mot · GQ02Kr336 · 2002-10-23 00:00:00 — Åtskilliga miljoner delas ut till olika ungdomsprojekt. Tyvärr händer det inte alltför sällan att det är just ungdomens statliga försvarare som släpper igenom dessa behandlingsprojekt. Regeringen bör få i uppdrag att göra en översyn av och Allmänna arvsfondens bidragsgivning vad gäller ung kultur. Detta bör ges regeringen till känna. 8.4 KUL-miljoner lika villkor för ung kultur i hela landet Stödet till ungdomars egna kulturverksamhet ska ske på ungdomars egna villkor och oberoende av vuxnas idéer och ambitioner. har avsatt till en särskild satsning på ung kultur i hela landet. Anslaget kommer att utökas till , vilket ger varje kommun en miljon var, oberoende av hur många invånare det finns i kommunen. Vi kallar anslaget KUL-miljoner, vilket betyder kultur till unga i hela landet av unga, med unga, för unga. Vi vill att ungdomarna på orten själva får bestämma hur resurserna ska fördelas. Även de ungdomar som inte tillhör någon förening ska kunna ta del av dessa pengar. Pengarna ska inte behöva användas till projekt som är mot eller för något. Tvärtom, ungdomar ska kunna starta kulturprojekt för att det är roligt, för att kunna skapa sin egen kultur och för att få en plats i kulturpolitiken. Medlen ska kunna användas för att arrangera mindre projekt, av engångskaraktär, som till exempel konserter, teaterföreställningar, utställningar eller dylikt. Poängen är att ansökningsförfarandet är mindre byråkratiskt än annars och att ungdomarna kan få ett snabbt beslut från kommunen. Att på detta sätt göra resurser mer tillgängliga för unga människor kan vara ett bra sätt att stimulera till initiativ och engagemang. Man visar en tilltro till ungdomars förmåga att utveckla och ta ansvar för sin fritid. Vad som ovan anförts om att införa ett nytt bidrag, KUL-miljoner, bör ges regeringen till känna. Att det är viktigt med barnkultur anser de flesta. Det är sällan vi möter på motstånd när vi pratar om att barnkultur ska prioriteras. Enligt har vi också skyldighet att tillgodose barns rätt till kultur och rätt att delta i konstnärligt och kulturellt skapande. Barnkultur spänner över ett brett område. Det handlar inte bara om att barn ses som konsumenter av en kultur skapad av vuxna. Barnkultur är lika mycket att uppmuntra barns eget skapande. har stora nedskärningar gjorts ute i kommuner och landsting och inte minst i verksamheter där barn och ungdomar finns. Barn ska ha lika möjligheter att utöva sin favoritkultur utan att detta styrs av föräldrarnas inkomster eller av geografisk hemvist. har målmedvetet arbetat för att barn ska ha en framskjuten plats i den nationella kulturpolitiken och att barnkultur inte ska diskrimineras i förhållande till vuxenkulturen. Vi välkomnar att regeringen vill ge barnkulturen ett ökat stöd. Men vi anser inte detta vara tillräckligt. För att säkerställa att barnkulturen ges den plats och det utrymme den behöver anser vi att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning för att se över hur vi säkerställer barnkulturens villkor. Detta bör ges regeringen till känna. 9.1 Kultur i skolan Skolan är vår största och viktigaste kulturinstitution i samhället eftersom den i stort sett omfattar alla barn och ungdomar. Därför är det också viktigt att man lokalt utarbetar en strategi för hur man arbetar med kultur i skolan. De nedskärningar som drabbade skolan har inneburit stora påfrestningar på den kulturella verksamheten. Större barngrupper, större klasser, mindre personal och minskade ekonomiska möjligheter har gjort att barnens kontakt med kulturaktiviteter, möten med konstnärer och olika kulturformer saknas på många håll. Besöken på konsthallar, museer, bibliotek och inköp av teaterföreställningar har minskat. Omorganisationer och uppsplittring av resurser och att tidigare fungerande kontaktnät har brutits sönder har inneburit nya problem. Många kommuner har delat upp de resurser skolorna har att köpa teater och annan kultur för på de enskilda skolorna. Detta har lett