mot · GP02Fi30 · 2002-04-17 00:00:00 — Anbudsgivare, anbudssökande och anbud ska behandlas utan ovidkommande hänsyn. Det handlar alltså om affärsmässighet, konkurrens och icke-diskriminering, men ett uttalat övergripande mål saknas i lagstiftningen. Statens övergripande mål ska vara alla medborgares gemensamma bästa och välfärd. Alla former av statlig verksamhet och service måste utgå ifrån myndiga invånares rätt och möjligheter att fritt kunna fatta egna beslut. Exempelvis måste reglerna kring offentlig upphandling utformas som ett medel som främjar och inte motverkar invånarnas rätt, fria val och rättmätiga krav på en effektivt bedriven verksamhet. Dessutom bör regelverket för offentlig upphandling göras tydligt och enkelt. Fokus ska vara konkurrens med inriktning på kvalitet och effektivitet. Det yttersta målet är det gemensamma bästa och därmed ett ansvarsfullt förvaltarskap och en solidariskt finansierad offentlig service. Till detta behövs ett effektivt sanktionssystem med talerätt för myndighet och för branschorganisationer i länsrätt, möjlighet för länsrätten att meddela förbud vid vite och en s.k. marknadsavgift vid allvarliga överträdelser. Det är mycket betydelsefullt med en förstärkt myndighet och vi förespråkar ett samgående av () och , men NOU:s struktur ska bevaras och förstärkas inom ramen för det nya konkurrensverket. Statens roll i samhällsekonomin ska vara att sätta ramar och övervaka spelreglerna på marknaden, ansvara för samhällsplanering och infrastruktur samt att skapa förutsättningar för långsiktig tillväxt. När staten agerar såväl domare som spelare på marknaden är risken stor att konkurrensen snedvrids och att investeringar inte görs på ett optimalt sätt i de företag som har de bästa förutsättningarna. En renodling av statens roll bör bland annat ske genom en successiv utförsäljning av statliga företag. Kommuner och myndigheter bedriver i ökad utsträckning näringsverksamhet på konkurrensmarknader. Exempel på detta är tvätteritjänster, fastighetsskötsel, gym, städning och catering. Detta pågår trots att kommunallagen i princip förbjuder kommuner och landsting att konkurrera på företagens marknader. Avveckla snedvridande företagsstöd Många småföretag har problem med att offentligt stöd i olika former ges till deras konkurrenter. I förslag för ökad tillväxt (1997:3) finns en rad exempel på kommuner som verkar konkurrenssnedvridande. Det handlar om kommuner som gett penningbidrag, gratis eller subventionerad arbetskraft, nedsatta lokalhyror m.m. Sådana stöd är inte tillåtna enligt kommunallagen, men förekommer ändå. Det är främst små företag som råkar illa ut. Det är mycket svårt att överklaga ett kommunalt beslut som innebär stöd till en konkurrent. Om företaget som drabbas inte är kommunmedlem i kommunallagens mening är det omöjligt. Om beslutet om stöd tagits av ett kommunalt bolag går det över huvud taget inte att överklaga. Regeringen följer inte lagstiftningen har , vid ett flertal tillfällen och i varierande grad, varit föremål för kritik för bristfällig upphandling. Denna kritik har dock inte i något fall, såvitt är känt, lett till någon rättslig åtgärd enligt lagen om offentlig upphandling (1992:1528). En förklaring till detta kan vara att skadeståndsreglerna i i princip är obefintliga. Statens upphandling av varor och tjänster Den offentliga sektorns upphandling av varor och tjänster betingar ett mycket stort värde. Det samlade värdet av all offentlig upphandling i uppgår till av BNP, ca . Det är därför av stor samhällsekonomisk betydelse att den fungerar väl. Statens andel är ca . De statliga ramavtalen svarar för ca , varav Statskontorets svarar för . Kommuner och landsting svarar för , varav kommunerna står för . De statliga bolagen uppskattas handla för och de kommun- och landstingsägda bolagen för ca . Privata företag inom den offentliga försörjningssektorn har slutligen beräknats handla för . Finns det högre mål med offentlig upphandling? Lagen om offentlig upphandling måste även ses i ett större sammanhang än det nationella. Inom den gemensamma marknaden är de fyra friheterna, för människor, varor, tjänster och kapital, medel för högre syften. Ytterst är målen fredlig samexistens och integration och dessa två mål gäller naturligtvis utöver EU-ländernas gränser. Frihandel med öppenhet, konkurrens, affärsmässighet och objektivitet är enligt vår mening ett verkningsfullt medel för integration och fred över huvud taget. Som en direkt följd av de fyra friheterna och några grundläggande styrande principer i fördragstexterna finns den europeiska gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling. De grundläggande principerna om ländernas skyldighet att säkerställa EG-rättens efterlevnad (solidaritetsprincipen), om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet (icke-diskrimineringsregeln), om att den upphandlande enheten inte ställer större krav än nödvändigt för upphandlingen (proportionalitetsprincipen), om öppenhet och lika tillgång till information (transparensprincipen) och om att intyg, certifikat m.fl. meddeladen av en stats myndighet också godkänns i övriga medlemsstater (principen om ömsesidigt erkännande) samt EG-direktiven om offentlig upphandling har alla de högre målet att successivt kunna förverkliga fred och integration för ett stabilt och fredligt . För att effektivt och trovärdigt kunna använda den öppna marknadsekonomin som medel för en fredligare och säkrare värld måste förbättra den egna lagstiftningen och efterlevnaden av styrande principer för marknadsekonomin och lagstiftning. Detta gäller inte minst den offentliga upphandlingen. På grund av att ekonomin enligt vårt synsätt är ett medel och måste styras av ett grundläggande etiskt förhållningssätt (det vi kallar för social marknadsekonomi) men också på grund av den beloppsmässigt stora omfattningen är det av väsentlig betydelse att statsmakterna skapar ett institutionellt och legalt ramverk, som för öppenhet, konkurrens, affärsmässighet och objektivitet. Målet ska vara att offentlig upphandling ska göras utifrån ett gott förvaltarskap med invånarnas gemensamma medel. Upphandlingen av varor och tjänster ska kombinera kostnadseffektivitet och hög kvalitet. Detta kan åstadkommas genom en öppen konkurrens för såväl egen som extern regi, för att näringslivet ska kunna bidra till en vitalisering och effektivisering av den kommunala servicen. gällande regler är svåröverskådliga och har en hög detaljeringsgrad. Nuvarande myndighetsstruktur är splittrad Det råder en bred enighet om behovet av en effektiv statlig tillsyn över offentlig upphandling. är det uppenbart att nuvarande ordning inte är tillfredsställande. Kritik har framförts, vilken i stor utsträckning kan förklaras av olämplig myndighetsstruktur och avsaknad av sanktionsmöjligheter. Nuvarande myndighetsstruktur ger ett splittrat intryck. Fördelen med en samordning är att statsmakterna signalerar och fokuserar på den stora betydelsen av tillsynen över den offentliga upphandlingen. En samordning med måste ta tillvara den allmänt erkända kompetens och erfarenhet som finns hos personalen inom NOU. Ett samgående med visar klart och entydigt att upphandlingslagen i första hand är en konkurrenslagstiftning. Med hänsyn till den specifika arten av ärenden och de frågor som ska handläggas är det dock lämpligt att verksamheten inom ramar ges ett stort mått av självständighet. Per () () () () () () () () () () () () () [1] Se vidare rapporten 19951999 en faktasammanställning, , , 2001.