prop · GP03158 · 2002-03-19 00:00:00 — Inspektionen bedriver inom ramen för ett regeringsuppdrag i samverkan med Översty- relsen för civil beredskap ett arbete för att höja säkerheten i det finansiel- la systemet. Inom ramen för detta pågår följande arbete: att utröna den finansiella sektorns motståndskraft mot IT-risker av samhällshotande karaktär, att finna tänkbara gemensamma lösningar för att förhindra effekter av större påfrestningar samt att utforma ett underlag för fortsatta arbete inom detta område. skall rapportera till regeringen vilka insat- ser som vidtagits och vilka säkerhetshöjande åtgärder som genomförts. Bedömning av beredskapen inför ekonomiska hot och kriser Planeringen av den ekonomiska politiken och den nationella försörjning- en har antagit att reglerande åtgärder kan sättas in vid kriser och större påfrestningar på samhället. Den beredskapen har i stor utsträckning byggt på de system som användes och de erfarenheter som vanns . En administrativ planering har funnits för att reglering av priser, krediter, valuta och utrikeshandel samt vid behov ransonering skulle kunna sättas i kraft vid krig eller krigsfara eller i andra extraordinära situationer. Utvecklingen såväl i som i vår omvärld har lett till att dessa traditionella regleringsinstrument fått allt mindre relevans. minst utvecklingen av den internationella kapitalmarknaden samt det svenska medlemskapet i EU. Dessutom har de för systemens administra- tion nödvändiga organisationerna i stor utsträckning avvecklats eller lagts i malpåse. Regleringsinstrumenten har därför på många områden förlorat sin aktualitet och det skulle i de flesta fall ta tid att göra dem ope- rativa för bredare tillämpning. I propositionen Förändrad omvärld omdanat försvar (prop. 1998/99:74) gjorde regeringen samma bedömning som delegationen för ekonomisk politik. Planeringen av den ekonomiska politiken i krissitua- tioner utgår från att målen för den ekonomiska politiken bäst uppnås ge- nom generella ekonomisk-politiska åtgärder också långt in i ett krisske- de. Reglerande åtgärder i samhällsekonomin förutsätts därför inte komma ifråga förrän i ett sent skede. Av mycket stor betydelse i sammanhanget är att medlemskap i ger nya möjligheter och förutsättningar för den ekonomiska politi- ken och försörjningspolitiken i krissituationer. Medlemskapet innebär att inte längre för en egen handels-, jordbruks- och fiskepolitik. EU:s inre marknad kännetecknas av fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital mellan medlemsstaterna. Tydliga regler säkerställer konkurrensen och syftar till att förhindra att den inte snedvrids. Nationel- la reglerande ingrepp i handeln, restriktioner för utrikes betalningar och kapitalrörelser samt prisregleringar och ransoneringar skulle störa den inre marknadens funktion och snedvrida konkurrensen. De undantags- möjligheter som erbjuder är inte avsedda att kunna använ- das av en medlemsstat för att avskärma sig från unionen. Medlemskapets alla dimensioner gäller även i situationer där det råder säkerhetspolitisk spänning, oro för krig, krigsfara eller krig i . Den svenska ekonomiska och försörjningsinriktade politiken utgår från att handel och andra ekonomiska förbindelser med EU:s medlemsstater vidmakthålls så länge det är fysiskt möjligt. Dock är det i en krissituation ytterst en politisk bedömning och det är inte möjligt att förutsäga hur omvärlden kommer att reagera i en svår framtida krissituation. De grundläggande förändringar som inträffat har gjort att regeringen har konstaterat att det är både möjligt och nödvändigt att i viss utsträckning omvärdera den planerade krisanvändningen av dels na- reglerande ingrepp i utrikeshandeln och i utrikes betalningar, dels ransonering och prisreglering. Instrumenten behöver därför ses över för att avgöra om de klarar uppgifterna i krissituationer och vid svåra påfrestningar i samhället. Det pågår följaktligen en över- syn av beredskapslagstiftningen inom . Handelsutbytet med omvärlden är av vital