mot · GQ02Ju364 · 2002-10-23 00:00:00 — Stärkt rättstrygghet och rättssäkerhet Att bli utsatt för ett brott är en allvarlig kränkning. Att staten klarar av den grundläggande uppgiften att trygga medborgarna från att bli utsatta för brott är nödvändigt för samhällets trygghet och öppenhet. Där så inte är möjligt, måste samhället gripa och beivra brottslingarna. växer otryggheten, och tre av fyra brott aldrig upp. I denna motion vill liberalerna lyfta fram de växande problemen med otrygghet och rättsosäkerhet som vi ser i samhället. Vi vill också visa på problem och brister i kedjan av rättsvårdande arbete, från polisens utredning av brott, genom åklagares och domstolars arbete, till kriminalvårdens rehabilitering av den dömde gärningsmannen. I denna sammanfattning lyfter vi fram de punkter som är särskilt aktuella. Bättre samordning i hela rättskedjan insatser för att öka polisens kapacitet att utreda brott, förstärkningar av åklagarmyndigheters och domstolars arbete och en upprustning av kriminalvårdens arbete och kapacitet, är det viktigt att förbättra samordningen mellan dessa olika myndigheter. Fler poliser vill ha fler poliser. En huvudorsak till att vi misslyckas med att tränga tillbaka brottsligheten är att det finns för få poliser. Polisbristen gör sig märkbar över hela landet. Till exempel i områdena kring storstädernas mest socialt och kriminellt belastade områden är polisens frånvaro ett huvudskäl till att brottsligheten kan etablera sig allt djupare och tränga allt längre ner i åldrarna. I många glesbygdskommuner eller mindre städer saknas bemanning på polisstationen , nätter och , vilket leder till att utryckningstiderna blir oacceptabelt långa. Följden blir att många brott aldrig upp. Polisen kan inte tillfredsställande sköta sina uppgifter under dessa villkor. Låt polisen göra rätt saker Polisbristen förvärras av det faktum att poliser på många håll i landet fått ta över administrativa uppgifter. Därför är det angeläget att civilpersonal anställs så att polisen kan ägna sig åt sina huvuduppgifter; förebygga och utreda brott. Prioritera Polisen måste koncentrera sig på de rent polisiära uppgifterna. En radikal utrensning av icke-polisiära uppgifter bör ske. Vidare bör arrangörer av kommersiella arrangemang som kräver stora polisinsatser åläggas att stå för en del av kostnaderna. Införandet av fungerande medborgarkontor i kommunerna skulle kunna avlasta polisen en betydande del rutinartade förfrågningar. Utveckla närpolisreformen Närpolisreformen var rätt tänkt. Men den har genomförts på ett häpnadsväckande dåligt sätt. De stora förändringarna i arbetssätt skedde som omfattande neddragningar på såväl poliser som civilanställda. Detta har bidragit till att reformen inte har fått det genomslag som man hade hoppats på. Genomtänkt strategi Inspiration i polisens arbete kan hämtas från det framgångsrika arbetet i , där brottsligheten minskade drastiskt efter att polisen ändrade strategi. Tanken var att det offentliga skulle ta ett helhetsgrepp mot förfall, nedskräpning, klotter, kriminalitet och droger. Polisen tog också steget fullt ut på gatan, och genom att ingripa mot de mindre brotten lyckades de även få bukt med den grövre kriminaliteten. Genom att polis och åklagare högprioriterar vardagsbrottsligheten kan vi bekämpa all kriminalitet på bred front. Viss tillämpning av denna strategi har framgångsrikt genomförts i delar av . Brottsförebyggande på lång sikt Skapa goda uppväxtvillkor för barn och ungdomar. Otrygga uppväxtförhållanden, dålig normbildning från vuxenvärlden, bristfälliga skolor och otillräckliga resurser till barn med problem är i sig en grogrund för brottslighet. Mobbning och våld hör inte hemma i skolan. Därför ska normbildningen när det gäller ordning, hänsyn och förbud mot våld i skolan bli tydligare, lärares och övrig personals befogenheter när det gäller att upprätthålla normerna ökas och allvarligare former