mot · GP02K65 · 2002-02-07 00:00:00 — Vi delar den uppfattning som och har anfört i sitt remissvar och avvisar förslaget att kommunerna ska inkludera fristående skolor i sin uppföljning och utvärdering samt att dela tillsynsansvaret med staten, dvs. De förändringar som föreslås i proposition 2001/02:35 är tillräckliga. Genom den tillsyn som utövar tillgodoses det behov av offentlighet och öppenhet som är rimlig. bör alltså avslå förslaget i proposition 2001/02:80 till förändring i 15 kap. 11 § skollagen. Den kommunala revisionen För en levande demokrati krävs kontrollsystem och genomskinlighet i det offentliga beslutsfattandet. En fungerande, trovärdig och effektiv revision är därför av största vikt. På den kommunala nivån, där en stor del av den offentliga verksamheten utförs, har revisionen en central betydelse. Revisorerna är kommunfullmäktiges kontrollinstrument beträffande den kommunala verksamheten. Till sin hjälp kan de förtroendevalda revisorerna anlita yrkesrevisorer. Revisorerna har till uppgift att granska att verksamheten sköts på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt, att räkenskaperna är rättvisande och att befintlig kontroll inom nämnderna är tillräcklig. För granskning av den verksamhet som bedrivs inom nämndernas verksamhetsområden ska det enligt kommunallagen finnas revisorer. Revisorn rekryteras bland kommuninnevånarna, nomineras av ett politiskt parti och väljs av fullmäktige, precis som andra politiskt förtroendevalda nämnder och styrelser. Revisorernas uppdrag regleras i kommunallagen, och de ska pröva all den verksamhet som bedrivs inom nämndernas verksamhetsområden för att bedöma om kommuninnevånarnas intressen av effektivitet och säkerhet är tillgodosedda, d.v.s. om nämnderna lever upp till sitt ansvar. Revisorernas oberoende är viktigt. Varje revisor ska vara oberoende i förhållande till granskande nämnder och fullgöra sitt uppdrag självständigt. Det innebär t.ex. att revisorerna inte ska ha några andra politiska uppdrag i kommunen. Revisorerna är direkt underställda fullmäktige och tar alltså inte order av någon nämnd eller dess anställda. Eftersom revisorerna har kommunfullmäktiges uppdrag, ansvarar de inför fullmäktige för att uppdraget utförs på ett sakligt och tillfredsställande sätt. Exempel på granskningar som kommunrevisionen genomför är; granskning av kommunstyrelsens övergripande styrning granskning av styrning och uppföljning inom olika nämnder granskning av kvalitetssäkring granskning av rutiner för offentlighet, sekretess och arkiv granskning av kommunens bokslut. har kommunallagens bestämmelser om revision till viss del förändrats. Syftet är att stärka revisorernas ställning. Revisorernas uppgift att granska all verksamhet som bedrivs inom nämnder och styrelser har förtydligats. Ytterligare en viktig förändring är införandet av samordnad revision mellan kommunen och dess företag. Det är dock fortfarande ett problem att revisionen utses av kommunfullmäktige, samma organ som utser företrädare i de nämnder och styrelser som granskas. Ofta sitter kommunfullmäktigeledamöter i nämnder som sedan skall granskas av den revision som man själv är med och tillsätter. Dessutom består ofta kommunrevisionen av bekanta och partikollegor till fullmäktigeledamöterna. Sköter sig inte de utvalda revisorerna i enlighet med vad fullmäktigeledamöterna anser kan de avsättas vid nästa val. Dagens system med kommunrevision kan alltså inte anses helt oberoende från dem som ska granskas. Inte minst för politikens och revisionens trovärdighet i allmänhetens ögon är det viktigt att revisionen i alla aspekter är så fristående att dess oberoende, trovärdighet och genomslagskraft inte kan ifrågasättas. Det har dessutom funnits en tradition i många kommuner att inte betrakta revisorsuppdraget som det tunga