxt och sysselsättning kan skapas regionalt. En första uppföljningsrapport visar att genomförandet har påbörjats i alla regioner och att samtliga län har analyserat sin regi- ons förutsättningar för tillväxt och sysselsättning (Ds 2001:15 Rapport om tillväxtavtalen första året, ). Detta har lett till att regionala och lokala handlingsprogram har tagits fram. En majoritet av företrädare för statliga organ, landsting och företagens organisationer i de regionala partnerskapen anser att tillväxtavtalen bidrar till en effekti- vare samordning av resurser för regional utveckling. Andra viktiga åtgärder som regeringen vidtagit för att främja sysselsätt- ningsutvecklingen i hela landet är stöd till lokala investeringsprogram som kombinerar åtgärder för sysselsättning med ekologisk hållbarhet, statligt stöd till anslutning till tele- och datakommunikation samt arbete med lokala utvecklingsavtal för vissa utsatta stadsdelar i storstäderna (se avsnitt 3.3.3 riktlinje 7). 11 nationella utvärdering av , Delprojekt 4 Främja entreprenörskap och nya arbetstillfällen, ITPS, Riktlinje 12 Införa skattereformer som gynnar sysselsättning och utbildning. Skatternas främsta syfte är att finansiera välfärden och därmed bidra till trygghet och rättvisa. Målet för regeringens skattepolitik är en brett för- ankrad skattereform som skall skapa goda och stabila regler för tillväxt och sysselsättning samt garantera den gemensamma välfärden och dess Det förbättrade ekonomiska läget i under slutet av gjorde det möjligt att genomföra skattesänkningar som, enligt regeringens bedömning, förväntas öka både tillväxten och sysselsätt- Det finns undersökningar som visar att marginalskatter har ef- fekter på arbetskraftsutbudet. Regeringen anser därför att åtgärderna i huvudsak bör fokusera på marginaleffekter av skatte- och bidragssyste- Huvudinriktningen är sänkt skatt för alla, men med tyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagare. Som ett led i denna strävan inleddes en reform av för- värvsinkomstbeskattningen bestående av två delar. Den ena delen syftar till att ta bort de effekter den allmänna pensionsavgiften har på såväl genomsnitts- som marginalskatter. Denna skattesänkning är särskilt betydelsefull för deltidsarbetande, d.v.s. huvudsakligen kvinnor. andra delen i inkomstskattereformen syftar till att minska andelen som betalar statlig inkomstskatt. Regeringens mål är att denna andel Ett tredje steg i inkomstskattereformen har tagits . komståren 2000 och 2001 kompenserades löntagarna för en fjärdedel respektive hälften av den allmänna pensionsavgiften. kompensationen utvidgats till att motsvara tre fjärdedelar av den all- Kompensationen utgår i form av skattereduk- tion för den enskilde individen. För en låg- och medelinkomsttagare medför det en skattesänkning på . Regeringen har ansett att det finns utrymme för ytterligare justering i syfte att nå målet att minska antalet som betalar statlig skatt på förvärvsinkomst till . I kombination med de höjningar av grundavdraget som genomförts som en del i den gröna skatteväxlings- strategin, förväntas andelen skattskyldiga till statlig inkomstskatt minska skatterna har medfört höjda marginallöner för personer med låga och medelhöga inkomster, varför incitamenten till arbete har ökat. ens bedömning är därför att reformen bidrar till att öka utbudet av ar- Grön skatteväxling är en viktig del av en politik för ett mer rättvist och ekologiskt hållbart samhälle. Höjda skatter på energi och miljöutsläpp som balanseras med en sänkning av andra skatter, främst på arbete, kan bidra till uppfyllandet av målet om full sysselsättning. togs ett steg mot grön skatteväxling genom att skatten på dieselolja samt energiskatten på el och kärnkraft höjdes. De ökade skatteintäkterna av- sattes bl.a. till ett system för individuell kompetensutveckling i arbetsli- Vidare presenterades i budgetpropositionen för en strategi för grön skatteväxling. Strategin innebär att skatten på miljöskadlig verk- samhet gradvis höjs och att skatten på arbete sänks utan att det totala Regeringen har tagit två steg i den gröna skat- Skr. 2001/02:187 teväxlingen som innebär höjt grundavdrag och sänkta löneskatter. Utöver de åtgärder som nämnts ovan har regeringen som en del i den gröna skatteväxlingen avsatt ytterligare resurser för individuell kompe- tensutveckling i arbetslivet. Syftet med ett system för individuell kom- petensutveckling är att öka individens anpassningsförmåga och stärka individens ställning på arbetsmarknaden. Regeringen har presenterat ett förslag till ett system för individuell kompetensutveckling i arbetslivet (Proposition 2001/02:175 Ett system för individuell kompetensutveck- ling). Förslaget innebär att samtliga individer ges möjlighet att med viss kvantitativ begränsning göra avdrag för insättningar på kompetensspar- konton. Vid uttag i anslutning till kompetensutveckling ges en särskild stimulans i form av en kompetenspremie. 