av våld och kriminalitet polisanmälas. Stöd brottsoffren Brottsoffren ska ha rätt till respekt och erkännande på alla nivåer i brottmålsprocessen. De ska ha rätt att ge och inhämta information från de personer som fattar beslut beträffande brottslingen. Det är viktigt att de kan få information om och förklaring till hur deras fall utvecklar sig liksom skydd både för sin personliga integritet och den rent fysiska tryggheten. Tillgång till rättshjälp bör förbättras. Kvinnofrid Kvinnor som utsätts för trakasserier, hot om våld, lever i en ständig otrygghet och måste därför ges största möjliga stöd av polis, rättsväsende och vårdpersonal. Lagstiftningen måste utformas med kvinnan, brottsoffret, i centrum. Den som lever under hot eller förföljs måste få tillbaka sin frihet med hjälp av det offentliga. Det är gärningsmännens rörelsefrihet som skall inskränkas, inte kvinnans. Human och effektiv kriminalvård Målet måste vara att bekämpa brottsligheten lika hårt som dess orsaker. Kriminalvården måste präglas av fasthet, snabbhet och humanitet. Alla påföljder bör därför innefatta både ett avskräckande och rehabiliterande moment, även om avvägningen mellan inslagen kan variera. Drogmissbruket inom anstalterna måste bekämpas. Alla fängelser bör ha en knarkhund. Förslag till riksdagsbeslut 39 Minska brottsligheten återupprätta polisen 42 Prioritera polisens uppgifter hårdare 44 Organisation och samordning 46 Fler måste vilja vittna 48 Det långsiktigt brottsförebyggande arbetet 49 Brottsoffren ska ha rätt till: 51 Medling och familjerådslag 51 Kvinnofrid och barnens trygghet 52 Förövaren ofta en närstående 52 Ge kvinnan tillbaka sin rörelsefrihet 53 Påstådda traditioner får aldrig legitimera förtryck 54 Stoppa handeln med kvinnor 55 Barnen som brottsoffer 55 HBT-kompetens i rättsväsendet 57 Slå vakt om rättssäkerheten 57 Rätt till prövning i två instanser 58 Det demokratiska rättssamhället 58 Nytt system för nämndemän 58 Den svenska rättsordningen och EU 59 Det svenska ombudsmannasystemet 60 Integritet och tvångsmetoder 61 Rättsmedicinen ökar i betydelse 61 Effektiv och human kriminalvård 62 Bekämpa det politiska våldet 63 Det politiska våldet i världen 64 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förebyggande insatser från skola och sociala myndigheter för att minska risken att barn kommer snett i livet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ökad samordning mellan rättssamhällets olika myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förstärkning av polisen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av ökad status och karriärmöjligheter samt behovet av specialkompetens inom hela polisväsendet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mindre byråkrati, tydliga mål, ledarskap och ledningsfunktion inom polisen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en radikal utrensning av icke-polisiära arbetsuppgifter inom polisverksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en omläggning av polisarbetet mot nolltolerans mot brott. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av ordningslagen så att också ideella föreningar, exempelvis fotbollsklubbar, kan åläggas betala del av polismyndighetens kostnader vid anordnandet av offentlig tillställning i vinstsyfte i enlighet med vad som i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om strafförelägganden. begär att regeringen låter utreda ett system med kronvittnen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa den särskilda ekobrottsmyndigheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om organisation och samordning inom domstolsväsendet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vittnesbiträden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförts om rätten till prövning i två instanser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsättning av de högsta domartjänsterna efter öppet ansökningsförfarande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nytt system för nämndemän. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att stärka brottsoffrens ställning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ersättningsfrågor.1 beslutar att upphäva rättshjälpslagen (1996:1619) så att den allmänna rättshjälpen återställs till vad som gällde före . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om integritet och tvångsmetoder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den svenska rättsordningen och EU.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av en författningsdomstol.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det svenska ombudsmannasystemet.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om jämkad bodelning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att skydda hotade kvinnor. begär att regeringen låter utreda åtgärder, arbetsmetoder och kompetens i etniska frågor under polisutredningar och rättsprocesser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över de lagar som berör terrorism. anvisar till 18:1, Bidrag till utveckling av socialt arbete med mera för budgetåret utöver vad regeringen föreslagit eller således . beslutar om ändring av regeringens förslag under utgiftsområde 4. Rättsväsendet enligt uppställning: 4:15 Bidrag till brottsförebyggande arbete 1Yrkandena 18 och 24 hänvisade till LU. 2Yrkandena hänvisade till KU. Att bli utsatt för ett brott är en allvarlig kränkning. Att staten klarar av den grundläggande uppgiften att trygga medborgarna från att bli utsatta för brott är nödvändigt för samhällets trygghet och öppenhet. Där så inte är möjligt, måste samhället gripa och beivra brottslingarna. växer otryggheten, och tre av fyra brott aldrig upp. En så stor andel ouppklarade brott är förödande för rättsstaten på flera sätt. Medborgarnas förtroende för de rättsvårdande instanserna minskar. Det kan leda till att respekten för lagarna i sin tur undergrävs. Tryggheten i tillvaron kan slås i spillror efter ett brott. Själva rädslan för brott kan ofta vara ett lika stort problem som risken att drabbas för människor som känner att de har liten trygghet och förankring i samhället. Den rädslan kan till exempel för äldre människor bidra till isolering och ensamhet. För invandrare kan brott med rasistiska motiv skapa eller förstärka en känsla av utanförskap. Kanske till och med bidra till subkulturer med kriminalitet som drivkraft eller att människor själva bevakar sina rättigheter med våld. Ingen människa ska behöva avstå från att röra sig fritt i samhället på grund av rädsla för att bli utsatt för brott. Kvinnor ska inte tvingas anpassa sitt liv efter den som hotar, förföljer eller trakasserar. Personer med utländsk etnisk bakgrund, eller homo-, bisexuella och transpersoner ska inte behöva frukta för att bli utsatta för brott. Företagare ska inte, som sista utväg, slå igen sina butiker för att slippa rån och stölder. Ingen ska heller hindras från att utöva sina demokratiska rättigheter, som att till exempel demonstrera eller arbeta politiskt på grund av rädsla för att drabbas av brott. Återfallsbrottslingar som begår en stor andel av egendomsbrotten kan på grund av den tid det tar att utreda brott och den stora andel brott som aldrig blir uppklarade utföra fler brott innan de grips, vilket innebär att fler medborgare drabbas av brott i onödan. Även om straff slutligen följer på detta beteende, så innebär det att den allmänpreventiva effekten av fängelsestraffet minskar. När företag och medborgare som drabbas av brott upplever att statens kapacitet att beivra brotten brister, så vidtar de egna åtgärder. Vid ett flertal tillfällen har vi fått rapporter om att medborgargarden bildats för att möta ökad brottslighet på lokal nivå. Detta är en synnerligen illavarslande utveckling. Brottsligheten påverkar många fler människor än dem som drabbas direkt i form av höga försäkringspremier, kostnader