mot · GQ02A320 · 2002-10-23 00:00:00 — Nuvarande ordning leder både till att nyanlända hålls kvar på skolbänken och hamnar i bidragsberoende i onödan. Dagens sfi-kurser (svenska för invandrare) måste förändras genom att de anpassas efter olika utbildningsnivåer och språkgrupper. Det ska även finnas yrkesspecifik språkundervisning. Det ska vara möjligt att kombinera språkundervisning med arbete eller anpassade lärlings- och praktikplatser. Genom att ha en arbetsmarknad som är öppen för alla skapas en god grund för integration. Den absolut viktigaste integrationsfaktorn är en politik som ser till att invandrare får jobb. Trots att många invandrare har hög utbildningsnivå är det många som har svårt att snabbt komma in på arbetsmarknaden. måste man först genomgå sfi-undervisning för att över huvud taget stå till arbetsmarknadens förfogande. Vi anser att man alltid ska ha rätt att stå till arbetsmarknadens förfogande. Ett sätt att underlätta inträdet på arbetsmarknaden är genom att språkundervisningen kombineras med arbete och arbetspraktik. I till exempel har man i ett projekt, där eleverna i ett tidigt skede fick komma ut på en arbetsplats, visat att man lär sig det svenska språket bäst genom att arbeta. Arbetskraftens ålderssammansättning och befolkningsutvecklingen visar att kommer att behöva arbetskraftsinvandring framöver. Inom EU finns fri rörlighet av arbetskraft, och denna fria rörlighet kommer att gälla större delen av när de forna blir medlemmar i . Övrig arbetskraftsinvandring bör kunna ske när det gäller nyckelpersoner med kunskaper inom olika branscher som vi av olika skäl saknar i . finns det en brist av arbetskraft inom vissa yrkesgrupper och mycket talar för att problemet kan bli större . Regeringen bör följa utvecklingen och återkomma till vid behov av ytterligare åtgärder för att underlätta arbetskraftsinvandring. Ett problem kan svensk arbetskraftsinvandring dock bli för länder utanför EU, till exempel länder som ansöker om EU-medlemskap, i fall det leder till dränering av deras arbetsmarknad. Å andra sidan tillför arbetskraft som varit i till exempel kunskap och erfarenheter om de åker tillbaka för att jobba i sina hemländer . Mycket talar för att arbetskraftsinvandring också underlättar för invandrare som står utanför arbetsmarknaden att få jobb. Det beror till exempel på att de inslag av diskriminering som finns på arbetsmarknaden troligtvis skulle minska. Människor har olika behov under olika perioder av livet. Exempelvis finns oftast önskemål om kortare arbetstider från småbarnsföräldrar. Under andra perioder av livet kan det finnas rakt motsatta önskemål om arbetstiden. Gemensamt är behovet av flexiblare arbetstider. Det är naturligtvis ingen naturlag med 40 timmars arbetsvecka. Fasta arbetstider mellan till 16 eller 8 till 17 är inte längre norm på Sve-riges arbetsplatser. Tvärtom visar erfarenheten att de arbetsgivare som låter sina arbetstagare påverka sin egen arbetstidsförläggning får medarbetare med högre motivation och effektivitet. Ett ökat utrymme av självvalda arbetstider ger också en positiv inverkan på arbetsmiljön. Även om den lagstadgade arbetstiden är arbetar vi inte mer än i reell tid. Det är lågt också i en europeisk jämförelse. I en jämförelse mellan 14 har den tredje kortaste arbetstiden beroende på sänkt pensionsålder, utökad semesterledighet, kortare arbetstid för tvåskiftsarbetare och så vidare. Om arbetstiden kortas beräknas detta kosta av löneutrymmet. Även om man använde hela det löneutrymme som arbetsmarknadens parter brukar komma överens om i centrala eller förbundsvisa förhandlingar skulle det ta sex till innan man kommit ned . Av samtliga arbetstagare svarar för av övertidsuttaget, arbetar inte alls övertid. Detta indikerar att det är bristyrkesgrupper som arbetar övertid, förmodligen inte enbart beordrad övertid utan i samförstånd med arbetsgivaren. Förkortad arbetstid löser inte detta problem. En generell arbetstidsförkortning med bibehållen lön skulle