till att varje enskild skolas resurser har blivit för små för att man ska ha råd att ta dit några föreställningar. Visst finns det skolor som arbetar mycket med kultur och estetisk verksamhet men ofta hänger detta samman med enskilda engagerade skolledare eller lärare. Varje enskild skola bestämmer hur man ska arbeta för att förverkliga de nationella målen. Läroplanerna innehåller många formuleringar om skolans kulturuppgift. Skolan ansvarar för att varje elev efter genomgången grundskola har utvecklat sin förmåga till kreativt skapande och fått ett ökat intresse för att ta del av samhällets kulturutbud, har en förtrogenhet med centrala delar av vårt svenska och nordiska, inklusive det samiska, samt västerländska kulturarv, kan utveckla och använda kunskaper och erfarenheter i så många olika uttrycksformer som möjligt som språk, bild, musik, drama och dans, har utvecklat förståelse för andra kulturer. 10 Den fria scenkonsten Den fria scenkonsten, d v s teater, dans, sång etc, som utövas vid sidan av institutionerna och som inte drivs på kommersiella villkor, har en utomordentlig betydelse för svenskt kulturliv. Det finns en ganska utbredd uppfattning att det offentliga stöd som utgår till dessa grupper inte står i rimlig relation till vilken betydelse de har för det svenska kulturlivet. De fria teatergrupperna är inte bara ett komplement till institutionernas och privatteatrarnas verksamhet. Utan de fria teatergrupperna skulle antalet scenföreställningar minska med närmare en tredjedel; för barn och ungdom med ca hälften. Den fria scenkonsten svarar dessutom ofta för nytänkande och experiment. Därigenom har den fria scenkonsten en stor och växande kulturpolitisk betydelse. På grund av strävanden att hitta nya publikgrupper och att förankra sig lokalt på orter utan egentlig teatertradition återfinns de fria grupperna fortfarande på en rad ställen utanför de stora städerna. De har haft och har också ofta en stor tonvikt på turnerande verksamhet. Av statistik på teater- och dansområdet framgår att de offentliga anslagen för varje besökare i genomsnitt var på institutionsteatrarna medan de var per besökare på fria grupp- och projektföreställningar. anser, med anledning av vad vi ovan anfört, att anslaget till den fria scenkonsten bör ökas med utöver regeringens förslag. Statens insatser för konstnärer handlar i första hand om att skapa förutsättningar för ett vitalt kulturliv som ger arbete och försörjning åt konstnärerna. (Ur budgetpropositionen.) Trots detta kan vi konstatera att många konstnärer har svårt att klara sitt uppehälle . Det samhälle vi har är inte anpassat efter konstnärernas speciella arbetsvillkor och livssituation. Det finns ett antal statliga stöd och ersättningar för att konstnärerna ska ges möjlighet att försörja sig på sin konstnärliga verksamhet. Tendensen har varit att stöden ges i allt högre belopp till allt färre konstnärer. Det innebär att stödet fördelas till en mycket liten andel av landets konstnärer. Individuell visningsersättning (IV) utgår till konstnärer som kan redovisa att de är representerade med offentlig konst på till exempel sjukhus, parker, kommunala torg etc. Endast verk som är placerade i eller vid offentliga byggnader räknas in, inte verk som finns på studieförbund, fackförbund, föreningar eller inom privat sektor. IV-systemet har sina begränsningar. Det ger till exempel mycket litet eller inget till tecknare, keramiker, konsthantverkare eller fotografer. Ersättningsformen bör nu bli föremål för utvärdering både vad gäller ersättningarna, hur de fördelas och till vem eller vilka samt vilken organisation som är den bästa för ändamålet, både vad gäller t ex objektivitet och insyn. Detta bör ges regeringen till känna. 