prop · GP03148 · 2002-03-14 00:00:00 — Attåstadkomma detta är en avgörande framtidsfråga inom gemenskapen.Det är en självklar roll för det allmänna att se till att lagstiftningen tillskydd för konsumenterna efterlevs och att en god ordning på marknadenupprätthålls. För att den offentliga tillsynen skall fungera inom EU:sgemensamma marknad krävs dels en effektiv marknadskontroll och lagtillämpning ivarje land, dels ett väl fungerande samarbete mellan ansvariga organ imedlemsstaterna. Nätverk för sådant samarbete har kommit till stånd när detgäller gränsöverskridande marknadsföring (International Marketing SupervisionNetwork, IMSN), produktsäkerhet () och livsmedel (Food , FLEP). Svenska myndigheter har sedan starten spelat en aktiv roll i samarbetet. har rådet genom ett beslut inrättat ett europeiskträttsligt nätverk på privaträttens område (2001/470/EG).Frågan om ett intensifierat samarbete har hög prioritet inom EU. Sålundainnehåller det nya direktivet om allmän produktsäkerhet (se 5.1.1) bestämmelserom förstärkt samarbete på området produktsäkerhet. De idéer om en ny metod förmarknadsrättslig lagstiftning som kommissionen lagt fram i grönboken omkonsumentskyddet i EU förutsätter också ett utbyggt samarbete mellanmedlemsstaterna för att skapa större samstämmighet i fråga om normer och praxis rörande marknadsföring etc. inom hela gemenskapen (se 4.2, 5.2.1,5.2.4).Med sin omfattande erfarenhet av marknadskontroll och praktisk lagtillämpningbör fortsätta att stödja och delta aktivt i detta samarbete med syftetatt konsumenter verkligen skall få den starka ställning somlagstiftningen avser att ge. bör verka för att grunden för samarbetetskall finnas i en rättsakt. Det bör påpekas att behovet av effektivmarknadskontroll kommer att bli ännu mer uttalat med den föreståendeutvidgningen av gemenskapen.Den senaste tiden har marknaden på många områden blivit allt mer global. Mot den bakgrunden bör verka för att samarbetet för att komma till rätta medoönskad marknadsföring etc. bedrivs effektivt också i relation till länder ochmarknader utanför EU.Det är angeläget att de sanktioner som är förknippade med marknadsrättsligaregler är verkställbara över hela unionen. När exempelvis en i meddeladdom ålägger ett företag som handlat i strid mot marknadsförings- ellerproduktsäkerhetsregler att betala ett vite, är det dock osäkert om den kanverkställas i en annan medlemsstat. Detta är en svaghet i konsumentskyddet somSverige bör söka få undanröjd.Det är viktigt att medlemsstaterna i största möjliga utsträckning genomför denkonsumentskyddande lagstiftningen på likartat sätt. harkommissionen i flera fall inbjudit till samråd på genomförandestadiet. Enligtvår uppfattning är det önskvärt att sådana samrådsmöten hålls systematiskt.Vad som här sagts om offentlig tillsyn över marknaden minskar inte betydelsen av att konsumenterna själva eller genom sina organisationer agerar för att hävdasina intressen, med rättsliga eller andra medel. Konsumenternas eget agerandemed stöd av t.ex. civilrättslig lag kan ge effekter för helakonsumentkollektivet och är dessutom ett uttryck för behövligtkonsumentinflytande i en marknadsekonomi (se vidare 4.4). Även näringslivetsegna åtgärder för att säkerställa att företag uppträder ansvarsfullt påmarknaden har självfallet betydelse i sammanhanget.4.4 KonsumentinflytandeMål och inriktning: skall verka för en utökad och systematiskkonsultation av konsumentföreträdare inom berörda politikområden på EU-nivå ochför att konsumenterna skall kunna påverka villkor och förhållanden på marknaden. skall också verka för att reglerna om finansiellt stöd på EU-nivåbättre anpassas till konsumentorganisationernas situation.Konsumentinflytande handlar både om att påverka politiska beslut och om attpåverka företagens agerande på marknaden.Aktiva konsumenter kan genom medvetna köpval och genom att hävda sinarättigheter bidra till att forma marknaden och främja en sund konkurrens. Enfungerande konkurrens bidrar till effektivitet