mot · GQ02A236 · 2002-10-23 00:00:00 — 2 Förslag till riksdagsbeslut 50 3 och den europeiska utvecklingen 50 3.1 Den franska regeringen har utvärderat reformen 51 4 Människan och arbetsplatsen 52 4.1 Arbetets intensitet 52 4.2 Inlåsning i arbetslivet ett nytt begrepp 52 4.3 Dålig arbetsmiljö kostar pengar 53 4.4 Stress och utbrändhet behöver inte vara individrelaterat 53 4.5 Arbetsplatsen har förändrats 54 4.5.1 Tillfällighetsanställningarna ökar stressen 55 5 En arbetstidsförkortning 56 5.1 Arbetstidsförkortningar i andra europeiska länder 57 5.2 Svenska arbetstidsförkortningar 57 5.3 Ingen tvingande lagstiftning 58 5.4 Hur påverkas samhällsekonomin? 5.4.1 Produktionsbortfallet blir inte så stort som kritiker hävdat 58 5.4.2 Statens intäkter ökar 59 5.4.3 Produktiviteten ökar 59 5.4.4 För att få tid till fortbildning 60 5.4.5 Utgifterna för sjukskrivningar och sjukvård blir mindre än annars 60 5.5 Minskad arbetstid och mer i plånboken 61 5.5.1 Statlig skattereduktion kompenserar för den långsamma reallöneökningen 61 5.5.2 Fler händer i vården 62 6 Ett friår 62 6.1 Så borde friåret genomföras 62 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om ökat löntagarinflytande över arbetstidens förläggning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av att utreda hur användandet av tillfällighetsanställningar i samhället kan minskas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en utredning och översyn av trygghetssystemen för tillfällighetsanställda. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om sänkt arbetstid i ett första steg. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av en arbetstidsförkortning för att komma till rätta med utbrändhet och stress i arbetslivet. 3 och den europeiska utvecklingen Upptäcktsresanden utforskade inre . Det berättas att vägrade hans afrikanska bärare att gå längre. försökte få veta orsaken och fick till svar: Vi sitter ner och väntar på vår själ. De befarade att deras framfart var för snabb så att inte själen skulle hinna med. Takten i arbetslivet har ökat. Sänkt arbetstid är en välfärdsreform som både kan påverka folks psykiska och fysiska hälsa till det bättre. Den ökade produktivitetsjakten har en baksida och konsekvenserna drabbar såväl individers väl och ve som företagens och den svenska statens budgetar. Att sänka veckoarbetstiden har varit en viktig välfärdsreform . I andra europeiska länder har detta varit ett viktigt sätt att värna om medborgarnas livskvalitet. I talar emellertid många emot den politiska idén om sänkt arbetstid för att de anser att den skulle vara utopisk. Deras argument är vanligen ekonomiska och det är därför de anser att den inte går att förverkliga. Hur har det då gått för länder som , , , och vilka genomfört större arbetstidsförkortningar? Har det drabbat deras ekonomier och företag negativt? Låt oss titta närmare på det radikalaste landet av dem alla, . I sänktes veckoarbetstiden . lagstadgade regeringen om 35 timmars arbetsvecka. Företag med färre än 20 anställda fick en tvåårig respit, men är alla företag ålagda att förhandla med de anställda om hur förkortningen ska förverkligas. Det är alltså upp till arbetsgivare och anställda att komma överens om hur förkortningen ska genomföras. För vissa yrkesgrupper kan det innebära förkortad årsarbetstid. För att finansiera en del av förkortningen har lättnader i de sociala avgifterna lovats, för de som genomför en förkortning. Arbetsgivarna, å sin sida, har fått tillfälle att driva igenom en rad krav som länge stått på önskelistan, exempelvis ökad flexibilitet eller beräkning av arbetstiden på årsbasis. 3.1 Den franska regeringen har utvärderat reformen Den ekonomiska tillväxttakten har ökat , arbetslösheten har sjunkit och livskvaliteten har ökat. Enligt den senaste tillgängliga officiella statistiken , utlagd på det franska hemsida, så har reformen, när den nått 8,8 miljoner löntagare (av totalt 21,5 miljoner), skapat 345 000 nya jobb och räddat kvar 67 000. Således finns 412 000 jobb på den franska arbetsmarknaden som inte funnits där tidigare utan 35h-veckan.1 Två statistiska metoder har använts för att få fram dessa tal. Den ena, tillämpad av det franska (), tar sin utgångspunkt i jämförande internationell statistik, av vilken framgår att ökningen av antalet arbetstillfällen på den franska arbetsmarknaden är större än i andra EU-länder som haft lika hög, eller högre, BNP-tillväxt. Denna employment overshoot är enligt statistikerna svår att hänföra till något annat än arbetstidsförkortningen. Den andra metoden har använts av statistikenheten inom det franska () och där jämför man jobbtillväxten inom snarlika företag (samma bransch och storlek) som hunnit införa 35h-veckan respektive ligger kvar på 39h-vecka, också