mot · GQ02Sf239 · 2002-10-23 00:00:00 — gäller förslaget bara familjeåterförening med personer som har permanent uppehållstillstånd eller utsikt att få sådant. Det är obligatoriskt att tillåta återförening bara vad gäller äkta make/maka och minderåriga barn. Väntetider skall också tillåtas liksom utvisning av den som beviljats familjeåterförening om han eller hon får vidkännas minskade inkomster. Mycket vida grunder för vägran av förlängning av uppehållstillståndet på grund av misstanke om oetiskt uppträdande skall också godtas. Stater som bara godtar familjeåterförening för barn tillåts behålla de reglerna. Rådet hade hoppats att dessa drastiska försämringar i rätten till familjeåterförening skulle möjliggöra en snabb överenskommelse, men visade det sig att regeringarna ville genomdriva ytterligare ett tjugofemtal begränsningar i rätten till familjeåterförening. Den bör vägra att delta i detta av främlingsfientliga krafter drivna spel som utgör ett hot mot grundläggande mänskliga rättigheter och principen om att alla människor är födda fria och lika i värde. Regeringen bör inte godkänna familjeåterföreningsdirektivet om det inte blivit föremål för en grundläggande omarbetning för att bringa det i överensstämmelse med de principer som högtidligen fastslogs vid i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.9 Förslag till rådsdirektiv om tillfälligt uppehållstillstånd för offer för människohandel som är beredda att samarbeta med myndigheterna Detta direktivförslag illustrerar hur långt avhumaniseringen redan nått när det gäller EU-ländernas behandling av tredjelandsmedborgare. I motivtexten till direktivet sägs mycket klart att det inte har något som helst syfte att ge skydd till offren. Syftet är enkom att underlätta myndigheternas kamp mot människohandel. När myndigheterna fått den önskade informationen av offret blir han/hon utvisad. Även om rätten att söka asyl formellt sett finns kvar för dem som fått tillfälligt uppehållstillstånd med stöd av direktivet finns ingen tanke i direktivet på att många av dessa offer mycket väl kan vara konventionsflyktingar. De kan emellertid mycket väl hysa en välgrundad fruktan för repressalier från hallicken/människosmugglaren och kretsen kring dessa i hemlandet. Ett exempel på detta är beslutet av Immigration and (mål T98-06186) att bevilja flyktingstatus för en thailändsk prostituerad kvinna. Hon hade flytt från sin hallick som hon stod i ett skuldslavförhållande till och kunde inte påräkna något effektivt skydd från hemlandsmyndigheterna mot förväntade repressalier från denne. Men direktivets upphovsmän ser dessa offer som nyttiga idioter som kan lämna värdefull information till de brottsbekämpande myndigheterna och sedan kastas till vargarna. Regeringen bör inte godkänna direktivförslaget utan grundläggande förändringar som ger uttryck för att många av dem som omfattas av direktivet torde uppfylla kraven på att betraktas som konventionsflyktingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5 Den svenska utlänningslagstiftningen 5.1 Utländska kvinnors stryktålighet översyn av 2 kap. 4 § utlänningslagen har många människor upprörts över att utländska kvinnor, som misshandlats av sin man under den tvååriga prövotiden för permanent uppehållstillstånd, oftast blivit utvisade från om de brutit upp från förhållandet. Denna rättstillämpning har fått stötande konsekvenser, t.ex. att många kvinnor sett sig tvingade att stanna kvar i förhållanden trots misshandel från mannens sida, eftersom en utvisning skulle leda till fruktansvärda konsekvenser för dem i hemlandet. Den starka kritiken, bl.a. i riksdagsmotioner och frågor i till det ansvariga statsrådet från , ledde till att regeringen förelade en proposition i ämnet. Tyvärr begränsade propositionen skyddet för kvinnan till fall när det varit fråga om våld eller för handlingar som innebär allvarlig kränkning. påpekade i en reservation till utskottsbetänkandet att formuleringen kunde komma att få till följd att för