prop · GP0351 · 2002-01-23 00:00:00 — Dock anser utredningen inte att behandlingen med kronor, broar och implantat för patienten skall bli dyrare än föreslaget tak på . Tandvårdsersättningen vid behandling hos specialist i oral protetik kan enligt utredningen vara högre än vid behandling hos allmäntandläkare. Utredningen har beräknat merutgiften för försäkringen till Prop. Behandling med bettskena blir bastandvård Utredningen föreslår slutligen att bettskenor flyttas från tandvårdstaxans Avdelning B Protetik och tandreglering till Avdelning A Bastandvård. Bettskenor görs i smärtlindrande syfte och inte som protetisk ersättning för förlorade tänder. Personer med smärta och funktionsstörningar i käk- systemet bör enligt utredningens mening ha samma möjlighet att inom bastandvårdens ram erhålla behandling för sina besvär som personer som drabbas av smärta t.ex. till följd av inflammation eller infektion i en tand. Förändringen beräknas medföra en kostnadsökning för försäkringen om . I direktiven anges att vårdgivarnas prishöjningar på tandvård efter det att den statliga prisregleringen slopades varit större än väntat och att pris- höjningarna till viss del kan ha varit motiverade men att de fortsatta pris- höjningarna är oroväckande. Utredningen har därför fått i uppdrag att analysera utvecklingen av priserna för tandvård och bedöma om kost- nadsökningarna kan anses vara motiverade. Om prisutvecklingen befinns oacceptabel skall utredningen föreslå åtgärder för att komma tillrätta med denna. för prisregleringens avskaffande fanns ett överskott på tandläkare i . Regeringen bedömde därför att den slopade prisre- gleringen inte skulle leda till oacceptabla prishöjningar eftersom vårdgiv- arna förväntades konkurrera om kunderna med hjälp av priserna. Man trodde också att folktandvårdens priser skulle få karaktär av riktpriser för landet och utgick ifrån att detta skulle hålla prisstegringarna i schack eftersom folktandvårdens priser sätts genom politiska beslut. Om avregleringen av prissättningen trots allt skulle leda till oacceptabla prishöjningar på tandvård sade sig regeringen inte tveka att återinföra prisregleringen. Överskottet av tandläkare förbyttes emellertid i ett underskott då tand- läkarna åtminstone efter prisregleringens avskaff- ande fortsatte att flytta utomlands i stor utsträckning och någon egentlig priskonkurrens vårdgivarna emellan har inte uppkommit. Enligt Riksför- säkringsverkets uppfattning förefaller folktandvårdens priser lokalt ha styrt prisbilden, men detta har inte lett till minskade kostnader då prisök- ningarna inom folktandvårdens har varit tämligen kraftiga, visar Riksför- säkringsverkets granskningar. Enligt har höjningarna av tandvårdspriserna överstigit den allmänna prisutvecklingen. Den genomsnittliga prisök- ningen mellan 1998 och för folktandvårdens del var enligt verkets beräkningar . Skillnaderna i priser mellan landstingen är stora, visar verkets granskningar. Trots att priserna inom folktandvår- den enligt kommunallagen högst får motsvara självkostnaden har RFV inte kunna finna någon enhetlig linje för hur landstingen sätter sina pri- Verket ställer frågan om självkostnaden för tandvård verkligen kan skilja sig mellan olika landsting i så hög grad som landstingens prislistor indikerar. I genomsnitt för hela landet har prishöjningarna inom folktandvården enligt varit , år . Förbundet framhåller emellertid att pris- höjningarna varit nödvändiga för att tillföra folktandvården resurser bl.a. för att förbättra arbetsmiljön och förändra arbetsorganisationen. Enligt Landstingsförbundets beräkningar har patienternas kostnader för bastandvården i flertalet fall ökat jämfört med . Utredningen konstaterar att priserna inom tandvården har höjts mer än vad som förväntades när prisregleringen släpptes. 