allvarligt skada konkurrenskraft, då den är omöjlig att genomföra med motsvarande effektiviseringar. För många människor, främst kvinnor och småbarnsföräldrar, är dubbelarbetet mest påfrestande inte arbetstidens längd i sig. På grund av höga skatter utförs i mycket arbete i egen regi i stället för att som i andra länder köpa tjänster. Om arbetsbördan för kvinnor och småbarnsföräldrar med fler ska kunna lättas är det bättre att skapa förutsättningar för dessa grupper att köpa hushållstjänster än att sänka arbetstiden för alla. Det kan exempelvis ske genom att hushållsnära tjänster berättigar till en skattereduktion på av arbetskraftskostnaden. En sådan reform skulle förbättra förutsättningarna för den vita marknaden för hushållstjänster. menar att arbetstiden måste betraktas ur ett livscykelperspektiv och att man måste ta hänsyn till de olika behov olika människor har. Som 25-åring har man andra önskemål om arbetstidens längd än när man är 40 eller . Arbetslivet måste vara förenligt med att vara förälder, odla ett intresse, vara aktiv i föreningsliv, driva eget företag vid sidan om en anställning osv. En annan viktig är att skapa möjlighet för ett långvarigt deltagande i arbetslivet. Det minskande barnafödandet kommer att ställa krav på ökat förvärvsdeltagande. Och kommer att ha stor betydelse för pensionens storlek i det nya pensionssystemet. Den ekonomiska välfärdsförlust det skulle innebära om alla skulle korta sin arbetstid skulle drabba såväl den enskilde, företagen som nationen . Den enskilda människans olika önskemål under olika tider av livet gör att centrala kollektivistiska lösningar måste anses högst otidsenliga. menar att arbetstidsfrågan bäst löses när arbetsmarknadens parter själva tar ansvar för avvägningen mellan arbetsgivarens och arbetstagarens intressen. Det kan ske i form av kollektivavtal eller lokala avtal. Många tecken tyder på att arbetstidsförkortning såväl som arbetstidsförläggning är, har varit och kommer att vara prioriterade i kommande avtalsförhandlingar. Regeringens och dess stödpartiers ageranden är med tanke på denna utveckling mycket förvånande. När människor själva hittar bra lösningar ska inte staten lägga sig i och faktiskt desarmera avtalssystemets legitimitet. alternativ till den lagstadgade generella arbetstidsförkortningen kan sammanfattas i följande tre punkter: Underlätta för barnfamiljer att gå ned i arbetstid Svårigheterna att förena föräldraskap och arbetsliv kräver särskild uppmärksamhet. Här krävs aktivt stöd i den viktiga uppgiften att vårda och fostra en ny generation. Staten bör via lagstiftning möjliggöra för småbarnsföräldrar att minska sin arbetstid. finns laglig rätt att reducera arbetstiden om man har barn . Rätten till tjänstledighet för vård av egna barn bör förlängas till dess att barnet är . Ett vårdnadsbidrag/barnomsorgskonto bör införas för att skapa valfrihet och ge ökade ekonomiska möjligheter att, om man så vill, minska sin arbetstid. Vi kristdemokrater ser också positivt på job-sharing där två parter med likartad kompetens delar på ett jobb för att klara till exempel barnomsorg på ett familjenära sätt. Ett gott arbetsklimat kännetecknas av ett stort medinflytande för personal. En av de allra viktigaste faktorerna för den enskilde är att få påverka omfattning och förläggning av arbetstider. Arbetstidslagstiftningen måste utformas så att arbetsgivare och arbetstagare i ökad utsträckning lokalt kan fastställa arbetstiden efter sina behov och önskemål. Vi ser positivt på regler som skapar goda förutsättningar för parterna att i kollektivavtal finna väl balanserade lösningar mellan verksamhetens och de anställdas krav. För arbetstagaren är det positivt att, utifrån verksamhetens behov och arbetslagets möjligheter, få förlägga arbetstiden på ett sätt som gör det möjligt att kombinera med exempelvis studier, tid med barnen eller fritidsaktiviteter. Obekväm arbetstid kan exempelvis för småbarnsföräldrar vara tidpunkten för hämtning på daghem, för andra tidig