11.2 Ersättning för upphovsrätt Konstnärer har laglig rätt till viss upphovsrättslig ersättning vid fotokopiering av deras verk. Staten och betalar en klumpsumma för rätten att fotokopiera konstverk för framför allt undervisningssyfte. Resurserna betalas till företaget som på uppdrag av ett antal medlemsorganisationer och förbund bevakar rättsinnehavarnas ekonomiska intressen. Eftersom Bonus Presskopia inte tillåter alla konstnärsorganisationer att bli medlemmar måste staten överväga om den nuvarande metoden är den bästa för att fördela den statliga upphovsrättsersättningen. En utvärdering av det rådande fördelningssystemet bör göras. Detta bör ges regeringen till känna. All upphandling av offentlig konst till statliga byggnader sköts av i . För att sköta det praktiska arbetet utser styrelsen ett antal projektledare i taget. De har i uppgift att upprätta ett konstprogram för den byggnad som projekteras eller byggs om samt att söka konstnärer för uppdraget. De projektledare som anställs av är alla aktiva konstnärer. Naturligtvis kan det vara positivt då de är väl förtrogna med den samtida svenska konsten. finns det en uppenbar risk för jäv eftersom alla konstinköp i regel görs utan anbudsförfarande. Risken för att det är projektledarnas personliga rekommendationer och åsikter som får den avgörande betydelsen vid inköpen är stor. Att konsten köps in utan anbud eller någon form av tävling anser vi vara anmärkningsvärt eftersom lagen om offentlig upphandling borde vara aktuell även vid konstinköp. För att alla konstnärer på lika villkor ska komma ifråga vid upphandlingen av offentlig konst bör till exempel tävlingar med anonym inlämning erbjudas vid alla större upphandlingar. Det blir extra viktigt då är en så dominant aktör på marknaden. Vi ifrågasätter även en organisation som innebär att alla konstinköp till alla statligt ägda offentliga byggnader i hela sköts från . I en mer decentraliserad organisation skulle de människor som kommer i kontakt med konsten få större inflytande, vilket också skulle ge förutsättningar för en ökad demokratisering inom kulturens område. En utredning bör göras av Statens konstråds upphandlingsrutiner liksom en utvärdering av dess verksamhet i allmänhet. Detta bör ges regeringen till känna. 12 Allmänna samlingslokaler eller mötesplatser Träffpunkter behövs inte bara i regionernas centrum utan också väl spridda över landet och nära människorna. I glesbygd och mindre tätorter utgör de allmänna samlingslokalerna ett nödvändigt medel för en decentraliserad kulturpolitik. Ett fint förgrenat nätverk av lokala arrangörer är en nyckel till att kunna genomföra lokala kulturutbud och väl förberedda och genomförda evenemang. Vi kan dock konstatera att det behövs långt fler samlingslokaler eller mötesplatser än vad som är fallet , inte minst i förorter. De föreningsdrivna samlingslokalerna, bygdegårdar, Folkets Hus och ordenshus, erbjuder 3 000 möteslokaler. Det är lokaler som utgör ett viktigt forum för amatörers skapande och en möjlighet för möten mellan professionellt verksamma konstnärer och publik i människors närmiljö. Här sker möten mellan amatörer och professionella som kan utveckla och berika den lokala kulturen. Det är också här som möten som kan utveckla bygden, byn, kvarteret eller stadsdelen sker. anser att anslaget till allmänna samlingslokaler bör ökas, bl a för att öka tillgängligheten för funktionshindrade genom exempelvis installation av ramper och teleslingor. Vi har i budgeten för avsatt till samlingslokalerna, vilket är en betydlig ökning jämfört med regeringens förslag. Kultur kräver goda kommunikationer mellan människor, och dagens teknik möjliggör möten och samarbeten som varit betydligt svårare tidigare. För att samlingslokaler ska fungera som träffpunkter för människor och kunna vara navet för olika verksamheter måste dessa få tillgång till goda datakommunikationer. krav på bredband i hela landet omfattar självklart också samlingslokaler i hela landet. 