prop · GQ0312 · 2002-10-22 00:00:00 — En vanlig hyresgäst kan dessutom ansöka om upprustningsföreläggande om hans eller hennes bostadslägenhet inte når upp till en viss minimistandard (se 18 a § sjätte stycket hyreslagen). Bestämmelserna om upprustningsföreläggande gäller dock inte för kooperativ hyresrätt. Det finns en väsentlig skillnad mellan bostadsrätt och hyresrätt vad gäller ansvaret för lägenheten. När det gäller en ursprunglig brist är det vid bostadsrätt i och för sig föreningen som svarar för att lägenheten motsvarar vad som har avtalats eller, om något avtal i frågan inte finns, uppfyller lagens minimikrav (se 7 kap. 1 § bostadsrättslagen). bostadsrätten vid tillträdet inte är i sådant skick som bostadsrättshavaren har rätt att fordra får han eller hon under vissa förutsättningar avhjälpa bristen på föreningens bekostnad, frånträda bostadsrätten eller om bristen beror på försumlighet från föreningens sida begära ersättning för skada (se 7 kap. 2 § bostadsrättslagen). För tiden efter tillträdet är däremot utgångspunkten att det är bostadsrättshavaren som skall hålla lägenheten i gott skick (se 7 kap. 12 § första stycket bostadsrättslagen). Vissa inskränkningar beträffande bostadsrättshavarens ansvar för repara- tioner finns dock (se 7 kap. 12 § andra och tredje styckena bostadsrätts- lagen). Föreningen svarar normalt för reparationer avseende bl.a. vissa ledningar och vid brandskador. Även i övrigt gäller att det är föreningen som svarar för underhållet, om det inte faller på bostadsrättshavaren enligt 7 kap. 4 § bostadsrättslagen. Det är vidare möjligt att genom bestämmelser i stadgarna inskränka bostadsrättshavarens ansvar för lägenheten så att föreningen helt eller delvis svarar för detta. Skälen för regeringens bedömning: Grundtanken med åtgärdsföre- läggande är att en hyresgäst under vissa förutsättningar skall ha möjlighet att i ett pågående hyresförhållande tvinga fram en reparation i den egna lägenheten. Att hyresgästen har en sådan möjlighet är rimligt med hänsyn till att det är hyresvärden som har underhållsansvaret för lägenheten. När det gäller bostadsrätten ställer sig saken annorlunda. I normalfallet är det bostadsrättshavaren själv som har underhållsansvaret och därmed ansvarar för eventuella reparationer. Själva grundtanken med åtgärdsföreläggande har därför knappast någon bäring beträffande bostadsrätt. Att åtgärdsföreläggande beträffande kooperativ hyresrätt kan utverkas avseende den egna lägenheten har motiverats med att den kooperativa hyresrättsföreningen har underhållsansvaret för lägenheten, om inte något annat har bestämts i stadgarna (se prop. 2001/02:62 s. 68 f.) Beträffande bostadsrätter är alltså huvudprincipen den motsatta. Sammantaget anser regeringen i likhet med utredningen att övervägande skäl talar mot att införa någon möjlighet att få till stånd åtgärds- föreläggande avseende den egna lägenheten på bostadsrättens område. Vad bör då gälla avseende utrymmen utanför den egna lägenheten? För hyresgästerna innebär regleringen en möjlighet att begära åtgärdsföre- läggande även avseende gemensamma utrymmen. Också i detta hän- seende ställer sig dock saken något annorlunda när det gäller bostadsrätt. Gemensamma utrymmen är till för alla bostadsrättshavare. Alla bostads- rättshavare kan sägas vara synonymt med föreningen. Detta talar närmast för att denna typ av frågor löses inom ramen för föreningsdemokratin. Mot detta kan möjligen anföras att åtgärdsföreläggande beträffande gemensamma utrymmen kan utverkas vid kooperativ hyresrätt. Detta har motiverats med att hyresgästernas intressen låg hyra eller ökat underhåll av gemensamma utrymmen lätt kan dra åt olika håll samt att ett undantag beträffande gemensamma utrymmen lätt skulle kunna leda till gränsdragningsproblem (se a. prop. s. 69). Utrymmet för intresse- motsättningar framstår dock som mindre vid bostadsrätt än vid kooperativ hyresrätt eftersom föreningen i betydligt mindre utsträckning råder över medlemmarnas totala