i produktion och distribution,vilket i sin tur ger utrymme för press på priserna och annat som konsumenternaefterfrågar, t.ex. service och kvalitet. För att konsumenterna skall kunna varastarka aktörer, vilket en väl fungerande marknadsekonomi förutsätter, krävs attde har kunskaper om utbudet och om sina rättigheter. Dessa frågor berörs framför allt i avsnitt 4.3, 4.5, 5.2.1 och 5.2.2. I detta avsnitt kommer konsumenternas möjligheter till påverkan genom sina organisationer att behandlas.Artikel 153 i EG-fördraget föreskriver att gemenskapen skall bidra till attfrämja konsumenternas rätt att organisera sig för att tillvarata sina intressen. För att leva upp till denna bestämmelse uppställde kommissionen i sinhandlingsplan för åren 1999(2001 ett övergripande policymål som gick ut på attkonsumenterna skulle få en starkare röst inom EU. Konkreta åtgärder somvidtagits från kommissionens sida för att uppnå detta har bl.a. varit att stödja konsumentorganisationer finansiellt och ge administrativt stöd vidinternationella möten med konsumentföreträdare. Kommissionen har också givit den rådgivande en mer aktiv roll. Kommissionen har vidare söktfrämja en dialog mellan konsument- och näringslivsrepresentanter. En dialogmellan konsumentföreträdare och representanter från banksektorn har lett framtill en överenskommelse om vilken förhandsinformation som krävs vid bostadslån(se 5.2.5). Ett annat område där dialog enligt kommissionen kan spela en storroll är elektronisk handel (se 5.2.4).Andra åtgärder som kommissionen nu anser vara nödvändiga är dels att geutbildning och stöd åt konsumentföreträdare, dels att säkerställa attkonsumentorganisationer i tillräcklig utsträckning deltar i de olika organ somär rådgivande till kommissionen.I den tidigare nämnda grönboken om det framtida konsumentskyddet föreslås ettstörre inflytande för konsumentföreträdare och andra intressenter när det gäller utformningen av spelregler för marknaden i olika avseenden (se 5.2.1). Dettaligger också i linje med förslagen i kommissionens vitbok om styrelseformerna iEU (KOM (2001) 428).De åtgärder kommissionen vidtar för att öka konsumentinflytandet bör i principstödjas. För att uppnå regler av god kvalitet är det viktigt att alla marknadens parter aktivt konsulteras under beslutsprocessen. Det är angeläget attkonsumenternas åsikter blir hörda inom alla kommissionens direktorat.Därutöver anser regeringen att en systematisk konsultation medkonsumentföreträdare bör ske inom ramen för rådets arbete. På så sätt kan ävenmedlemsstaterna få del av en mer samlad bedömning av vilka frågorkonsumentföreträdare inom EU uppfattar som mest centrala. anordnade iegenskap av ordförande i rådet ett seminarium föreuropeiska konsumentorganisationer. Seminariet, som delfinansierades avkommissionen, hölls i direkt anslutning till det tidigare nämnda informellamötet i mellan inre marknads- och konsumentministrarna. En representantfrån seminariet inbjöds att framföra organisationernas synpunkter direkt tillministrarna på mötet. Detta uppskattades av alla berörda. bör verka föratt liknande initiativ tas av kommande ordförandeskap.För att konsumentorganisationerna skall kunna hävda sina intressen krävs att det är lätt att följa frågornas behandling i medlemsstaterna och inom EU:sinstitutioner. Förbättringar i detta avseende har uppnåtts genom de nya reglerna om handlingsoffentlighet i , rådet och kommissionen.En viktig roll för konsumentorganisationerna är, förutom att påverka politiskabeslut, också att på rättsliga eller andra sätt få till stånd förbättringar påmarknaden när det gäller konsumenternas villkor. I ett vidare perspektiv kankonsumentorganisationerna utöva påverkan när det gäller frågor som rör etik,långsiktigt hållbara konsumtions- och produktionsmönster och global rättvisa.Det kan bland annat gälla globala miljöfrågor, genmodifiering och läkemedel. Ensådan påverkan kan leda till förändringar som går vida längre än vad som kanuppnås med enbart lagstiftning