13 Rättvisa skatteregler för ideella ungdoms- och kulturorganisationer Idrottsrörelsen har möjlighet att avlöna domare, hjälptränare med flera idrottsledare med upp till ett halv basbelopp utan att betala arbetsgivaravgifter och avgifter eller särskild löneskatt detta enligt rekommendationer RSV 2354 utgåva 8. Idrotten är en verksamhet för många ungdomar och gagnar barn och ungdomar fysiskt, psykiskt och socialt. Alla ungdomar är dock inte intresserade av idrott. Många andra organisationer har också verksamheter som bidrar till barns och ungdomars goda uppväxtförhållanden. Som exempel kan nämnas Vi Unga, 4H, Sverok, Scoutrörelsen, kyrkliga ungdomsverksamheter och organisationer som bedriver kulturaktiviteter för ungdomar. Dessa viktiga organisationer har inte samma ekonomiska förutsättningar som idrottsrörelsen för sin verksamhet, och detta är en orättvisa som bör uppmärksammas och ändras. Om samma regler gällde för alla ideella kultur- och ungdomsorganisationer skulle dessutom många fler unga kunna få sommarjobb som lägerledare, hjälpledare vid 4H-gårdar och medhjälpare i andra sammanhang. Man skulle också ge fler barn och ungdomar kontakt med skapande kulturverksamhet på ett naturligt sätt. Skillnaderna i skattelagstiftningen, mellan två för samhället viktiga verksamheter som båda bedrivs under knappa omständigheter, kan inte anses vara motiverade eller rättvisa. Samma regler och samma ekonomiska förutsättningar bör gälla för ideella kultur- och ungdomsorganisationer som gäller för idrottsrörelsen. Vad som ovan anförts om att samma regler och samma ekonomiska förutsättningar som gäller för idrottsrörelsen bör gälla för ideella kultur- och ungdomsorganisationer bör ges regeringen till känna. Turismen är en av starkaste exportindustrier och den basnäring som har den starkaste tillväxten. Kulturturism är ett sätt att utveckla turismen och tänka i andra banor än de traditionella. Turismen behöver inte bara ge upplevelser för stunden utan även ge fördjupade kunskaper och nya intressen. När upplevelsen blir det viktiga kommer lokala initiativ att bli betydelsefulla. Platser med genuina unika upplevelser i natur och kultur blir starka konkurrensmedel. Genom att lyfta fram den lokala historien och kulturen på rätt sätt kan många fler orter bli intressanta ur turistsynpunkt. Det handlar om att ta vara på den kunskap och erfarenhet som finns lokalt. Mycket av det vi söker när vi reser i finns i våra traditioner och vår historia. Turister söker gärna det udda och exotiska. Det är just vardagskulturen som av många turister upplevs som särskilt intressant. Den lokala kulturen är en av förutsättningarna för turism, både här hemma och utomlands. Vi kan som turistland erbjuda upplevelser som naturen, det svenska landskapet, vildmarksäventyr, tystnaden, den svenska maten, svensk historia och kultur, storstadsliv m.m. Det behövs samverkan mellan kulturlivet och turistorganisationerna för att göra landets kultur och konstnärliga verksamhet mer känd och lättillgänglig. Medvetna satsningar på kulturturism är en drivkraft för den lokala ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen. Turistdelegationen är en statlig myndighet för strategier, statistik och samordning inom svensk turism. Turistdelegationen bör få ett uppdrag att se hur kulturen på ett mer aktivt sätt kan placeras i turistsammanhang. Detta bör ges regeringen till känna. Studieförbunden och folkhögskolorna är viktiga aktörer för att kulturlivet ska leva lokalt, runtom i hela landet, och bjuda mångfald och hög kvalitet. I anslutning till beslutet om nu gällande kulturpolitiska mål uttalade också högt ställda förväntningar att folkbildningen bör kunna spela en central roll i arbetet att hävda kulturens plats i hela landet. Dessa har sedan följts upp i förordningen för statsbidrag till folkbildningen, där ett av tre syften nu är att bredda kulturintresset i samhället, öka delaktigheten i kulturlivet samt främja kulturupplevelser och eget skapande. Människor runt om i omvittnar studieförbundens stora betydelse som arrangör av kulturprogram och av cirklar och annan gruppverksamhet med möjlighet till förkovran inom amatörkulturen. Folkhögskolorna fungerar både som kulturcentrum i sin närregioner och som förberedelser till studier vid musik- och konsthögskolorna eller kulturpedagogiskt