hög grad av våld och allvarlig kränkning kunde komma att accepteras och att myndigheterna medgavs ett alltför stort tolkningsutrymme. har första praxisbildande beslut grundade på den nya lagstiftningen kommit. framförda farhågor i samband med lagstiftningsärendet har bekräftats och t.o.m. överträffats. I det ena ärendet fann nämnden att det inte var tillräckliga skäl för fortsatt uppehållstillstånd att ...mannen kopplat grepp och vridit hennes leder, förgripit sig sexuellt på henne genom att stoppa upp sin hand i hennes slida och dra henne i brösten samt skrikit högt i hennes öra i avsikt att sätta ner hennes hörsel samt att han kontinuerligt förnedrat och skrämt henne bland annat genom att tvinga henne att kyssa hans fötter, genom att förbjuda henne att tala svenska, genom att ge henne tabletter så att hon somnade och genom att tala om för henne att hon endast var hans betjänt. I det andra fallet fann nämnden det sannolikt att kvinnan våldtagits vid sex tillfälle utlänningslagen n och utsatts för misshandel och hot och att hon lämnat förhållandet huvudsakligen på grund av detta. Men eftersom paret sammanlevt endast fann nämnden att det varit fråga om ett helt kortvarigt förhållande och att det därför i enlighet med uttalanden i propositionen inte kunde ligga till grund för ett fortsatt uppehållstillstånd. De bägge kvinnorna fick dock uppehållstillstånd på en annan grund, nämligen att de på grund av den kulturella situationen i hemlandet skulle bli socialt utstötta. Man kan ställa frågan vilken kultur som präglar där kvinnor som misshandlats av sina svenska män kastas ur landet. Det är uppenbart att regeringens försök att genom lagändring åstadkomma en rimligare och humanare rättstillämpning fullständigt slagit slint. anser att regeringen bör förelägga förslag om lagändring för att komma till rätta med de fortsatta missförhållandena. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.2 Uppehållstillstånd efter inresa beslutade om vissa ändringar i utlänningslagen som trädde i kraft angående i vilka fall en ansökan om uppehållstillstånd får bifallas trots att den i strid mot huvudregeln ingivits medan den sökande befinner sig i . Syftet med lagändring var enligt propositionen att skall större tonvikt läggas vid de svårigheter en asylsökande kan möta när det gäller att återvända till hemlandet för att ge in ansökan därifrån. Det har visat sig när den nya bestämmelsen tillämpats att praxis blivit ännu hårdare än tidigare tvärtemot vad lagstiftaren åsyftat. Det fattas kontinuerligt beslut om att inte godta att ansökan görs i trots att det vållar oerhörda svårigheter, lidanden och långvarig separation mellan parterna. Det är nödvändigt att regeringen med största skyndsamhet gör en översyn av 2 kap. 5 § 2 st. utlänningslagen för att intentionerna med lagändringen skall få genomslag i praktiken. 5.3 Handläggningstiderna hos och Handläggningstiderna i avlägsnandeärenden hos och uppgår i genomsnitt till närmare hos vardera instansen. Detta förhållandet är fullständigt oacceptabelt, både på grund av de skador som det orsakar de människor vilka tvingas vänta i oro och sysslolöshet och även på grund av de stora kostnader som blir följden i mottagningsverksamhet. har detta problem oavbrutet diskuterats och otaliga åtgärder vidtagits för att förkorta handläggningstiderna, dock alltid utan något synligt resultat. anser att det nu är hög tid att lösa problemet genom tvingande lagstiftning. Den som väntat än 18 månader på ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut skall automatiskt beviljas permanent uppehållstillstånd om det inte finns synnerliga skäl som talar däremot. bör begära förslag hos regeringen om sådan ändring av utlänningslagen. 5.4 Visumkrav som medel i en politik syftande till att utestänga flyktingar från och EU Visumkrav riktade mot länder där det pågår krig eller omfattande kränkningar mot mänskliga rättigheter är en viktig del av EU:s utestängningspolitik mot flyktingar och andra skyddsbehövande. Regeringen bör inom EU verka för att korta ner listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte används för att stänga ute flyktingar och kortsluta . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.5 Praxis vid besöksvisum Den praxis som tillämpar beträffande besöksvisum innebär en betydligt restriktivare hållning mot sökande från länder, från vilka det tidigare varit vanligt med s.k. avhopp. Det är dock orimligt att straffa helt andra människor på grund av att landsmän, som beviljats besöksvisum, utnyttjat sin mänskliga rättighet att söka asyl. Det är i själva verket ett indirekt angrepp på asylrätten. Det bidrar dessutom till att ge dåligt rykte internationellt när internationella gäster hindras från att delta i vetenskapliga eller andra sammankomster som arrangeras i . I förlängningen kan komma att få svårigheter att få stå som värd för den typen av arrangemang. Regeringen bör utfärda tydliga riktlinjer för handläggning av ärenden som gäller besöksvisum för att den skall genomsyras av en inställning som grundas på icke-diskriminering och humanitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.6 Framtida behov av arbetskraftsinvandring En demografisk kris i befolkningens sammansättning är nära förestående i de flesta av länder, och . Få barn föds, befolkningarna får snabbt en ökande andel äldre och den i arbetslivet aktiva delen av befolkningen måste försörja allt fler. FN:s befolkningskontor publicerade en rapport med titeln : Is it a solution to declining and ageing populations?. TCO har låtit och göra en undersökning av de närmaste decenniernas demografiska utveckling i . Den visar att om inget görs kommer befolkning att börja minska . Det kommer att råda brist på arbetskraft. När arbetskraften växer långsammare än totalbefolkningen ökar välståndet per invånare långsammare. Den arbetskraft som finns att tillgå och som står utanför arbetsmarknaden består främst av invandrade kvinnor och män. De är till största delen flyktingar, vilka inte valt att komma hit utan tvingats fly från sina hemländer på grund av förföljelse. Det ställer högre krav på arbetsmarknadspolitiken som måste kunna erbjuda validering av betyg, ekvivalering och därefter kompletterande utbildning. Men i FNrapporten talar man om befolkningen , vilket innebär att den del av befolkningen med invandrarbakgrund som är arbetslös redan är inräknad i den tillgängliga arbetskraften. Det kommer således inte vara möjligt att lösa arbetskraftsbristen enbart genom att sysselsätta arbetslösa. Utöver dessa kommer det att behövas fler människor i arbetskraften. Därför är det enda alternativet att öka arbetskraftsinvandringen. kommer inte på något sätt att kunna bidra till en lösning på bristen på arbetskraft. De nya medlemsländerna har nämligen en ännu mer åldrande befolkning än . Det finns inga som helst rationella skäl för att som vissa EU-stater införa fleråriga övergångstider innan medborgarna i de nya medlemsstaterna får tillgång till den fria rörligheten på arbetsmarknaden. Om möjligheterna till arbetskraftsinvandring skall öka finns många frågor som först måste ut. Det får t.ex. inte bli så att och EU utsätter uländer för brain-drain genom att prioritera den mest välutbildade arbetskraften. Gästarbetarsystem där utländsk arbetskraft exploateras under otrygga och dåliga förhållanden får inte heller tillåtas. Det är mycket viktigt att inte, som gjorts i debatten på vissa håll, blanda ihop skyddssökande och arbetskraftsinvandrare. Det kan inte få komma ifråga att överväga att ge skyddssökande, som haft otillräckliga skäl för asyl, arbetstillstånd om de har en tillräckligt attraktiv yrkesutbildning. Det skulle leda till godtycke, orättvisa och rättsosäkerhet. Det finns många andra frågor i anslutning till en förändrad politik i fråga om arbetskraftsinvandring som behöver utredas och diskuteras. anser att det nu är en lämplig tidpunkt för regeringen att tillsätta en parlamentarisk utredning för att klarlägga både behovet av en