mot · GP02So34 · 2002-02-06 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So34av m.fl. (m)med anledning av prop. 2001/02:91 Nationell narkotikahandlingsplan 1 Sammanfattning Regeringens handlingsplan är en beskrivning av ett haveri. Det fanns stora förväntningar på handlingsplanen många drabbade anhöriga och ideellt engagerade personer hoppades på en kraftfull narkotikapolitik. Regeringen har inte infriat förväntningarna. Vi anmodar därför regeringen att dra tillbaka handlingsplanen och återkomma med en ny med konkreta förslag till handling. Den proposition regeringen nu presenterar i kampen mot narkotika är inget annat än en ordrik skrivbordsprodukt. Att propositionen dessutom fått titeln narkotikahandlingsplan är löjeväckande. Är det något regeringen saknar i narkotikafrågan så är det just handlingskraft. Förslag till operativa åtgärder som snabbt hindrar narkotikans spridning saknas helt. Missbruket har i det närmaste exploderat det senaste årtiondet. Både ungdomsmissbruk i allt lägre åldrar särskilt bland flickor och antalet tunga missbrukare ökar. Utmärkande för 1990-talet är de nya s.k. partydrogerna som är särskilt riktade till ungdomar och saluförs i trendiga festers lyxförpackning. Missbruket har därför en annan dragningskraft på ungdomar än de droger som var vanliga . Men i själva verket är detta missbruk lika skitigt, fult och farligt, med samma misär och destruktiva och kostsamma följder som någonsin . Om man likt regeringen nöjer sig med att intellektualisera kring drogproblematiken är kriget mot narkotikan redan förlorat. Den rådande situationen kräver snabba effektiva åtgärder. Lagändringar som underlättar att upptäcka missbruk i ett tidigt skede är helt avgörande för framtiden. , polis och kriminalvård behöver mer resurser och ökade befogenheter för att kunna bryta utvecklingen och förbättra dagsläget. Några av våra förslag för att minska efterfrågan och tillgången på narkotika och ge dem som fastnat i missbruk bättre möjligheter att bli drogfria är följande: ökar vi antalet platser på med 360 platser mer än regeringen. Specialiserade narkotikaenheter skall finnas i varje län samt gatulangnings- och ungdomsgrupper i större städer. Vid misstänkt missbruk skall provtagning på ungdomar tillåtas. Kriterierna för metadonbehandling måste luckras upp. Arbetet med dokumenterat framgångsrika behandlingsmetoder skall intensifieras. Insatserna mot narkotikan på fängelserna måste intensifieras. Ökade befogenheter för polisen att beslagta tillgångar vid misstanke om att de förvärvats genom brottslig verksamhet. Maxstraffen för ringa och grova narkotikabrott skall höjas. Vi tillför ANT-utbildningen i skolan för elever, lärare och skolpersonal . För att förslagen skall bli verklighet avsätter vi sammanlagt tre och utöver vad regeringen anslagit för kommande treårsperiod till rättsväsende, tull och preventivt upplysningsarbete. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 46 2 Innehållsförteckning 48 3 Förslag till riksdagsbeslut 49 4 Inledning 50 5 Narkotikamissbruket i 50 5.1 Problemen växer ett nytt ungdomsmissbruk tar form 50 5.2 Förändrade attityder till narkotika 51 5.3 Vad bestämmer vem som blir missbrukare? 52 5.4 I missbrukets kölvatten 52 6 Hur har det blivit så här? 53 6.1 Regeringens misslyckade narkotikapolitik en politik i ord men inte i handling 53 6.2 Nedrustning av polisen 53 6.3 Nedrustning av tullen 54 7 En otillräcklig och konturlös handlingsplan 55 7.1 Brist på konkretion 55 7.2 Narkotikasamordnaren ingen väg ut ur missbruket 55 7.3 Nyrekryteringen fortsätter 56 7.4 Regeringen saknar avgörande förslag 56 7.4.1 Onödig registrering 56 7.4.2 Feg reträtt i frågan om sprutor 57 7.4.3 Metadonprogrammet saknar flexibilitet 57 7.4.4 Omfattande missbruk i kriminalvården 58 8 Narkotikapolitik med innehåll den moderata strategin 58 8.1 Preventiva åtgärder 58 8.1.1 De närståendes roll 58 8.1.2 Skolan 58 8.1.3 Frivilligorganisationer 59 8.1.4 Drogtestning av