mot · GP02Fi38 · 2002-05-02 00:00:00 — Tillsammans med den ränteeffekt som kommer av att vi planerar utförsäljningar om 40 respektive 60 miljarder mer än regeringen för ger detta att vi klarar överskottsmålet om och dessutom kan fortsätta att betala på statsskulden. Nedanstående tabell utgör en sammanställning av de beräknade effekterna på statsbudgeten av förslag och reformer som vi presenterar i denna motion. Beräkning av anslag relativt regeringens UO 1 -824 -831 UO 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning -427 -370 UO 3 Skatt, tull och exekution -30 -50 UO 4 Rättsväsendet 410 240 UO 5 och internationell samverkan 0 0 UO 6 Totalförsvar 0 0 UO 7 Internationellt bistånd 225 0 UO 8 Invandrare och flyktingar -658 -529 UO 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg 744 244 UO 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp -5 245 -10 970 UO 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom -1 160 -490 UO 12 Ekonomisk trygghet för familj och barn 615 -720 UO 13 Arbetsmarknad -11 900 -12 900 UO 14 Arbetsliv 0 0 UO 15 Studiestöd -300 700 UO 16 Utbildning och universitetsforskning -1 890 -2 890 UO 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid 91 281 UO 18 Samhällsplanering, bostadsförs. och byggande -2 285 -2 095 UO 19 Regional utjämning och utveckling 171 218 UO 20 Allmän miljö- och naturvård 50 50 UO 21 Energipolitik 0 0 UO 22 Kommunikationer 1 700 1 000 UO 23 Jord- och skogsbruk, fiske m.m. 200 100 UO 24 Näringsliv -269 0 UO 25 Allmänna bidrag till kommunerna -16 190 -15 820 UO 26 Statsskuldsräntor m.m. -1 100 -4 350 UO 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen 0 0 Minskning av anslagsbehållningar -1 000 -3 000 Summa utgiftsområden -39 072 -52 182 Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor -37 972 -47 832 Ålderspensionssyst. vid sidan av statsbudgeten 0 0 Takbegränsande utgifter -37 972 -47 832 Budgeteringsmarginal 3 972 -168 Differens utgiftstak -34 000 -48 000 Utgiftstak för staten 810 000 830 000 Sparande i offentlig sektor med budgetpolitik 2002 2003 2004 Finansiellt sparande enligt vårpropositionen 41 44 45 Utgiftsminskningar, netto exkl. räntor 1,5 38 48 Ränteeffekt av större privatiseringar än regeringens 1 4 Skattesänkningar -34 -48 Samlad effekt av förslag 1,5 5 4 finansiella sparande 42,5 49 49 Målsatt sparande om 45 47 49 finansiella sparande i % av BNP 1,9 2,1 2,0 bör besluta att anta ovanstående riktlinjer för budgetpolitiken. 6 Lika villkor för arbete och företagande Företagen är förutsättningen för vår välfärd. Utan företagsamhet skapas inte tillväxt som ska generera resurser till skola, vård, omsorg och andra gemensamma angelägenheter. ca 500 000 företag ger arbete åt många människor och utgör grunden för ekonomin. Tillväxt skapas genom en ökad produktivitet, ökad sysselsättning och genom innovationer. Samhällets uppgift är att skapa attraktiv företagsmiljö där entreprenörer vågar och kan kommersialisera sina idéer. Människors idéer och kreativitet måste få möjligheter att växa både i det egna företaget och i en anställning. Växtkraften kommer underifrån, från de små och medelstora företagen. Den socialdemokratiska näringspolitiken har skapat en företagsstruktur som värnar de stora företagen med system och regler anpassade efter de stora företagen utan hänsyn till de mindre företagen. Trots detta har de svenska storföretagen haft svårt att bli riktigt stora. fanns det 15 svenska företag bland världens 500 största. har vi fem företag med bland de största och den svenska ekonomin är alldeles för beroende av hur det går för detta fåtal stora företag. För att nå en stabil tillväxt behöver vi många livskraftiga företag över hela landet. registrerades färre företag än , vilket är lägst . ligger dock i topp i i jämförelse med ansökningar om nya patent i relation till befolkningsstorleken. Någonstans möter uppfinnarna problem på vägen eftersom få av dessa idéer kommersialiseras i ett företag. Entreprenörskap ska uppmuntras och det ska vara accepterat för