mot · GQ02N397 · 2002-10-23 00:00:00 — I var , och överens om att prioritera ringleden före en västlig förbifart. Detta är enligt vår uppfattning fortfarande den riktiga prioriteringen, eftersom ringen både skapar en ny kringfart och avlastar innerstan. Vi kräver därför att byggandet av ringleden påbörjas . Regeringens blockerande av Österleden måste upphöra. En av landets mest olycksdrabbade vägar är väg 73. Särskilt sträckan mellan och är underdimensionerad för den stora trafiken till bland annat Gotlandsfärjorna. I de flesta övriga länen i har vägar med motsvarande trafikmängder en högre standard, skriver i en beskrivning över sina planer för en ombyggnad av vägen. Vi önskar att utbyggnadsplanerna av väg 73 (sträckan ) förverkligas möjligt. För att lösa upp några av de värsta flaskhalsarna i det statliga vägnätet kräver vi också bland annat en ny koppling mellan E 18 och E 4 via Kymlingelänken (och städer) samt byggandet av Huvudstaleden (kommun) i en lång tunnel. De sydöstra förorterna behöver också bättre vägförbindelser till över Haninge- och Södertörnslederna. Trafikpolitiken måste gå hand i hand med arbetet för miljön och naturen. Bilen behövs även i storstaden. En långsiktigt hållbar utveckling förutsätter dock ett transportsystem med betydligt miljövänligare motorer och drivmedel än dagens. Därför behövs en fortlöpande introduktion av ny teknik som minskar motorernas bränsleförbrukning och utsläppen av luftföroreningar. Den nödvändiga utbyggnaden av trafiknätet leder oundvikligen till att tidigare orörd natur påverkas. Sträckningen av nya vägar och järnvägar måste alltid prövas noggrant så att så få naturvärden som möjligt behöver offras. I vissa fall kan nya trafikleder ge positiva naturvårdseffekter genom att leda bort trafik från viktiga naturområden. Regeringen ska inte besluta om trängselavgifter i har sagt nej till trängselavgifter och vägtullar. När trängselavgifter i nu tycks bli verklighet är det oacceptabelt att projektet trumfas igenom i en uppgörelse mellan Socialdemokraterna och på riksnivå. Ledaren för det socialdemokratiska partiet i lovade uttryckligen att det inte skulle bli någon form av biltullar eller trängselavgifter . Den absolut största delen av trafiken på stora trafikleder är trafikrörelser inom länet. är en gemensam arbets- och bostadsmarknad och frågan om trängselavgifter påverkar direkt den lokala trafikvardagen för alla som bor i . Av den anledningen menar vi att att det slutliga avgörandet måste ligga på regional nivå. Då räcker det inte med att den socialdemokratiska ledningen i nickar bifall. Vi tycker att den här typen av frågor ska avgöras inom ramen för ett regionalt självstyre och i det regionala organ som redan finns, . I andra hand kan frågan avgöras i en folkomröstning där alla väljare i får vara med om att rösta i frågan. Kunskap och utbildning i I motioner om och gymnasieskolan beskrivs den liberala visionen för en nystart på skolpolitikens område. Stor frihet för enskilda skolor, rätt för eleverna att välja mellan friskolor och olika kommunala skolor och så kallade magnetskolor, i kombination med en skolpolitik som sätter kunskap och arbetsro i centrum, kan ge många barn och ungdomar nya framtidsmöjligheter. Vi vill öka, inte minska, möjligheterna för enskilda skolor. Därför är vi motståndare till inskränkningar i friskolornas möjligheter. Vi vill i stället försäkra alla ungdomar om möjligheterna att kunna välja genom att en liknande rätt till fritt skolval genomförs för den kommunala skolan som redan finns för friskolor. En viktig åtgärd är att stärka rätten till likvärdig skolgång genom en nationell skolpeng där en betydande andel öronmärks för elever med särskilda behov samt skolor i områden som av socioekonomiska skäl behöver extra mycket resurser. Segregationens effekter slår hårt också på skolans område. är skolan den bästa tänkbara murbräckan i arbetet för ökad integration, vilket visas inte minst genom det framgångsrika arbete som den senaste mandatperioden bedrivits på