boendekostnad vid bostadsrätt. Bland annat detta talar för att inte införa bestämmelser om åtgärdsföreläggande vilka i viss mån skulle kunna sägas sätta den demokratiska besluts- ordningen ur spel. I det följande kommer att föreslås att en motsvarighet till hyreslagens Prop. 2002/03:12 regler vid störningar i boendet skall införas vid bostadsrätt (se nedan I ett hyresförhållande är det möjligt att utverka åtgärdsföre- läggande mot en hyresvärd som inte agerar mot störningar i boendet. Även en störande bostadsrättshavare utgör en olägenhet för de kring- boende. Jämfört med en hyresgäst kan en bostadsrättshavare dessutom drabbas av den olägenheten att dennes bostadsrätt så länge störningarna pågår får ett sämre ekonomiskt värde. Störningar torde dock inte vara lika vanliga i bostadsrättsföreningar som i hyresfastigheter (jfr nedan 5.4.2). Utredningen har också pekat på att bostadsrättsorganisationernas erfarenheter är att föreningarna i större utsträckning försöker agera mot störningarna. Mot den nu angivna bakgrunden anser regeringen att det inte bör in- föras någon motsvarighet till hyreslagens regler om åtgärdsföreläggande för bostadsrätter. Regeringen ser inte heller något skäl att införa regler om upprustningsföreläggande. Som utredningen pekat på synes något behov av detta inte föreligga. Lika med utredningen anser regeringen inte heller att det finns till- räckliga skäl att, som har förordat, ändra bevisbördans placering när det gäller bostadsrättshavarens möjligheter att få skade- stånd för brist vid tillträdet. Det bör alltså även fortsättningsvis vara bostadsrättshavaren som har att visa att föreningen har varit försumlig i dessa fall (jfr prop. 1971:12 s. 119). Regeringens förslag: Föreningen skall ha möjlighet att på bostads- rättshavarens bekostnad avhjälpa brister som bostadsrättshavaren ansvarar för. Rätten skall vara begränsad till fall där annans säkerhet äventyras eller då det finns risk för omfattande skador på annans egendom. Föreningen skall vara skyldig att först säga till bostads- rättshavaren att själv avhjälpa bristen. En sådan tillsägelse skall kunna lämnas genom ett rekommenderat brev till mottagarens vanliga adress. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 164 och 165), dock att utredningen föreslog att rätten till avhjälpande skulle vara begränsad till situationer där andra bostadsrätts- havares säkerhet äventyras eller där det finns risk för omfattande skador på föreningens hus. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot utredningens förslag i denna del. har dock ifrågasatt om inte föreningens möjlighet till ingripande bör göras något vidare och bl.a. och har framhållit att det finns anledning att överväga om inte föreningen bör ges möjlighet att ingripa redan i ett tidigare skede. har dessutom ansett att föreningens kostnad bör förenas med legal panträtt. har å andra sidan ifrågasatt om inte förslaget ger föreningen ett oskäligt övertag gentemot bostads- rättshavaren. Skälen för regeringens förslag: Som tidigare konsta- terats skiljer sig bostadsrättslagen väsentligt från hyreslagen på det sättet att bostadsrättshavaren har ett betydligt mer långtgående ansvar för lägenhetens skick än hyresgästen (se 7 kap. 12 § bostadsrättslagen). Bostadsrättslagen innehåller inga regler om vilka möjligheter en bo- stadsrättsförening har att driva igenom reparationer som bostadsrätts- havaren svarar för. Om bostadsrättshavaren eftersätter sin vårdplikt så grovt att det är fråga om vanvård, kan nyttjanderätten dock förverkas (se 7 kap. 18 § 5 bostadsrättslagen). Det torde också vara möjligt att föra talan inför domstol om att bostadsrättshavaren skall förpliktas vidta nöd- vändiga åtgärder på den grunden att bostadsrättshavaren är skyldig att följa stadgarna och bostadsrättslagens bestämmelser (se t.ex. Melz m.fl., Bostadsrätt, 3 uppl., 1996, s. 24). Förfaranden som de nämnda har den nackdelen att det ibland tar innan bristerna kan åtgärdas. Utredningen har framhållit att