19992001 beräknas den genomsnittliga prishöjningen inom folktand- vården enligt uppgå till . Inom privat- tandvården har prishöjningarna varit något högre. Frågan om prishöjningarna varit motiverade har diskuterats inom ut- redningen. För det första har utredningen försökt bedöma om de högsta priser för tandvård som regeringen hade fastställt för , var till- räckliga för att vårdgivarna skulle kunna bedriva tandvård i väl anpas- sade lokaler, med modern utrustning, med välutbildad personal och under miljömässigt goda arbetsförhållanden. För det andra har utredningen sökt utröna om prishöjningarna har lett till mera konkurrens- kraftiga löner för i första hand tandläkare, förbättrad arbetsmiljö, ökade investeringar och ökad kompetensutveckling. Utredningen har inte haft tid att göra några egna undersökningar och någon övergripande omkostnadsundersökning har inte gjorts . Utredningen har därför nödgats göra sina bedömningar på grundval av material, som vårdgivarorganisationerna tillhandahållit. Utgångspunkten för de jämförelser som gjorts när det gäller prisutveck- lingen är de högsta tillåtna priser som enligt tandvårdstaxan gällde . Utredningen anser att det finns fog för uppfattningen att arvodesnivån 1998 var för låg och att den inte speglade de faktiska kostnaderna inom vuxentandvården. De högsta priser för tandvård, som regeringen hade fastställt för , var inte tillräckliga för att vårdgivarna långsiktigt skulle kunna bedriva tandvård i väl anpassade lokaler med modern ut- rustning, med välutbildad personal och under miljömässigt goda arbets- förhållanden. För detta talar bl.a. nedgången i investeringar , de arbetsmiljöproblem som redovisats för tandvårdsperso- nalen, den accelererande utflyttningen av tandläkare från landet , den minskande kompetensutvecklingen och lands- tingens behov av tillskott av skattemedel för att kunna bedriva allmän vuxentandvård. Utredningen anser därför att en prishöjning var befogad men att den prishöjning som skett såväl inom folktandvården som hos de privata vårdgivarna har blivit oväntat stor. Förklaringar kan vara tand- vården var mera underfinansierad än vad som tidigare förmodats och att landstingens bidrag till folktandvårdens vuxentaxor var större än förvän- tat. Ännu en förklaring är att någon egentlig priskonkurrens aldrig upp- kom utan i stället kunde vårdgivarna höja sina priser och minska kraven på produktivitets- och effektivitetsökningar. Prishöjningarna synes emellertid ha lett till mer konkurrenskraftiga lö- ner för vårdpersonalen. har beräknat löneökning- arna inom folktandvården och år , tillsammans . De olika yrkeska- tegorierna har då vägts ihop. De största ökningarna har skett för tandläk- arna Förbundet bedömer att löneökningarna kommer att vara i samma storleksordning som de närmast föregående åren. Kompetensutvecklingen har ökat markant, visar statistik från och och uppgifter från visar att folktandvårdens investeringar har ökat un- der efter att ha varit sjunkande tidigare under nittio- talet. Till viss del ser utredningen prishöjningarna till den nu- varande nivån som en fortsatt återhämtning av den underfinansiering av tandvården som tidigare funnits enligt utredningens uppfattning. Utred- ningen delar emellertid regeringens oro för framtiden. Inte minst be- kymmersamt är det enligt utredningens uppfattning att någon egentlig priskonkurrens inte existerar och att tandvårdens enligt utredningens be- dömning inte utgör någon välfungerande marknad med välinformerade patienter/kunder som skapar konkurrens mellan vårdgivare och mellan leverantörer. Patienternas ställning är svag och få vill eller vågar ifråga- sätta vårdgivarnas kostnadsförslag. Det behövs enligt utredningen en stark företrädare för kunderna för att granska och sprida information om vårdgivarnas priser. En sådan skulle också kunna bilda opinion för att patienterna skall bli mera prismedvetna och ifrågasätta och diskutera kostnadsförslagen. På så sätt skulle kundrollen förstärkas och en pris- konkurrens uppstå mellan vårdgivarna. De faktorer som verkar återhållande på priserna är främst patien- ternas förmåga och vilja att betala för tandvård samt den politiska ambi- tionen inom landstingen att ställa krav på fortsatta produktivitets- och effektivitetsförbättringar inom folktandvården. Enligt utredningens upp- fattning har landstingen ett stort ansvar för befolkningens tandvårdskost- nader eftersom landstingens prissättning är normerande även för privat- tandvården. Utredningen anser att såväl den allmänna prisnivån inom folktandvår- den som priserna på enskilda åtgärder skall bestämmas av fullmäktige och inte av någon nämnd. Landstingen har ett avgörande inflytande på tandvårdsprisernas utveckling. Detta gäller inte enbart inom den i egen regi drivna folktandvården utan för all tandvård i landet. Den genomlys- ning av prisfrågan och den öppna debatt som sker vid fullmäktiges möten är det enda tillfälle då patienternas/konsumenternas intressen vägs mot producenternas. Allmänhetens krav på låga tandvårdspriser och krav på rationell drift inom den offentliga tandvården kan av fullmäktige vägas mot folktandvårdens önskemål om intäktsökningar. Direktiven tar upp ett problem som rör priserna på tandvård i samband med nödvändig tandvård åt boende på sjukhem m.m. samt tandvård som är ett led i en sjukdomsbehandling. Det kan ifrågasättas om det är rimligt att ett landsting betalar mer för att få tandvård utförd av privata vårdgivare än vad det kostar att utföra vården i egen regi. För att få en uppfattning om storleken på problemet har utredningen genomfört en enkät till de organisationer inom lands- tingen som administrerar tandvårdsstödet åt vuxna. 