företag att både lyckas och misslyckas. Näringslivsklimatet beror också på en rad omgivande faktorer. Fungerande kommunikationer, bra utbildning, satsningar på forskning och en väl fungerande arbetsmarknadspolitik är ytterligare några viktiga komponenter som leder till ett bra företagsklimat. vill skapa 300 000 nya jobb i småföretag eller hos nya entreprenörer. Det är inget enkelt åtagande men långt ifrån omöjligt. Om alla nuvarande företag skulle anställa en person till skulle målet uppnås med råge. För att detta ska bli möjligt vill genomföra ett antal reformer som lägger grunden till ett företagsamt samhälle. 6.1 Färre regler och ökad rättssäkerhet Regelförenklingsarbetet måste ta fart. Regeringens Simplexgrupp har inte lyckats att minska antalet regler för företagare. Inte ens små och kostnadsfria förändringar som förenklade blanketter, införande av ett enkelt bokförings- och deklarationspaket för egenföretagare, vettigare F-skattregler som skulle underlätta för företagare har genomförts. Av 20 000 sidor företagsregler ändras eller tillkommer det 2 500 sidor . För en företagare med mellan 1 och 19 anställda kostar administrationen för skatte-, arbetsmarknads- och miljöreglerna i genomsnitt per anställd. Att företagare har en rättssäkerhet gentemot myndigheter borde vara självklart. Ett snårigt regelverk minskar rättssäkerheten, och växande administration ökar risken för missförstånd. Detta är kontraproduktivt och bidrar till olika tolkningar av regelverkets faktiska innebörd hos olika myndighetspersoner, vilket urholkar legitimiteten för reglerna. 6.2 Möjlighet att växa Den globaliserade ekonomin förändrar villkoren för företagandet. Ökad konkurrens över landsgränserna kräver att regelverk och skatter harmoniseras med omvärldens. har ett av världens högsta skattetryck, inte minst skatten på arbete. Skatten på arbete måste förändras om vi ska behålla den svenska konkurrenskraften, och personalkostnaden för företagen måste sänkas så att de kan och vågar anställa fler. Arbetsgivaravgifterna bör därför sänkas ytterligare. Många företag har svårt att få riskkapital. Regeringen har genomfört några förändringar vad gäller villkoren för periodiseringsfonder och investmentbolag. Det är inte tillräckligt, utan det behövs fler lösningar. Exempelvis skulle modeller med avsättning av delar av vinsten från vattenkraften i riskkapitalfonder stimulera uppbyggnad av regionala entreprenörsfonder, möjliggöra för placering av premiepensionspengar i regionala pensionsfonder och återföra statliga lånegarantier. 6.3 Människan bakom företaget driva ett företag innebär ansvar för anställda, sig själv, sin familj och gentemot andra företag. Ansvaret underlättas om företagaren ha möjlighet att själv känna trygghet såväl i medgång som i motgång. Det ska vara möjligt att misslyckas och att komma tillbaka igen. ges inte företagaren lika villkor till trygghet som de anställda har. Egenföretagaren har fasta kostnader vid sjukdom eller föräldraledighet. som företaget tillfälligt är stängt, med bortfall av inkomster, riskeras också ett långsiktigt inkomstbortfall om kunderna söker sig till andra företag. Detta är särskilt känsligt för de företag som verkar inom tjänstesektorn, eftersom lager inte kan byggas upp som buffert och det är svårt att få tag på vikarierande personal. Egenföretagare missgynnas av reglerna för den tillfälliga föräldrapenningen, eftersom en egenföretagare får lägre ersättning än anställda, när han eller hon är hemma och tar hand om sjuka barn. Detta innebär att människor med barn inte har lika villkor att starta företag. 