detta i praktiken ställer till problem för bostadsrättsföreningar. Särskilt proble- matiskt är det i de fall då bristerna innebär olägenheter eller risker även för andra bostadsrättshavare eller när det finns en risk för mer omfattande skador i det hus där lägenheten är inrymd. Man måste dock hålla i minnet att de aktuella utrymmena ofta är bostadsrättshavarens bostad som denne har betalat en insats för och inne- har med en rätt som närmar sig ägande. Om föreningen skall ges ökade möjligheter att agera för att åtgärda brister, framstår det därför som viktigt att en sådan öppning inte blir vidare än nödvändigt. Att, som bl.a. har förordat, ge föreningen rätt att ingripa vid varje risk för skada på fastigheten framstår som alltför långtgående. Riskerna för missbruk från föreningens sida måste minimeras. Vid en avvägning av de i det här sammanhanget motsatta intressena anser regeringen det mest lämpliga vara att föreningen ges en ökad möjlighet att i vissa särskilt angelägna fall åtgärda brister. Det viktiga synes därvid vara att föreningen ges en möjlighet att agera någorlunda snabbt. Möjligheten bör därför föreligga endast när ett snabbt ingripande är nödvändigt för att eliminera risker för annans säkerhet eller för att för- hindra att ett eftersatt underhåll från bostadsrättshavarens sida leder till ytterligare skador på annans egendom. Till skillnad från vad utredningen föreslog anser regeringen det angeläget att även säkerhetsrisker för andra än bostadsrättshavare, t.ex. hyresgäster i huset, beaktas. som har diskuterat även kunna ta hänsyn till om det finns risk för skada på annan egendom än föreningens hus, t.ex. skador på inredningen i en lägenhet. Som exempel på en sådan situation där andra bostadsrättshavare eller hyresgäster i huset kan löpa en säkerhets- risk kan nämnas en icke fackmannamässigt utförd elinstallation. Ett exempel på en situation där det finns risk för omfattande skador på annans egendom är att ändringar i våtutrymmen kan innebära risk för vattenskador i huset eller i angränsande lägenheter. Regeringen föreslår att föreningen ges en rätt att avhjälpa bristerna på bostadsrättshavarens bekostnad. Detta framstår som det mest verknings- fulla för föreningen. En sådan ordning kan knappast heller anses som oskälig gentemot bostadsrättshavaren. Skyldigheten för bostadsrätts- havaren att betala bör emellertid föreligga endast i fall då denne inte har levt upp till sitt ansvar för lägenheten. En förutsättning för att föreningen skall ha rätt att avhjälpa brister på Prop. 2002/03:12 bostadsrättshavarens bekostnad bör vara att bostadsrättshavaren först har uppmanats att själv avhjälpa bristen. Sättet för tillsägelse behandlas nedan (se avsnitt 5.8.5). Att, som har föreslagit, förena föreningens fordran med legal panträtt (jfr 7 kap. 16 a § bostadsrättslagen) framstår som allt- för långtgående eftersom detta skulle försämra bostadsrättens pantvärde. Förslaget i denna del aktualiserar också frågan om bestämmelserna om föreningens rätt till tillträde till bostadsrättshavarens lägenhet (se 7 kap. 13 § bostadsrättslagen) bör ändras. Denna fråga kommer att behandlas nedan (se avsnitt 5.6). Bör en rätt att deponera årsavgiften införas? Regeringens bedömning: Någon rätt till deposition av årsavgiften bör inte införas på bostadsrättens område. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att en bostadsrätts- havare skall ges rätt att deponera årsavgiften när bostadsrättshavaren har rätt till nedsättning eller ersättning på grund av att det föreligger en brist som föreningen svarar för (se betänkandet s. 169175). Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget. tingsrätt har ansett att förslaget framstår som föga meningsfullt om än i , Fastighetsägarna , HSB , och har avstyrkt utredningens förslag. har ifrågasatt förslaget. inte yttrat sig särskilt om denna fråga. Bakgrund: I lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndig- het finns generella regler om rätt för en gäldenär att i vissa fall fullgöra betalning genom att deponera ett belopp hos . väsentligen sikte på situationer då en gäldenär anser sig skyldig att betala det aktuella beloppet och också är villig att göra det men har problem med att få tag på den som skall ha betalningen eller att bedöma vem som är rätt mottagare. En hyresgäst kan deponera betalning i ytterligare några situationer. Hyresgästen har sålunda, enligt 21 § första stycket hyreslagen, rätt att deponera hyran också om han eller hon anser sig ha rätt till nedsättning av hyran enligt 1114, 1618 eller 28 § hyreslagen (det rör sig alltså bl.a. om nedsättning på grund av brister vid tillträdet eller senare tillkomna brister) eller till ersättning för skada eller för avhjälpande av brist. Hyresgästen har också rätt att deponera hyran om han eller hon anser sig ha någon annan motfordran mot hyresvärden. rätt att deponera hyran om det råder tvist om hyrans storlek. får bara deponera ett så stort belopp som han eller hon anser sig ha rätt Deponeras ett större belopp riskerar hyresgästen att hyresrätten Deposition hos påverkar hyresvärdens möjlighet att göra gällande att hyresrätten är förverkad. inte göra gällande att hyresrätten är förverkad på grund av att det deponerade beloppet inte har betalats (se 21 § tredje stycket hyreslagen). Hyresvärden måste agera från det att det deponerade beloppet har förfallit till betalning och underrättelse om depositionen har sänts till honom eller henne. skall hyresvärden visa antingen att denne har träffat överenskommelse med hyresgästen om att få lyfta beloppet eller att hyresvärden har väckt talan om detta mot hyres- gästen. I annat fall har hyresgästen rätt att få tillbaka det deponerade beloppet. Om hyresvärden har väckt talan inom tremånadersfristen, får beloppet inte lyftas förrän talan har blivit slutligt avgjord. Deponerat belopp skall genast placeras på ett räntebärande konto. Räntan skall betalas till den som får lyfta beloppet. De nu beskrivna reglerna gäller, med ett undantag, även för kooperativ hyresrätt. En kooperativ hyresgäst har nämligen samma rätt att deponera hyran som en vanlig hyresgäst har, utom när det gäller tvist om storleken av hyran (se 3 kap. 7 § lagen [2002:93] om kooperativ hyresrätt). Depositionsrätten har bl.a. motiverats med att den kooperativa hyresrätts- föreningen enligt huvudregeln har underhållsansvar för lägenheten. Skälet för undantaget vid tvist om storleken av hyran har angetts vara att hyressättningen anses vara en föreningsintern angelägenhet (se prop. 2001/02:62 s. 81). Även beträffande arrende finns bestämmelser om deposition. Dessa regler är utformade med bestämmelserna i hyreslagen som förebild. När det gäller hyresgästens rättigheter på grund av brister i lägenheten finns motsvarigheter i bostadsrättslagen. Även en bostadsrättshavare kan vara berättigad till nedsättning av årsavgiften, skadestånd eller ersättning för avhjälpt skada. Sådan rätt kan föreligga vid brister när lägenheten tillträds första gången efter bostadsrättsupplåtelsen (se 7 kap. 2 och 3 §§ bostadsrättslagen). Detsamma gäller när det förekommer ohyra vid eller efter tillträdet. Visst underhåll svarar föreningen för, t.ex. avseende stam- ledningar eller, som dessa ledningar ovan har föreslagits benämnas, ledningar som tjänar fler än en lägenhet (jfr ovan 5.2.2). Brister före- ningen i underhållet kan bostadsrättshavaren ha rätt till nedsättning av årsavgiften eller ersättning. En bostadsrättshavare kan naturligtvis ha motfordringar gentemot bostadsrättsföreningen på motsvarande sätt som en hyresgäst kan ha mot- fordringar mot hyresvärden. Bostadsrättshavarens fordringar kan även vara grundade på föreningsarbete. Så är inte fallet vid vanlig hyresrätt men kan förekomma vid kooperativ hyresrätt. För bostadsrätternas del finns ingen direkt motsvarighet till situationen då tvist föreligger om hyrans storlek. Avgifterna till föreningen fastställs normalt av före- ningens styrelse (se 9 kap. 13 § bostadsrättslagen). Den enskilde