19 landsting har be- Av svaren att döma skiljer sig generellt inte privattand- vårdens priser från folktandvårdens i så stor utsträckning att en prisre- glering enbart av det skälet bör införas. Emellertid har utredningen lagt förslag om införande av ett högkost- nadsskydd för protetiska åtgärder åt personer som är . samband med detta föreslås att arvodena på fasta protetiska åtgärder för denna patientgrupp prisregleras. Utredningen finner det rimligt att samma prisreglering skall gälla när patienter som är eller äldre be- talar avgift till enligt den öppna hälso- och sjukvårdens av- Utredningen har även i uppdrag att göra en bedömning av den framtida kostnadsutvecklingen i tandvården i ett femårigt perspektiv. Statens ersättning till landstingen är för den tandvård dessa ansvarar Landstingens kostnader för uppgick till och för till . 2001 och 2002 bedömer att kostnaderna kommer att öka till 551 respektive . att kostnaderna är svårare att prognostisera. bundet har uppskattat kostnadsökningarna till för dessa hade tidigare beräknat prognosen för utfallet år 2000 inom tandvårdsförsäkringen till . serna har inräknats de förväntade resurstillskot- ten för att förbättra tandvårdsstödet åt främst äldre personer, som angetts i budgetpropositionen , dvs. och med och ytterligare I prognoserna har också antagits att kostnaderna för bastandvården fortsätter att öka. Även kostnaderna för förhöjd ersättning vid långvariga sjukdomstillstånd förväntas öka. Utredningen har inte tillgång till annat underlag för att bedöma den framtida kostnadsutvecklingen än och Riksförsäk- Utredningen finner inte heller skäl att bedöma kostnadsut- vecklingen på annat sätt än vad förbundet och verket gjort. Lagförslag i betänkandet Bättre tandvårdsförsäkring för äldre (SOU 2001:36) Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) 4 § och 15 a § tandvårdslagen (1985:125) skall ha följande lydelse. Vårdgivaren får ta ut ersättning för undersökning och tandbehandling. Ersättningen skall vara skälig med hänsyn till behandlingens art, omfatt- ning och utförande samt omständigheterna i övrigt. För tandvård som avses i 8 a § gäller särskilda bestämmelser om patientavgift. För åtgärd för vilken hela ersätt- ningen kan komma att betalas av staten får regeringen bestämma den högsta ersättning som vårdgi-varen får ta ut. I sådant fall får regeringen också föreskriva att samma högsta ersättning skall gälla vid tandvård som avses i 8 a §. Innan en undersökning eller viss behandling påbörjas skall vårdgivaren upplysa patienten om kostnaden för åtgärden. Om en följd av behand- lingar behövs skall vårdgivaren upplysa patienten om de beräknade sammanlagda kostnaderna för behandlingarna. Om förutsättningarna för behandlingsförslaget eller kostnadsberäkningen ändras skall patienten upplysas om detta och om anledningen till ändringen. 15 a § andra stycket Av patienter som får tandvård som avses i 7 § 2 och 3 får lands- tinget ta ut vårdavgifter enligt grunder som bestäm- mer, om inte något annat är särskilt föreskrivet. Med avses lands- tingsfullmäktige. Denna lag träder i kraft Remissinstanser till betänkandet Bättre tandvårdsförsäkring för äldre(SOU2001:36) Remissyttranden har avgetts av: , Kammarrätten i , Länsrätten i , Statskontoret, , , Social- styrelsen, , , Konsument- verket, , , vid , , Odonto- logiska fakulteten, , , , läns landsting, , , , , läns landsting, landsting, , , (Regionen), , läns landsting, , , , , , , Handikappförbundens Samarbetsorgan, , , (), Sveri- ges Akademikers (), i (LO), , Konsumentråd, Pensionärer- nas , , , , , , Föreningen del, , , , , , , Tjänstetandläkarna. Yttranden över betänkandet har även avgetts av cial och Mental Hälsa, och . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2001/02:51 Bättre tandvårdsstöd för äldre m.m. inför, ändrar, upp- Lag om ändring i Lag om ändring i lagen 2 kap. 10 § (1962:381) om allmän