6.4 Arbetsmarknad Att ha ett arbete är viktigt, inte bara för försörjningen utan även för självkänslan och livskvaliteten. Det ska löna sig att jobba och det är viktigt att våra försäkringssystem skapar incitament för arbete och inte inlåsningseffekter. Arbetsmiljön ska vara hälsosam och förebygga arbetsskador. Arbetslivet ska vara barnvänligt, och det måste vara möjligt att vara förälder och göra yrkeskarriär. Kvinnor eller män får inte diskrimineras lönemässigt av föräldraskapet. Utvecklingen på arbetsmarknaden går inte åt rätt håll. Trots högkonjunkturen är många arbetslösa. En vanlig dag är det ca 1,4 miljoner arbetsföra svenskar som inte arbetar. De är utan jobb, latent arbetssökande, i arbetsmarknadsåtgärder, långtidssjukskrivna, förtidspensionerade eller undersysselsatta. Det är 700 000 personer som saknar ett arbete eller som vill arbeta mer än de får. Detta är ett stort misslyckande för regeringens arbetsmarknadspolitik. Sysselsättningsmålet på kommer inte att nås. Regeringen erkänner att den endast når sysselsättningsmålet i sitt högtillväxtalternativ. Prognosen är också att den öppna arbetslösheten kommer att öka något till strax . Förvisso uppnåddes arbetslöshetsmålet på , men det hölls bara . Den verkliga arbetslösheten, när även de i arbetsmarknadsåtgärder räknats med, är . ökade antalet varsel om uppsägning. I vissa regioner har arbetslösheten minskat drastiskt medan den i andra regioner endast minskat marginellt. I är arbetslösheten (öppen och i åtgärder) medan den i är på . (Ams, .) Regeringens arbetsmarknadspolitik har misslyckats, trots utsagor om att kampen för jobben stått högst på dagordningen. Regeringen har genom målet för den öppna arbetslösheten fokuserat på statistikexercis och åtgärdsprogram i stället för att se till att människor kommer ut i riktiga jobb. 6.5 Samordning och centrala verket En höjd sysselsättningsnivå kräver en effektiv arbetsmarknadspolitik och insatser på ett flertal områden. Arbetsmarknadspolitiken ska utgå från den enskilde individen. Makten över arbetsmarknadsmedlen bör decentraliseras och göras friare så att åtgärder kan anpassas efter individen och efter de lokala förutsättningarna. Det ska ställas ökade krav på de arbetslösa som deras självbestämmande också måste öka. De stora volymåtgärderna bör minskas och i stället bör man satsa på mer individanpassade utbildningar. Fler arbetslösa bör ges möjlighet att ny- eller omutbilda sig via ordinarie utbildningsvägar som ofta är billigare och av högre kvalitet. Genom att låta fler aktörer erbjuda utbildning och åtgärder ökar den enskildes valmöjligheter. Den som är arbetslös har samma behov att kunna styra över delar av sin vardag som andra har. Genom individuella utvecklingsplaner ska den enskildes möjligheter att välja sin egen framtid bli tydligare. En ökad sysselsättning är också beroende av en rad faktorer på andra politikområden. Ett bra näringslivsklimat där nya företag kan startas, företag kan växa och utvecklas är grundläggande för att få fler personer i arbete. Arbetsgivaravgifter bör sänkas ytterligare för att företag ska kunna anställa fler. Tillgången till bra utbildning genom hela livet gör att människor kan vidareutbilda och omutbilda sig. Sänkt inkomstskatt för låg- och medelinkomsttagare minskar marginaleffekterna och ökar incitamentet att arbeta. Det leder också till ökat självbestämmande för individen. Genom att höja reseersättningen samt att resor till och från barnomsorg inkluderas, utvidgas arbetsmarknaden väsentligt. Arbetet med att matcha företag med arbetssökande sköts bäst på lokalnivå. Därför bör också makt och ansvar i ökad utsträckning föras från den centrala myndigheten till regional, lokal och till den enskildes nivå. Regeringen tillskjuter 700 miljoner för ökade personalresurser på arbetsförmedlingarna. När belastningen på arbetsförmedlingarna minskar genom att arbetslösheten sjunkit väljer regeringen att anslå mer resurser. Detta är ytterst märkligt, och därför avstyrker regeringens extra tillskott. Introduktion av ny teknik och jobbsökningsterminaler kan även bidra till att platsförmedlingen blir effektivare. Sammantaget beräknas att kan sparas in från administration. En samordning av försörjningsstöden bör genomföras. Att ha försörjningsstödet uppdelat på flera olika utgiftsområden gör systemet stelbent och hindrar i stor utsträckning människor från att kunna söka sig till kvalificerade yrkesutbildningar. Med en bättre samordning nås större flexibilitet och ett bättre utfall. Färre och tydligare regler leder till att administration förenklas och till att den enskildes rättstrygghet ökar. Ansvaret för samtliga försörjningsstöd vid arbetslöshet bör således samordnas. En ökad samordning beräknas ge en besparing motsvarande ca . 