mot · GP02Fi39 · 2002-05-02 00:00:00 — De frågetecken kring resursutnyttjandet, inflationstrycket och ekonomins funktionssätt som lyftes fram i inflationsrapporten kvarstår, sade när räntehöjningen meddelades. har ansvaret för den dagliga penningpolitiken, men de yttre förutsättningarna ges av finans- och strukturpolitiken, dvs. regeringen har ett yttersta ansvar för dessa förutsättningar. Det är nödvändigt att vidta åtgärder som höjer tillväxtpotentialen i den svenska ekonomin och ökar förutsättningarna för en långsiktigt hållbar och hög tillväxt utan inflation. För att öka den uthålliga tillväxttakten krävs en rad strukturella reformer för att bl.a. stärka ekonomins utbudssida. Skatterna måste reformeras och sänkas och bidrags- och transfereringssystemet förändras. Vidare måste också lönebildningen reformeras och arbetsmarknadens funktionssätt förbättras. En genomtänkt struktur- och utbudspolitik främjar tillväxten och hjälper att uppnå målet om prisstabilitet. De senaste årens bristande strukturpolitik leder till stigande inflation, stigande räntor och en sämre välfärdsutveckling. Att redan nu anser sig tvingad att höja räntan visar att det finns problem i den svenska ekonomins sätt att fungera och där lönebildningen riskerar att återkomma som ett problem på samma sätt som . 90-talet var en period då det visade sig att det var möjligt att uppnå högre reallöneökningar vid låg inflation och låga löneökningar än vad som varit möjligt under tidigare decennier med höga löneökningar och hög inflation. Det är olyckligt om skulle riskera att halka tillbaka i det tidigare mönstret. Om den konjunkturbild som regeringen och många bedömare har, att det nu kommer att ske en återhämtning, finns inte behov av kortsiktiga finanspolitiska åtgärder. De automatiska stabilisatorerna bör kunna verka. Med detta avses de skattesänkningar och -höjningar, de utgiftsökningar och -minskningar som reglerna automatiskt medför vid avmattning respektive uppgång. Blicken bör lyftas till mera långsiktiga frågor. Det är här regeringen sviker, inga riktlinjer för framtiden anges. Vi vill här redovisa vad som är linje i de ekonomisk-politiska frågorna. Vi vill åstadkomma en ekonomisk politik som skapar förutsättning för tillväxt och sysselsättning. Den tillväxt som skedde var en följd av att kapacitetsutnyttjandet steg. Deprecieringen 1992 förbättrade kraftigt den svenska industrins konkurrenskraft och detta är en viktig förklaring till den BNP-tillväxt som skett . Minskningen av budgetunderskottet var också en bidragande faktor där fyrpartiregeringen 19911994 och den socialdemokratiska regeringen senare i ungefär lika delar fattade de beslut som med stor eftersläpning gav resultat. Den viktiga långsiktiga frågan är hur hög den potentiella långsiktigt uthålliga BNP-tillväxten är i svensk ekonomi, dvs. den tillväxt som är möjlig att hålla långsiktigt utan överhettningstendenser. Det är viktigt att inte förväxla tillväxt som beror av stigande utnyttjandegrad med tillväxt som beror av att den potentiella tillväxten höjs. Åtskilliga studier har gjorts av den frågan och det förefaller troligt att den långsiktiga potentiella tillväxten i ligger på eller bara något däröver. Våra ambitioner är högre än så. En tillväxt på räcker inte. Det behövs en tillväxt på eller mera för att nå viktiga mål. Detta vill vi därför fastställa som det övergripande målet för den ekonomiska politiken. Regeringens egen proposition visar att med dess basalternativ med en tillväxt på 2003 och 2004 nås inte målet om en 80-procentig sysselsättningsgrad . Sysselsättningsgraden låses i stället i bästa fall fast vid den nuvarande nivån. Det skulle enligt regeringen krävas en tillväxt om över 3½ procent för att nå målet. har tidigare visat på de problem som regeringen har att nå sysselsättningsmålet. Regeringen anger skillnaden mellan sina tillväxtalternativ som enbart beroende av lönebildningen och arbetsmarknaden. Detta är en förenklad bild. Hänsyn måste också tas till ett antal andra