prop · GP03130 · 2002-03-19 00:00:00 — Dessa rättsakter innehåller bestämmelser om berörda fordons beskaffenhet och utrustning. finns det EG-direktiv om helfordonsgodkännanden i fråga om personbilar, skogs- och jordbrukstraktorer samt motorcyklar och mopeder. Därutöver finns det i EG-direktiven bestämmelser om typgodkännande av system, komponenter och separata tekniska enheter. Direktiven har i svensk lag- stiftning genomförts huvudsakligen genom föreskrifter. Det svenska regelsystemet inom fordonsområdet är till stora delar ut- format . Både fordonskungörelsen och terräng- trafikkungörelsen trädde i kraft . har regel- systemet blivit tämligen svåröverskådligt. En starkt bidragande orsak till detta är att det har varit relativt komplicerat att författningstekniskt genomföra EG:s rättsakter om fordon i det svenska författningssystemet. Dessutom stämmer dagens svenska regelverk i vissa delar mindre väl överens med EG-reglerna. Som exempel kan nämnas definitionerna av de olika fordonstyperna. En utgångspunkt för regeringens förslag i denna proposition är därför att skapa en författningsreglering av området som dels stämmer överens med EG:s nuvarande regelverk, dels möjliggör ett enkelt genomförande av framtida EG-direktiv utan att regelverket blir svårtillgängligt. Ytterligare en omständighet som bidrar till att dagens regelverk fram- står som svåröverskådligt är uppdelning av bestämmelserna mellan å ena sidan fordons- och terrängtrafikkungörelserna och å andra sidan myndig- hetsföreskrifter. Det är visserligen naturligt att de mycket detaljerade tekniska bestämmelserna meddelas på myndighetsnivå. Detta får emellertid inte leda till att regelverket i sin helhet blir svårt att över- blicka. Regeringen har därför i den föreslagna författningsstrukturen strävat efter att renodla uppdelningen. Vidare innebär förslaget till ny fordonslag att bestämmelserna i terrängtrafikkungörelsen och fordons- kungörelsen förs samman. Förslaget till författningsreglering innefattar även en lagteknisk och språklig modernisering. Även detta bör leda till att reglerna blir enklare och mer enhetliga och därmed att författningsområdet blir mer över- skådligt. Härigenom torde resurser för kontroll och tillsyn kunna frigöras inom området. Regelverket inom fordonsområdet är mycket omfattande. Av tradition meddelas de flesta bestämmelserna i förordning eller myndighets- föreskrifter. Grunden för detta står att finna i lagen (1975:88) om be- myndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kom- munikationer. I lagen bemyndigas regeringen, eller den myndighet som regeringen överlåter kompetensen till, att meddela föreskrifter på fordonsområdet. Nedan redogörs kortfattat för de viktigaste författningarna på fordons- området. En utförligare redogörelse för regelverket har lämnats av ut- redningen (se betänkandet s. 87 ff.). Fordonskungörelsen (1972:595) innehåller bestämmelser om fordons beskaffenhet och utrustning samt kontroll av fordon. Undantag görs dock för terrängfordon, fordon för militära ändamål, fordon som är avsedda att användas av gående samt fordon som används uteslutande inom inhägnat område (1 §). I 733 §§ finns bestämmelser om fordons beskaffenhet och utrustning. Grundregeln är att ett fordon får användas i trafik endast om det är till- förlitligt från säkerhetssynpunkt och i övrigt är lämpligt för trafik (7 §). Fordon, komponenter eller separata tekniska enheter som har godkänts enligt rådets direktiv /156/EEG av om till- närmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon1, rådets direktiv /150/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul2 eller rådets direktiv /61/EEG av om typ- godkännande av två- och trehjuliga motorfordon3 eller särdirektiven till dessa ramdirektiv skall normalt anses överensstämma med svenska krav på fordons beskaffenhet och utrustning (7 a §). De därpå följande para- EGT L 042, 23.2.1970, s. 