unga 59 8.1.5 Resurser och befogenheter till polis och tull 59 8.1.6 Hjälp missbrukarna i stället för att stjälpa dem 60 8.2 Rättsväsendet 60 8.2.1 Upprätthåll konsumtionsförbudet 60 8.2.2 Skärpta straff för narkotikabrott 61 8.3 En vård värd namnet 61 8.4 Narkotikafria fängelser 62 3 Förslag till riksdagsbeslut avslår proposition 2001/02:91 och begär att regeringen återkommer med ett nytt förslag till handlingsplan i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om familjens roll i det förebyggande arbetet. beslutar att undervisningen om narkotikans effekter skall påbörjas tidigare än . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det i lärarutbildningen skall ingå utbildning om narkotikans symtom och effekter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om frivilligorganisationer på narkotikaområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skolan skall ha en absolut plikt att informera vårdnadshavare vid misstanke om narkotikaanvändning. beslutar att polisen skall ha möjlighet att drogtesta ungdomar när misstanke finns om användning av narkotika. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av länsvisa grupper inom polisen, med som förebild. begär att regeringen tillsätter en utredning avseende förutsättningarna för hemlig teleavlyssning och förverkande av tillgångar som åtkommits genom brottslig verksamhet. tillkännager för regeringen behovet av en ökning av poliskåren. beslutar att de pågående försöken med utdelning av fria sprutor till narkomaner skall upphöra. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kriterier för att få ta del av det s.k. metadonprogrammet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda vårdenheter liknande ungdomsmottagning. beslutar om användande av kräksirap för att säkra bevisning om narkotikabrott enligt vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen behovet av skärpta straffsatser för narkotikabrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om upphandling av vårdprogram till kriminalvården från externa vårdgivare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om narkotikafria fängelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om besöksrum med glasruta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kontroll av inpasserande i fängelser med narkotikahundar. beslutar att avslå regeringens förslag om en särskild narkotikasamordnare. 4 Inledning Narkotikan är ett av vår tids värsta gissel. Det är bland narkotikamissbrukare man hittar landets svåraste misär. Narkotikan bryter ner människor fysiskt och psykiskt. Narkotikan tvingar efter hand missbrukaren till oönskade och kränkande beteenden för att finansiera fortsatt missbruk. I en narkomans omgivning ryms ofta många brottsoffer de som utsätts för våld eller kränkande behandling under narkotikarusets inverkan och de som luras att bidra till finansieringen. En narkoman ljuger för sina närmaste, bryter förtroenden och upphör till slut att älska allt utom narkotikan. Narkotikan försämrar omdömet och gör att missbrukarna utsätter sig själva och andra för fara. När fler narkotikapåverkade människor rör sig på restauranger, i arbetslivet eller i trafiken blir vårt samhälle osäkrare för alla. Att bekämpa narkotikan är att stå upp för människors frihet och rätt att få leva i ett tryggt och anständigt samhälle. Politik som gör skillnad måste vara mer än att vilja. En aldrig så god vilja räcker inte när handlingskraft så uppenbart saknas. Trots att regeringen i propositionen Nationell narkotikahandlingsplan (prop. 2001/02:91) helt riktigt beskriver det gångna decenniet som ett förlorat årtionde gör den sig ingen brådska. Den handlingsplan som regeringen nu presenterar är i stort sett bara ett 120-sidigt manifest över politisk vilja och önsketänkande utan innehåll. 