skolområdet i under liberal ledning. Genom att satsa på svenska språket och läsning, genom att ställa krav och visa tydliga förväntningar kan skolan hjälpa elever att lyckas bra. Föräldrar med låg utbildning och dåliga svenskkunskaper behöver inte se utanförskapet föras vidare till nästa generation. Därför vill öronmärka extra resurser för särskilda insatser för skolor i invandrartäta och starkt segregerade områden. En sådan satsning skulle betyda mycket, inte minst för många barn och ungdomar med rötter i andra länder. Särskilt stort är reformbehovet för den havererade gymnasieskolan. En modell för en tydlig uppdelning i studieförberedande och yrkesinriktade program presenteras i vår gymnasiepolitiska motion. Där beskrivs också vår vision om en ny och moderniserad lärlingsutbildning på gymnasienivå. I med dess mångfasetterade näringsliv skulle en sådan lärlingsutbildning ge stor valfrihet och många utvecklingsmöjligheter för eleverna. Antalet sökande till många högskoleutbildningar i är stort, och många länsbor tvingas söka sig till andra delar av landet för att kunna få den önskade utbildningen. Detta är till stora delar en följd av att den socialdemokratiska regeringen bara lyssnar till utbildningsfabrikens krav på framtidsplanering och har varit mycket måttligt intresserad av ett system för fördelning av utbildningsplatser som tar någon större hänsyn till studenternas egna önskemål. vill införa en studentpeng där studenternas eget val avgör fördelningen av platser, både mellan skilda ämnesdiscipliner och mellan olika lärosäten. Resursfördelningssystemet måste utformas så att högskolor som har ett högt sökandetryck tillförs mer resurser, om de har möjlighet och är intresserade av att utöka. Statens politik på högskoleområdet har ibland prägeln av regionalpolitik, där studenternas önskemål och undervisningens och forskningens kvalitet får stå tillbaka för lokala och regionala krav om satsningar. har lämnat in en ansökan om att få bli universitet. Vi vill att bedömningen ska göras helt på akademiska grunder och inte påverkas av att det redan finns flera universitet i regionen. Ett hinder för bättre utveckling och tillväxt i är den nuvarande konstruktionen av skatteutjämningssystemet. Att människor ska ha samma möjligheter till grundläggande kommunalt finansierad service oavsett var de bor i landet är en grundläggande socialliberal princip. Ett system för utjämning av de kommunalekonomiska förutsättningarna är därför både rimligt och nödvändigt. Dagens system leder dock till orimliga följder både för kommunernas ekonomi och för medborgarnas situation. Bostadsbristen i har delvis förvärrats av att vissa kommuner i länet förlorar på att det byggs nya bostäder och att människor flyttar till kommunen. Sådana effekter kan aldrig försvaras. De regeländringar i utjämningssystemet som verkar för har som gemensam nämnare att stimulera kommunerna att vidta egna åtgärder för att förbättra sin situation. Bland annat skulle den så kallade Pomperipossaeffekten försvinna, det vill säga om skatteintäkterna i en kommun växer, ska kommunen inte behöva betala hela beloppet plus mer därtill till utjämningssystemet. En kommun ska inte gå back för att dess invånare får löneökning! Vår poäng är att även skatteutjämningssystemet ska vara tillväxtfrämjande. Vi är övertygade om att de flesta kommuner och landsting redan på ganska kort sikt skulle vara vinnare i vårt system. Om linje bifalls kommer tillväxtkommuner och tillväxtregioner att ha ett bättre ekonomiskt utfall än i dagens system. skulle människor i alla regioner bli vinnare. Det gällande systemet för kostnads- och inkomstutjämning är oöverskådligt och innebär att slutresultatet för den enskilda kommunen ibland blir starkt beroende av hur en viss enskild faktor faller ut. Inkomstutjämningen med nuvarande konstruktion ger skenande betalningsflöden. Ett talande exempel är , som är den enda nettobetalaren i landstingens utjämningssystem alla andra landsting och regioner är nettomottagare. Det är dags