betydelse för försörj- ning. Det är ett starkt svenskt intresse att i en krissituation upprätthålla en fri och öppen utrikeshandel utan särskild krisre- glering. Möjligheten att med någon form av valutareglering hålla växelkursen vid en annan nivå än den som motsvarar marknadernas värdering är liten i dagens värld av fria och stora kapitalflöden. val att inte delta i EMU innebär en egen nationell valutapolitik. Regeringens grundhållning Prop. 2001/02:158 är att valutareglering bör undvikas så långt som möjligt. ransoneringar och prisregleringar av varor som används av hus- håll och företag kräver omfattande administration för att fungera. En or- ganisation upprätthålls dock inte permanent utan får byggas upp vid be- hov. skapar regleringar som hindrar marknadens prismekanism från att fungera stora effektivitetsförluster i samhällsekonomin på grund av att de stör allokeringen av varor och tjänster. Därför bör de tillgripas endast om varumarknaderna inte längre klarar att tillfredställa grundläg- gande försörjningsbehov. Regeringens bedömningar innebär att nationella regleringar kommer att sättas i kraft avsevärt senare i en krissituation än vad som antagits under och då införas med en mer begränsad till- lämpning. Det innebär att den allmänna ekonomiska politiken, som syftar till att stabilisera samhällsekonomin, att motverka en ogynnsam inkomst- fördelning och att få till stånd välfungerande, effektiva marknader kom- mer att bedrivas utan stöd av de traditionella regleringsinstrumenten allt längre in i en krissituation. Ett större ansvar vilar därmed på generella åtgärder för att uppnå de ekonomisk-politiska och försörjningsmässiga målen. 27 Massflykt av personer som söker skydd i Sammanfattning: har en god kapacitet och flexibi- litet för mottagande av asylsökande/skyddsbehövande. Verkets för- måga att klara det första mottagandet kan dock under vissa omstän- digheter vara otillräcklig. Hot och riskernas karaktär Området Massflykt av personer som söker skydd avser en beredskap för en mycket omfattande och plötslig inströmning till vårt land. När en så- dan situation inträffar ställer den plötsliga och omedelbara krav på myn- digheter och andra berörda organ om mottagandet skall kunna ske på ett bra sätt. Samhällets beredskap, främst lokalt och regionalt, där oftast fle- ra olika sektorsområden blir involverade, har i första hand till syfte att kunna skapa förutsättningar för att ett bra mottagande så långt möjligt skall kunna tillgodose dessa utlänningars behov. Till skillnad från andra svåra påfrestningar, vilka mer direkt drabbar det svenska samhället, handlar det här om att på olika sätt kunna möta och bistå människor som av olika skäl kommit till undan en extrem situation i ett annat land. ansvarar för att asylsökande och andra skyddsbehövan- de skall kunna tas emot såväl i fred som i krig. Regeringen bedömer att har en organisation med god kapacitet och flexibilitet för mottagande av asylsökande eller andra skyddsbehövande. Mottagandet av asylsökande regleras i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Regeringen kan med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen meddela fö- reskrifter om tidsbegränsade uppehållstillstånd i en situation med mass- flykt. Bestämmelsen har tillämpats för med- borgare i som kom från provinsen sovo. Här kan också nämnas att om det behövs med hänsyn till uppkom- na begränsningar i möjligheter att ta emot utlänningar, får reger- ingen med stöd av 3 kap. 8 § utlänningslagen (1989:529) meddela före- skrifter om att uppehållstillstånd inte får beviljas för skyddsbehövande enligt 3 §, första stycket 2 samma lag. Bestämmelsen omfattar personer som flyr undan t.ex. krig, inbördeskrig eller en miljökatastrof. I dessa fall kan det bli fråga om ett mycket stort antal skyddsbehövande som söker sig till . En möjlighet att vägra uppehållstillstånd finns därför om antalet skyddssökande är större än vad har möjlighet att ta emot på ett tillfredsställande sätt. Vid krigsfara eller krig har