framtida arbetskraftsinvandring och hur den skulle kunna regleras på ett lämpligt sätt. Regeringen uppger att kostnaderna för förvarsverksamheten hos ökat bl.a. beroende på att fler personer tagits i förvar . Att beröva en människa friheten är en ur integritetssynpunkt oerhört ingripande åtgärd som alltid måste vara grundad på preciserade och väl avgränsade förutsättningar och vara den absolut sista utvägen. Frihetsberövandet blir givetvis ännu mer traumatiskt för den som flytt från sitt land för att söka en i ett främmande land. Utifrån dessa utgångspunkter kan inte den nuvarande regleringen i utlänningslagen av förutsättningarna för förvar godtas. De är nämligen mycket vaga och ger stort utrymme för godtycke från tillämpande myndigheter. Det kan heller inte vara acceptabelt att det inte finns någon tidsbegränsning av förvar om det föreligger synnerliga skäl. anser att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att se över 6 kap. 2 och 4 §§ utlänningslagen utifrån de tidigare angivna utgångspunkterna. EU-ländernas regeringar har under både unilateralt och inom ramen för EU-samarbetet strävat efter att konstruera mekanismer för att utestänga asylsökande från EU-territoriet. Resultatet har blivit att det blivit i det närmaste omöjligt att ta sig till EU för att söka asyl för den som inte har möjlighet att få fram betydande penningsummor till människosmugglare. Därför har allt fler börjat diskutera möjligheten att beskickningar får utfärda visum till skyddsbehövande antingen när dessa befinner sig i hemlandet eller i tredje land. Flera stater, både EU-medlemmar och andra, har redan infört olika varianter av denna möjlighet. har tillsammans med gjort en studie i detta ämne för det danska centret för mänskliga rättigheter som publicerades . De menar att de sex EU-länder som redan tillämpar systemet bör utveckla det ytterligare och delge övriga medlemsstater och forskare information om hur det fungerar. De föreslår också att de övriga medlemsstaterna inför liknande system, som dock endast kan och får utgöra ett komplement till det traditionella sättet att söka asyl. Det finns flera svåra praktiska problem med asylvisum. Några sådana är t.ex. avsaknad av en svensk ambassad i flyktingens hemland, risker för den asylsökande att besöka ambassaden, som ofta kan stå under bevakning, problem med sekretessen gentemot lokalanställd personal vid ambassaden, rädsla att berätta om sina asylskäl medan man finns kvar i sitt hemland, svårigheter att skaffa medicinsk bevisning om eventuella tortyrskador, frånvaro av möjlighet till advokathjälp m.m. anser att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för utfärdande av asylvisum. 5.9 Brister i rättssäkerheten i asylförfarandet har varit starkt kritiskt till myndigheternas tillämpning av utlänningslagen som har präglats och fortfarande präglas av godtycke, politiska hänsynstaganden och rättslöshet. Att kritiken haft starkt fog för sig har bekräftats bl.a. av att inget land i världen så fällts av mot tortyr som för konventionsstridiga avvisningar. De förhållanden som särskilt kritiserats gäller bl.a. de bristfälliga bedömningarna beträffande vem som har rätt till asyl, frånvaron av muntliga förhandlingar, användning av ovetenskapliga språktester för att fastställa nationalitet, lagstridiga avfärdanden av läkarutlåtanden om självmordsrisk, bristande utredning om och hänsynstagande till barn som far illa m.m. Regeringen har aviserat att den kommer att lägga fram en proposition om en ny instansordning i utlänningsärenden. Det är då av avgörande vikt att det traditionella skriftliga förfarandet hos inte kommer att tillämpas hos länsrätterna. Det är därför nödvändigt att frångå regleringen i 9 § förvaltningsprocesslagen och i stället införa en ovillkorlig rätt till muntlig förhandling i asylärenden hos länsrätten när yrkande härom framställs av den asylsökande på samma sätt som vid länsrättens handläggning av LVU-ärenden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.