6.6 Övergångsarbetsmarknader var antalet långtidsinskrivna som inte hade haft ett reguljärt arbete i genomsnitt 44 617 personer. Många långtidsarbetslösa har tappat kontakten med den reguljära arbetsmarknaden, vilket bidrar till att anställningsbarheten minskat. Genom övergångsarbetsmarknader får den som är arbetslös kontakter med arbetsgivare. Självförtroendet och självkänslan ökar och förutsättningarna att erhålla ett fast arbete förbättras väsentligt. Möjligheten att få ett arbete underlättas om man är kontinuerligt på arbetsmarknaden. förslag på övergångsarbetsmarknader, där arbetsmarknadens parter ingår i regionala partnerskap för att skapa dessa, är en mer långsiktig lösning på problematiken kring långtidsarbetslöshet. Ofta handlar arbetsgivares motvilja att anställa personer som varit eller riskerar att bli långtidsarbetslösa på okunskap eller diskriminering. Systemet bedöms ha lika stor betydelse för den som blivit arbetslös p.g.a. uppsägning som för den som inte kommit in på arbetsmarknaden av olika anledningar, t.ex. invandring. Övergångsarbetsmarknader bidrar till ökad kunskap hos både arbetsgivare och arbetslösa om vilka förutsättningar och vilken kompetens som finns på arbetsmarknaden. Detta kan stimulera till en ökad rörlighet såväl yrkesmässigt som geografiskt på de lokala och regionala arbetsmarknaderna. Inom ramen för det regionala partnerskapet bildar arbetsmarknadens parter arbetsgivarkretsar där de arbetslösa kan gå runt och prova arbete hos olika arbetsgivare. Arbetsgivare och arbetslösa får kunskap om varandras behov och kompetenser. Om man tar emot en person som är, eller riskerar att bli, långtidsarbetslös har man även möjlighet att få en nedsättning av arbetsgivaravgifterna för en redan anställd person inom företaget. En bra matchning ökar förutsättningarna för den arbetslöse att få en fast anställning. Finansieringen av dessa övergångsarbetsmarknader, som är öppna för alla arbetsgivare som ingår i de regionala partnerskapen, sker genom de olika typerna av riktat anställningsstöd. En satsning på övergångsarbetsmarknader leder till att inköpen av arbetsmarknadsutbildningar kan minskas och därigenom även kostnaden för dessa. Förslaget innebär en satsning på 0,75 respektive 1,25 miljarder i nedsättning av arbetsgivaravgifter . Detta beräknas ge en besparing för inköp av arbetsmarknadsutbildning om 1,5 miljarder och 2,5 miljarder . 6.7 Arbetslöshetsförsäkring I vårpropositionen aviserar regeringen en höjning av ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen under förutsättning att det statsfinansiella läget tillåter detta. Bara drygt senare gör finansministern bedömningen att prognoserna för arbetslösheten är så ljusa att man får plats för höjningen av a-kassan inom ramen för utgiftsområdet. har inte något principiellt emot att höja ersättningen från a-kassan men det är fel att göra detta med lånade pengar. För att förbättra för de arbetslösa är det viktigaste inte att höja a-kasseersättningen utan att satsa på tillväxt så att fler kan få ett arbete. Det är viktigt att i första hand förbättra för dem med lägsta ersättningsnivåer. förslag till sänkt inkomstskatt skulle öka utrymmet för dem med lägsta ersättning. De extra miljarder som regeringen hittade kan bättre användas för att stärka den svenska ekonomin långsiktigt genom att bättra på de offentliga besparingarna. En viktig strukturreform är att öka finansieringsgraden i den allmänna arbetslöshetsförsäkringen. Kostnaden för arbetslösheten blir då tydligare. Genom att öka självfinansieringsgraden till en tredjedel av kostnaden och låta dem som har arbete betala full avgift och de utan arbete betala halv avgift, skulle statens kostnad för arbetslöshetsförsäkringen minska med 4,9 miljarder. Effekten av den höjda medlemsavgiften till a-kassan minskas genom att denna avgift berättigar till en skattereduktion på av avgiften. 