och viktiga uppdrag det är. Partierna lägger den mesta energin på nomineringar till de politiskt tunga organen som exempelvis kommunstyrelsen, socialnämnden m.m. medan revisorsuppdraget inte hanteras med den omsorg som det borde. Ytterligare ett exempel på att den nuvarande ordningen inte fungerar tillfredsställande är att de flesta av de omskrivna skandalerna kring representation och slarvigt hanterande av skattemedel uppmärksammats av media. Lokaltidningarnas undersökande journalistik har i många fall varit en betydligt effektivare revision än den som kommun- eller utsett. Behovet av en mer oberoende kommunrevision diskuterades i slutbetänkande, där vikten av en så fri revision som möjligt påtalades. För att lösa de problem som ovan beskrivs kan man som modell för en ny kommunrevision ha den modell som beslutat om för den statliga revisionen. Den nya revisionsmyndigheten underställs och ska ledas av riksrevisorer under . En sådan från partierna fristående kommunrevisor skulle själv utse medarbetare, välja vad som ska revideras, hur och på vilket sätt. Kommunrevisorn drar själv slutsatser av sin granskning och överlämnar sedan sina förslag till exempelvis en särskild nämnd av förtroendevalda politiker som drar de politiska slutsatserna av revisorns rapport. På detta sätt skulle man uppnå en högre grad av oberoende och minska risken för misstankar av olika slag beträffande revisionen, till exempel som ett redskap för kommunens majoritet eller opposition. En utredning bör tillsättas som ser över dagens system med kommunrevision utifrån ovanstående aspekter. Utredningen bör föreslå nödvändiga förändringar i lagstiftningen gällande kommunrevisionen. Utveckla den demokratiska professionalismen I slutbetänkande återfinns ett centralt resonemang om tjänstemännen i den offentliga förvaltningen. De befinner sig i skärningspunkten mellan att å ena sidan förverkliga demokratiska värden såsom politisk demokrati, rättssäkerhet och offentlig etik och att å andra sidan ta hänsyn till ekonomiska värden som rationalitet, produktivitet och effektivitet. Varje offentligt system måste vårda denna helhet. Utredningen slår fast vikten av myndigheternas självständighet, vikten av att tjänstemännen inte hänger sig åt egen lobbyverksamhet och på andra sätt propagerar för den egna verksamhetens expansion och att det utvecklas ett offentligt etos. De offentliga tjänstemännens centrala roll för att värna demokratin, bidra till tydlighet i rollfördelningen gentemot förtroendevalda och stärka den enskildes rättssäkerhet poängteras i utredningen. Det är således nödvändigt att det ständigt förs en diskussion om den offentliga förvaltningens roll i en levande demokrati. Därför måste staten och kommunerna som arbetsgivare fortlöpande värna om att skapa sådana arbetsförhållanden att tjänstemännens integritet och självständighet tas till vara och uppmuntras. har flera saker uppdagats som går i motsatt riktning. Det gäller växande tystnad på arbetsplatser i rädsla för repressalier, höga tjänstemäns omfattande bisysslor och ett omfattande utnämningsförfarande på politiska grunder. som alla privata företag med självaktning talar om behovet av etik i företagen och en gemensam företagskultur saknas en motsvarande myndighetskultur i den offentliga förvaltningen. Staten t.ex. verkar ha en allt otydligare idé om vilka beteenden och mål som ska prägla statsförvaltningen. Ämbetsmannakulturen som tidigare präglade stora delar av statsförvaltningen luckras upp alltmer och ingenting verkar ersätta den förutom ekonomiska mått som ska uppfyllas. En statlig utredning bör därför tillsättas som utifrån utvecklar ett offentligt etos och en demokratisk professionalism, för att använda dess formuleringar. Det bör ges regeringen till känna. () von der Esch (kd) () () () () () () () () ()