5 Narkotikamissbruket i 5.1 Problemen växer ett nytt ungdomsmissbruk tar form 1970-talets narkotikavåg möttes av ett omfattande föräldra- och samhällsengagemang som slog tillbaka narkotikan. Detta engagemang, i kombination med svängningar i ungdomstrenderna, förbättrade läget . Mycket har förändrats sedan narkotikapolitiken utformades såväl missbrukets omfattning och karaktär som attityder till narkotika. Situationen har, milt sagt, förvärrats kraftigt. växer narkotikaproblemet i till synes ohämmad takt med betydande mörkertal. Den ökade efterfrågan på narkotika beror på förändrade attityder hos de allra yngsta, som ofta är de som är mest benägna att testa olika droger. Det ökade användandet av narkotika sammanfaller med att insatserna för att bekämpa narkotikan antingen är neddragna eller obefintliga. Narkotikan letar sig in i miljöer där den tidigare inte har accepterats. Narkotikan finns där ungdomar finns. har andelen svenska niondeklassare som provat narkotika tredubblats från . Bland värnpliktsmönstrande ungdomar som prövat narkotika ökade andelen från . En tydlig utveckling är också att andelen flickor som provar narkotika nu är i nivå med andelen pojkar. Att säga att missbruket har sprungit ifrån den svenska narkotikapolitiken är ingen överdrift. Det finns dessvärre skäl att utgå från att alla tonåringar får frågan om att använda narkotika. Trösklarna har dessutom sänkts på ett sätt som gör att de tenderar att acceptera erbjudandet. Den som en gång själv testat blir lätt advokat för att andra inte bara får utan bör testa. När myterna om det ofarliga och lyckliga knarkandet sprider sig förloras därmed det mest verkningsfulla instrumentet för att stå emot: Medborgarnas tydligt markerade avståndstagande från narkotikan. Å ena sidan kan man tycka att det är förvånande att missbruket ökar bland unga eftersom de allra flesta vet att cannabis i många fall är en inkörsport till tyngre och mer beroendeframkallande droger. Å andra sidan har narkotiska preparat, som är särskilt riktade till ungdomar, översvämmat marknaden. De åtföljs av förföriska budskap som utlovar stor eufori utan baksmälla. är det för de flesta ungdomar enklare och billigare att få tag i narkotika än i alkohol. , , från en Stockholmsförort skrattar: Det är lättare att köpa knark än en liter mjölk. De s.k. partydrogerna Ecstasy och andra hallucinogena droger har spridits snabbt . De dök först upp inom den så kallade raverörelsen men är nu ett vedertaget begrepp som förknippas med fest. finns de i hela landet. hade hälften av landets länsnarkotikarotlar beslagtagit sådana droger. Ungdomar har också blivit mer benägna att experimentera med alkohol och narkotiska preparat . Ungdomar uppger att vad som styr deras val av droger är i fallande ordning tillgänglighet, pris och kvalitet. När narkotikaanvändandet sprider sig gäller inte längre gamla sanningar om riskmiljöer, drogtrappor och varningssignaler. Det var kunskap byggd på ett begränsat användande av narkotika. Regeringen saknar såväl ord som förslag för att bemöta den situation som väntar. 5.2 Förändrade attityder till narkotika Svenskarna placerar missbruk högt upp på listan över samhällsproblem. I en enkätundersökning av RNS (narkotikafritt samhälle) ansåg att det behövs kraftfullare åtgärder för att hejda narkotikamissbruket. I kartläggning av vilka frågor som är de viktigaste för unga väljare visar det sig att en av de mest centrala frågorna är att få bort knarket. Det finns följaktligen en opinion mot missbruk som ofta tar sig uttryck i ett starkt engagemang, till exempel i anhörigföreningar och föräldravandringar under sena kvällar. Men röster höjs också för att narkotikaproblemet måste ses i ett nytt perspektiv och att förbud inte hindrar människor från att missbruka. I takt med att antalet unga missbrukare ökar, färre missbrukare får vård och antalet ungdomar som provar narkotika stiger, döms den påstådda restriktiva narkotikapolitiken ut. Det är en farlig utveckling. 