morgon och för ytterligare andra kvällar. Även arbetsgivaren gynnas av en friare användning av arbetstiden. Möjlighet till säsongs- eller efterfrågeanpassad arbetstid ökar chansen att behålla arbetskraften i en konjunktursvacka eller vid minskad orderingång. Då kan den totala arbetslösheten pressas ned och antalet sysselsatta öka. Samfällda utvärderingar visar också att de anställdas engagemang och ansvarstagande för verksamheten ökar när inflytandet över arbetstidens förläggning ökar. Staten och kommunerna bör föregå med positivt exempel när det gäller att låta personalen på varje arbetsplats utifrån sina och verksamhetens behov påverka hur arbetstiden ska förläggas. Ett ökat löneutrymme har under historiens skede till viss del tagits ut i form av förkortad arbetstid. Så kommer att ske även . Vi avvisar av samhällsekonomiska och principiella skäl förslagen från den så kallade (SOU 2002:58) om att lagstiftningsvägen förlänga semester/betald ledighet med . Semesteravtalen ser olika ut därför att olika förbund prioriterat olika utifrån sina medlemmars behov. Forskning visar att stress kan vara positiv , men vid långvarig stress ökar risken för utbrändhet. Det är därför nödvändigt med en längre sammanhängande ledighet för återhämtning. föreskriver lagen rätt . Vi föreslår att av den semester som utgår enligt semesterlagen ska regleras enligt nuvarande lag, med uttag av och sammanhängande perioder. Betald semesterledighet utöver de vill vi ska kunna förläggas efter den enskildes önskemål och verksamhetens behov. Denna del blir då möjlig att ta ut också som arbetstidsförkortning per dag, eller , eller att spara till en riktigt lång semester. För att öka individens frihet vill vi i detta avseende förändra semesterlagen så att betald semester utöver ska kunna tas ut som arbetstidsförkortning. Detta har fått stöd i ett delbetänkande av den så kallade . Ett regeringsförslag i denna riktning bör föreläggas . Framtidens arbetsliv kan te sig motsägelsefullt. Dels kan man se tendenser till flexiblare anställningsformer inom näringslivet, vilket innebär att arbetstagaren byter jobb oftare än vad som gjordes . I morgondagens samhälle kommer nästan alla att under sitt yrkesliv avsätta tid för att uppdatera sitt kunnande inom yrkesområdet eller för att lära sig något helt nytt. Dels kan man se att specialiseringen blir allt tydligare och personlig kompetens allt viktigare. har, tillsammans med , , föreslagit ett system för individuella kompetenskonton. Vi föreslår en ordning där varje individ ges möjlighet att göra avdrag vid inkomstbeskattningen för insättningar på ett individuellt kompetenskonto. Avdragsrätten bör gälla för insättningar på upp till ett prisbasbelopp . Regeringens förslag om en maximal årlig avsättning till ett kompetenskonto på endast en fjärdedels prisbasbelopp är helt otillräckligt för att nå reformens syfte. Regeringen motiverar detta med att personer med höga inkomster har möjlighet att spara i större utsträckning. Låginkomsttagarnas mer begränsade handlingsutrymme bör inte föranleda beloppsgränser som gör hela reformen meningslös. I stället förordar vi någon form av extra skattekredit eller bidrag till låginkomsttagare som börjar att kompetensspara. Hela reformen syftar till att öka rörligheten på arbetsmarknaden. För att detta ska kunna ske krävs att alla människor har verkliga möjligheter att delta i vidareutbildning genom hela livet. Då krävs ett system som stimulerar även arbetsgivarna att delta. Men en aktiv medverkan från arbetsgivarna ändrar inte det faktum att medlen helt disponeras av den enskilde. I en fyrpartimotion utvecklar vi tankarna om individuellt kompetenssparande. 