tillväxtpåverkande faktorer som skatter, regleringar, inriktningen av de offentliga utgifterna m.m. Sysselsättningsmål och faktisk sysselsättning Procent av befolkningen Källa: inte har en tillräcklig tillväxtpotential visas bl.a. av att inte förbättrat sin position i den s.k. välståndsligan av stark högkonjunktur med bättre tillväxt . Om ska kunna vara ett höglöneland med en kvalitativt högtstående produktion innebär detta att vi också kommer att ligga högt vad gäller BNP per person i relation till omvärlden. Att vi inte förbättrat vår position kan illustreras med att inom EU hade ungefär hälften av medlemsländerna högre tillväxt än . Vi är ett medelland i EU. Tillväxten har lett till ökad sysselsättning men ungefär hälften av EU-länderna har högre sysselsättningsökning. Vidare, och det är självfallet allvarligare, är bara ungefär hälften av sysselsättningsökningen reell. Bara ungefär hälften av sysselsättningsökningen utgörs av en ökning av antalet människor som faktiskt är i arbete. Resten är en ökning för att ersätta dem som är frånvarande från arbetet. Sysselsatta och faktiskt i arbete Förändring 19962001, 100-tal Källa: SCB:s arbetskraftsundersökningar Det krävs en lång rad åtgärder för att öka tillväxtpotentialen, åtgärder som beskrivs i det följande i denna motion. De åtgärder som vi vill genomföra både för att hejda den skenande sjukfrånvaron och rehabilitera människor tillbaka till arbete beskrivs i motionen Krisplan mot ohälsa ( motion 2001/02:Sf34). Vår skattepolitik innebär att skatterna sänks med 35 miljarder netto. Inriktningen är på skattesänkningar som stimulerar den enskilde till studier, arbete, sparande och risktagande. Vidare stimulerar våra skattesänkningar företagande och bidrar därmed till att lägga grunden för en långsiktigt stabil sysselsättningsökning. Skattetrycket som det beräknas, dvs. de totala skatteinkomsterna som andel av BNP, kommer härigenom att sjunka ner medan regeringen ligger . Våra ambitioner är tydliga, det behövs skattesänkningar och dessa ska vara klart målinriktade för att ge ökad ekonomisk tillväxt och vidgad individuell frihet. Det skattebortfall för det offentliga som skattesänkningarna medför täcks i vårt förslag genom lägre offentliga utgifter och ökade andra inkomster. De utgifter som blir lägre med vårt alternativ är t.ex. företagsstöd och kommunakuter. Näringsminister bredbandssatsning kan skrinläggas, arbetsmarknadspolitiken behöver reformeras och med vårt program mot sjukfrånvaron kan kostnaderna för denna minskas. Den offentliga utgiftsandelen i ekonomin blir med våra förslag lägre än med regeringens politik och ekonomin kommer att fungera bättre. Detta kan i sig på relativt kort sikt leda till att tillväxt och därmed skatteintäkter blir högre än som här formellt beräknats. Några sådana effekter har dock inte räknats in i vår redovisning av alternativ. En del av skattesänkningarna påverkar kommunernas ekonomi. Kommunerna kompenseras helt för detta via det generella statsbidraget till kommunerna. har en helt annan syn på offentligt företagande än regeringen. Vi anser att staten inte ska både bestämma regelverket och driva egna företag, annat än vad gäller vissa specificerade undantag. Därför räknar vi med att successivt sälja statliga företag i en lämplig takt. Detta ger högre intäkter och ett bättre budgetsaldo än vad regeringen kan uppvisa. Vi har ett positivt statsbudgetsaldo medan regeringen har ett underskott på 13 respektive 11 miljarder. visar att med regeringens politik har tendensen nu svängt över till ett stigande underliggande underskott. Redovisat och underliggande budgetunderskott Källa: Regeringen har räddad budgetsaldot genom ett antal engångsåtgärder där bl.a. medel förts över från AP-fonderna till statsbudgeten. Detta har varit ett led i reformeringen av pensionssystemet. Detta är , med undantag för en kontrollstation 2004, slutfört. Regeringen har vidare dragit in medel från på ett sätt och i en omfattning som riskerar att äventyra trovärdigheten i