har i princip ingen möjlighet att få till stånd en överprövning av ett sådant beslut. Skälen för regeringens bedömning: Avsikten med hyresgästens depositionsrätt är bl.a. att hyresgästen inte skall behöva avstå från att kvittningsvis göra gällande en fordran mot hyresvärden därför att han riskerar att hyresrätten förverkas om han eller hon missbedömt rättsläget eller fordringens storlek. Detta förhållande är överförbart på bostads- rättens område. Även en bostadsrättshavare riskerar att hans eller hennes bostadsrätt kan komma att förverkas om bostadsrättshavaren t.ex. gör ett avdrag på årsavgiften avseende en fordran som sedermera inte godtas. bostadsrättsutredning ansåg att det inte borde införas någon rätt till deposition för bostadsrättshavare. Utredningen motiverade detta bl.a. med att tvister om årsavgiftens storlek sällan torde förekomma inom bostadsrättsföreningar eftersom avgiften fastställs av styrelsen på ett för- hållandevis okomplicerat sätt. Vidare angavs att bostadsrättshavaren i normalfallet skall svara för det inre underhållet av själva lägenheten, varför några tvister i den delen knappast torde uppkomma (se SOU 1988:14 s. 171). Remissinstanserna framförde då ingen avvikande upp- fattning (se prop. 1990/91:92 s. 337 f.) och regeringen tog inte upp frågan i det efterföljande lagstiftningsärendet. Som utredningen kommit fram till torde det inte finnas någon direkt motsvarighet till situationen med tvister om hyrans belopp. Tvister om årsavgiftens storlek torde vara ovanliga i bostadsrättsföreningar och några skäl för att införa en depositionsrätt i dessa fall har inte fram- kommit. Inte heller torde det finnas skäl att införa en rätt till deposition på grund av motfordringar. En bostadsrättshavare är medlem i före- ningen och förväntas göra vissa insatser för föreningen. Vissa med- lemmar ingår i styrelsen. Föreningen är på så vis en liten demokrati. Föreningsarbetet kan medföra att en bostadsrättshavare anser sig ha en fordran mot föreningen. Problem av detta slag torde lämpligen lösas inom ramen för föreningsdemokratin. En rätt till deposition för sådana påstådda fordringar skulle på ett olyckligt sätt kunna försvåra förenings- arbetet. De föreningsrättsliga reglerna innehåller bestämmelser för samarbetet mellan medlemmarna och demokratiska spelregler. Som har redogjorts för ovan (avsnitt 5.2.4) är när det gäller brister i lägenheten en grundläggande skillnad mellan bostadsrätt och hyresrätt att det vid bostadsrätt är bostadsrättshavaren som har det huvudsakliga ansvaret för underhållet av den egna lägenheten. Detta ansvar åvilar hyresvärden vid vanlig hyresrätt. Även vid kooperativ hyresrätt har hyresvärden, dvs. föreningen, enligt huvudregeln underhållsansvaret för lägenheten. För en depositionsrätt vid sådan brist i lägenheten som föreningen svarar för kan åberopas bostadsrättshavarens behov av ett skydd i de fall när han eller hon anser sig har rätt till nedsättning av årsavgiften på grund av en sådan brist i lägenheten. Även systematiska skäl kan sägas tala för detta eftersom en depositionsrätt finns vid vanlig hyra, kooperativ hyresrätt och arrende. Mot en depositionsrätt vid sådan brist som föreningen svarar för kan dock, som flera av remissinstanserna bl.a. och har framhållit, anföras att deposition på grund av en sådan brist bara kan komma i fråga i ett begränsat antal fall. Föreningen har visserligen att svara för lägenhetens skick vid tillträdet (se 7 kap. 1 § bostadsrättslagen). Om lägenheten då inte är i ett sådant skick som bostadsrättshavaren har rätt att fordra har han eller hon rätt att avhjälpa bristen på föreningens bekostnad (se 7 kap. 2 § bostadsrättslagen). Behovet av att dessutom göra avdrag på årsavgiften och deponera detta belopp framstår som begränsat. Efter tillträdet har bostadsrättshavaren huvudansvaret för lägenheten (se 7 kap. 12 § bostadsrättslagen). Föreningen ansvarar då främst för reparationer av stamledningar (ledningar som tjänar fler än en lägenhet [jfr ovan 