mot · GQ02Kr230 · 2002-10-23 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utgångspunkten för ungdomsfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ta till vara även nya metoder för att stärka unga människors villkor och engagemang för demokrati, rättvisa och framtidstro. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förändrad arbetsrätt.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en reformerad arbetslöshetsförsäkring.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lärlings- och arbetsmarknadsutbildning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och för ungdomsorganisationer. 1Yrkandena 3, 4 och 5 hänvisade till AU. Inledningsvis vill vi uttrycka vår tveksamhet till begreppet ungdomspolitik. Vår utgångspunkt är att man inte skall dela in politiken i olika grupper. Ungdomar är först och främst människor. Det finns en tendens inte minst hos socialdemokrater och grupper på vänsterkanten att genom särbehandling tro sig vinna denna grupps lojalitet och stöd. Den politik som är nödvändig för att ge unga människor en bra utbildning, en stimulerande fritid eller möjlighet till ett riktigt jobb gynnar alla grupper i samhället. Ett genomgående tema i regeringens politik går ut på att få in unga människor i systemen. Det handlar framför allt om att få unga människor delaktiga i dagens representativa demokrati. Ungdomar skall därför ta plats i alla kommittéer, kommissioner, ungdomsråd, förtroendevalda organ m.m. Det verkar som om regeringen, något tillspetsat, tror sig kunna lösa alla problem genom att trycka in de unga i det representativa systemet. Dagens ungdomar vill inte fungera som alibin. De tycker precis som de flesta andra människor att det är viktigare att ha direkt makt över sina liv, att ha rätt och möjlighet att välja och styra själva. Det gäller såväl val av skola oavsett bostadsort eller vilken huvudman skolan må ha som sysselsättning och arbetstider. Det innebär konkret att den representativa politikens makt måste minska till förmån för individernas direkta makt över sina egna liv. Ungdomar är i hög grad individualister och vägrar att inordna sig i kollektiva lösningar eller färdiga mallar. Detta märks givetvis även på den politiska arenan, där färre unga vill köpa de färdiga politiska paket som partierna erbjuder. Därför kommer få problem att lösas enbart av att unga kommer in i alla dessa representativa organ. Problemet ligger snarare hos politikerna, partierna och den förda politiken. Vi tror inte att de som i huvudsak varit ansvariga för hur situationen ser ut har förmågan och möjligheten att komma med förslag som reellt skulle ändra den situation som många unga människor befinner sig i. Mötesformerna behöver t ex förändras radikalt för att de politiska partierna ska kunna attrahera fler unga människor. 3 Ungdomar på arbetsmarknaden inte utanför Regeringens politik på detta område har byggt på tre övergripande mål som gått ut på att ungdomar skall ges goda förutsättningar att leva självständiga liv, ges möjlighet till inflytande samt att ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas till vara som en resurs. Den höga ungdomsarbetslösheten motverkar samtliga dessa mål. Kampen mot denna borde därför ha högsta prioritet hos regeringen. Problemet med all arbetslöshet inte bara för ungdomar har självklart sin grund i ett dåligt företagsklimat. I startas alltför få nya företag och alltför få överlever. Även har pekat på svårigheterna för unga att starta eget eller förverkliga idéer. För att komma till rätta med detta har vi moderater lagt fram en mängd förslag i form av förenklade regler, konkurrensförbättringar, sänkta skatter osv. För att minska arbetslösheten i allmänhet, för såväl unga som äldre, måste därutöver mycket annat förändras. 4 En förändrad arbetsrätt För att uppmuntra till fler anställningar måste arbetsrätten vara anpassad till arbetsmarknaden. Samstämmiga analyser, som ägnats den svenska arbetsmarknaden, har pekat på behovet av en modernisering av arbetsmarknadslagarna. Vi menar att det är den enskilde individens avtal med arbetsgivaren som skall vara grunden för anställningen. Arbetsrättigheter skall tillfalla den enskilde som avgör om han eller hon vill sluta eget avtal eller låta facket göra det. Grundläggande rättigheter skall regleras i lag, men därutöver skall den enskilde kunna bestämma över sin arbetstid och förhandla om sin lön. Turordningsreglerna är ett annat problem för ungdomarna på arbetsmarknaden. Genom principen sist in först ut cementeras arbetsmarknaden, och redan anställda gynnas på ungdomars bekostnad. Det undantag som de borgerliga partierna tillsammans med beslutade om under förra mandatperioden innebar ett litet, men viktigt första, steg i riktning mot en reformerad arbetsrätt som stämmer bättre med dagens arbetsmarknad. 