1 (Celex 31970L0156). EGT L 084, 28.3.1974, s. 10 (Celex 31974L0150). EGT L 225, 10.8.1992, s. 72 (Celex 31992L0024). graferna innehåller närmare krav i fråga om fordons beskaffenhet och utrustning. De är i många fall tämligen detaljerade. Trots detta är de långt ifrån fullständiga. För att få full information om vilka krav som ställs på en viss typ av fordon i fråga om beskaffenhet och utrustning är läsaren hänvisad till . Allmänna bestämmelser om kontroll av fordon finns i 3435 §§. Aktiebolaget , SMP Svensk Maskinprovning Aktie- bolag och (numera Det Inspec- tion AB) är besiktningsorgan och skall pröva godkännanden inom respektive bolags kontrollområde (34 a §). Bolagens kontrollområden och de närmare bestämmelserna om besiktningsorganen finns i lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet, se nedan. Godkännande vid de typer av kontroller och inspektioner av fordon som regleras i fordonskungörelsen utgör i de flesta fall en förutsättning för att fordonet skall få brukas i trafik. De kontroller och inspektioner som regleras i kungörelsen är följande. Registreringsbesiktning regleras i 3647 §§. Registreringsbesiktning görs för att identifiera fordonet, fastställa de uppgifter om fordonet som enligt förordningen (2001:650) om vägtrafikregister skall föras in i väg- trafikregistret och för att undersöka fordonets beskaffenhet och utrust- I fråga om nya personbilar, motorcyklar, mopeder klass I och trak- torer som stämmer överens med ett EG-typgodkännandeintyg skall dock inte fordonets beskaffenhet och utrustning undersökas. Mopedbesiktning regleras i 4854 §§. Mopedbesiktning görs för att undersöka fordonets beskaffenhet och utrustning och för att fastställa att fordonet är att anse som en moped klass II. Typbesiktning regleras i 5563 §§. Typbesiktning av ett annat fordon än en motorcykel, en moped eller ett släpfordon görs för att undersöka fordonets beskaffenhet och utrustning och för att fastställa uppgifter som skall föras in i vägtrafikregistret vid registerföring av fordon av samma typ som det besiktigade. Typbesiktning av en moped sker för under- sökning av fordonets beskaffenhet och utrustning och för fastställande av att fordonstypen är att anse som en moped. Om fordonet är att anse som en moped skall det också fastställas om den tillhör klass I eller II. sagda följer att reglerna om typbesiktning inte omfattar motorcyklar eller I 55 a § finns bestämmelser om EG-typgodkännande av for- don, system, komponenter eller separata tekniska enheter i enlighet med direktiven /156/EEG, 74/150/EEG och 92/61/EEG och i enlighet med särdirektiven till dessa ramdirektiv. Kopplingsbesiktning regleras i 6668 §§. att fastställa att kopplingsanordningen mellan en bil och en släpvagn är i Som huvudregel får en släpvagn med en totalvikt över dras av en bil endast om den har godkänts för koppling till bilen. Lämplighetsbesiktning regleras i 6973 §§. görs för att fastställa att ett fordon är lämpligt för den avsedda använd- Godkännande vid en lämplighetsbesiktning krävs för att en buss, en lastbil eller ett släpfordon skall få användas i yrkesmässig trafik för personbefordran, för att en personbil skall få användas vid övnings- körning i trafikskola, för att ett fordon som kopplats till ett motorfordon skall få användas för personbefordran och för att en bil skall få registre- ras som utryckningsfordon. Kontrollbesiktning regleras i 7489 §§. Kontrollbesiktning görs för att kontrollera den beskaffenhet och utrustning hos fordonet som är av bety- delse från miljö- och trafiksäkerhetssynpunkt och för kontroll av att kra- ven i fråga om taxameter är uppfyllda. modell skall genomgå periodiskt återkommande kontrollbesiktning. Övervakning genom regleras i 90 §. melse får förelägga ägaren av ett motorfordon och ett släp- fordon att ställa in fordonet för kontrollbesiktning. Flygande inspektion regleras i 9197 §§. Flygande inspektion