att renodla systemet och minska antalet ingående faktorer. Inkomst- och kostnadsutjämning bör ses samlat och inte separerat som i dagens system. Detta skulle inte minst leda till en positivare behandling av kommuner och landsting i , där de högre inkomstnivåerna måste ses i ljuset av den allmänt högre kostnadsnivån. (Ett tydligt exempel på detta är att får betala till övriga landsting för att stockholmarna har mer i lön och betalar mer i inkomstskatt än genomsnittet för landet, men får ingenting tillbaka för att även vårdpersonalens löner är högre i än i resten av landet.) En principskiss för ett sådant reformerat utjämningssystem presenteras närmare i kommittémotion om ekonomi. Trygghet mot brott och fler poliser Det minsta som kan krävas av ett demokratiskt samhälle är ett grundläggande skydd mot övergrepp. Många människor i litar inte längre på att polisen kommer när den behövs och avstår från att lämna sina hem . Det är ett misslyckande för det öppna, demokratiska samhället varje gång någon avstår från att delta i föreningsmöten, gå på bio eller ta en promenad på grund av rädsla för att utsättas för brott. Kampen för trygghet är också en jämställdhetsfråga av stor vikt. Långt fler kvinnor än män avstår från sina rättigheter av rädsla för att utsättas för brott. Vardagsbrott som skadegörelse och inbrott är mycket allvarliga för den som drabbas. Stockholmarnas oro och rädsla måste tas på stort allvar. När vi inte klarar av att garantera trygghet mot brott stängs människor in och samhället bidrar därmed på ett negativt sätt till att de förlorar makten över sina egna liv. Vi behöver fler poliser i ! Vi föreslår som en omedelbar åtgärd inom ramen för det förslag som läggs fram i motion om rättsväsendet att polisen i får anställa 500 civilanställda tjänstemän. Med denna snabba personalökning skulle motsvarande antal polisutbildade tjänstemän omgående kunna sättas in på de mest angelägna polisområdena: narkotikabekämpning, misshandel, stöld, ungdomsbrottslighet och rasistiska brott. För att underlätta att fler polisutredningar görs bör polisen i omgående ges ekonomiska möjligheter att göra dessa civilanställningar som det skapar nya rationaliseringsmöjligheter och utrymme för kraftig kvalitetsutveckling av den synliga närvaron av poliser ute på gator och torg. Fler poliser på gator och torg skulle sända en signal till alla brottslingar att de måste räkna med att staten inte kommer att fortsätta att visa samma passivitet som när det gäller att bekämpa brottsligheten. Vi är övertygade om att denna åtgärd har stor acceptans bland allmänheten. Så omfattande som brottsligheten blivit i och län duger det helt enkelt inte att vänta på fler färdigutbildade poliser. Varje polis som kan delta i det vanliga polisarbetet måste ges möjlighet till detta genom att slippa administrativa rutinuppgifter. I vår region finns de mest ekonomiskt välsituerade bostadsområdena men också några av de fattigaste. I spåren av miljonprogrammet har klyftorna mellan områden växt sig allt större. I många och stora bostadsområden är arbetslösheten förfärande, och barn och ungdomar växer upp utan särskilt många vuxna i omgivningen som har arbete. Men när bristerna ska lindras sker det med Socialdemokraternas ovanifrånperspektiv med den så kallade storstadssatsningen och andra selektiva och tidsbegränsade stöd. Den idérikedom och företagsamhet, som finns hos de boende i områdena, kvävs i ett sådant system och detta drabbar såväl svenskfödda som utlandsfödda som vill vara med och ta ansvar för vårt gemensamma samhälle. De förväntas att plötsligt bli delaktiga när alla avtal redan är påskrivna och när projektplaner och anställningar är fastspikade. Storstadssatsningarnas pengar har dessutom mer stjälpt än hjälpt de drabbade områdena. Problem, orättvisor och utanförskap har cementerats när projektanställda nya tjänstemän, utifrån och ovanifrån, fått i uppgift att med kortsiktighet och godtycklighet fördela pengarna. Redovisning och uppföljning har inte heller fungerat