5.2.2]). Föreningen torde oftast ha ett eget intresse av att utföra denna typ av reparationer, eftersom det är fråga om skador som typiskt sett kan få konsekvenser för Prop. 2002/03:12 andra delar av huset. Mot en depositionsrätt kan vidare, som flera av remissinstanserna framhållit, anföras att bostadsrättshavaren är medlem i föreningen, vilket medför att det inte föreligger ett motpartsförhållande på samma sätt som vid vanlig hyra. Visserligen är även kooperativa hyresgäster medlemmar i en förening. Där gör dock huvudregeln om föreningens ansvar för lägenhetens skick att nu nämnda förhållanden inte gör sig lika starkt gällande. Som bl.a. har angett medför en deposi- tionsrätt vidare att föreningens kostnader i vart fall för skjuts över på övriga föreningsmedlemmar. Ett ytterligare skäl som talar mot en depositionsrätt skulle kunna vara risken för missbruk. När en depositionsrätt infördes i arrendeförhållanden diskuterades denna fråga. I förarbetena framhölls då att dessa risker inte föreföll så stora, eftersom flera omständigheter motverkar förekomsten av missbruk, bl.a. att arrendatorn inte kommer ifrån sin betalnings- skyldighet genom depositionen, att han eller hon måste ställa säkerhet för jordägarens kostnader samt att arrendatorn riskerar att få ersätta jordägarens rättegångskostnader vid en process (se prop. 1995/96:43 s. 22 f.). Dessa argument kan i princip överföras även på bostadsrättens område. Att märka är dock att arrende normalt berör endast två parter varför ett eventuellt missbruk endast drabbar jordägaren medan ett miss- bruk av depositionsrätten på bostadsrättens område kan få ekonomiska konsekvenser för såväl föreningen som för övriga bostadsrättshavare. På så sätt skulle alltså ett missbruk kunna få längre gående skadeverkningar på bostadsrättens område. Vid en samlad bedömning av det ovan anförda anser regeringen att tillräckligt tunga skäl för en depositionsrätt inte föreligger. 5.4Bostadsrättshavarens användning av lägenheten Regeringens förslag: Bestämmelsen om vilka förändringar i lägen- heten som kräver styrelsens tillstånd förtydligas. I lagen skall därför anges att bostadsrättshavaren inte utan föreningens tillstånd i lägen- heten får utföra åtgärd som innefattar 1.ingrepp i en bärande konstruktion, 2.ändring av befintliga ledningar för avlopp, värme, gas eller vatten, eller 3.annan väsentlig förändring av lägenheten. Styrelsen skall inte få vägra att medge tillstånd till nu nämnda åtgärder om inte åtgärderna är till påtaglig skada eller olägenhet för föreningen. I stadgarna skall kunna föreskrivas att styrelsens tillstånd inte behövs för en i lagen angiven åtgärd. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag (se betänkandet s. 182184). Utredningen har föreslagit att utgångs- punkten skall vara att bostadsrättshavaren får förändra lägenheten men att tillstånd skall krävas för ingrepp i bärande konstruktioner samt för installation eller förflyttning av våtutrymme, toalett eller kök. Remissinstanserna: liksom vid och , KTH har ifrågasatt om inte förslaget ger bostadsrättshavaren en alltför långtgående frihet. har även ifrågasatt lämpligheten av att låta be- stämmelsen innehålla en uttrycklig förklaring att bostadsrättshavaren får förändra lägenheten. har inte haft något att erinra mot den föreslagna huvudregeln men har framhållit att det bör införas möjligheter för en bostadsrätts- förening att i stadgarna föreskriva ytterligare begränsningar. SBC har bl.a. ansett att förändringar av någon betydelse bör bli föremål för styrelsens avgörande. har framhållit att för- eningen bör ges en rätt att i stadgarna reglera frågan om en bostadsrätts- havares informationsskyldighet när förändringar kan påverka andra lägenheter eller fastigheten. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Bakgrund: Enligt nuvarande regler är utgångspunkten att bostadsrätts- havaren inte utan styrelsens tillstånd får göra någon väsentlig förändring i lägenheten (se 7 kap. 7 § bostadsrättslagen).