görs för att kontrollera ett motordrivet fordons eller ett släpfordons beskaffenhet Inspektionen får genomföras av fordon som anträffas på väg eller under sådana omständigheter att det finns anledning anta att fordonet är bristfälligt och att det i nära anslutning till anträffandet har använts på väg. Inspektionen skall förrättas av en polisman eller en bil- inspektör som har förordnat. biträdas av en tekniker. Om ett fordon som inställs till en kontroll- eller registreringsbesiktning eller genomgår en flygande inspektion har så stora brister att det inte kan användas utan uppenbar fara för trafiksäkerheten skall det beläggas med Ett körförbud gäller till dess fordonet ställs in för kontroll- Om körförbud inte meddelas, men fordonet har sådana brister att det inte kan godkännas skall ägaren föreläggas att åtgärda bristerna och därefter inställa fordonet för ny kontrollbesiktning. föreläggande inte efterföljs inom förelagd tid inträder körförbud för for- donet (83 och 93 §§). Ett föreläggande om kontrollbesiktning skall dock inte utfärdas om bristerna är enkla och inte förekommit vid den senaste kontrollbesiktningen eller flygande inspektionen (84 §). brister upptäcks vid en flygande inspektion skall fordonets ägare före- läggas att avhjälpa dem (93 §). I vissa fall kan fordonets ägare låta prova fordonet vid en ackrediterad verkstad i stället för att ställa in det för kontrollbesiktning efter ett före- läggande därom (84 a § och 93 §). Om fordonets ägare förelagts att åt- gärda enkla brister på fordonet får han låta prova fordonet vid en ackre- Verkstaden skall då utfärda ett intyg om att fordonet provats och att bristerna åtgärdats. prövar därefter om for- donet kan godkännas med stöd av intyget. Inspektion hos försäljare regleras i 98100 §§. företas hos den som driver handel med fordon för kontroll av beskaffen- het och utrustning hos begagnade motordrivna fordon och släpfordon som förvaras i lager eller hålls till salu i rörelsen. Förrättningsmannen har rätt att få tillträde till lokaler och områden där fordon är uppställda. Vid en inspektion får förrättnings- mannen meddela körförbud för fordon som har så stora brister att det inte kan användas utan uppenbar fara för trafiksäkerheten. Övervakning genom polisman regleras i 101 §. Även om en flygande inspektion inte har utförts får en polisman meddela körförbud för en personbil, en lätt lastbil, en motorcykel, en moped eller ett lätt släp- fordon, om det klart framgår att fordonet har så stora brister att det inte kan användas utan uppenbar fara för trafiksäkerheten. är så stora, men ändå klart är av mer än ringa betydelse, får ägaren i stället föreläggas att avhjälpa bristerna och ställa in fordo- net för kontrollbesiktning. Övervakning genom polisman får ske om for- donet har anträffats på väg eller under sådana omständigheter att det finns anledning anta att det strax har använts på vägen. och (när det gäller viss utrustning i ambu- lanser etc.) har bemyndigats att utfärda ytterligare föreskrifter om for- dons beskaffenhet och utrustning och om kontroll av fordon (102 104 a §§). Den som bryter mot vissa närmare angivna bestämmelser i fordons- kungörelsen kan dömas till böter eller penningböter (105113 §§). Vidare skall en polisman hindra fortsatt färd som inte kan ske utan på- taglig fara för trafiksäkerheten eller annan väsentlig olägenhet om fordo- net framförs i strid med bestämmelserna i fordonskungörelsen eller med föreskrift som har meddelats med stöd av kungörelsen (114 §). En fordonsägare får begära prövning av körförbud som har meddelats av en polisman, en bilinspektör eller ett besiktningsorgan. Även vissa andra särskilt uppräknade beslut av ett besiktningsorgan får överklagas hos (115 §). I övrigt får beslut av en polisman, en bilinspektör eller ett besiktningsorgan inte överklagas (116 §). Med vissa undantag får beslut överklagas hos regeringen (117 §). Terrängtrafikkungörelsen (1972:594) innehåller bestämmelser om terrängfordons beskaffenhet och utrustning samt kontroll av terräng- fordon. Kungörelsen är uppbyggd på samma sätt som fordons- kungörelsen och innehåller samma typ av bestämmelser. I avsnittet om kontroll av terrängfordon görs ofta rena hänvisningar till fordonskungörelsen. I övrigt är bestämmelserna i stort sett utformade på samma sätt som där. Vissa bestämmelser har dock anpassats till för- hållanden som är specifika för terrängfordon. Exempelvis krävs god- kännande vid en lämplighetsbesiktning för att ett terrängfordon skall få användas i yrkesmässig trafik för personbefordran och för att ett terrängmotorfordon skall få användas i en uthyrningsrörelse. Bestämmel- ser om kopplingsbesiktning och övervakning genom polisman saknas i terrängtrafikkungörelsen. 5.1.3 Lagstiftningen om motorfordons avgasrening Lagstiftningen om motorfordons avgasrening lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen samt förordningen (2001:1085) om motorfordons avgasrening utgör ett komplement till fordonskungörelsen (1972:595). I författningarna regleras gällande krav beträffande motorfordons utsläpp av avgaser. Lagen syftar till att före- bygga att bränsle till motorfordon eller utsläpp av förbrukat bränsle från motorfordon skadar eller orsakar olägenheter för människors hälsa eller miljön (1 § lagen). Bilar delas in i miljöklasser (4 § lagen). Kravet på miljöklassning är tillämpligt på personbilar, lätta lastbilar och bussar med en totalvikt om högst samt på tunga lastbilar och tunga bussar som är försedda Däremot omfattas inte tunga bensindrivna fordon med en totalvikt över av systemet med miljöklasser. Meningen är att miljöklassystemet skall kopplas till ekonomiska styrmedel. I förord- ningen finns ytterligare bestämmelser om avgasreningskrav och miljö- klasser. I tre bilagor till förordningen regleras de närmare avgasrenings- kraven för olika fordonstyper. Tillverkaren och den som yrkesmässigt för in fordon i för en tillverkares räkning ansvarar, under vissa förutsättningar, för att bilar uppfyller avgasreningskrav även efter det att de har tagits i bruk (15 19 §§ lagen). Det s.k. tillverkaransvaret delas upp i en offentligrättslig och en civilrättslig del. Det offentligrättsliga ansvaret innebär att till- verkaren kan åläggas att vidta rättelse om en fordonstyp inte uppfyller kraven på avgasreningssystemets hållbarhet. Det civilrättsliga ansvaret omfattar enskilda bilar med en totalvikt av högst . Tillverkaren ansvarar gentemot ägarna för att brister åtgärdas kostnadsfritt om fordo- nen inte uppfyller gällande krav. ansvarar för tillsynen över lagens efterlevnad (16 § förordningen). I lagen finns även bestämmelser om typgodkännande av en fordonstyp, en motortyp, ett fordonssystem, en komponent eller en separat teknisk enhet i fråga om avgasrening (712 §§ lagen). är typ- godkännandemyndighet (7 § förordningen). Reglerna om typgod- kännande är hämtade från rådets direktiv /156/EEG och rådets direktiv /61/EEG. I det svenska regelverket finns alltså bestämmelser om typ- godkännande av fordon såväl i fordonskungörelsen som i lagstiftningen om motorfordons avgasrening. 5.1.4Lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet Enligt lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet skall nationell typbesiktning, registreringsbesiktning, kontrollbesiktning och andra slag av nationella besiktningar beträffande fordon utföras av de besiktningsorgan som anges i lagen (1 §). Besiktningsorganen är enligt lagen Aktiebolaget , SMP Svensk Maskin- provning Aktiebolag och (numera Det ). För varje organ anges det besiktningsområde inom vilket organet skall utföra besiktningar (2 §). Besiktningsorganen skall ha en oberoende ställning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utövandet av besikt- ningsverksamheten m.m. (3 §). Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) utövar tillsyn över besiktningsorganens verksamhet (5 §). Besiktningsorganen får ta ut en avgift för att täcka kostnaderna för besiktningarna (7 §). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna åt ett besiktningsorgan att besluta i ärenden som rör myndighetsutövning och som gäller godkännande av fordon (8 §). Detta har regeringen gjort i 34 a § fordonskungörelsen (1972:595). 5.2Internationella bestämmelser om fordon För att åstadkomma en harmonisering av medlemsstaternas nationella lagstiftning har det inom EG utarbetats tre direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning beträffande typgodkännande av olika fordonstyper. 1.rådets direktiv /156/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, 2.rådets direktiv /150/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul, och 3.rådets direktiv /61/EEG av om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon. Direktiven, med senare ändringar, är tämligen översiktliga och be- handlar endast hur typgodkännande av fordon går till. De brukar benäm- nas ramdirektiv. De närmare krav på fordonens beskaffenhet och utrust- ning som skall vara uppfyllda för att ett typgodkännande skall kunna ut- färdas meddelas i s.k. särdirektiv. De tre ramdirektiven behandlas i de följande avsnitten. För en fylligare beskrivning av direktiven och övrig EG-lagstiftning på fordonsområdet hänvisas till utredningens betänkande s. 110 ff. Rådets direktiv /156/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon Rådets direktiv /156/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon var det första ramdirektivet. Direktivet har ändrats vid ett flertal tillfällen. Den mest omfattande ändringen gjordes genom rådets direktiv /53/EEG av om ändring av direktiv /156/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon4. Ett typgodkännande innebär att en medlemsstat intygar att en fordons- typ, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet uppfyller kraven i ramdirektivet och i de tillämpliga särdirektiven. För personbilar, i direktivet benämns denna fordonskategori M1, kan dessutom till- verkaren erhålla ett helfordonsgodkännande, dvs. ett godkännande för en fordonstyp. Tanken är att reglerna om helfordonsgodkännande i fram- tiden skall kunna tillämpas på samtliga fordonskategorier. utfärdades ett direktiv som medger att bussar 4 EGT L 225, 10.8.1992, s. 1 (Celex 31992L0053). helfordonsgodkänns med stöd av bestämmelserna i rådets direktiv /156/EEG. Det nya direktivet och rådets direktiv /85/EG av om särskilda bestämmelser för fordon som används för personbefordran med mer än åtta säten utöver förarsätet och om ändring av direktiv /156/EEG och 97/27/EG5 publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning . Direktivet skall vara genomfört i nationell lagstiftning . Bestämmelserna i rådets direktiv /156/EEG innebär bland annat följande. En tillverkare kan ansöka om typgodkännande av fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter hos godkännande- myndigheten i någon medlemsstat (i och Naturvårds- verket, se 55 a § fordonskungörelsen [1972:595]). Typgodkännande av ett komplett fordon kan ske genom en serie enskilda godkännanden av samtliga ingående system, komponenter och separata tekniska enheter samt, då fordon tillverkas i flera etapper under medverkan av flera till- verkare, genom sammantagna godkännanden av de olika produktions- etapperna. En medlemsstat får vägra att bevilja typgodkännande för ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som uppfyller direktivens föreskrifter, men som den finner utgöra en allvarlig risk för trafiksäkerheten. En tillverkare som innehar ett typgodkännandeintyg skall utfärda ett intyg om överensstämmelse, Certificate of Conformity (CoC), för varje tillverkat fordon. Intyget om överensstämmelse skall följa fordonet under hela dess livslängd. På komponenter och separata tekniska