7 Lika villkor för hälsa, vård och rehabilitering Den ökande ohälsan är ett av samhällets största problem . har antalet sjukdagar, liksom kostnaden, mer än fördubblats. beräknar regeringen att enbart statens kostnad för ohälsan kommer att uppgå till närmare till . En närmast astronomisk summa, men den samhällsekonomiska kostnaden är i sin tur ännu mycket större. Ohälsan är inte bara ett ekonomiskt problem. Framförallt ligger mycket mänskligt lidande och oro bakom statistiken. Kostnaden är alltså ett problem för samhället, men det mänskliga problemet är större. Ett mål bör därför sättas upp för att komma tillrätta med ohälsan. En rimlig ambition är att nå tillbaka ungefär till de ohälsotal som rådde 1997. Det handlar alltså om att halvera ohälsan och samhällets kostnad för denna. Detta mål bör vara uppnått 2008. Regeringens politik på området har havererat. Förtidspensioner används för att dölja problemen och nå regeringens mål om att sänka den öppna arbetslösheten. Upprepade gånger har socialdemokrater i röstat nej till vårdgaranti och rehabiliteringsinsatser. Regeringen har brutit överenskommelsen med och om finansiell samordning. Folkhälsopropositionen, som var utlovad , dröjer och kommer inte förrän efter valdagen. 7.1 En god folkhälsa kräver förebyggande åtgärder Folkhälsoarbetet måste förebygga sjukdom och främja hälsa. Vissa faktorer som påverkar hälsotillståndet är vanligare eller mer uttalade i vissa sociala grupper och i vissa geografiska områden. De regionala ohälsoskillnaderna måste uppmärksammas så att de kan mötas med adekvata åtgärder. Arbetsrelaterade hälsoproblem sprider sig till familjen och barns och ungdomars livskvalitet begränsas av en pressad familjeekonomi. Ojämlika levnadsvillkor ökar hälsoskillnaderna. Folkhälsoarbetet måste därför vara en central del i allt samhällsarbete. Folkhälsoarbetet drar nytta av engagerade medborgare. De insatser som medborgarna gör själva som enskilda individer, inom frivilliga organisationer och som deltagare i det demokratiska vardagsarbetet har stor betydelse för folkhälsoutvecklingen. God folkhälsa är en gemensam utmaning för alla samhällssektorer. Alla beslutsnivåer måste vara beredda att klarlägga riskfaktorer och ta ansvar för att förbättra miljön inom sitt ansvarsområde. Det lokala arbetet är betydelsefullt för att förebygga ohälsa. Hälso- och sjukvården skall finansieras gemensamt, och inriktningen på våra traditionella vård- och omsorgssatsningar ska vara mot en mera hälsoinriktad hälso- och sjukvård. Att få sina behov av vård tillgodosedda är en rättighet för alla, oavsett den egna betalningsförmågan. För att vården och omsorgen ska leva upp till de berättigade kraven från medborgarna på tillgänglighet och kvalitet är valfrihet och mångfald av vårdgivare en nödvändig förutsättning. Ett ökat självbestämmande för patienten kräver en mångfald av vårdgivare, både privata, kooperativa, ideella och offentliga. Det förutsätter att vårdgivarna får ge ett överskott och att företagen tillåts vara lönsamma. 7.2 En nationell vårdgaranti anser att kostnaderna för de höga ohälsotalen måste mötas med en nationell vårdgaranti och en rehabiliteringsgaranti. Långa kötider inom sjukvården hindrar aktiva rehabiliteringsinsatser och förlänger sjukskrivningstiderna. har tillsammans med , kommit överens om att införa en nationell vårdgaranti . Den nationella vårdgarantin innebär att alla har en uttalad rätt att få vård inom senast efter det att behovet fastslagits. Klarar inte det egna av att ge vård har patienten rätt att på hemlandstingets bekostnad få sin vård utförd i ett annat landsting eller hos en annan vårdgivare. Den nationella vårdgarantin skall omfatta alla medicinskt motiverade behandlingar. Patienten ska få kontakt med en vårdcentral/primärvården som kontakten tas. Besök hos distrikts- eller husläkare ska ske senast