3.5Pelare III Att uppmuntra företagens och de anställdas anpassningsförmåga Regeringens bedömning: Ett viktigt mål för regeringens politik är att alla skall ges möjlighet till ett bra arbetsliv med väl fungerande ar- betsvillkor. Detta skall ske genom att främja en arbetsmiljö där det ges utrymme för utveckling och förnyelse och som inte leder till att indi- vider förslits, skadas eller slås ut från arbetslivet. Därigenom bidrar arbetslivspolitiken till ökad produktivitet och effektivitet vilket leder till högre tillväxt och lägre samhällskostnader. Utvecklingen under se- nare tid med ökad sjukskrivning och förtidspensionering är mycket allvarlig. För att möta detta problem har regeringens presenterat ett brett åtgärdsprogram för ökad hälsa i arbetslivet. Arbetsmarknadens parter spelar en viktig roll för att uppnå kvalitet i arbetet. Parterna hanterar traditionellt många frågor om anställnings- villkor genom kollektivavtal. Svensk lagstiftning på det arbetsrättsliga området ger normalt parterna möjlighet att genom kollektivavtal an- passa regleringen efter branschens eller företagets specifika behov. Ett stort antal avtal har slutits på den svenska arbetsmarknaden bl.a. vad avser arbetstidernas längd och förläggning samt kompetensutveckling. Den svenska politiken ligger, sammanfattningsvis, väl i linje med EU:s riktlinjer på detta område. 3.5.1Europeiska sysselsättningsstrategins riktlinjer och mål De möjligheter till en ökad sysselsättningsnivå och en sysselsättning av högre kvalitet som skapas inom den kunskapsbaserade ekonomin ställer krav på dels en följdriktig anpassning av arbetets organisation samt dels att alla aktörer, även företagen, bidrar till att genomföra strategier för livslångt lärande så att arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov tillgodo- ses. För att främja en modernisering av arbetets organisation bör samar- bete ske på alla lämpliga nivåer (europeisk, nationell, sektoriell, lokal samt på företagsnivå). Riktlinje 13 Avtal om arbetsorganisationer. I riktlinje 13 uppmanas arbetsmarknadens parter att förhandla fram och genomföra överenskommelser om modernisering av arbetets organisation för att göra företagen produktiva, konkurrenskraftiga och anpassnings- bara till förändringar inom sina branscher för att uppnå den balans som krävs mellan flexibilitet och trygghet samt för att höja arbetets kvalitet. Parterna skall återrapportera om dessa åtgärder. riktar sig enbart till arbetsmarknadens parter. Riktlinje 14 Modernisera arbetets organisation. Riktlinjer 14 anger att medlemsstaterna, i samarbete med arbetsmarkna- dens parter, skall säkerställa att regler och incitament bidrar till ökad sys- selsättning, införa mer flexibla anställningsavtal utan att minska på tryggheten samt se till att befintlig arbetsmiljölagstiftning efterföljs så antalet arbetsolyckor minskar. Riktlinje 15 Stödja anpassningsförmågan inom företagen som en del av det I riktlinje 15 uppmanas arbetsmarknadens parter att, där så är lämpligt, sluta avtal om livslångt lärande i syfte att underlätta anpassning och in- novation främst på området informations- och kommunikationsteknik. så sätt skall man skapa förutsättningar för att ge varje arbetstagare möj- lighet att skaffa sig de kunskaper som krävs i informationssamhället före Denna riktlinje riktar sig enbart till arbetsmarknadens parter och gällde första gången för . Rådet och kommissionens bedömning av genomförande av pelare III Rådet och kommissionen understryker i rapporten för att utveck- lingen av en modern och flexibel arbetsorganisation är en viktig del av arbetet inom ramen för att uppmuntra företagens och de anställdas an- passningsbarhet (pelare