självständighet och därmed trovärdigheten i penningpolitiken och inflationsbekämpningen. har självfallet motsatt sig detta. Statsbudgeten ska enligt budgetlagen ha en tillfredsställande budgetmarginal, dvs. det ska finnas en marginal mellan de beräknade utgifterna och det fastställda utgiftstaket. Regeringen har satt i system att förbruka denna marginal, ofta på utgiftsökningar för att tillfredsställa stödpartierna. När utgifterna riskerat att bryta genom utgiftstaket har regeringen tvingats till panikartade bromsningsåtgärder. Med nuvarande utgiftstakt riskeras ett genombrott . och har följande bedömningar av budgetmarginal och utgiftstak. Budgetmarginal Miljarder kronor 2002 2003 0,7 10,1 8 12 Regeringen 0,9 2,8 Regeringen räknar således med mycket små marginaler medan de båda statliga instituten pekar på risken för att utgiftstaket bryts igenom. Självfallet kommer detta inte att ske. Det skulle vara ett alltför stort slag mot trovärdigheten i den ekonomiska politiken för att regeringen skulle låta detta ske. Men i stället är risken stor att regeringen måste tillgripa panikartade bromsningsåtgärder, som t.ex. skedde . Detta är ett svårt slag mot möjligheterna till en vettig planering av den statliga verksamheten. Regeringen säger själv i vårpropositionen: har utgiftsbegränsningar som vidtagits i ett sent skede i vissa fall försämrat myndigheternas planeringsförutsättningar. Även det interna långsiktiga inom har ibland fått ge vika för mer kortsiktiga insatser som syftat till att klara utgiftstaket. Risken för att utgifterna skall överstiga utgiftstaket skulle kunna reduceras kraftigt om budgeteringsmarginalen tillåts vara tillräckligt stor. Trots denna insikt laborerar man med en alldeles för smal budgetmarginal. I vårt alternativ ingår en budgetmarginal på 8 och 14 miljarder respektive 2004. och regeringens budgetmarginaler Miljarder kronor 2003 2004 8½ 14½ Regeringen 2,8 7,5 Med vårt alternativ blir det offentliga finansiella sparandet för hela den offentliga sektorn, således för stat, kommuner och pensionssystem, samma som för regeringen, av BNP. har tillstyrkt målet att de offentliga finanserna över en konjunkturcykel i genomsnitt ska motsvara av BNP. Det innebär dock inte att detta ska gälla varje enskilt år. Vi har kritiserat regeringen tidigare för att den inte på ett realistiskt sätt angivit målet med hänsyn till den förväntade konjunkturen. Ett överskott strax kan dock anses som acceptabelt i det rådande läget. Även om vi har samma offentliga överskott som regeringen har är vår inriktning av de offentliga inkomsterna en bättre sammansättning. Den innehåller lägre skatter och därmed mera av tillväxtstimulans. De lägre offentliga utgifterna är följden av en noggrannare prioritering och bidrar till att skattetrycket kan börja minska. Skattetryck och utgiftsandel Procent av BNP 2003 2004 Skattetryck 48,8 48,4 Utgiftsandel 52,7 52,3 Finansiellt sparande 1,8 1,8 Regeringen 50,2 49,9 Utgiftsandel 54,1 53,8 Finansiellt sparande 1,8 1,8 Vår inriktning vad gäller de offentliga utgifterna är i allt väsentligt samma som i vårt budgetalternativ . Vi satsar på att biståndet ska kunna nå målet av bruttonationalinkomsten på en treårsperiod. Den vårdgaranti som vi föreslår tillsammans med , medför vidare högre statliga utgifter med sammanlagt en miljard. Tandvårdsförsäkringen förbättras och ett stimulansbidrag för förbättringsåtgärder inom äldrevården för de kommande två åren införs. Betydande satsningar på handikappstöd görs, dels genom återställande av assistansreformen, dels genom en tillgänglighetsreform. Vår förstärkning av forskning, utbildning, kultur och vägar från höstförslaget kvarstår. Regeringens märkliga sätt att redovisa sin ekonomiska politik illustreras av hanteringen av ersättningen i a-kassan. I vårpropositionen, avlämnad , anges att en preliminär utvärdering av effekterna av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen kommer att redovisas . Regeringen fortsätter Efter ytterligare beredning av frågan om det