för säkerhetsarrangemang och högre priser till nackdel för konsumenterna. Kampen mot brottsligheten har på så vis både en mänsklig och ekonomisk sida. Även privata åtgärder som är av mindre allvarlig karaktär än medborgargarden betyder att människor känner sig tvingade att satsa betydande summor på privata skydd mot tillgrepp. Det innebär betydande ineffektivitet i samhällsekonomin att så sker på grund av att staten inte fyller sitt grundläggande åtagande om skydd och säkerhet. Det bästa sättet att värna respekten för lagarna samt en effektiv och human kriminalvård är att brott utreds effektivt och brottslingar döms snabbt efter det att ett brott skett. Det är viktigt att hela rättskedjan, polisåklagaredomstolarkriminalvård, fungerar väl. Flaskhalsar och bristande kommunikation någonstans i kedjan ger effekter för hela processen och stoppar upp ärenden. När polisens kapacitet ökar med den omfattning som riksdagspartierna i stora drag numera är överens om måste åklagare kunna väcka fler åtal och domstolar ta sig an fler ärenden . När dom har fallit, måste kriminalvården kunna verkställa straff. Resultatet av att polisen inte har kapacitet att utreda alla anmälda brott är att otryggheten ökar och förtroendet för rättsstaten undergrävs. Om åklagare och domstolar inte ökar sin kapacitet i samma takt som polisens förstärkta resurser ger resultat i fler utredda brott, blir endera effekten att åtal fortfarande inte väcks, eller om fler åtal ändå väcks riskerar rättssäkerheten att skadas allvarligt. Detta måste undvikas. Förutom resursförstärkningar till de rättsvårdande myndigheterna måste också graden av samordning ökas väsentligt. Åklagare bör exempelvis medverka på ett tidigare stadium i polisarbetet för att tillämpa en korrekt bedömning av ärendet innan många utredningstimmar har använts. Återkoppling mellan domstolar och kriminalvård bör öka, så att erfarenheter av straffverkställighet kan påverka bedömningen av en gärnings straffvärde inom ramen för den nya inriktning av kriminalvårdens arbete som nämns i denna motion och utvecklas närmare i en separat kommittémotion från liberalerna. En fråga som bör väckas i samband med ökad samordning mellan polis, åklagare och domstolsväsendet är en ökad samordning mellan tingsrätternas, åklagarmyndigheternas och polisens geografiska ansvarsområden. Samlokalisering mellan polis- och åklagarmyndighet, där så inte redan är fallet, kan vara en åtgärd för att öka samordningen. En sådan samordning hindrar inte att en åklagarmyndighets eller polismyndighets geografiska kompetens kan omfatta flera tingsrätters domsagor. Det vore också önskvärt att myndigheterna använde ett i mesta möjliga mån gemensamt datorstött system för ärendehantering. Tillgänglighet till uppgifter och utbyte av information skulle väsentligen underlättas om systemen var bättre samordnade. Såväl samordning som säkerhet skulle också underlättas om möjligheten att skicka krypterad e-post ingick i ett för myndigheterna gemensamt datorsystem. skulle behöva ta ytterligare initiativ till och leda arbetet med förbättrad samordning för att minska risken för allt för ineffektivt arbete hos myndigheterna. Minska brottsligheten återupprätta polisen En huvudorsak till att misslyckas med att tränga tillbaka brottsligheten är att det finns för få poliser. Även inom åklagarväsendet finns en underbemanning, vilket får störst effekt på uppklarandet av mängdbrotten, den s.k. vardagsbrottsligheten. Uppgifter från visar att antalet redovisade ärenden till åklagare minskat från 385 1995 till 185 1998. av polisens ärenden överlämnas till åklagare mot . Antalet uppklarade brott har enligt legat av antalet anmälda. Denna siffra är oroväckande låg, och det rör sig om ett genomsnitt. Uppklaringsprocenten när det till exempel gäller bostadsinbrott har legat kring . Glädjande nog har antalet personrån som upp ökat från 2001 trots en ganska kraftig