mot · GQ02T321 · 2002-10-23 00:00:00 — En väl utbyggd och fungerande infrastruktur är en förutsättning för att vardagsliv och arbetsliv skall fungera, för att företag skall kunna växa och för att en god utveckling av vårt land och av dess invånares välfärd skall kunna tryggas. Alla prognoser tyder på att trafiken på våra vägar kommer att fortsätta att öka kraftigt. Regeringen väljer dock att i samarbetet med sina tillväxtfientliga stödpartier blunda för de konsekvenser som den ökade trafiken kommer att få genom ökad belastning, hårdare slitage och sämre trafiksäkerhet. De svenska vägarna är i ett mycket dåligt skick på grund av nedskuret och uteblivet underhåll . Det är enligt vår mening angeläget att så fort som möjligt få igång de nödvändiga investeringarna. En avreglering av persontrafiken på järnväg bör genomföras för att öka järnvägens attraktivitet och konkurrenskraft. Konkurrens mellan olika järnvägsföretag skall råda. Järnvägstrafiken kan då utvecklas på marknadsmässiga villkor och bli mer kundanpassad och effektiv. Sjöfarten har kommit att hamna i skymundan i regeringens infrastrukturpolitik, vilket är mycket olyckligt. Sjöfartens fördelar är stora, inte minst är den är energieffektiv. Den kräver inte heller några stora investeringar i infrastruktur. Hamnverksamheten bör avregleras och privatiseras. Kostnaden för godshanteringen i hamnarna måste vara konkurrensneutral i förhållande till transportslagen. Utvecklingen inom flyget följer samma mönster som företag på liberaliserade marknader. Företagen söker sig utanför nationsgränserna för att utvidga sin verksamhet genom uppköp, samarbeten och etableringar. Liberaliseringen av luftfartens villkor bör kunna påskyndas. Behovet av kraftfulla investeringar i infrastrukturen är stort och akut. Eftersatt underhåll måste åtgärdas och inte minst i storstadsområdena måste de nödvändiga satsningarna för att lösa trafikproblemen påbörjas omgående. PPP-modeller börjar alltmer tillämpas internationellt för både väginvesteringar och andra infrastrukturinvesteringar. De utvärderingar som gjorts visar att utbyggnadstakten i PPP-projekt blir jämnare och att kostnaden för såväl byggnation som underhåll minskar. Tiden är nu mogen för att även i i ett antal projekt pröva PPP. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 5 (s) eftergifter till (v) och (mp) drabbar landets trafikanter 5 6 Ett transportsystem i förändring 6 6.1 Den internationella utvecklingen 7 6.2 Den svenska utvecklingen 8 7.1 Ökad belastning på vägnätet 9 7.2 Enskilda vägar 9 7.3 Det nationella vägnätet 10 8.1 Mer konkurrens och mindre statligt ägande 12 8.3 Spårkapaciteten i 13 8.6 Framtida investeringar 14 9.5 () 18 9.6 Inre farvatten 18 10.1 Avregleringen av flyget måste fortsätta 19 10.2 Privatisera , och 20 10.3 och allmänflygets framtid i 20 11 Finansieringen av infrastrukturen 21 11.1 Alternativa finansieringsformer 21 12 En ny och kraftfull inriktning 23 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fördelningen av medel mellan väg- och järnvägsinvesteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om anslagen till enskilda vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inventering av standarden på det enskilda vägnätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det nationella vägnätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om väginfrastrukturen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om trafiksäkerhet och miljöhänsyn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en harmonisering av järnvägslagstiftningen inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tydliga samhällsekonomiska lönsamhetskalkyler måste göras för varje tänkt infrastrukturinvestering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en upphandling av produktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om spårkapaciteten i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att trafikavgifterna i högre grad än bör täcka drift- och underhållskostnaderna på järnvägsområdet. begär att regeringen ändrar den förordning som reglerar SJ:s trafikrätter i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om privatisering av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sjöfartsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avreglering och privatisering av hamnverksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stuveriverksamheten.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda kostnadsansvaret för och behovet av isbrytarflottan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om angelägenheten av en fortsatt rationalisering inom . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om slottider. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om påskyndandet av liberaliseringen av luftfarten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om privatisering av , och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och allmänflyget i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förändring av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alternativa finansieringsformer på infrastrukturområdet. 1Yrkande 16 hänvisat till AU. Den positiva välfärdsutvecklingen under det senaste århundradet är i stor utsträckning förknippad med ökad handel och därmed även med transporter och kommunikationer. Infrastruktur krävs för transporter av gods och passagerare, men också för att överföra information. Utvecklingen gör det möjligt att transportera och överföra varor och tjänster allt snabbare och allt mera effektivt. Nationell konkurrenskraft för tryggad sysselsättning och miljö förutsätter både ökande och miljöanpassade transporter. Effektiva transporter kräver inte bara bra vägar, järnvägar, flygplatser och hamnar utan också en väl utbyggd IT-infrastruktur för att t.ex. dagens avancerade logistiksystem skall fungera. Många industriföretag utvecklas till monteringsindustrier. De komponenter och moment som används i monteringen möter i allt högre utsträckning internationell konkurrens. Detta innebär bl.a. höjda krav på punktliga leveranser och ökar behovet av att kunna välja det transportmedel och det transportslag som passar bäst för den speciella produkten. Transportslagen kompletterar i allt högre utsträckning varandra. För enskilda människors välfärd är goda kommunikationer avgörande. Rörlighet är ett väsentligt inslag för god livskvalitet och en förutsättning för ett fungerande vardagsliv. Bilen är viktig inte minst för boende i glesbygd, barnfamiljer och för dem som har ett aktivt friluftsliv. Goda kommunikationer underlättar arbetspendling och ökar möjligheterna att kombinera en god boendemiljö med en stor och bred arbetsmarknad. Infrastrukturen har också en annan viktig funktion. Den är en förutsättning för att människor skall kunna erbjudas den frihet det innebär att snabbt, enkelt och billigt kunna resa och, inte minst, hålla kontakt med nära och kära. Det hävdas ibland att utvecklingen inom IT och telekommunikationer skulle minska behovet av resande och transporter. Människors förbättrade möjligheter att arbeta hemifrån tas till intäkt för att resandet i samhället kommer att minska och därmed också behovet av transportinfrastruktur. Utvecklingen talar dock för att den ökade IT-användningen och distansarbetet snarare ökar än minskar behovet av tillförlitliga och snabba transporter. Statens roll och ansvar för infrastrukturen är inte densamma för de olika trafikslagen. Inom vissa områden är det statliga ansvaret större och inom andra mindre. Grundläggande är dock att staten endast skall ägna sig åt sådan verksamhet som inte andra kan göra lika bra eller bättre. 5 (s) eftergifter till (v) och (mp) drabbar landets trafikanter Socialdemokraternas beroende av, och samarbete med, de två tillväxtfientliga partierna och är dyrt för skattebetalarna. Det är anmärkningsvärt att regeringen valt att göra sig beroende av dessa partier när det gäller just infrastrukturplaneringen. En väl fungerande infrastruktur är en förutsättning för att inte minst näringslivet skall kunna utvecklas och växa och bidra till en för landet positiv tillväxt. Att samarbeta om långsiktiga infrastrukturfrågor med partier som helst skulle vilja undvika tillväxt gagnar inte . Beroendet av och har också lett till att tillräcklig hänsyn inte tas till behovet av bättre vägar. Det är ett högt pris som till slut alla trafikanter tvingas att betala. Den ekonomiska prioritering regeringen gör i förra höstens infrastrukturproposition innebär att anslagen till järnvägssatsningar kraftigt sväller, fastän de stora behoven, såväl enligt som Godstransportdelegationen, ligger inom vägsektorn. Regeringen måste redovisa skälen till det vägval som den tydliga prioritering av järnvägsnätet framför vägnätet innebär, inte minst för landets bilister och åkare. 