eller politiska beslut. Det är angeläget attstödja konsumentorganisationerna också i detta.Konsumentorganisationer spelar vid sidan av konsumentmyndigheter en viktig rollinom standardiseringsarbetet genom att framhålla konsumentaspekter avseendebl.a. säkerhet, funktion och miljöegenskaper hos produkter (se 5.1.1).För att konsumentorganisationerna skall kunna utöva inflytande är det nödvändigt att de beviljas offentliga medel. Kriterier för kommissionens beviljande avstöd dels till europeiska konsumentorganisationers verksamhet, dels till projekt som genomförs av konsumentorganisationer eller offentliga organ, ställs upp ibeslutet om en allmän ram för gemenskapens verksamheter till förmån förkonsumenter (1999/283/EG). omfattar åren 1999(2003. Europeiskakonsumentorganisationer som beviljats finansiellt stöd är bl.a. BEUC (BureauEuropéen des Unions de Consommateurs), AEC ()och ANEC (Association de Normalisation Européenne pour les Consommateurs).Kommissionen har i sin lägesrapport (KOM (2001) 486 slutlig) beträffande denallmänna ramen för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterkonstaterat att antalet projektansökningar minskat gradvis . Enförklaring är enligt kommissionen att det numera görs en hårdare precisering avvilka typer av projekt som kan få stöd, liksom kravet på minst 50 procentmedfinansiering. En annan förklaring kan vara den långa väntetiden innankonsumentorganisationerna får besked om de beviljats projektmedel eller inte.Det kan vara svårt och dyrt för konsumentorganisationerna att hålla beredskap.Sverige avser mot denna bakgrund att verka för att kriterierna för beviljande av finansiellt stöd bättre anpassas till organisationernas situation när ett nyttbeslut om en allmän ram skall tas fram.4.5 Utbildning och vägledningMål och inriktning: Det är ett gemenskapsintresse att konsumenterna har brakunskaper när de agerar på den inre marknaden. skall därför verka förbättre utbildning, vägledning och information. Insatserna på EU-nivå bör främstavse ett systematiskt erfarenhetsutbyte. De särskilda insatser som vidtas påEU-nivå bör ha en stark nationell och lokal förankring.Förutom genom en väl fungerande lagstiftning stärks konsumenternas ställning påmarknaden genom att de har kunskap om sina rättigheter och skyldigheter och omförhållandena på marknaden. Konsumenterna behöver kunskaper för att rationelltkunna utnyttja mångfalden av varor och tjänster på en gemensam marknad, liksominformationssamhällets möjligheter. Kunskapsförmedling till konsumenter, inteminst ungdomar, är följaktligen en förutsättning för att skall lyckasleva upp till målet att vara en kunskapsbaserad ekonomi.Kunskap nås effektivt genom utbildning samt vägledning och information. Enviktig kunskapskälla är information från företagen (se 5.2.1). I och medAmsterdamfördragets ikraftträdande ingår konsumenternas rätt till utbildning iden övergripande målsättningen för konsumentskyddet inom EU (artikel 153). Föratt uppnå detta har kommissionen initierat en rad utbildnings- ochinformationsinsatser. Kommissionen har bl.a. utvecklat de s.k.Euroguichet-kontorens verksamhet. Ett sådant kontor, med namnet KonsumentEuropa, finns också i . Dessa kontor ger allmän information tillkonsumenter om deras rättigheter inom EU. Kommissionen har vidare bedrivitinformationskampanjer, senast om livsmedelssäkerhet, samt gett utinformationsmaterial om konsumentfrågor. Slutligen har kommissionen främjat ettutbyte av erfarenheter mellan medlemsstaternas myndigheter ochkonsumentorganisationer.Trots att det är ett betydande gemenskapsintresse att konsumenterna har brakunskaper när de agerar på den inre marknaden, är det ändå på den nationellanivån som de flesta utbildningsinsatser kan bli mest effektiva.Konsumentorganisationer, konsumentmyndigheter m.fl. spelar här en viktig rollför att förmedla kunskap och via Internet göra relevant information tillgängligför konsumenterna.För att höja kompetensnivån när det gäller konsumentfrågor i är detviktigt