statsfinansiella utrymmet avser regeringen att ta ställning till frågan om höjning av ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen. , , fattar så regeringen ett beslut. Uppenbarligen anser sig regeringen efter framläggande av vårpropositionen, och innan denna ens har börjat diskuteras i , ha hittat tre miljarder ytterligare på permanent årsbasis som används till höjningen av a-kassan. Enligt näringsministerns egen uppgift i pressmeddelandet är detta på basis av en preliminär redovisning av AMS som visar att omläggningen delvis lyckats. Detta innebär att regeringsförslagen i vårpropositionen bygger på förutsättningar som uppenbarligen inte längre gäller. Eftersom regeringen har en formell rätt att bestämma ersättningsnivån i a-kassan är detta eventuella utrymme nu redan förbrukat i den mån det finns. Vi har därmed ingen formell möjlighet att föreslå någon alternativ användning. Vi hade dock hellre prioriterat att med förtur höja ersättningen i föräldraförsäkringen till tio basbelopp. Barnfamiljernas situation behöver förbättras på olika sätt och starka jämställdhetsskäl talar också för detta. Vi lade som ett alternativ till regeringens familjepolitik fram förslag om att förbättra barnfamiljernas situation genom ett barnkonto på till alla barn . Vi anser att det förslaget bör genomföras också i den situation som råder, med maxtaxan införd med statliga specialbidrag. I vårt budgetförslag har vi reserverat medel för detta. Barnomsorgspolitiken måste utvecklas så att den omfattar alla barn, föräldrarna ska fritt kunna välja mellan regi och annan regi och politiken ge större valfrihet och rättvisa jämfört med dagens situation. Jämfört med vårt förslag innebär detta ytterligare en stor satsning på småbarnsfamiljerna. Härtill kommer skattelättnader för barnfamiljer. Det framgår av såväl regeringens proposition som av och analyser att finanspolitiken varit stimulerande. Tillsammans med en god internationell konjunktur och en svag valutakurs har BNP-ökningen kunnat hållas uppe. Dessa sötebrödsdagar är nu över. Det råder en stor motsättning i regeringens budskap. Å ena sidan framgår av propositionen att den stimulerande inriktningen av finanspolitiken avtar. Detta kommer sannolikt också att vara en tendens i övriga EU-länder. Om övriga EU-länder i stort sett gemensamt går i åtstramande riktning kan inte gå mot en stimulerande finanspolitik. Detta framgår också av att regeringen räknar med en mycket begränsad ökning av verksamheten i kommuner och landsting, en halv procent , dvs. betydligt långsammare än . Å andra sidan ställs ut löften om ökade resurser till än det ena, än det andra. Detta hänger inte ihop. Vår alternativa inriktning av den ekonomiska politiken har samma storlek på överskottet i hela den offentliga verksamheten, men vår inriktning av finanspolitiken är mycket mera tillväxt- och sysselsättningsstimulerande. Den samlade politik som här presenterar syftar till att höja tillväxtkraften i ekonomin och reformera de system som både är hinder för tillväxt och begränsar människors växtkraft. politik jämfört med regeringen, miljarder kronor 2003 2004 Skattesänkningar 35,2 38,7 Satsningar Bistånd 1,1 1,5 Familjestöd: barnkonto m.m. 3,6 3,5 Förbättrad handkappolitik 1,4 1,4 Vårdgaranti 0,75 0,25 Förbättrad tandvårdsförsäkring 0,3 0,4 Stimulansbidrag äldrepolitik, närståendepenning 0,5 0,5 Forskning och kvalitetshöjande åtgärder 1,2 1,2 Vägar 1 1 Rättsväsendet, resurser skattemynd. och tull, alkohol och narkotika, bättre flyktingmottagande 0,8 0,8 Ökade resurser till rehabilitering 0,5 0,5 Övrigt: biologisk mångfald, kultur m.m. 0,3 0,3 Summa satsningar 11,5 11,5 Summa skattesänkningar och satsningar 46,8 50,1 Finansiering Reformerad arbetsmarknadspolitik 13,2 13,1 Minskade sjukpenning- och förtidspensionskostnader 3,1 4,1 Reformerad trafikförsäkring m.m. 4,1 4,5 Nej till regeringens familjepolitik 1 1 Minskad volym viss utbildning, studiemedel 1,9 1,9 Minskat byggstöd och bredband m.m. 1,9 2,1 Energi- och bostadspolitik 