tillfredsställande. Makt över ditt eget liv Den skarpa segregation vi ser runt om i vår region är i grunden social. Arbetslöshet och fattigdom, brist på utbildning och service är avgörande snarare än etniciteten. Men det går aldrig att bortse från det faktum att dessa sociala faktorer i betydligt högre grad slår mot människor med invandrarbakgrund. Nyanlända flyktingar såväl som tredje generationens invandrare drabbas av bristande möjligheter att själva styra över sitt bostadsval. Därigenom är deras barn styrda till de skolor som redan har en mycket stor andel barn med annat språk än svenska. Så går det sociala arvet vidare. Vårt huvudgrepp i integrationspolitiken handlar om makt. Människor måste få makt över sin egen vardag. Det handlar först och främst om vägar till arbete, egen försörjning men också självrespekt och självbestämmande. Utbildning är då avgörande. Skolpolitiken har därför en huvudroll i integrationspolitiken. De som är väl etablerade i vårt samhälle kan alltid bestämma mycket själva. Det räcker inte för oss. Vi vill att alla människor ska ha makten över sin egen vardag. Rätten att välja friskolor men även att välja mellan olika kommunala skolor och möjligheten att själv avgöra vem som ska vara familjens husläkare är några viktiga vardagsbeslut som människor måste få kunna ta själva. Alla bör ha makt över sitt eget boende, möjlighet att byta bostad men också mer att säga till om i bostadsområdet. Rätt att välja barnomsorg, skola, vårdgivare och möjligheten att äga sin egen bostad är därför viktiga delar av liberal integrationspolitik. Arbetsmarknadspolitik som gör nytta har ett småföretagarklimatet å ena sidan och den tilltagande segregationen å andra sidan varit centrala frågor i den politiska debatten. På båda områdena och särskilt i kombination har dock alldeles för lite hänt. Det traditionella näringspolitiska stödet måste formas om, med behoven och önskemålen även hos människor i utsatta förorter som ledstjärna. Omläggningen av arbetsmarknadspolitiken, med stora möjligheter för individer och grupper att själva forma de verktyg de behöver för att ta sig in på arbetsmarknaden, betyder extra mycket för människor i segregerade förorter. föreslår en radikal omläggning av arbetsmarknadspolitiken (som finns presenterad mer utförligt i andra motioner); vi är övertygade om att en sådan förändring har allra mest att erbjuda dem som står längst ifrån arbetsmarknaden. Stora grupper arbetslösa finns hos , inte för att de har sociala problem som kan hjälpa till med utan för att de aldrig lyckats kvalificera sig för a-kasseersättning. När arbetsmarknadspolitiken läggs om måste också a-kassan sluta vara inträdesbiljetten till den service och det stöd man kan få för att ta sig in på arbetsmarknaden. Regeringen har satt som mål att halvera socialbidragsberoendet. Det är bra att den äntligen uppmärksammar det faktum att hundratusentals människor i vårt land står utanför arbetsmarknaden och dess skyddsnät. Det får dock inte bli som så , nämligen att statistiken är viktigare än människorna. Det långvariga socialbidragsberoendet måste ersättas av möjligheter att få egen försörjning genom jobb och företagande, inte genom nya statistiska tricks. Företagsklimatet måste bli mycket bättre. En lång rad konkreta förändringar behövs för att underlätta för människor att gå från bidragsberoende till eget företagande. Det måste vara möjligt att förverkliga en idé om en försörjning oavsett om det gäller att sälja någon typ av tjänster, öppna en butik eller bli agent för en importvara. F-skattsedel till alla, förenklingar för småföretag, mikrolån, möjlighet att omvandla socialbidrag till starta eget och sänkta arbetsgivaravgifter inom tjänstesektorn, där mycket av det nya företagandet kommer att växa fram, är några små men viktiga förändringar. Det är en skam att vi fortfarande behandlar en majoritet av invandrare och flyktingar som kommer till som ett kollektiv och inte som unika individer, där språkutbildningen anpassas efter vars och ens