ökning . Polisbristen förvärras av det faktum att poliser ofta behövt ta över rena kontorsuppgifter som tidigare sköttes av administrativ personal. Polisbristen gör sig märkbar över hela landet. Till exempel i områdena kring storstädernas mest socialt och kriminellt belastade områden är polisens frånvaro ett huvudskäl till att brottsligheten kan etablera sig allt djupare och tränga allt längre ner i åldrarna. I många glesbygdskommuner eller mindre städer saknas bemanning på polisstationen , nätter och , vilket leder till att utryckningstiderna blir oacceptabelt långa. Följden blir att många brott aldrig upp. Polisen kan inte sköta sina uppgifter tillfredsställande på dessa villkor. Polisens främsta uppgift måste vara att förhindra brott och tränga tillbaka brottsligheten. Inspiration kan hämtas från det framgångsrika arbetet i , där brottsligheten minskade drastiskt efter att polisen ändrade strategi. Tanken var att det offentliga skulle ta ett helhetsgrepp mot förfall, nedskräpning, klotter, kriminalitet och droger. Polisen tog också steget fullt ut på gatan, och genom att ingripa mot de mindre brotten lyckades den även få bukt med den grövre kriminaliteten. Närvarande, synlig polis skapar trygghet och förebygger brott. För att öka antalet poliser på gator och torg krävs en kombination av ökade resurser, omorganisation och prioriteringar inom polisen. Det krävs att den årliga antagningen till ökar, att antalet civilanställda inom polisen ökar, att det sker en upprensning bland polisens arbetsuppgifter och att antalet anställda inom polisen med olika specialkompetenser ökar. En försvagad polis som inte kan upprätthålla respekten för lagar och regler bidrar till att individer vill ta lagen i egna händer och till uppkomsten av s.k. medborgargarden. Närpolisreformen var rätt tänkt. Men den har genomförts på ett häpnadsväckande dåligt sätt. De stora förändringarna i arbetssätt skedde som omfattande neddragningar på såväl poliser som civilanställda. Detta har bidragit till att näporeformen inte fått det genomslag man hade hoppats på. Det faktum att många polismyndigheter läggs samman inom närpolisområdet talar för att det aldrig blev som det riktigt var tänkt. Det krävs kraftfulla insatser från för att rädda själva grundtanken bakom det moderna sättet att arbeta på. Annars riskerar allt fler polisområden att sakta men säkert, i praktiken lämna närpolisreformen. föreslår en förstärkning av polisen . Den av regeringen aviserade satsningen för att öka utbildningen med 300 poliser är positiv. Men den kommer att ge resultat först om . De extra medel anvisar i denna motion bör delvis satsas på att rekrytera civil personal, dels administrativ personal som kan frigöra poliser för renodlade polisuppgifter, dels utredare med specialkompetens för att förstärka polisens egen utredningskapacitet. För detta ändamål föreslår i denna motion att ramanslaget för utgiftsområde 4:1, tilldelas utöver vad regeringen i budget föreslagit. Huvuddelen av de poliser som kan komma ut i verksamhet när civilanställda tar över administrativa uppgifter finns av förklarliga skäl företrädesvis på större orter, eftersom polisväsendets administration till stor del är lokaliserad där. Det är också på dessa orter som polisbristen som regel är störst. Men eftersom polisbristen också märks av på mindre orter, bör det närmare undersökas vilka effekter den nedan beskrivna omprioriteringen av polisens uppgifter och anställning av civil personal kan ge i dessa fall. Arbetet med att lösgöra poliser kan här ta . Av medlen som i den ekonomisk-politiska motionen anvisar för utgiftsområde 4:1 avses kunna användas för sådana förstärkningar med inriktning på mindre orter. Men polisbristen avhjälps inte med enbart kortsiktiga insatser. Det är viktigt att prioritera tillväxten inom polisorganisationen . Detta har till följd att anslagen på polisområdet måste öka också , när de nya poliserna kommer