med ett erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaterna och deras myndigheter,genom att medlemsstaterna kan få del av varandras goda exempel när det gällerkonsumentutbildning och konsumentinformation. Erfarenheter och resultat frånjämförande varuprovningar samt övriga marknadsöversikter är viktiga isammanhanget.I den mån informationsinsatser görs från kommissionens sida är det för att deskall få ett bra genomslag viktigt att de har en stark nationell och lokalförankring.4.6 Ett förstärkt genomslag för konsumenternas intressenMål och inriktning: skall verka för att konsumenternas intressen fårgenomslag i EU-institutionernas arbete och för att de tillvaratas inom ramen för övriga politikområden. Kunskap om konsumenternas förhållanden och om marknadenbör inhämtas systematiskt som underlag för prioriteringar på konsumentområdet.Ett självständigt och integrerat politikområdeSom förut berörts införde Amsterdamfördraget flera förändringar som harbetydelse för europeisk konsumentpolitik. Allmänt kan sägas att ändringarnainnebär en mer vittgående målformulering när det gäller vad gemenskapen skalluppnå på konsumentområdet (artikel 153). Det har gjorts tydligt attkonsumentfrågorna skall behandlas som ett självständigt politikområde ochsåledes inte enbart ses som en del av genomförandet av den inre marknaden. Detta är viktigt för att konsumentfrågorna skall behandlas i tillräcklig utsträckning på EU-nivå och för att arbetet skall få ett tydligt konsumentperspektiv. Att så sker gynnar den inre marknadens funktion. Att konsumenternasintressen långsiktigt bör sammanfalla med företagens bekräftades för övrigt viddet informella mötet mellan inre marknads- och konsumentministrarna i (se4.1).Den politiska markering som ändringarna i EG-fördraget innebär skall inteunderskattas. Den kan ha stor betydelse för det praktiska arbetet och därmed för konsumenternas vardag. Vikten av att konsumentpolitiken har en självständigroll framhölls i konsumentorganisationernas uttalande till ministrarna vid mötet i (se 4.4).En viktig fråga i sammanhanget är hur hanteringen av de konsumentpolitiskafrågorna organiseras inom institutionerna. Att konsumentfrågorna behandlas inomramen för ett eget generaldirektorat inom kommissionen bidrar till att ge demtyngd. Rådets arbete förbereds när det gäller konsumentpolitik av en arbetsgrupp som enbart hanterar konsumentfrågor, vilket är ägnat att säkerställa attkonsumentaspekterna bereds på ett rättvisande sätt i medlemsstaterna. Samtidigthar det fördelar att konsument- och inre marknadsfrågor nu sammanförts till enoch samma rådskonstellation, eftersom konsumenternas intressen på den inremarknaden därmed lättare kan komma i fokus.Även andra fördragsändringar än den nämnda har betydelse för ett förstärktkonsumentpolitiskt genomslag. Artikel 153 stadgar att konsumentskyddskravetskall beaktas vid utformningen och genomförandet av gemenskapens övriga politikoch verksamhet. Vidare stadgar artikel 95.3 att inte bara kommissionen utan även rådet och skall sträva mot en hög konsumentskyddsnivå närregler beslutas för den inre marknaden.Med tanke på konsumentområdets horisontella karaktär är det viktigt attsäkerställa att konsumentaspekterna beaktas tillräckligt inom ramen för övrigaberörda politikområden. Detta gäller inte enbart konsumentskydd i snävbemärkelse utan även konsumentpolitiska satsningar i övrigt, t.ex. åtgärder somunderlättar konsumenternas val av varor och tjänster, hushållensresursanvändning och ett miljömedvetet beteende.I syfte att integrera konsumentfrågor i det praktiska arbetet inom andrapolitikområden avser kommissionen att inom sig inrätta en övergripandearbetsgrupp för konsumentpolitik. För att uppnå att konsumentintressena beaktassystematiskt avser kommissionen vidare att genomföra regelbundnakonsekvensanalyser och utvärderingar som särskilt inkluderar konsumentaspekter.Därutöver avser kommissionen att stärka samarbetet i konsumentpolitiska frågorinom särskilda områden. I