förutsättningar. Därför krävs adekvat validering av i utlandet/hemlandet förvärvad utbildning och en därefter anpassad språkutbildning, där stor hänsyn tas till individuella förutsättningar och blivande arbetsmarknad. Stockholmarna ska bestämma! Ett vidgat regionalt självstyre innebär att folkvalda organ får ett ökat direkt inflytande. Möjligheterna till granskning och öppen debatt stärks genom det regionala parlamentariska arbetet. Medborgarna får genom detta ökad insyn, bättre möjligheter att utkräva politiskt ansvar och därmed ökad makt. Ett vidgat regionalt självstyrelseansvar bör införas i vårt län. I driver andra partier på för att det ska skapas ett nytt beslutsorgan som ska väljas indirekt av kommunerna i regionen. Detta nya kommunalförbundsliknande organ ska enligt dessa tankar överta vissa uppgifter från den statliga . Vi vänder oss bestämt emot dessa planer eftersom det redan finns ett folkvalt regionalt organ i form av . Det är från till som överföringen av uppgifter bör ske i . Självfallet förutsätts inte ansvarsfördelningen mellan kommunerna och påverkas av detta. Ett överförande av uppgifter från till är angeläget för att främja regionens utveckling, ett rationellt användande av begränsade resurser och en nödvändig demokratisk förankring av ofta kontroversiella avgöranden. Valfrihet och mångfald utvecklar offentlig verksamhet Enligt vår mening måste den offentliga sektorn utvecklas genom att den enskilde invånaren ges stora möjligheter och valfrihet att välja bland olika utförare. Därför är det viktigt att det finns en mångfald av producenter. Såväl privata som offentliga verksamheter ska kunna delta i produktionen av gemensamma tjänster på lika villkor. Inte minst personalens egna initiativ och självbestämmande är en förutsättning för valfrihet och mångfald i till exempel sjukvården. Personaldrivna husläkarmottagningar, fri etablering för husläkare och privata förlossningskliniker drivna av barnmorskorna själva har visat goda resultat och också satt press på den landstingsdrivna vården att bli mer attraktiv som val för patienter och personal. En viktig utgångspunkt är att de gemensamma tjänsterna är gemensamt finansierade, så att inte plånbokens storlek avgör vilken omsorg den enskilde medborgaren får. För är alltså inte det viktiga vilken huvudman som står för en vårdinsats, utan att den görs med hög kvalitet av välutbildad och välmotiverad vårdpersonal och att vi alla ställer upp och finansierar vården gemensamt och solidariskt. I en storstad finns givetvis större möjlighet än i en glesbygd att skapa valfrihet inom vård, skola och omsorg, och visst har stockholmarna en större valfrihet än andra svenskar vad gäller de här tjänsterna. Men man får inte glömma bort att nya idéer, som tänds och testas i vår region, sedan kan sprida sig till resten av landet om de visar sig vara bra. Att motarbeta privata alternativ i innebär en stagnation i resten av landet . Det är viktigt att kvalitetsaspekter har en central roll vid anlitande av entreprenörer. Därför måste kommuner och landsting göra fortlöpande uppföljningar av alla entreprenader på samma sätt som de följer upp sin egen verksamhet. Stopp-lagarna är ett hot mot närdemokratin! Den av regeringen genomdrivna stopp-lagen mot privata akutsjukhus bör upphävas, eftersom den på ett odemokratiskt sätt inskränker de folkvalda landstingens självstyre. Varje landsting bör själv besluta om vilka utförare det ska ha och avvisar stopp-lagar som sätter landstingens självstyre ur spel. Staten ska inte hindra kommuner och landsting som har en öppen attityd till att pröva nya och olika lösningar. I en storstadsregion är det dessutom extra viktigt att det finns olika arbetsgivare att välja bland för att kunna klara den långsiktiga personalförsörjningen. De offentliga monopolen misslyckas ofta med uppgiften att vara en bra arbetsgivare. Genom att ge olika producenter möjlighet att utveckla idéer och lösningar skapas en dynamisk miljö som är till nytta för såväl allmänheten som personalen.