6 Ett transportsystem i förändring Alla analyser av transportsystemets framtida behov måste grundas på realistiska antaganden om utvecklingen. De undersökningar som finns tillgängliga talar sitt tydliga språk. Det är i allra högsta grad på vägarna belastningen framöver kommer att öka. Härom året presenterade Godstransportdelegationen en omfattande genomgång och analys av godstransporternas utveckling, och av hur framtiden kan komma att se ut inom området. Delegationens analys och slutsatser förtjänar att uppmärksammas i högre utsträckning än vad som skett och borde också ha fått fungera som viktiga underlag för regeringens infrastrukturplanering. En av delegationens slutsatser är att man inte bör överdriva de volymmässiga förväntningarna på överföringen av gods från vägtrafik till järnväg och sjöfart. Trots detta väljer regeringen att göra en annan bedömning, vilken presenterades i den senaste infrastrukturpropositionen. Konkurrens är det effektivaste medlet för att uppnå fungerande kollektiva, samverkande trafiklösningar. Det är en tydlig trend att olika trafikslag, t.ex. bil, buss och järnväg, samverkar för att uppnå gemensamma mål. Marknaden för transporter från dörr till dörr växer snabbt. Det ligger därför i transportföretagens intresse att erbjuda lösningar där olika transportslag blir ett konkurrensmedel för att locka till sig nya kunder. Förändringarna inom transportnäringen kommer att föda nya typer av företag och förbättra lönsamheten för andra företag. Det finns exempel på godssidan som visat att en samverkan mellan lastbil, järnväg och båt är framgångsrika. De framtida transportköparna kommer därmed inte att bry sig om på vilket sätt produkten tar sig till kunden, utan mera intressera sig för att den tar sig fram i exakt rätt tid, och på billigast och miljömässigt bästa sätt. 6.1 Den internationella utvecklingen Godstrafiken på lastbil har de senaste tre decennierna tredubblats, som godstransporterna på järnväg minskat . fördubblades biltrafiken i EU, och tågresandet ökade . Marknaden för godstransporter har ökat i . Den långsiktiga utvecklingen har inneburit att järnvägen vad gäller godstransporter tappat marknadsandelar till lastbilen. Internationaliseringen tilltar och goda transportförutsättningar för såväl människor som gods är en absolut nödvändighet, både på nationell nivå och på de europeiska och globala planen. Fram beräknas resandet inom EU öka med i genomsnitt . är en exportinriktad nation, och den ökade internationaliseringen av marknader och företag leder till att alltfler produkter kräver gränsöverskridande trafik. Ett internationellt perspektiv på infrastruktur och transporter är därför nödvändigt, och detta bör vara av hög prioritet och prägla agerande inom EU. har en omfattande liberalisering skett av världshandeln. Tullsatser har reducerats och handelshinder har slopats. Även om svårigheterna ofta varit stora så har alltfler länder insett att den egna nationens välstånd ökar om frihandel etableras. De ökande handelsvolymerna leder till ett större internationellt transportarbete som till en ökande del sker över haven. Från att ha varit en nationell och ofta protektionistisk näringsgren har rederinäringen, genom världshandelns liberalisering, blivit en helt internationell verksamhet. Fraktmarknaden är internationell och så många nationer kan på olika sätt vara involverade i driften av ett enskilt skepp att man knappast längre kan tala om en nationell hemvist för ett rederi. De olika verksamheterna placeras i de länder som erbjuder bäst förutsättningar. Sjötransporterna ökar i betydelse även på kortare distanser. Inom EU betraktas den regionala sjöfarten som en viktig faktor för att avlasta ett redan överlastat väg- och järnvägsnät. Om handeln inom skall kunna öka måste ytterligare andelar av transporterna ske på vattenvägar. Inom unionen pågår nu ett intensivt arbete för att undanröja hinder och skapa bättre betingelser för sjöfarten. De investeringar som görs måste dock i grunden vara kommersiellt motiverade och inte skapas genom olika skattesubventioner. Det är angeläget att aktivt deltager i detta arbete. På europeisk nivå har flygfrågorna i stor utsträckning kommit att domineras av de frågor som lyftes fram efter terrorattackerna i . Såväl statliga stöd för flygförsäkringar som ökade krav på säkerheten har tagit stort utrymme, men även mer framåtsyftande frågor har diskuterats, t.ex. i frågan om hur luftrummet skall kunna användas bättre framöver och hur fördelningen av slottider skall ske. Ett stort antal flygplatser, tyvärr ännu inte i , har privatiserats eller bolagiserats för att på detta sätt kunna få fram nytt kapital. Investeringar i flygplatser har ansetts som mycket lönsamma. 