5 En reformerad arbetslöshetsförsäkring Allt för många människor befinner sig i en position där deras ekonomiska standard inte nämnvärt påverkas av om de är arbetslösa, arbetar något litet eller arbetar mycket. Det innebär dåliga incitament till landets arbetslösa att ge sig in på arbetsmarknaden. Ungdomar tar mer skada än äldre som oftast har arbetslivserfarenheter av att tillbringa ungdomsåren i arbetslöshet, och ett tidigt bidragsberoende riskerar att lägga grunden för att även fortsättningen av livet tillbringas under samma ofria villkor. Detta är oacceptabelt. Arbetslöshetsförsäkringen ska, enligt vår mening, vara en omställningsförsäkring som skyddar den arbetslöse mot inkomstbortfall hon/han söker nytt arbete eller omskolar sig. Däremot får försäkringen inte fungera som en evig medborgarlön för den som en gång lyckats vinna inträde på arbetsmarknaden. En ny arbetslöshetsförsäkring måste vara utformad så att den uppmuntrar arbetslösa till att ta deltidsjobb och korttidsanställningar. 6 Lärlings- och arbetsmarknadsutbildning Effektiviteten i den nuvarande arbetsmarknadspolitiken är för låg och undanträngningseffekterna för stora. Det leder till förluster, både för de arbetslösa och för skattebetalarna. En av arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter måste vara att underlätta ungdomars inträde på arbetsmarknaden. Därför bör arbetsmarknadspolitiken genomföra två förändringar: Den ena är ett erbjudande om lärlingsutbildning för alla arbetslösa ungdomar mellan . Systemet bör byggas upp tillsammans med företagen och erbjudas alla ungdomar i den aktuella åldern efter 100 dagars arbetslöshet. Det andra är införande av en arbetsmarknadsutbildning med syfte att sörja för insatser riktade mot specifika yrkesområden samt definierade kompletteringar av arbetslösas kompetens, s.k. matchning. Här ingår också stöd till arbetshandikappade. Mer allmän utbildning av arbetslösa ungdomar bör inte anordnas inom arbetsmarknadspolitikens ram utan anförtros de gängse systemen för vuxenutbildning. Genom regeringens politik har fått en central roll i arbetet med ungdomsfrågor. Vi har tidigare uttryckt vår inställning att verksamhet bör begränsas och att dess struktur bör ses över. Regeringen bör därför få i uppdrag att återkomma till med förslag som innebär att i sin nuvarande utformning avskaffas och att dess verksamhet tas över i nedbantad form av annan organisation. En väg vore att och får ett ökat ansvar, t.ex. vad gäller stöd till de politiska ungdomsorganisationerna och allmänt arbete med ungdomsfrågor. finansierar bland annat verksamheten i för ungdomsorganisationer (LSU). Detta är ytterligare en del av det Organisations- och Bidragssverige som vi moderater vill komma bort ifrån. Anledningarna till att verksamhet i allmänhet, och LSU:s verksamhet i synnerhet, bör begränsas är flera. Till att börja med klarar inte LSU av att balansera de olika medlemsorganisationernas särart, vilket bland annat kommer till uttryck i olika rapporter och kravlistor som publiceras i LSU:s namn. De innehåller en politisk preferens som inte alla medlemsorganisationer delar, och det blir därigenom olyckligt om en sådan organisation, genom sitt medlemskap, ändå står som avsändare för LSU:s budskap. LSU har genom sin position i föreningsstrukturen mycket inflytande. LSU används t.ex. ofta som remissinstans av regeringen vid olika utredningar som gäller ungdomars inflytande. Det är inte ovanligt att ungdoms- eller demokratiministern möter unga hos LSU. har en ungdomsdelegat, utsedd av LSU, i FN-sammanhang. Vi vänder oss emot att ungdomar, eller för den delen ungdomsförbund, klumpas ihop som en intressegrupp. Att ungdomsförbund dessutom skall delta i samarbeten som sker under dessa premisser gör inte saken bättre. De allra flesta frågor som berör yngre medborgare skall naturligtvis handläggas i respektive kommun och i så nära samråd som möjligt med lokala verksamheter. Även icke-politiska organisationer och andra intressegrupper som arbetar med ungdomar ska kunna delta i detta arbete. Regeringen skriver att det finns anledning att i högre grad använda sig av ungdomars och organisationers erfarenheter, inte minst i det förebyggande arbetet mot kriminalitet och droger. Vi har samma uppfattning men vill påpeka att ett bättre samarbete över generationsgränserna i det här fallet troligen är viktigare . Trots att så många arbetar professionellt med barn och ungdomar är det ändå fler engagerade vuxna som ungdomar frågar efter.