regeringen vidare möjlighet att med stöd av bestämmelserna i 12 kap. 4-5 §§ utlänningsla- gen utfärda särskilda föreskrifter om bl.a. utlänningars inresa och vistelse i samt avlägsnande från landet som avser samtliga förhållanden som re- gleras i utlänningslagen. De situationer som avses i bestämmelserna kor- responderar med de fall då, enligt 13 kap. 6 § regeringsformen, regering- en får bemyndigas att meddela bestämmelser i frågor som annars skall beslutas av . beslutade direktiv /55/EG om miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av för- drivna personer och om åtgärder för att främja en balans mellan med- lemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av detta (EGT L 212, , s 12). Direktivet innebär bl.a. att Rådet med kvalificerad majoritet skall avgöra huruvida det föreligger en massiv till- strömning av fördrivna personer, evakuerade eller spontant tillresta till gemenskapens territorium (art.5). Det tillfälliga skyddet skall inlednings- vis gälla . Skyddet kan förlängas i taget i högst . (art. 4(1)). Skulle situationen alltjämt bestå kan rådet fatta beslut om att det tillfälliga skyddet skall gälla (art 4 (2)). Den maximala tiden är således fastställd till . Skyddet kan upphöra när- helst rådet fattar beslut om det eller när den maximala tiden löpt ut (art.6). Rätten att ansöka om asyl värnas i direktivet och det slås fast att personer som åtnjuter tillfälligt skydd skall ha möjlighet att lämna in en asylansökan även de har tillfälligt skydd. Om en ansö- kan inte handlagts innan det tillfälliga skyddet har upphört att gälla, skall handläggningen av ansökan avslutas efter denna tidpunkt enligt med- lemsstaternas gängse lagstiftning om skydd. Direktivet skall vara genom- Prop. 2001/02:158 fört i nationell rätt . Regeringen beslutade om direktiv till en särskild utredare (dir. 2001:67) som skulle ta ställning till hur direktiv /55/EG skulle genomföras i . Uppdraget innefattade i första hand att gå igenom utlänningslagstiftningen men också regelverken på andra berörda områden samt att ta ställning till behovet av författnings- ändringar eller andra åtgärder. Utredaren skulle lägga fram förslag på de författningsändringar som bedömdes nödvändiga samt i detta samman- hang även beakta hur lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande borde ändras så att en kommun vid en massiv tillströmning av fördrivna personer skall kunna svara för att den enskilde får det stöd som bedöms skäligt till dess att skyndsamt tar över ansvaret. Utredaren har överlämnat departementspromemori- an Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd vid massflykt (Ds 2001:77) till regeringen. Departementspromemorian har remitterats. De lagar och förordningar som är aktuella för området Massflykt av per- soner som söker skydd bedöms i stort tillgodose behovet av författnings- reglering för området. skall normalt vara huvudman för mottagandet av ut- länningar i en massflyktsituation. Verket har en organisation med god kapacitet och flexibilitet för mottagande av asylsökande eller skyddsbe- hövande. Utgångspunkten för verkets mottagandeförmåga är den nivå som anges i den av fastställda statsbudgeten. Migra- tionsverkets förmåga att klara det första mottagandet i en massflyktsitua- tion kan dock under vissa omständigheter vara otillräcklig. Det kan ex- empelvis vara fråga om ett mycket stort antal utlänningar som kommer till eller att dessa anländer till orter där Migra- tionsverkets resurser är begränsade. Det kan även vara fråga om bristan- de transportresurser till verkets anläggningar varvid utlänningarna får stanna kvar i den kommun som de först anlände till. Regeringen anser att lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. mot bakgrund av detta bör ändras. bör i en sådan situation kunna få ersätta en kommun som lämnat bistånd enligt den la- gen. Därutöver bör en kommun få ersättning från staten för andra kost- nader som kommunen haft och som normalt skall stå för. I situationer där förmåga bedöms vara