5.3 Vad bestämmer vem som blir missbrukare? De mönster som går att urskilja visar att missbruk uppstår som ett resultat av mottaglighet och exponeringstryck. Mottagligheten avgörs bl a av ärftliga, psykiska och sociala faktorer och exponeringstrycket av tillgång, priser, grupptryck, allmänhetens attityder, drogpolitik, straff och förväntningar. Ingen blir missbrukare utan att ha varit i kontakt med en annan missbrukare och introducerats av denne. Missbruk sprids vänner emellan och särskilt av dem som ännu är i början av sin drogkarriär och bara hunnit uppleva drogens positiva ruseffekter. Det är då missbruket sprids lättast, då de negativa konsekvenserna inte hunnit visa sig och missbrukaren fortfarande har vänner som inte använder drogen. De senaste årens utveckling gör att det sannolikt blivit än mer komplicerat än tidigare att förutse vem som riskerar att hamna i missbruk eller vem som redan är på väg att etablera ett missbruk. Den allt mer strategiska marknadsföringen av de nya ungdomsinriktade drogerna gör att många fler än tidigare nås av budskap och trender där droger framställs i ett positivt ljus. 5.4 I missbrukets kölvatten Han är idol i förorten, löd en tidningsrubrik i . Reportaget handlade om en 21-åring som köpt en kontant för . Pengarna hade han tjänat på att sälja narkotika till ungdomar. På grund av arbetsmarknads- och integrationspolitikens misslyckande växer många barn upp i en miljö där få vuxna har riktiga arbeten. Den slapphänta politiken tolererar att 21-åringen väcker beundran och respekt. Utanförskap och fattigdom föder missbruk och ödesdigra attityder till narkotika. Narkotikahanteringen skapar enorma rikedomar för ett fåtal kriminella, som den ödelägger tusentals människoliv . Antalet ungdomar som tvångsplaceras på grund av missbruk, kriminalitet och annat destruktivt beteende har ökat med . Missbruk är sällan ett problem endast för missbrukaren. Narkotikans skadeeffekter sprider sig till missbrukarens anhöriga. Det är en chock att upptäcka att en nära anhörig hamnat i missbruk. Droger och kriminalitet går hand i hand. För många brottslingar hänger drogmissbruket och brottsligheten ihop antingen begår man brott för att få tag i pengar till narkotika eller så har man börjat ta droger för att orka med ett liv i kriminalitet. Många anhöriga pendlar mellan ett liv i skräck och ett liv i maktlöshet. Vad skall missbrukaren ofta det egna barnet hitta på under ett rus, vid abstinens eller i jakten på pengar för att ha råd med nästa dos? Det är inte sällan missbrukande ungdomar misshandlar och hotar sina egna föräldrar för att få pengar. Missbruket tar med andra ord över även de anhörigas liv. Misären sprider sig snabbt och leder förutom till stort mänskligt lidande till ökande samhällskostnader. Men oron kan också ta sig förtvivlade och olagliga uttryck, som medborgargarden och enskilda desperata uppgörelser, när samhällets instanser sviker. Att förebygga och bekämpa drogmissbruk lokalt såväl som globalt handlar därför om att förhindra familjetragedier och värna rättsstaten. 6 Hur har det blivit så här? 6.1 Regeringens misslyckade narkotikapolitik en politik i ord men inte i handling har kopplingen mellan målet om ett narkotikafritt samhälle och de insatser som i praktiken genomförs blivit allt svagare. En svensk narkotikapolitik mot ökningen av missbruket och de nya attityderna till droger har saknats. Narkotikapolitiken har varit restriktiv i ord och i viss mån i lagstiftning men i praktiken varit mycket slapphänt i handling. När nu efterfrågan på narkotika växer saknas informationsinsatser för att dämpa efterfrågan, polisiära resurser att minska användandet och vårdande insatser för att bryta missbruket. All fokus måste nu ligga på att få stopp på ökningen och att bemanna de resurser till motvärn som har funnits och som måste byggas upp igen. Eftersom läget är så allvarligt krävs också resoluta insatser. Att i det sammanhanget referera till det intet förpliktigande målet om ett narkotikafritt samhälle är irrelevant. Målet är betydelselöst så länge infrastrukturen för att bekämpa narkotikan inte fungerar. Regeringens