1,2 1,2 Presstöd, partistöd 0,5 0,5 Tabell 6. forts. Läkemedelsåtgärder 1 1,3 Lägre investeringstakt 1,5 1,5 Nej till vissa utbildningsåtg., återhållsam utbyggnad 0,7 0,7 Underhållsstöd, garantidagar 0,5 0,5 Lägre räntekostnad, minskad anslagsförbrukning 4,5 7,6 Företagsstöd m.m. 0,6 0,5 Åtgärder mot skatteplanering m.m. 2,5 2,6 Minskad byråkrati m.m. 0,9 0,9 Inkomster av statens verksamhet m.m. 1,8 1,8 Övrigt 5,8 4,3 Summa finansiering 46,8 50,1 Strukturella reformer för tillväxt En frihandelsreform Världen behöver mer, inte mindre, frihandel. råder en växande insikt om att fortsatt globalisering och ökad frihandel kommer att vara avgörande för välståndsutvecklingen i de flesta länder i världen. Om tillväxten i ska kunna öka och om människorna där ska kunna ta sig ur den fattigdom de lever i, är interna reformer och framför allt ökade handelsmöjligheter helt avgörande. Protektionism missgynnar dessutom alla eftersom även konsumenter förlorar genom högre priser och sämre utbud och kvalitet. Frihandel har varit en avgörande faktor för den svenska välståndsutvecklingen . Hade inte haft möjligheter att handla med omvärlden under vår industraliseringsprocess, hade vi inte uppnått det välstånd vi nu har. Det var lyckosamt att den processen för vår del inleddes , när en globalisering, som i vissa avseenden faktiskt liknade den som pågår, ägde rum. Hade industrialisering påbörjats , när den tidens globaliseringsmotståndare fick politisk makt och krympte världshandeln, hade svårigheterna varit mycket större. ekonomi är helt beroende av att våra konsumenter och företag kan importera. Man kan se landets exportföretag som intjänare för att möjliggöra denna import. Därför måste de ha goda möjligheter att sälja sina varor och tjänster till utlandet. motsvarade exporten av BNP. Handelshinder försvårar för exportföretagen och ger deras anställda sämre löner, vilket i sin tur påverkar tillväxt och välståndsutveckling negativt. beklagar djupt beslut att införa handelshinder för stålimport. EU:s omedelbara beslut att svara med egna strafftullar på en rad amerikanska varor är inte acceptabelt och juridiskt tvivelaktigt. Handelsrestriktioner drabbar i själva verket europeiska konsumenter och industrier hårdast. Poängen med handel är att få tillgång till produkter med hög kvalitet och låga priser. Den nya frihandelsrundan inom WTO liberalerna förespråkar en frihandelsreform. bör gå i spetsen för ökad frihandel i världen i den nu påbörjade Doharundan inom (). EU måste stödja WTO:s försök att främja frihandel genom att öppna sina gränser. Frihandel är det viktigaste instrumentet för materiellt välstånd, öppenhet och demokratiska reformer. Därför bejakar vi globaliseringen och det allt större utbyte som sker internationellt vad gäller personer, varor, tjänster och kapital. Vi eftersträvar en värld med öppna gränser där demokrati och mänskliga rättigheter är de värderingar som styr umgänget mellan människor liksom mellan länder. Om de pågående handelsförhandlingarna leder till nya frihandelsreformer leder det till större friheter för företag och människor att handla över gränserna. En förverkligad Development round kommer att innebära stora möjligheter för de flesta att växa. Enligt beräkningar skulle tillväxten i världsekonomin kunna öka med ofattbara om samtliga handelshinder i världen avvecklades. Detta skulle innebär enorma möjligheter att bekämpa fattigdom genom tillväxt och utveckling i . En sådan frihandelssatsning har beräknats kunna innebära att antalet fattiga i världen kan minska med 320 miljoner människor fram . Arbetet med att reducera fattigdomen i världen går bättre och bättre inte minst tack vare de ekonomiska reformer med liberala förtecken som genomförts i och delvis i . säger i sin rapport, World development indicators 2002 report, att antalet extremt fattiga de som tvingas överleva på eller mindre har minskat från 1,276 miljarder till 1,151 miljarder , men detta har skett med en alltjämt snabb befolkningsökning. Förbättringarna