efter det att kontakten tagits, och då vårdgarantin är fullt genomförd , och besök hos annan specialist . Behandling ska ske om beslut om sådan fattats. Om inte det egna sjukhuset kan ge vård ska patienten erbjudas vård efter eget val, inom det egna , eller i ett annat landsting eller hos en annan vårdgivare. Hemlandstinget ansvarar för att denna patienträttighet uppfylls. Hemlandstinget är också skyldigt att både informera patienten om hennes rättigheter samt bistå med den praktiska hjälp som kan behövas. Om en operation eller behandling av någon anledning ställs in, av andra skäl än medicinska, ska patienten kunna kompenseras ekonomiskt från den ansvariga klinikens budget. Den nationella vårdgarantin omfattar alla medicinskt motiverade diagnoser och skall vara fullt genomförd . 7.3 En garanterad rehabilitering anser att de som drabbats av ohälsa måste erbjudas rehabilitering och att det ska ske ett samarbete och en samordning mellan de sektorer som kan erbjuda hjälp med rehabiliteringen. En finansiell samordning av hälso- och sjukvården, och socialförsäkringen underlättar samarbetet för att åstadkomma kortare sjukskrivningsperioder och ökad hälsa. Alla människor har rätt att få rehabilitering, och det gäller även de sjukdomsgrupper som ger liten möjlighet att återgå till arbete. Rehabiliteringsinsatserna får heller inte vara beroende av ålder, kön, funktionshinder eller var personen bor. Rehabiliteringsreformen har inte förmått att minska sjukfrånvaron och få till stånd aktiva och tidiga rehabiliteringsinsatser. Den gav arbetsgivarna ett stort men otydligt ansvar. I praktiken har ansvaret istället flyttats från arbetsgivaren till fyra olika sektorer med olika finansiärer; hälso- och sjukvården, , arbetsförmedlingen och . Patientens rehabilitering har klämts in mellan fyra olika sektorers regler och finansieringskällor, och inflytandet över rehabiliteringsprocessen är begränsat. har efter förslag från gett regeringen i uppdrag att återkomma med förslag för att ge bättre förutsättningar och möjligheter till en utbyggd finansiell samordning. En bättre samordning mellan främst hälso- och sjukvård, socialförsäkring och , tillsammans med kortare vårdköer och utökade rehabiliteringsinsatser, gör att människor fortare kommer tillbaka till arbetslivet. har föreslagit en rehabiliteringsgaranti. Den innebär en växling från sjukpenning till rehabiliteringsersättning senast efter tre månaders sjukskrivning. Att gå från passiva stöd till aktiva insatser innebär att man stärker också den enskildes möjligheter att påverka sin situation. Den som inte är beredd att medverka i rehabilitering bör få lägre sjukersättning. Den nuvarande ettårsgränsen för rehabiliteringsersättning bör tas bort. Regeringen måste via sina myndigheter ge försäkringskassorna tydliga direktiv att ändra förhållandena och att jobba med rehabiliteringsinsatser. Dessa insatser får inte vara beroende av ålder, kön, funktionshinder eller var personen bor. Den enskilde skall ha inflytande över rehabiliteringsprocessen och känna delaktighet i samtliga beslut. Det är också viktigt att individen i rehabiliteringsprocessen får en individuell behandlingsplan genom lagfästa rättigheter. 7.4 Hälsofrämjande arbetsliv Ohälsan i arbetslivet måste mötas på de enskilda arbetsplatserna. Arbetslivet måste utformas så att alla kan ha ett varierande, stimulerande och utvecklande arbete och möjligheter att påverka sin arbetsmiljö. Särskilt akut är åtgärder inom den offentliga sektorn. Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att minska de höga sjuktalen. En bra arbetsmiljö motverkar stressrelaterade sjukdomar. En bra arbetsmiljö är också lönsam eftersom med sjukfrånvaro kostar arbetsgivaren i genomsnitt av en månadslön och kostnader för ersättare, produktionsbortfall och planeringsproblem. En central del i ett hälsofrämjande arbetsliv handlar om makten över det egna arbetslivet. Det är ställt utom allt tvivel att bristande kontroll över t.ex. arbetstid och uppgifter ökar risken för ohälsa.