enheter för vilka typgodkännande finns skall tillverkarens handelsnamn eller varu- märke och typbeteckning i stället fästas. Medlemsstaterna får på tillverkarens begäran bevilja undantag från krav i direktiven för fordon som tillverkas i små serier och för fordon i slutserier. Ett fordon anses ingå i en slutserie när intyget om överens- stämmelse har upphört att gälla på grund av att nya strängare bestämmel- ser har införts i ett nytt särdirektiv. Sådana fordon kan alltså med stöd av undantag fortsätta att tas i bruk . I fall där fordon, komponenter eller separata tekniska enheter utnyttjar teknik eller principer, som genom sina speciella egenskaper inte kan upp- fylla krav i direktiven, kan medlemsstaten bevilja ett typgodkännande vars giltighet begränsas till dess eget territorium. Inom en månad skall intyget sändas till övriga medlemsstater och till . skall medlemsstaten till kommissionen sända en begäran om tillstånd att få bevilja ett typgodkännande i enlighet med direktivet. När en medlemsstat beviljar typgodkännande skall den vidta nödvän- diga åtgärder för att kontrollera att lämpliga föranstaltningar har gjorts för att säkerställa att de serietillverkade fordonen, systemen, komponen- terna eller separata tekniska enheterna stämmer överens med den god- kända typen. Om en medlemsstat som beviljat ett typgodkännande finner att fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter med intyg om 5 EGT L 42, , s. 1 (Celex 32001L0085). överensstämmelse inte stämmer överens med den typ den har godkänt, skall den vidta nödvändiga åtgärder och underrätta övriga medlemsstater. Rådets direktiv /150/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul I rådets direktiv /150/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul finns bestämmelser om typgodkännande av traktorer, motsvarande de regler som gäller för motorfordon. Direktivet, som senast ändrades genom och rådets direktiv /25/EG av om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från motorer avsedda för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer och om ändring av rådets direktiv /150/EEG6, är tillämpligt på traktorer som är försedda med luftfyllda däck och som är konstruerade för en hastighet . De materiella bestämmelserna i direktivet påminner till stor del om vad som enligt direktiv /156/EEG gäller för motorfordon. Det finns möj- lighet att godkänna hela fordon, s.k. helfordonsgodkännande, enligt direktivet. Rådets direktiv /61/EEG av om typgodkännande av två- och trehjuliga fordon I rådets direktiv /61/EEG av om typgodkännande av två- och trehjuliga fordon finns bestämmelser om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon. Direktivet, som ändrats genom och rådets direktiv /7/EG av om hastighetsmätare för två- och tre- hjuliga motorfordon och om ändring av rådets direktiv /61/EEG om typgodkännande av två- och trehjuliga fordon7, är tillämpligt på mope- der, motorcyklar samt tre- och fyrhjuliga motorcyklar och mopeder. De materiella bestämmelserna är till stora delar överensstämmande med dem i de båda andra ramdirektiven. Det finns även enligt detta direktiv möjlighet att godkänna hela fordon, s.k. helfordonsgodkännande. tillträdde Överenskommelsen om antagande av enhetliga regler för typgodkännande av utrustning och delar till motorfordon samt för ömsesidigt erkännande av sådant god- kännande (SÖ 1959:28). Enligt överenskommelsen skall de fördrags- slutande staterna ömsesidigt erkänna typgodkännanden som meddelats i överensstämmelse med överenskomna villkor. Dessa villkor anges i reg- lementen som utarbetas under ledning av ekono- miska kommission för (UN/ECE). EGT L 173, , s. 1 (Celex 32000L0025). EGT L 106, , s. 1 (Celex 32000L0007). reglementen som gäller s.k. ECE-typgodkännande. I överenskommelsen finns det också bestämmelser om hur varje land skall förfara när en till- verkare ansöker om typgodkännande enligt reglementena.