i världen är mycket skevt fördelade. Fattigdomsminskningen beror i första hand på en stark tillväxtökning i , medan situationen förvärrats i söder om , där staterna präglas av bristen på demokrati och avsaknad av liberala ekonomiska reformer. Ska FN:s s.k. millenniemål om en halvering av fattigdomen kunna uppnås krävs betydligt kraftfullare satsningar på demokratiska och ekonomiska reformer samt på frihandel än . Avskaffa handelshindren för livsmedels- och tekoprodukter För de flesta är livsmedels- och tekoprodukter och andra enkla industrivaror de absolut viktigaste inkomstkällorna. Det är på dessa områden som är konkurrenskraftiga gentemot i-världens producenter. Så länge som hindras att komma in på de rika marknaderna ( , , och ) kommer det att vara svårt, för att inte säga omöjligt, för dem att komma ur fattigdomen. I-länderna subventionerar sina jordbrukssektorer med . Det är sex gånger mer än det samlade bistånd som ges till de fattiga länderna. Den pågående frihandelsrundan måste leda till en avreglering av EU:s jordbruksmarknad. Skyddstullar måste slopas, exportörer från fattiga länder måste ges fritt marknadstillträde och jordbrukssubventionerna måste minskas med åtminstone . Vidare ska EU avskaffa kvoterna m.m. inom textilområdet . Det är den största utmaningen, den kommer att visa sig avgörande för trovärdigheten i EU:s handelspolitik mot tredje världen. En Europaoffensiv ska gå med i och verka för en fortsatt reformering av den inre marknaden. Östutvidgningens första fas bör avslutas . Den bör drivas vidare med bl.a. , , m.fl. Östutvidgningen främjar inte bara freden och säkerheten i , utan även handel, tillväxt och ett ökat välstånd för alla medborgare. Om ska bli världens mest konkurrenskraftiga ekonomi krävs att kvarstående hinder tas bort för att möjliggöra en helt fri marknad för varor, tjänster och kapital. Det krävs bl.a. en fortsatt avreglering av marknaderna för energi och transporter samt en liberalisering av handeln med finansiella tjänster. EMU blir en allt viktigare del av Europasamarbetet. Medlemskap i är en naturlig fortsättning på liberal politik för tillväxt och välfärd i svensk och europeisk ekonomi. Den tilltagande internationaliseringen har i grunden förändrat förutsättningarna för nationell ekonomisk politik. Nationsgränserna betyder allt mindre. Företag, produkter, pengar, människor etc rör sig oberoende av landgränser. Detta innebär bland annat att den nationella politikens utrymme är mindre . Ett EMU-medlemskap skulle ge oss inflytande i de viktiga diskussionerna om den ekonomiska politiken på ett annat sätt än när vi står utanför. Vi har inte direkt tillträde till diskussionerna om den ekonomiska politiken i den ledning eller när finansministrar möts. Det har visat sig att vår röst och vårt inflytande därmed är svagare. Dels har vi med vårt utanförskap svagare röst i de allmänna diskussionerna om den ekonomiska politiken i , dels har vi ett mindre inflytande i de frågor som är särskilt viktiga för . röst även i andra frågor än ekonomiska skulle väga tyngre om vi var med i . utanförskap kommer att bli ännu tydligare när östutvidgningen av EU kommer igång och vissa av östländerna kommer att inrikta sig på EMU-medlemskap. Endast i internationell samverkan kan nå de ekonomiska förutsättningarna för att kunna garantera den individuella friheten ekonomiskt välstånd och stabilitet. EMU har här en viktig roll att fylla. Medlemskap i främjar en stabil tillväxt av svensk ekonomi. Ett medlemskap skulle ge de svenska företagen fullständig tillgång till den inre marknaden och därmed ge bättre förutsättningar för tillväxt och jobb. Ett fortsatt utanförskap innebär ett risktagande med den svenska ekonomin. Medlemskap innebär att utländska företag skulle vara mera intresserade av att etablera sig i , och både svenska och utländska företag skulle ha större benägenhet att lägga utbyggnader här. Eftersom euroområdet är vår största handelspartner skulle EMU-medlemskap innebära färre risker för företagen.