handlingsplan är mer att betrakta som en produkt av politikers förtjusning i ordvändningar än förmåga att formulera operativa mål och avsätta tillräckliga resurser. Trots att narkotikabrotten blivit allt allvarligare och lagstiftningen skärpts från att inte bara gälla innehav utan också förbud mot konsumtion, har narkotikan förblivit främst en socialpolitisk fråga. I praktiken har rättsväsendet fått ett ökat ansvar i kriget mot narkotika men har inte givits motsvarande verktyg för att kunna leva upp till de krav som ansvaret ställer. Polisens och tullens resurser har skurits ner, trots att det borde varit tvärtom. 6.2 Nedrustning av polisen har antalet anställda inom polisen minskat med 4 000 personer. Regeringen beslöt att stoppa intaget till under fem terminer. Detta resulterade i 1 000 färre nyutbildade poliser. Socialdemokraternas brist på framsynthet har orsakat den allt mer ohållbara situation som råder inom polisen. Polisen har omorganiserats för att möta nedskärningar i budgeten. Specialenheter har slagits samman för att spara personal, vilket särskilt har drabbat narkotikaarbetet. Länsnarkotikarotlar har lagts ned eller slagits ihop med spaningsrotlar. Följden är inte bara personalbrist utan även att avgörande kompetens och erfarenhet på narkotikaområdet gått förlorad. Vi gjorde en kartläggning av polisens möjligheter att möta det ökande narkotikamissbruket bland ungdomar. Varje länspolismyndighet i landet kontaktades och samtliga beskrev en närmast explosionsartad ökning av efterfrågan på narkotika. Kartläggningen visar att det endast är polisen i , och som kan anses ha en någorlunda fungerande organisation för att bekämpa narkotikan på alla nivåer: nyetablering, försäljning och införsel. I övriga landet saknas förutsättningarna för att bekämpa det nya ungdomsmissbruket. 6.3 Nedrustning av tullen Den svenska tullorganisationen har i sitt uppdrag att verka brottsbekämpande. Kampen mot narkotika har högsta prioritet inom , i enlighet med vad regering och riksdag beslutat. Tullen är den myndighet som gör de största narkotikabeslagen i . gjorde tullen 3 545 beslag av narkotika, den högsta siffran . Detta viktiga arbete berörs inte i regeringens handlingsplan. I takt med att antalet gränskontrollplatser utökas, och att färjelinjer tillkommer, ökar kontrollbehovet. Detta syns särskilt väl i och i trafiken över . I vissa regioner är utredningsverksamheten ansträngd och vid stora ärenden räcker inte resurserna. lider också på samma sätt som polisen av att inte ha ett rikstäckande radiokommunikationsnät, och saknar, liksom polisen, resurser för att göra en sådan investering. Dessa faktorer får konsekvenser för en aktiv narkotikabekämpning, något regeringen dessvärre väljer att blunda för. Tullen uppskattar att av all narkotika med som slutdestination beslagtas. Särskilt smuggeltrafiken över har ökat och utvecklats till både en daglig småskalig trafik och en internationellt organiserad och storskalig smuggling. kan tullen vittna om att inte bara ecstasy är vanligt förekommande utan också att amfetaminet väller in över gränserna, inte minst från östra . Det hamnar på narkotikamarknaden och hos den nya, stora missbrukargruppen, vanliga ungdomar, som går på fester där man snortar, bombar eller groggar den senaste i raden av nya partydroger: amfetamin. Situationen förvärras dessutom av att priset på narkotika sjunkit till rekordlåga nivåer. 