11 Ny modell för lönebildning har den svenska lönebildningen inte fungerat tillfredsställande. Lönerna i har ökat snabbare än i våra viktigaste konkurrentländer. har detta dolts genom ständigt återkommande devalveringar. är den vägen stängd och låginflationspolitiken etablerad. Därför måste också lönebildningen fungera bättre och leda till avtal i paritet med konkurrentländernas om vi ska få ned arbetslösheten. Enligt visar det preliminära utfallet för att timlönerna stigit . Bedömningen är att timlönerna i kommer att öka de nästkommande två åren. Med den låga inflationen innebär detta en god reallöneutveckling. Men skulle löneökningstakten ligga på så skulle reallönerna fortfarande stiga men skulle sysselsättningen öka mer än vad den nu ser ut att göra. Fler skulle därmed få arbete om vi fick en något lägre löneökningstakt, och därmed skulle den ekonomiska utvecklingen bli mer hållbar . Även om löneutvecklingen ser bra ut i ett historiskt ljus, så skulle en något lägre ökningstakt vara mer i samklang med ambitionerna om full sysselsättning. Också LO varnar i en rapport (Ekonomiska utsikter, ) för löneutvecklingen i . I slår man fast att löneutvecklingen skulle behöva minska från dagens till för att ligga i nivå med övriga EU-länders. En sådan minskning kan kompliceras av att dagens lönerelationer har skapat spänningar mellan olika grupper på den svenska arbetsmarknaden, skriver de bland annat i rapporten. Man konstaterar också att det är nödvändigt att förnya formerna för lönebildningen i Sve-rige för att minska risken för inflationsdrivande kompensationskrav. 11.1 De fyra tillväxtfällorna Men lönebildningen är också mycket mer än den totala löneökningstakten. kan man prata om fyra tillväxtfällor på den svenska arbetsmarknaden. Den första tillväxtfällan är den i internationell jämförelse låga andelen anställda inom den privata sektorn. Detta leder till en låg dynamik på arbetsmarknaden som den undergräver möjligheten till nya sysselsättningstillfällen. Den andra tillväxtfällan är den låga rörligheten på arbetsmarknaden som resulterar i flaskhalseffekter. Orsaken till detta är bland annat de höga skattekilarna samt den sammanpressade lönestrukturen. Exempelvis har många offentligt anställda akademiker lägre livslöner än personer inom den privata sektorn som har gymnasieutbildning som högsta utbildningsnivå. För en fungerande arbetsmarknad och ett bra näringslivsklimat krävs att lönebildningen bättre avspeglar tillgång och efterfrågan på arbetskraften. Kunskapssamhället och konkurrenskraft ställer krav på en lönebildning som stimulerar och uppmuntrar kunskap och kompetens. Den tredje tillväxtfällan är det faktum att utbildning lönar sig dåligt i , vilket är förödande för vår framtida konkurrenskraft. Svenska akademiker har internationellt sett betydligt lägre löner än motsvarande grupper i . Det gäller både för akademiker i privat och i offentlig tjänst. Lönebildningen bör på ett bättre sätt än ta hänsyn till löntagarens kompetens och kunnande, den prestation som utförs och det ansvar arbetsuppgiften innebär. Lönebildningen bör också stimulera den enskilde till lärande, ansvarstagande och goda arbetsprestationer. I praktiken innebär dessa hänsynstaganden att lönebildningen i större utsträckning bör ske på det lokala planet och vara mera individuellt inriktad. bör man i en mer individuellt inriktad lönebildning vara ytterst observant på den ojämlika situation som kan uppstå vid en löneförhandling mellan en arbetsgivare och en enskild individ. Arbetstagarorganisationer har därför en viktig stödjande och rådgivande roll. Den fjärde tillväxtfällan är de höga anställningströsklarna, både för företag och individer. Detta gäller inte minst rekrytering av lågutbildade som oftast saknar yrkeserfarenhet. För individen gör ersättningar från a-kassan samt marginaleffekter att arbete vid låga inkomster ofta inte lönar sig jämfört med alternativet att inte arbeta. För företagen innebär relativt höga ingångslöner och hög skatt på arbete tillsammans med vissa arbetsrättsliga regler att företagen drar sig för att anställa personer med låg utbildning och liten erfarenhet i relation till det som efterfrågas. Det är mot ovanstående bakgrund anmärkningsvärt att regeringen i sina diskussioner om lönebildningen bara koncentrerar sig på den totala lönenivåns utveckling. Visst är den totala nivån viktig, men lika viktig är lönebildningens roll för att skapa dynamik och flexibilitet, och därmed sysselsättning och tillväxt. 