otillräcklig bör därför en kommun inledningsvis kunna svara för att den enskilde utlänningen erhåller det stöd som bedöms skäligt i avvaktan på att Migra- tionsverket tar över ansvaret för mottagandet. Regeringens bedömning: Mot bakgrund av de incidenter som efter terrorattacken i inträffat på flera av Pos- ten AB:s (Posten) sorteringsterminaler finns anledning att se över postlagen (1993:1684) i syfte att säkerställa att postbefordran kan fun- gera tillfredsställande även vid en svår påfrestning på samhället i fred. Skälen för regeringens bedömning: Vid ett flertal tillfällen har några av Postens postsorteringsterminaler tillfälligtvis stängts då Posten hittat pulver i anslutning till sorteringsterminalerna och därför undersökt misstänkt spridning av mjältbrandsmitta. Detta har fått till följd att försändelser inte kunnat befordras över natt utan fördröjning- ar har uppstått. Regeringen bedömer att postbefordran utgör en samhälls- viktig service. Det finns därför anledning att överväga i vilken utsträck- ning det måste säkerställas att den fungerar tillfredställande även i hän- delse av en svår påfrestning. har initierat en översyn av postlagen (1993:1684). avser att inom ramen för denna översyn integrera en bedömning av behov av regleringsföränd- ringar i syfte att säkerställa att postbefordran fungerar tillfredställande i händelse av en svår påfrestning. Regeringen kommer att bereda Post- och förslag till eventuella författningsförändringar och avser att återkomma till i denna fråga . Utbildning inom politikområdet Skydd och beredskap mot olyckor och svåra på- Regeringens bedömning: Förutsättningar bör skapas för att utveckla risk- och säkerhetsutbildningar. Ett särskilt beslutsorgan, Centrum för risk- och säkerhetsutbildning, bör bildas inom . Verksamheten hos centrumet bör omfatta den verksamhet som bedrivs vid skolor. och säkerhetsutbildning bör ansvara för att genomföra utbildning för räddningstjänstpersonal samt även erbjuda utbildningar för behov hos kommuner eller andra avnä- mare för att kunna hantera störningar i samhällsviktig verksamhet. bildningen bör bedrivas så att den ger de kunskaper som behövs för ett effektivt risk- och säkerhetsarbete i kommuner, myndigheter, organi- sationer och näringsliv. Avnämarna av utbildningen bör ha ett stort inflytande över verk- Centrumet bör därför ledas av en styrelse som bör utses av regeringen och bestå av företrädare för beställare och andra utbild- Generaldirektören bör vara ordförande i styrelsen. Sårbarhets- och säkerhetsutredningens och utredaren för översyn av huvudmannaskapets förslag: Sårbarhets- och säkerhetsutredningen föreslog i rapporten i en ny tid (SOU 2001:41) att regeringen skulle pröva möjligheten att åstadkomma ett gemensamt huvudmannas- kap mellan staten och kommunerna för skolor. ningen föreslog att ett nytt huvudmannaskap införs för Statens rädd- Skolverksamheten föreslog man skulle be- drivas i aktiebolagsform och ägas gemensamt av staten och kommuner- Utredningen föreslog en ny inriktning av den utbildningsverksamhet som riktar sig till kommunerna, med bl.a. ett ökat inflytande för dessa över utbildningens inriktning. Utredaren för översyn av huvudmannaskapet föreslog att en ny utbild- ningsmyndighet skulle bildas. Den nya myndigheten föreslogs bestå av, förutom nuvarande utbildningsorganisation med utbildningsstab i och de fyra skolorna, även de regionala stödresurser som ingår i och som är lokaliserade till , och . Den nya myndigheten skulle bedriva avgiftsfinansierad utbildning för att täcka samhällets behov av krishanterings- och säkerhetsutbildning som omfattar bl.a. utbildning av kommunernas krisledningsorgan. daren angav att tidsskäl förhindrat en precision av de tänkta utbildning- arnas omfattning och innehåll. Ett fortsatt arbete med att precisera försla- gen i den utökade och vidgade utbildningen ansågs nödvändigt. Utredaren ansåg att styrelsen bör ha en stark representation från kom- munerna samt inslag av operativt ansvariga organ såsom