arbete i folkbildningen. Med utgångspunkt från ett flerårigt forskningsprojekt om kultur och kulturverksamhet i folkbildningen, Skapande mångfald, skriver forskare vid att de har mött många grupper som utan studieförbundens verksamhet troligen inte hade kommit i kontakt med kultur och kulturverksamhet. Amatörkulturen är en självklar del av det lokala kulturlivet en grogrund för den enskilda människans växande och en inspirationskälla i det lokala samhället. För att finnas, fungera och utvecklas behöver amatörkulturen utöver sina egna eldsjälar både mötesplatser och ett pedagogiskt och ämnesmässigt stöd. Det offentliga måste här, genom stat och kommuner, medverka till att skapa goda förutsättningar i form av bl.a. rimliga villkor för allmänna samlingslokaler och folkbildningsstöd med generösa utrymmen för amatörkulturarbetet. Studieförbunden är nu föremål för förnyad utvärdering. Utredningen bör se över möjligheterna att ge amatörkulturen ett eget anslag istället för som ingå i folkbildningen. Detta bör ges regeringen till känna. En levande demokrati förutsätter många mötesplatser där människor kan träffas, skaffa sig nya kunskaper och erfarenheter samt utbyta åsikter och tankar. Grunden i en svensk deltagardemokrati är bl a de tusentals mötesplatser som genom föreningsliv, studieförbund och partier erbjuds i det lokala samhället. Studieförbunden erbjuder omistliga mötesplatser för det demokratiska samtalet i studiecirklar, kulturarrangemang och föreläsningar. Detta är mötesplatser där möjligheter finns att finna nya kunskaper och att skaffa sig redskap för att påverka samhällsutvecklingen. Stat, landsting och kommuner ska underlätta medborgarinflytande och delaktighet genom att stärka folkbildningen. Samhället behöver en mångfald studiecirklar, kurser och kulturarrangemang i studieförbund och folkrörelser. Men det förutsätter också en medveten prioritering av detta område inom landsting och kommuner. Många kommuners politik har kraftigt reducerat stödet. På vissa håll har man helt tagit bort stödet till folkbildning och föreningsliv. Detta försämrar förutsättningarna för demokratin och medborgarnas delaktighet. har i rapporten styrning och kontroll uppmärksammat att de kommunala bidragens storlek kontinuerligt minskat. RRV pekar också på en tilltagande ryckighet i bidragsgivningen; man höjer ena året och sänker det andra. Uteblivna eller kraftigt sänkta bidrag minskar i hög grad folkbildningens möjligheter att fullfölja sina uppgifter. Många kommuners neddragning av anslagen till folkbildningen är bl a ur denna utgångspunkt djupt oroande. Vi välkomnar att regeringen nu tillsatt en utredning som skall belysa en rad olika perspektiv vad gäller folkbildningen, bl a konsekvenserna av de minskade bidragen från kommunerna. I utredningen bör även ingå att se över vad som händer om människor söker sig till närliggande kommuner då deras egen kommun minskat eller helt tagit bort bidragen till folkbildningen. Detta bör ges regeringen till känna. Folkbildningen och studieförbunden spelar enligt statistik från såväl SCB som en allt större roll inom . Förmågan att nå studieovana grupper och personer med funktionshinder bl.a. genom annorlunda studieformer har dokumenterats i olika utvärderingar. Därför minskar möjligheterna att uppfylla de föreslagna målen för den framtida vuxenutbildningen när studieförbundens möjligheter att agera begränsas. anser att studieförbunden bör tillföras 5 000 platser åren 20032005 genom en omfördelning av det totala antalet årsstudieplatser. Vi återkommer till detta i vår utbildningsmotion. Den nya kulturpolitiken ska leda oss in i det nya årtusendet, och anser att den måste innehålla tydliga signaler om att kvinnors historia och kulturella gärningar ska synliggöras. Det är helt nödvändigt inför den nya framtiden, som årtusendeskiftet symboliserar, att kvinnoperspektivet blir lika tydligt som mansperspektivet inom alla samhällsområden, varav kulturen är ett. Strukturer i samhället som inte förmår ta