11.2 Strategi för en fungerande lönebildning Bland annat följande punkter måste ingå i en strategi för att få till stånd en ekonomisk-politisk miljö som främjar en god lönebildning; De ekonomisk-politiska ramarna för lönebildningen ska vara stabila och främja ett ansvarsfullt beteende hos parterna på arbetsmarknaden, de enskilda företagen och de anställda. Statlig inkomstpolitik avvisas. Det medlingsinstitut som inrättats måste arbeta utifrån detta perspektiv. För att uppmuntra arbete, utbildning, kompetensutveckling och ökat ansvarstagande måste skatten på arbete sänkas för alla, exempelvis genom höjt grundavdrag och förvärvsavdrag. Marginalskatterna och olika former av marginaleffekter måste hållas nere. Maximal marginalskatt ska vara i enlighet med skattereformen 1990/91. Arbetslöshetsförsäkringen betalas genom relativt blygsamma medlemsavgifter, arbetsgivarnas arbetsmarknadsavgifter men framförallt över statsbudgeten. Försäkringen bör vara obligatorisk och i större utsträckning än finansieras genom avgifter från de försäkrade. När arbetslösheten stiger ökar avgifterna, när den sjunker minskar de. En sådan modell ger incitament för en bättre fungerande lönebildning. Löntagarna kompenseras genom sänkta inkomstskatter. Vinstdelningssystem för de anställda kan med fördel utgöra en del i den framtida lönebildningen. Ett sådant system skapar en god och flexibel koppling mellan företagens vinster och de anställdas ersättningar. Arbetsgivaravgifter bör inte tas ut på ersättning från ett vinstdelningssystem. För att utbildning ska premieras bättre och bristyrken ska kunna locka till sig arbetskraft måste lönebildningen ge utrymme för en bättre löneutveckling inom dessa yrken jämfört med hur det fungerat hitintills. Därmed kan också ökade möjligheter skapas för tillkomst av arbeten inom branscher med relativt låga ingångslöner. Fler sådana arbeten ökar möjligheten för många att komma in på arbetsmarknaden. Skattesänkningar för låginkomsttagare kan underlätta en sådan process. Lagen som reglerar kollektivavtalen bör ses över för att öka den enskildes rättigheter och främja en bättre fungerande lönebildning. Lagstiftning om att stridsåtgärder ska vara proportionerliga bör införas (mer om detta längre fram i motionen). Arbetsmarknadens parter bör eftersträva ökad flexibilitet vad gäller lönebildning för ungdom. Lägre ingångslöner inom vissa branscher kan vara ett sätt att få fler unga i arbete. Detta löses avtalsvägen. Det direkta ansvaret för lönebildningen har arbetsmarknadens parter. Men genom lagstiftning och institutionella ramar kan staten skapa förutsättningar för en bättre lönebildning. Därför kan utvecklingen av den tidigare förlikningsmannaexpedition till ett medlingsinstitut vara något positivt. Det bör dock övervägas om inte kan samverka/samlokalisera med någon annan befintlig myndighet, exempelvis Kammarkollegiet, för att på så sätt minska bland annat de administrativa kostnaderna. bör bland annat verka för samordnade avtalsperioder och ge råd och stöd till arbetsmarknadens parter för att främja en samhällsekonomiskt sund lönebildning. Vid konflikter ska kunna agera som medlare, genom att i samråd med parterna utse medlare som har förtroende hos de berörda. En viktig uppgift för är att se till att statistik om löner finns tillgänglig på ett relevant sätt. Vi kristdemokrater har också ställt oss bakom riksdagsmajoritetens beslut att förlänga varseltiden för strejkåtgärder , att ska kunna skjuta upp varslade stridsåtgärder samt införande av varselavgifter vid brott mot varselreglerna. De är rimligt avvägda medel för att i vissa känsliga lägen kunna kyla ned en konfliktsituation. Vi anser att det endast är arbetsmarknadens parter som kan utveckla löneformer och anställningsvillkor som är anpassade till dagens och morgondagens arbetsmarknad