6.2 Den svenska utvecklingen har transportarbetet femfaldigats i , vilket med hänsyn tagen till befolkningsökningen betyder att vi reser fyra gånger längre per person och år än vad vi gjorde 1950. Den största ökningen har skett genom att bilismen kraftigt ökat. Även bussresandet har ökat. Sammantaget har alltså den ökade trafiken volymmässigt främst skett vad gäller resor som sker på vägnätet. Prognoserna för framtiden tyder på en liknande fortsatt utveckling. Persontransporterna beräknas öka kraftigt de närmaste decennierna. För biltrafiken innebär detta en ökning . Såväl mätt i relativa termer som i absoluta tal är det personbilstrafiken som står för den största ökningen, vilket innebär att bilen ytterligare ökar sin dominerande marknadsandel från av transportarbetet 2020. Även järnvägstrafiken beräknas öka relativt sett nästan lika kraftigt som biltrafiken , men därefter betydligt långsammare . När det gäller godstransporterna bedöms dessa öka ; vägtrafiken och tågtrafiken , medan färjor och annan sjöfart står för en mindre ökning. Lastbilens andel av godstransporterna beräknas öka från till . Övriga transportslags andel minskar; tågens från och sjöfartens från . Innan terrorattackerna var flygets utveckling kraftigt positiv. är läget mer osäkert. Den minskning som kunde konstateras har fortsatt . minskade antalet passagerare på flygplatser jämfört med . bedömning är dock att trafiken långsamt börjat återhämta sig jämfört med . av trafikarbetet sker på motorvägar. av alla dödsolyckor sker på dessa vägar. Risken för att dödas eller allvarligt skadas i trafiken är så hög på en väg, skyltad för , än på motorväg. I samband med nybyggnation och upprustning av vägar finns ett antal hänsyn som bör vara vägledande, inte minst trafiksäkerhet och miljöhänsyn. Investeringsbeslut bör vidare grundas på de olika behov olika trafikanter har av vägnätet. Investeringsbehovet i det svenska vägnätet är stort och omfattar såväl det nationella stamvägnätet som de statliga länsvägarna och övriga riksvägar. Regeringen föreslår en ökning av anslagen till bärighets-, drift- och underhållsåtgärder för . Trots detta är anslagen inte tillräckliga för att dagens underhållsstandard ska kunna bibehållas. Det är bara regeringen presenterade sin infrastrukturproposition. Redan nu ligger anslaget för drift och underhåll under den planeringsnivå regeringen angav i propositionen. 7.1 Ökad belastning på vägnätet Underhållsinsatserna på det rikt förgrenade vägnätet ute i glesbygden och de vägar som förbinder glesbygd med tätorter måste öka. Eftersläpningar måste tas igen så fort som möjligt. Situationen med långa avstängningsperioder och nedsättning av bärigheten på en stor del av vägarna i skogsbygden är inte acceptabel, den hotar skogslänens utveckling. Trafiken på de statliga vägarna har ökat kraftigt , och därmed också slitaget på vägnätet. Lastbilstrafiken har ökat kraftigt det och har gränsen för tillåten bruttovikt höjts till dagens . är så mycket som av vägnätet inte dimensionerat för dessa vikter. Följden blir att slitaget ökar. Det ökade slitaget medför att behovet av bärighetshöjande åtgärder och underhåll växer. En stor del av vägnätet har dessutom uppnått den ålder då omfattande rekonstruktioner erfordras. har åtskilliga kilometer väg försetts med mitträcken. Resultaten är goda. Det är dock enligt vår mening viktigt att understryka att denna typ av mötesfri landsväg inte är ett alternativ till motorvägsstandard, snarare ett komplement. Som beskrivits ovan har kommunikationerna en mycket stor regional betydelse, både i storstadsområden och på landsbygden. Särskilt betydelsefulla för landsbygden är de enskilda vägarna. De har stor betydelse för svenskt näringsliv men också för möjligheten att leva och bo på landsbygden. av det svenska vägnätet består av enskilda vägar. Av dessa vägar uppbär ungefär en fjärdedel statliga bidrag. Ungefär 800 000 personer är bosatta vid statsbidragsberättigade enskilda vägar. Ett högre anslag till det enskilda vägnätet krävs för att återställa standarden. Under en rad år har statsbidragen till de enskilda vägarna kraftigt skurits ner av regeringen. Dessa nedskärningar har lett till stora svårigheter för alla de människor som i sin vardag är beroende av detta vägsystem, och många företag har drabbats ekonomiskt. utreder på uppdrag av regeringen konsekvenserna av att föra över 1 allmänna vägar till enskilda vägar. En sådan överföring får inte innebära att ekonomiskt ansvar och driftsansvar vältras över på de boende kring vägarna. För att förhindra ytterligare försämringar av de enskilda vägarna vill vi att anslaget till de enskilda vägarna höjs med ca . Höjningen av anslaget skall användas för satsningar på höjd bärighet och en höjning av de generella bidragen till de enskilda vägarna. aviserade en sänkning av bidragsnivån till de enskilda vägarna eftersom de pengar regeringen avsätter inte räcker. Varken dessa eller ytterligare försämringar är acceptabla. 