till vara kvinnoperspektivet lika bra som mansperspektivet bör inte höra hemma i det nya årtusendet. Museum , MAN, är ett kvinnokonstcentrum i , som invigdes . Den främsta uppgiften för museet är att skapa ett aktivt och kreativt centrum av högsta kvalitet. Det ska vara ett centrum där kvinnors konstnärliga skapande finner olika uttrycksformer: samarbetsprojekt, utställningar, föreläsningar, forskarseminarier, utveckling av konstpedagogiska metoder, fortbildning osv. Museum har ett starkt kommunalt och regionalt stöd. Det är också angeläget att nå fram till ett nationellt engagemang. T ex konstpedagogiskt utvecklingsarbete med och för barn och ungdom, konstprojekt som belyser relationerna mellan makt och kön och nordiskt nätverkssamarbete. I enlighet med vad som gjorts för andra institutioner med värdefullt arbete av nationellt intresse bör därför Museum ges ett nationellt uppdrag . Detta bör ges regeringen till känna. är en mötesplats som sjuder av liv och olika verksamheter med närmare 40 000 besök . startades i ett stort och slitet hus som varit fryslager för köttvaror, därav namnet. Redan från början fick ungdomarna själva vara med och forma aktiviteterna i huset. Basket och rockmusik dominerade först medan det sociala engagemanget, utbildningar och andra verksamheter växte stadigt på grund av de stora behov som knackade på dörren. pågår ett trettiotal projekt eller verksamheter inom husets . Några exempel är bl a Arenan (konserthall och idrottshall), , , , De Glömda Barnen, mot våld och rasism, Exit i , Evenemang, , kök & bageri, , , Fryshuskyrkan, Högstadiet, , Lugna Gatan, Nya Projekt, Nätverk för Eldsjälar, Replokaler, , Rockmusikerlinjen, . Debatten om graffitins vara eller icke vara har rasat, och många vuxna gör sitt bästa att stänga ute graffitin. Graffitins motståndare hävdar att graffiti är inkörsporten till kriminalitet och skall bekämpas med alla medel medan graffitins förespråkare anser att det är svårt att lagstifta bort en ungdomskultur. Vad vi än anser om graffiti är den här för att stanna, och frågan är hur vi kan dels låta graffitin växa utan inslag av skadegörelse, dels hur vi kommer tillrätta med klotter? I har kommunen tagit ett klart ställningstagande mot graffiti eftersom kommunen vill bekämpa klottret. Frågan är om klotter och graffiti är samma sak. I gjordes en graffitiutställning, underground. Med utställningen ville utställningskuratorn visa graffiti, som konstform, på laglig väg. Utställningen fick dock stängas eftersom kommunen förbjöd utställningen. I Brygge har de arbetet på ett annat sätt för att komma till rätta med klotter och graffiti. Istället för att bara se till skadegörelsen fokuserade de sig på graffiti som konst. Och genom att ändra synsätt var de också tvugna att lösa problemet ur ett annat perspektiv. De införde lagliga graffiti väggar, belgiska järnvägen donerade gamla godsvagnar att försköna, de arrangerade särskilda graffiti-workshops och graffitimålarna fick visa upp sin konst och måla inför publik. Det har gått så långt att folk till och med beställer målningar. Brygges graffitiprojekt n Art har belönats med för bästa brottsförebyggande åtgärder. Brygge visar tydligt att det finns andra vägar att gå för att komma till rätta med graffiti och klotter. i bör få ett treårigt nationellt uppdrag att arbeta med graffiti. Detta bör ges regeringen till känna. En kraftfull satsning på att bevara och göra den fotografiska bilden tillgänglig behövs, både vad gäller stillbildsfotografi och film. Erfarenheterna av är mycket goda. Vi menar att det är dags att detta följs upp av ett nytt liknande projekt inom fotoområdet. Ett kommande Foto-Sesam är en nödvändighet. Det är nu angeläget att formulera konkreta arbetsområden och en strategi för hur arbetet ska beräknas, organiseras och finansieras. Planeringsarbetet måste kopplas till museerna ute i landet. Flera länsmuseer och kommunala museer har omfattande erfarenheter av att arbeta med vård, registrering och tillgänglighet av fotosamlingar.