sammanhanget har transport, energi, finansiellatjänster och internationell handel nämnts.Dessa områden är viktiga men vi vill understryka vikten av att konsumenternasintressen kommer fram tydligare också inom jordbrukspolitiken och när det gäller ekologiskt hållbara konsumtions- och produktionsmönster.Bättre kunskap om konsumenternas förhållanden och om marknadenSom underlag för gemenskapens konsumentpolitiska prioriteringar krävs utveckladkunskap om konsumenternas situation och om marknaden och dess funktionssätt.Denna kunskap skulle kunna förbättras inom EU genom bl.a. ett samarbete mellanmedlemsstaterna. Ett forum för mer systematiskt utbyte av erfarenheter bordekunna göra nytta i detta sammanhang. bör verka för att kommissionen tarinitiativ i linje med detta.I många fall behöver de konsumentrelaterade frågorna analyseras mer på djupetoch därför bli föremål för forskning. Frågorna kan sträcka sig från ekonomi ochjuridik till beteendevetenskap, teknik och miljövetenskap. Forskningen kan visahur samhällsutvecklingen kan påverka konsumenternas situation och peka påomständigheter som försvårar eller underlättar för dem att agera på marknaden.Forskningen kan belysa olika lösningar och visa på reformbehov. Regeringenbehandlar dessa frågor i sin proposition Handlingsplan för konsumentpolitiken2000(2005 (se avsnitt 2). Där sägs bland annat att begreppet konsumentforskningallmänt sett inte är särskilt väl etablerat inom EU, men att det inom ramen förEU:s s.k. ramprogram för forskning givits stöd till forskning om livsmedel, kost och hälsa inom ramen för temat "livskvalitet och förvaltning av levanderesurser". I det nya ramprogrammet för forskning och utveckling (2006 gesprioritet bl.a. åt säkra livsmedel och hälsorisker, hållbar utveckling samtmedborgarna och EU:s styrelseformer. Åtminstone inom ramen för de två första avdessa temaområden bör det vara möjligt att stödja forskning som har ettkonsumentperspektiv.5 Konsumentintressen på specifika områden5.1 Hälsa och säkerhet5.1.1 Produktsäkerhet och standardiseringMål och inriktning: skall verka för en effektiv marknadskontroll och ett utvecklat skadeförebyggande arbete i . Ett ökat konsumentinflytande ieuropeisk och internationell standardisering är angeläget. Barns säkerhet börges hög prioritet. Det är vidare viktigt att tjänsters säkerhet blir föremål för gemenskapslagstiftning.Eftersom den fria rörligheten av varor och tjänster innebär att konsumenternakan erbjudas varor och tjänster från hela unionen, behövs gemensamma regler föratt säkerställa att varorna och tjänsterna är säkra.MarknadskontrollDet nya direktivet om allmän produktsäkerhet (2001/95/EG) innebär en klarförbättring av konsumentskyddet. Direktivet föreskriver uttryckligen atttillverkare och distributörer bara får släppa ut säkra konsumentprodukter påmarknaden. Direktivet ställer vidare upp bestämda krav på medlemsstaternasmarknadskontroll och på kännbara sanktioner mot företag som inte följersäkerhetskraven. Dessutom förstärks möjligheten att återkalla farliga varor.Företagen blir skyldiga att informera tillsynsmyndigheten när de upptäcker attderas varor inte är säkra. Ett system skall skapas för snabbt informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen för att möjliggöra akuta åtgärder närså behövs.I avsnitt 4.3 betonas vikten av en effektiv bevakning av marknaden. Detta gäller i hög grad marknadskontrollen på produktsäkerhetsområdet. Den måste skesystematiskt, och den måste också vara synlig för marknadens aktörer. Dessvärremåste marknadskontrollen inom gemenskapen generellt sett sägas varaeftersatt, vilket illustreras bl.a. av att tillverkare ofta använder CE-märketfelaktigt. Detta skapar osäkerhet bland konsumenter och företag om den inremarknadens förmåga att tillhandahålla säkra varor och skapakonkurrensneutralitet.Från såväl konsument- som handelspolitisk synpunkt är det därför positivt attdet nya direktivet om allmän produktsäkerhet skärper kraven på marknadskontrollinom varje