7.3 Det nationella vägnätet Det finns en lång rad objekt på såväl det nationella som det regionala vägnätet som är angelägna såväl från samhällsekonomiska som från trafiksäkerhetsmässiga synpunkter. Ansvaret för att i samråd med region- och länsmyndigheter sammanväga behoven och göra prioriteringarna åligger . En fortsatt utbyggnad av landets motorvägsnät, inriktad på en komplett motorvägsförbindelse mellan de tre största städerna, ett fullföljande av de svenska åtagandena i den nordiska triangeln samt ett antal andra angelägna förbättringar är emellertid under alla omständigheter nödvändiga: Återstående delar av från via till måste färdigställas. E 4 mellan och , samt upp till , måste på resterande vägsträckor byggas ut med ny, säker motorväg. E 18 mellan och måste på resterande vägsträckor också byggas ut med ny, säker motorväg. För att närmare knyta samman och måste återstående del av den redan projekterade mellan och färdigställas till motorväg. kräver en kraftig upprustning och måste delvis mellan och E 18 även byggas ut till fullvärdig motorvägsstandard. E 22 bör byggas ut till en högre standard för att de förutsättningar som och skapar för expansion i sydöstra skall kunna tas tillvara. Standarden på bör successivt förbättras. Dessa utbyggnader är väl motiverade med hänsyn till de stora nationella och internationella volymerna av gods och människor som transporteras på de angivna sträckorna. Även den förbättrade säkerheten, miljön och vägarnas betydelse för näringsliv, sysselsättning, turism och det rörliga friluftslivet, motiverar mer än väl de föreslagna satsningarna. Storstadsområdena behöver särskilda trafiklösningar, nya förbifarter och genomfartsleder som gör det möjligt att förkorta restiderna och underlätta godsflödet till och från regionernas tätbefolkade centra. Långa köer och trafikstockningar leder till betydande ekonomiska förluster och till stora miljöproblem. finns det väl utvecklade projekt som, när de kommer till utförande, väsentligt skulle underlätta trafikförsörjningen. En omedelbar effekt av ett förbättrat trafikflöde i storstadsregionerna är minskade utsläpp, ökad trafiksäkerhet och högre livskvalitet för medborgarna. Den av regeringen utsedda Stockholmsberedningen har med bred politisk enighet prioriterat viktiga trafiklösningar. måste även regeringen visa sin vilja och aktivt stödja förslagen. I har vägtrafiken förbättrats sedan Öresundsförbindelsen och Yttre ringleden färdigställts. I pekar Godstransportdelegationen i en promemoria på kraven både vad gäller vägar och järnvägar i hamnområde. Det finns också ett behov av att öka vägtransportkapaciteten över älv-avsnittet och på de större tillfarts- och genomfartslederna i . I huvudstadsregionen har statsmakten under en lång följd av år underlåtit att bygga ut och anpassa vägnätet till den växande befolkningen. Först inför årets valrörelse verkade regeringen inse detta och tog fram ett förslag till delfinansiering av . Detta är förvisso en god början, men det krävs betydligt större insatser för att lösa upp den ohållbara trafiksituationen i . Staten måste aktivt ta sin del av ansvaret. Ett utbyggt vägnät innebär även bättre villkor för kollektivtrafiken då bussar ges ökad framkomlighet. Ett grundläggande trafikföringsproblem är bristande spår- och vägkapacitet över SaltsjöMälarsnittet i . Alltför mycket av trafiken har kommit att ledas rakt in i city. Med den mycket kraftiga befolkningsökning som skett, framförallt utanför innerstadens tullsnitt, har detta bidragit till stora trafikproblem i och kring . lider akut brist på kringfartsleder och spårkapacitet som kan leda trafikflödet förbi eller igenom innerstadssnittet. måste få en fullt utbyggd ringled. Dessutom behövs en förbifart för väster om . En östlig förbifart behöver byggas för att färdigställa Ringen. Staten bör ta finansieringsansvaret för färdigställandet av Södertörnsleden och Norrortsleden. Förbifartens övriga delar är mest resurskrävande och innehåller bland annat längre tunnelavsnitt. Den totala kostnaden för dessa avsnitt kan uppskattas till . För att även dessa skall kunna genomföras bör det öppnas för en statlig PPP-lösning. PPP private and public partnership-lösningar verkar regeringen valt att avvisa. Essingeleden i sin tur kan inte avgiftbeläggas. Leden är redan betald. Staten är ägare av den absoluta merparten av det svenska järnvägsnätet. Ägarens ansvar bör enligt vår mening vara att effektivt utnyttja gjorda investeringar samt att underhålla och göra nyinvesteringar på de bandelar som uppfyller ägarens avkastningskrav. I konkurrensen om investeringsmedel är det viktigt att ordentligt utvärdera vilka projekt som kommer att vara ekonomiskt lönsamma. 8.1 Mer konkurrens och mindre statligt ägande För att öka järnvägens attraktivitet och konkurrenskraft måste en avreglering av persontrafiken på järnväg genomföras. Det möjliggör en konkurrensprövning av persontrafiken i dess helhet. Järnvägstrafiken kan då utvecklas på marknadsmässiga villkor och bli mer kundanpassad och effektiv. Konkurrens mellan olika järnvägsföretag skall råda.