ut i tjänst. Prioritera polisens uppgifter hårdare Det är väsentligt att hela polisorganisationen koncentrerar sig på de rent polisiära uppgifterna. En radikal utrensning av icke-polisiära uppgifter bör ske. Exempel på arbetsuppgifter som kan överföras till andra är: tillståndsärenden (t.ex. vapenlicenser), parkeringsfrågor, kontroll av dörrvakter, utbildning av ordningsvakter, hittegodshantering och passfrågor. Vidare bör arrangörer av kommersiella arrangemang som kräver stora polisinsatser åläggas att stå för en del av kostnaderna, och en del av bevakningen vid statsbesök kan övertas av militärpolis. Upprättandet av fungerande medborgarkontor i kommunerna skulle kunna avlasta polisen en betydande del av mer rutinartade förfrågningar. är det vanligt att poliser skaffar sig specialkompetens genom vidareutbildning. Det är bra och viktigt att det finns karriär- och utvecklingsmöjligheter inom hela polisväsendet. borde polisen i långt högre grad skaffa sig olika former av specialkompetens utifrån. Polisen måste söka sig bra krafter där man kan få tag i dem. Möjligheten att utnyttja olika former av specialkompetenser oavsett polisiär bakgrund för kortare och ska öka. Detta skulle underlätta att frigöra polisresurser för tjänstgöring på gator och torg. Den i sig positiva närpolisreformen får inte innebära att specialkompetenser inom polisen splittras eller försvagas. Dessa måste leva sida vid sida. Polisens speciella insatsstyrka mot terroraktioner ska också omfatta annat än terroristbekämpning, t ex annan organiserad brottslighet. Säkerhetspolisen har flera viktiga uppgifter. Bland dem har framför allt terroristbekämpning och kartläggning av extremiströrelser ökat i betydelse . Det är viktigt att dessa verksamheter kan fortsätta att hålla en hög nivå när tendensen i omvärlden är att våldet trappas upp. Det finns däremot också verksamheter som menar kan bedrivas med mindre resurser. Behovet av klassiskt kontraspionage till skydd för rikets säkerhet har således till exempel minskat. I gengäld har industrispionaget ökat i betydelse. Men här är det rimligt att ledande företag som i hög grad också är transnationella tar ett ökat eget ansvar för säkerhetsfrågor. I ett flertal fall av säkerhetsproblem som berör svensk personal i utlandet är det önskvärt att företagen, genom att ta ett ökat eget ansvar, får en bättre bild av säkerhetsriskerna i de aktuella fallen och kan dimensionera sina insatser med hänsyn till den kunskapen. Det är inte en uppgift som kan ersättas av svensk säkerhetspolis. Med hänsyn till detta, anser att anslaget till Säkerhetspolisens verksamhet kan minskas något i förhållande till den av regeringen föreslagna ramen. För att komma till rätta med brottsligheten krävs ett utökat och bättre samarbete mellan åklagare och polis. Samlokalisering mellan polis- och åklagarmyndighet, där så inte redan är fallet, kan vara en åtgärd för att öka samordningen. Detta innebär att kraven på fokus för åklagarväsendets organisation och prioriteringar måste skärpas. Vardagsbrottslighet får inte nedprioriteras. Den brottslighet som den vanlige medborgaren möter är stölder av cyklar, mopeder och mobiltelefoner, inbrott på vindar och i sommarstugor, småstölder i omklädningsrum och på restauranger. Om åklagarna alltid prioriterar bort vardagsbrott känner sig medborgaren rättslös. För att öka effektiviteten i åklagarnas arbete är det viktigt med ett nära samarbete med poliserna tidigt i brottsutredningarna. Detta möjliggör en sorts filterfunktion för att på ett så tidigt stadium som möjligt göra korrekta straffrättsliga bedömningar. meddelade Riksåklagaren att 19 åklagare inom den befintliga verksamheten på försök ska ägna sig enbart åt den så kallade vardagsbrottsligheten. Detta är positivt. Men utan satsningar på fler åklagare och effektivare ärendehantering kommer flaskhalsar att återstå. menar att den särskilda ekobrottsmyndigheten bör avskaffas.