landsting, polis Utredaren bedömde inte att förslaget att inrätta en myndighet skulle innebära merkostnader för staten. Merkostnaderna för utökade administrativa resurser och omlokalisering ansågs kunna finan- sieras genom att medel frigjordes från en reducerad administration i ett framtida personalmässigt kraftigt reducerat . Utredaren har förslagit en ny myndighet då man inte anser att Rädd- ningsverket har de rätta förutsättningarna för att kunna genomföra en bredare utbildningsverksamhet och för att få en mer framträdande utbild- ningskultur. Utredaren har även framfört att det inte är lämpligt att en myndighet både har tillsyns- och utbildningsansvar. Man har även tagit fasta på kritik som framförts avseende förändrings- förmåga. Remissinstanserna: uppfattning är att statlig verksamhet främst bör bedrivas i myndighetsform, om inte alldeles spe- ciella omständigheter skulle tala för en annan verksamhetsform. Riksre- visionsverket har inte funnit några sådana argument i utredningen. anser att när verksamhet bedrivs affärsmässigt på en fungerande marknad är bolag en lämplig organisationsform. Verk- samheten vid räddningsskolorna är instrument i samhällets säkerhetsarbete och bör därför vara öppen för insyn. Majoriteten av remissinstanserna ställer sig bakom utredarens förslag att utbildningen skall bedrivas i statlig regi. Flera remissinstanser ställer sig bakom förslaget att inrätta en ny ut- bildningsmyndighet. Som skäl anges att en ny myndighet på ett bättre sätt kan utveckla en flexibel utbildningsorganisation och att bildandet av en ny myndighet möjliggör ett ökat nyttjande av skolornas resurser. Vi- dare anförs att det är viktigt att samverkan med universitet och högskolor intensifieras och utvecklas samt att avnämarrepresentationen ökar. , , Falu kommun och Länssty- relsen i anser att alternativen att inordna utbildningen i det allmänna utbildningsväsendet respektive att föra över den till annan myndighet inte utretts tillfredsställande. anser att utbildningsverksamhet skall inordnas i det allmän- na utbildningsväsendet. I frågan om att en ny statlig myndighet skall inrättas menar flera re- missinstanser att kostnaderna för att inrätta en ny utbildningsmyndighet inte belysts på ett tillfredsställande sätt. anger att effektivitetsfrågorna bör utredas och Statskontoret ser inte effektivitets- fördelarna med att bryta ut utbildningsorganisationen ur Räddningsver- ket. Flera remissinstanser anser att har bredd och kunskap för bredare utbildningsuppdrag och bör behålla huvudmannaskapet för utbildningen. Man uttrycker oro för att organisationsförändringar skulle fördröja införandet av den nya utbildningen för den kommunala rädd- ningstjänsten och att en uppsplittring av verksamheten på fler myndighe- ter inte är önskvärd. Den nära kopplingen till forskning, utveckling och tillsyn uppfattas som mycket positiv. kommun, i , i Väs- terbottens län, och föror- dar ett fortsatt huvudmannaskap hos men där utbild- ningsorganisationen intar en särställning med egen styrelse. i förordar att utbild- ningsorganisation får egna specialdestinerade anslag och egen styrelse som verksamheten tills vidare är integrerad i i avvaktan på att det föreligger bättre underlag vad gäller behovet av en ny myndighet. anser att det är lämpligt att avvakta med ställningstagande till huvudmannaskap för skolor tills den nya planeringsmyndigheten bildats och dess verksamhet definierats samt översynen av räddningstjänstlagen (1986:1102) genomförts. Flera remissinstanser, bl.a. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbild- ning och kommun, instämmer i utredarens bedömning när det gäller utbildningsbehovet för landsting, myndigheter, näringslivet, en- skilda och andra delar av den kommunala organisationen utöver rädd- ningstjänst. Även Facket för Service och Kommunikation, , och ser ett värde i en vidgning av skolornas utbildningsverksamhet mot nya behov med möjlighet att påverka utbildningens utformning. De menar även att efterfrågan av ut- bildning kommer att öka. och delar uppfattningen om behov av utökad och vidgad utbildningsverk- samhet vid skolorna men saknar konsekvensbeskrivning av befintlig ut- bildning. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen vill åstadkomma ett bättre utnyttjande av skolor och skapa möjligheter att bedriva utbildningar som täcker in ett bredare sårbarhets- och säkerhets- perspektiv. Regeringen anser i likhet med de flesta remissinstanser att utbildningen bör bedrivas i statlig regi. Regeringen bedömer att de nya kraven och behoven av utbildning för- anleder en ny organisation och styrning av utbildningsverksamheten. Regeringen väljer att inte föreslå en ny statlig myndighet utan anser att det finns goda möjligheter att bättre kunna nyttja resurserna inom skolor- na även med som fortsatt huvudman för skolverksam- heten. Emellertid bör inom organisation ett särskilt beslutsorgan, och säkerhetsutbildning, bildas för att förbättra möjligheten att anpassa utbildningen efter de behov som intres- senterna för fram. Regeringen kommer genom centrumets styrelse att eftersträva ett stort inflytande från avnämarna, dvs. kommuner och andra utbildningsanordnare. Regeringen finner att de argument som framförts om det olämpliga i att inordna tillsyn och utbildning i samma myndighet tillgodoses med denna lösning. Det är emellertid viktigt att betona att den tillsyn som bedriver inom främst avser att stödja länsstyrelserna i deras tillsyn och bör inte jämställas med granskningsinriktad tillsyn, som är grundad på lag. Regeringen ser denna lösning som en möjlighet att öka övriga intres- senters inflytande över utbildningsutvecklingen. Detta får emellertid inte inverka på möjligheterna att genomföra den planerade reformen av den kommunala räddningstjänstens utbildning. Regeringen anser att utbildningsverksamheten bör ha en egen styrelse som fattar beslut om utbildningsplaner, budget m.m. 29.2Breddad utbildning för den kommunala räddnings- tjänsten Regeringens förslag: Det skall vara en uppgift för regeringen att be- sluta i frågor om utbildning av personal för och sotningsväsende. Regeringens bedömning: Ett nytt utbildningssystem bör inrättas för den kommunala räddningstjänsten. Det nya utbildningssystemet skall tillgodose kommunernas behov av kompetens för att genomföra räddningsinsatser, utöva räddningsledning, tillsyn och olycksförebyg- gande åtgärder samt för att genomföra verksamhetsutveckling för skydd mot olyckor i en trygg och säker kommun. Personal för rädd- ningsinsatser med olika anställningsformer skall ha en likvärdig ut- bildning i fråga om räddningsinsatser och grundläggande räddnings- ledning. bör få i uppdrag att införa det nya utbild- ningssystemet. Utbildningen bör be- drivas inom och säkerhetsutbildning. Statens räddningsverks förslag: redovisade ett förslag till en utbildning för skydd mot olyckor. Den nya utbildningen för den kommunala räddningstjänsten föreslås ersätta tidigare brandmannautbildning. Grundutbildningen brandman heltid fö- reslås bli tvåårig och studiemedelsberättigande. Praktik skall genomföras i kommunerna som lärande i arbete. Vidareutbildningen skall bli bredare och det skall finnas flera alternativa utvecklingsvägar. Utbildningen för deltidsanställda föreslogs bli utökad istället för nuvarande . En större del av utbildningen genom- förs som distansutbildning. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som kommenterat förslag till utbildning för skydd mot olyckor ser det som angeläget att den nya utbildningen genomförs och att utbildningen bidrar till att kommunernas olycksförebyggande verksamhet utvecklas. Flera remissinstanser har även lyft fram det positiva i en högre utbild- ningsnivå, en mer öppen antagning och ett mer jämlikt system. Myndig- heten för kvalificerad yrkesutbildning menar att efterfrågan bör styra fortbildningsutbudet. och Svenska kommunför- bundet ställer sig tveksamma till om beräkningar av utbildningsvolym täcker behoven. Enligt är emeller- tid frågan om inte behoven överdrivits.