7 En otillräcklig och konturlös handlingsplan 7.1 Brist på konkretion Trots att (SOU 2000:126) påtalade situationens allvar när slutbetänkandet presenterades har det tagit för regeringen att ta fram den nu presenterade handlingsplanen. Resultatet är, med tanke och alla de resurser som lagts ned, mycket magert. Att utreda, utveckla, analysera, kartlägga, samordna och hålla konferenser och seminarier är enligt handlingsplanen det som ska vända den explosionsartade ökningen av narkotikamissbruket. Men vad har handlingsplanen att erbjuda alla de missbrukare som behöver hjälp genast, alla de som förtvivlat försöker få en anhörig missbrukare omhändertagen för vård, alla de föräldrar som ser polisen stå maktlös inför spridningen av partydroger bland sina barn? Svaret är att för dem finns inget i handlingsplanen att hämta. Mot dem är handlingsplanen inget annat än ett svek. Det kanske mest allvarliga är att de förslag som presenterade i syfte att kunna upptäcka ungdomsmissbruk i tidigt skede har försvunnit på vägen. Det handlar då om ökade befogenheter för polis och socialtjänst vid misstanke om narkotikamissbruk hos ungdomar . Inte heller kommissionens förslag på hur införsel av narkotika till fängelserna kan försvåras har följts upp i handlingsplanen. Vi föreslår att hos regeringen begär en ny handlingsplan mot narkotikan baserad på de förslag som presenteras i denna motion. 7.2 Narkotikasamordnaren ingen väg ut ur missbruket Med vetskap om den akuta situation som råder är regeringens besked om en särskild narkotikasamordnare otillräckligt. Problemområde efter problemområde pekas ut i handlingsplanen utan att följas upp av konkreta åtgärder. Varken polis eller tull ges de verktyg som behövs och som bevisligen fungerar för att minska nyrekryteringen av missbrukare och tillgången på narkotika både . Inte heller har frivilligorganisationernas krav, baserade på lång erfarenhet, hörsammats. Att utan några andra insatser spela upp låtsad aktivitet med en särskild nationell samordnare av narkotikapolitiken blir utan verkan. Det blir bara ännu ett exempel på en centralisering och politisering av en verksamhet som är känd och granskad av många ideella krafter. Många kommuner har problem med att bära kostnaderna för dyr institutionsvård. Placeringar sker i praktiken bara i de fall då missbruket gått mycket långt. För många missbrukare som därför skulle kunna ha stor nytta av en placering finns inga resurser. Institutionsvården får också problem när de som förmodas komma avgiftade till vårdinstitutionerna missbrukar aktivt. Institutionsplaceringarna blir en kostsam form av avgiftning där kommunerna avbryter placeringen. Hade regeringen syftat till att verkligen tränga in i problemen med dagens LVM-stödda vård, hade en analys av varför denna vård inte prioriteras av kommunerna varit intressant. I avsaknad av detta ger förslaget till en nationell samordnare en känsla av att syftet är att ha någon att skylla ifrån sig på. 7.3 Nyrekryteringen fortsätter sökte sig drygt 1 500 ungdomar till ungdomsmottagning i . Det är en ökning jämfört med året innan och det högsta antalet . använde sig 25 av kranskommuner av kompetensen på ungdomsmottagning är detta fallet för bara 15 kommuner. har antalet inskrivna ökat . av de ungdomar som missbrukade amfetamin var . Droger som ecstacy, men även rohypnol, har ökat kraftigt. finns det inga motsvarigheter till ungdomsmottagning i större delen av landet. har inriktat sig på utrednings- och insatssektioner och de särskilda ungdomshandläggarna har försvunnit. Uppsökande verksamhet existerar i praktiken inte längre. De yngsta barnen prioriteras och kontakten med äldre barn och tonåringar kommer i skymundan. Den som testar första gången eller använder narkotika då och då är oftast övertygad om att det är ofarligt och att effekterna av narkotikaanvändningen är enbart positiva. För vänner och bekanta beskrivs knarkandet som billigt, roligt, enkelt, svårt för andra att upptäcka och oftast utan några kännbara efterverkningar. De anser sig inte göra något fel, betraktar sig inte som knarkare, vill därför inte bli upptäckta eller tillrättavisade. De har fortfarande inte känt av några konsekvenser i form av problem med partner, vänner, arbete eller familj. finns människor i deras omgivning som inte känner till deras missbruk. Regeringen presenterar inga förslag som skulle göra det lättare att upptäcka de nyetablerade missbrukarna trots att det är just denna grupp som är allra mest effektiv i rekryteringen av missbrukare.