III). Sysselsättningsstrategin har lett till att kom- petenshöjande åtgärder, som t.ex. företagsutbildning, nu är mer i fokus i medlemsländerna, däribland . Riktlinje 13 Avtal om arbetsorganisationer. Riktlinje 14 Modernisera arbetets organisation. Riktlinje 15 Stödja anpassningsförmågan inom företagen som en del av det livslånga lärandet. I rapporten för framför rådet och kommissionen ett allmänt missnöje kring satsningarna under pelare III i samtliga medlemsländer. För del framhålls att spelar en viktig roll för att främja de anställdas anpassningsförmåga. I rapporten för framförs att genomförandet av riktlinjerna under den tredje pelaren är något svagt, men att den nationella handlingsplanen visar på insatser för att förstärka kompetensutveckling. Rådet och kom- missionen påpekar vidare i rapporten att det minskade arbetsutbudet har lett till förnyade satsningar på kompetensutveckling, främst inom IT, samt att utländska experter inom främst högteknologisektorn har rekryte- rats till . I rapporten för poängteras vikten av att aktörer på alla nivåer tar Skr. 2001/02:187 sitt ansvar och har i samtliga rapporter fått god kritik för att ar- betsmarknadens parter är involverade i arbetet på området och framför allt i rapporten för får ett erkännande för att arbetsmark- nadens parter har spelat en aktiv roll i framtagandet av handlingsplanen för sysselsättning. I rapporten för nämns att den positiva inver- kan som trepartsavtalet för ökad kompetens har. I rapporten för lyfts de regionala tillväxtavtalen fram som ett lyckat exempel på samar- bete med arbetsmarknadens parter på regional och lokal nivå. 3.5.3Regeringens bedömning av pelare III Regeringens mål är att alla ska ges möjlighet till ett bra arbetsliv med väl fungerande arbetsvillkor. Detta ska ske genom främjande av en arbets- miljö där det ges utrymme för utveckling och förnyelse och som inte le- der till att individer förslits, skadas eller slås ut från arbetslivet. Därige- nom bidrar arbetslivspolitiken till ökad produktivitet och effektivitet vil- ket leder till högre tillväxt och lägre samhällskostnader. Riktlinje 13 Avtal om arbetsorganisationer. Riktlinje 14 Modernisera arbetets organisation. Svensk arbetsmarknad kännetecknas av starka fack- och arbetsgivarföre- ningar och en hög facklig organisationsgrad. Parterna på arbetsmarkna- den hanterar många frågor som lön, semester, arbetstidens längd och förläggning, samt allmänna anställningsvillkor genom kollektivavtal. Dessutom ger svensk lagstiftning på det arbetsrättsliga området parterna möjlighet att genom kollektivavtal anpassa regleringen efter de behov som finns inom en viss bransch eller på en viss arbetsplats. Härigenom uppnås en önskvärd flexibilitet som rimliga behov av trygghet och förutsägbarhet för de anställda säkerställs. Liksom 1998 förekom olika modeller för ar- betstidsförkortning. För knappt hälften av de anställda har avtalsuppgö- relsen inneburit arbetstidsförkortning genom avsättning till ar- betstidskonto eller motsvarande. Konstruktionen är sådan att den en- skilde individen kan välja att ta ut de avsatta medlen på sitt konto som kompensationsledighet, som en extra pensionspremie eller som en kon- tant ersättning. För de avtalsområden där parterna har enats om någon form av arbets- tidsförkortning motsvarar avsättningarna till detta ändamål i regel av lönekostnaden , totalt (). De flesta överenskommelser har öppnat för de lokala parterna att träffa avtal om arbetstidsförkortning samt om flexibilitet i arbetstidens förläggning både för företaget och för den anställde. Ar- betsmarknadens parter har i de flesta överenskommelser angett att de även fortsättningsvis ska ta eget ansvar för utvecklingen på arbetstidsom- rådet. , och regeringen åtog sig att verka för att deltidsarbetslösheten skulle halveras mel- Målet uppfylldes inte men an- Skr. 2001/02:187 strängningarna har fortsatt och deltidsarbetslösheten har minskat kraftigt, från 29 500 personer vid mätningens början till 18 800 inom kommunala sektorn och landstingssektorn. Deltidsarbetslösheten har därmed minskat . Av de deltidsarbetslösa är kvinnor. Minskningen i deltidsarbetslösheten är jämnt fördelad mellan könen. Deltidsarbetslösa i antal, 1992 till 2001, totalt samt för kvinnor och män. Källa: AMS och , SCB har ohälsan ökat i , vilket bl.