medlemsstat och på gemensam nivå. I propositionen Handlingsplan förkonsumentpolitiken 2001(2005 (se avsnitt 2) aviseras en översyn avproduktsäkerhetslagen (1988:1604) med anledning av det nya direktivet. ,som har en aktiv roll i det hittillsvarande samarbetet mellanproduktsäkerhetsorgan, bör aktivt stödja ett utbyggt samarbete på detta område.Samarbetet bör också omfatta länder utanför EU.Det kan nämnas att regeringen avser att tillsätta en utredning ommarknadskontrollen i . Utredningen skall föreslå åtgärder för attförstärka den kontroll som utförs i Sverige.Avslutningsvis vill vi peka på ytterligare en fråga. När konsumenterna beställer varor direkt från andra EU-länder eller länder utanför EU via Internet finnsdet inte någon importör som är ansvarig för att produkterna uppfyller reglernaom kemikaliesäkerhet. Denna aspekt är viktig att bevaka.Skadeförebyggande arbeteSkador är ett stort folkhälsoproblem. Det är därför en viktig uppgift attutforma skadesäkra miljöer och produkter. Ett systematiskt skadeförebyggandearbete bygger på kunskaper om vilka olyckor som inträffar, hur olyckorna skett,vilka grupper av konsumenter som drabbats och hur man förändrar eller påverkarbeteenden, produkter och miljöer.I olika länder i genomförs ett stort antal skadeförebyggandeinformationskampanjer med varierande resultat. Ytterst få av dessa åtgärder, som ofta genomförs till betydande kostnader, har samordnats med motsvarande projekt i andra europeiska länder. Framgångsrika säkerhetskampanjer kräver tid ochstora ekonomiska insatser och bör därför i större utsträckning genomförasgemensamt av flera länder inom unionen. bör verka för ett utvecklatsamarbete om skadeförebyggande information.Kontinuerliga data om olyckor och skador samt kunskap om på vilket sätt olikaprodukter och tjänster förorsakar eller medverkar i olycksförloppen, ärnödvändiga för att det skall vara möjligt att långsiktigt höjaproduktsäkerheten. bör därför verka för ett utvecklatskaderapporteringssystem i . Frågan om att förstärka den svenskaskaderapporteringen och ge bättre underlag för preventiva insatser och förutvärderingen av dessa bereds inom ramen för arbetet med enkommande proposition om mål för folkhälsan.Konsumentinflytande i standardiseringenDen s.k. nya harmoniseringsmetoden ("New Approach") innebär att de väsentligaproduktsäkerhetskraven formuleras i direktiv på gemenskapsnivå medanutformningen av detaljreglerna överlämnats till de centrala europeiskastandardiseringsorganen (Comité Européen de Normalisation), Cenelec (ComitéEuropéen de Normalisation Electrotechnique) och ETSI (). Kommissionen ger ( efter att ha hörtmedlemsstaterna - dessa organ i uppdrag att precisera de övergripandesäkerhetskraven i direktiven. Tillämpningen av standarderna är frivillig men enprodukt som uppfyller föreskriven standard förutsätts uppfylla direktivenssäkerhetskrav. Standarder har därmed fått en central betydelse i gemenskapensproduktsäkerhetsarbete.Den nya harmoniseringsmetoden har bidragit till att arbetet med produktsäkerhethar kunnat effektiviseras som säkerheten höjts. Det har dock funnitsproblem som delvis haft sin grund i att säkerhetsnivåerna ibland varit dåligtpreciserade i direktiven eller i uppdragen till standardiseringen. Det är därför av största vikt att säkerhetsnivåerna preciseras tydligt av de politiskaorganen och att standardiseringen endast ger ett tekniskt innehåll åtsäkerhetsnivåerna. För att inte låsa teknikutvecklingen bör innehållet istandarderna uttryckas som funktionella krav.Medlemmar i de europeiska standardiseringsorganen på central nivå är denationella standardiseringsorganen inom det Europeiska ekonomiskasamarbetsområdet och i vissa kandidatländer. Arbetet i de europeiska organensker genom de nationella medlemmarna och en europeisk standard fastställs efteromröstning bland de nationella medlemmarna.Det är viktigt att myndigheterna aktivt medverkar i standardiseringsarbeteteftersom de har relevanta kunskaper på produktsäkerhetsområdet.