med dess snabba omvandlingstakt och allt större variation i anställningsformer, arbetstid och arbetsorganisation. Inrättandet av ett medlingsinstitut får därför inte leda till statlig inkomstpolitik. Det är därför viktigt att betona att det även fortsättningsvis är arbetsmarknadens parter som har huvudansvaret för lönebildningen. En av uppgifter ska vara att publicera och analysera löneutvecklingen ur ett jämställdhetsperspektiv. Kompletteringar av databasen förbättrar möjligheten för forskning om vad som har betydelse för löneutvecklingen för kvinnor och män. bör således ha nödvändig kompetens för att arbeta med jämställdhetsfrågor samt övriga diskrimineringsformer när det gäller lönebildning. Detta är ett bra incitament för att fortsätta arbetet med att undanröja alla osakligt motiverade löneskillnader mellan kvinnor och män samt på andra områden där diskriminering i lönesättning sker. 12 Förenklad och moderniserad arbetsrätt Dagens arbetsrätt är anpassad efter 1970-talets samhälle med stora varuproducerande företag som förebild. Tron att människor är utbytbara i en produktionskedja präglade det tänkande som ligger bakom dagens arbetsrätt. Förändringstakten i näringslivet har accelererat . Människor är allt mer välutbildade och svåra att byta ut. Det är i de små företagen som de nya idéerna föds och den nya jobben skapas. Arbetslivet har förändrats till sin karaktär och till sitt innehåll. Företag som är i snabb tillväxt upplever sällan några allvarliga problem med arbetsrätten, inte heller stora företag med hög arbetsrättslig kompetens och stora möjligheter till omdisponering av arbetskraften. Däremot upplever mindre företag i förändring arbetsrätten som ett stort problem. Men finns det också en frihetsaspekt i arbetsrättsfrågan. Valet av vilken facklig organisation man vill ansluta sig till, rätt att också i praktiken stå utanför fackförening, rätten att som facklig organisation få förhandla och sluta kollektivavtal är alla exempel på områden där ökad frihet måste till. Mycket tyder på att lagarna bör ses över för att garantera en ökad frihet för den enskilde individen på arbetsmarknaden. Sammantaget innebär detta att arbetsrätten måste moderniseras och förenklas. Arbetsrättens syfte, att skapa trygghet för de anställda och förhindra att arbetsgivare behandlar sina anställda godtyckligt, är viktigt och riktigt. Dessutom är tydliga spelregler på arbetsmarknaden något positivt för att underlätta för arbetstagare och arbetsgivare att träffa överenskommelser och att förhålla sig till vid tvister. Mycket talar dock för att dagens arbetsrätt motverkar sitt syfte. Den sorts trygghet som den fast anställde med många tjänsteår upplever bidrar till att skapa otrygghet för den som inte har arbete. Arbetsrätten är uppbyggd för att skydda de som har arbete, men följden blir ofta en inlåsning eftersom man inte vågar byta arbete för risken att hamna längst ned på listan över de anställdas tjänsteår. Den höga arbetslösheten är därför ett viktigt skäl till att reformera arbetsrätten. Inte för att den är den enskilt viktigaste anledningen till hög arbetslöshet, eller den avgörande frågan för att nya jobb skapas. Men nuvarande arbetsrätt skapar ett svårgenomträngligt regelverk för det lilla företaget, den skrämmer många från att nyanställa och den skapar en känsla av vanmakt hos många företag. Dessutom innebär exempelvis reglerna för provanställning att många företagare väntar i det längsta med att nyanställa innan de vet om konjunkturen bär eller inte. 12.1 Enklare regelverk vid anställning med mera Under fyrpartiregeringen 19911994 genomfördes en rad förändringar av arbetsrätten för att underlätta en mer flexibel arbetsmarknad och för att möjliggöra en anpassning till de förhållanden under vilka de mindre företagen lever. Dessa förändringar upphävdes av den socialdemokratiska regeringen efter maktskiftet 1994. återställde den socialdemokratiska majoriteten med hjälp delvis återställaren. Dock på ett otillräckligt sätt.