här för att kunna renodla den jobbtillväxt som beror på arbetstidsförkortningen och inte på de senaste årens högkonjunktur. Båda metodernas slutresultat konvergerar mot siffrorna ovan. Arbetsgivare, löntagare och stat ska enligt arkitekterna bakom reformen stå för en tredjedel var av kostnaderna. Dock har man försökt undvika minskade vinstnivåer i företagen då detta riskerar att leda till lägre investeringsnivåer och därmed lägre jobbtillväxt . Arbetsgivarnas bidrag till finansieringen har därför istället åstadkommits via organisatoriska förändringar i företagen syftande till ökad produktivitet av totalkostnaden för 35h-veckan har enligt preliminär statistik klarats på detta sätt. Löntagarna bidrar med att gå med på lönestopp (varierar något mellan avtalsområdena, detta är ett genomsnitt) men får i flertalet () av ingångna avtal bibehållen månadslön. Vidare går löntagarsidan med på ökad flexibilitet vad gäller arbetstidens förläggning veckoarbetstiden kan nu pendla mellan 0 och så länge snittet, , ligger så istället för 35h-vecka borde man måhända egentligen tala om 1600h-år. Företagen kan på det här sättet finjustera arbetsvolym och orderingång och kan därför ofta drastiskt reducera sina utgifter för övertid. Ett övertidstak på har ändå införts, för att inte en del företag trots allt ska börja neutralisera arbetstidsförkortningen med ökat övertidsuttag. Staten, slutligen, bidrar med att stå för kostnaderna för sänkt arbetsgivaravgift (för de mest lågavlönade) plus en del andra subventioner till företagen. 35h-veckan beräknas brutto belasta den franska statsbudgeten med (gick över till euro men detta har ännu inte hunnit in i de källor se nedan som denna redogörelse bygger på) men 50 miljarder av dessa kommer troligen att balanseras av effekterna av den minskade arbetslösheten utgifter för arbetslöshetsersättning och socialbidrag blir istället till skatteintäkter från de f d arbetslösa. Återstår en nettokostnad på (), som för ett 60-miljonersland som anses vara en tämligen beskedlig siffra svårt att finna någon i fransk samhällsdebatt, ens bland arbetsgivarekonomerna, som på allvar hävdar att detta belopp ohjälpligt skulle undergräva de franska statsfinanserna (en jämförelse: BNP har ökat med ). När den förväntade minskningen av sjukfrånvaron också kommer att kunna räknas in på reformens plussida, så minskar kostnaderna ytterligare. 4 Människan och arbetsplatsen En av de viktigaste orsakerna till det är personalrationaliseringarna. rationaliserar arbetsgivarna inte av samma anledningar som . Då var det för att bemöta den sjunkande efterfrågan som lågkonjunkturen genererade. rationaliserar företagen oftare på grund av ökade avkastningskrav, så kallad downsizing. Downsizing uppfattas vanligen som en olycklig händelse för dem som blir avskedade, men det kan faktiskt vara lika jobbigt att tillhöra den skara som får behålla sin anställning. KF visade exempelvis i en uppföljning, efter en rationalisering, att de som hade fått behålla sitt arbete hade minst lika stora psykiska besvär som den grupp som blivit arbetslös, bl.a. hade övertidsuttaget ökat dramatiskt. Det räcker inte med tekniska investeringar för att öka produktiviteten. Företagen är beroende av arbetskraftens prestationer och kan bara öka produktiviteten genom att utnyttja den anställdes arbetsförmåga. Produktivitetshetsen är intimt förknippad med den ständiga jakten på ökad tillväxt. Det är tydligt i finansplanen, : Den goda tillväxten är inte enbart en tillfällig konjunkturuppgång, utan en anpassning till ett långsiktigt högre resursutnyttjande. Det innebär att människor, för att få ökad tillväxt, måste arbeta snabbare och effektivare. Det är det pris vi får betala för att tillväxttakten skall kunna upprätthållas. 4.2 Inlåsning i arbetslivet ett nytt begrepp En ny rapport från analyserar effekterna av inlåsning i arbetslivet. Arbetsplatsinlåsning innebär att en person befinner sig i ett icke önskvärt yrke eller på en oönskad arbetsplats. Resultaten visade att av dem som hade fast arbete vill byta yrke eller arbetsplats. Motsvarande andel av dem med tillfällig anställning var . Undersökningen visade också att de som hamnat på fel ställe i arbetslivet ofta har svårt att ta sig därifrån. 4.3 Dålig arbetsmiljö kostar pengar Frågan är hur mycket produktiviteten verkligen ökar där nedskärningar gjorts. Under utbränningsprocessen förändras engagemanget för arbetet liksom hållningen till omvärld, framtid och den egna personen. Människor kan inte arbeta under stress utan att prestera sämre. Risken för att göra fel ökar dessutom när stressen sänker uppmärksamheten och koncentrationsförmågan. Resultatet blir att de företag som inte tar hänsyn till sina anställdas situation med tiden också urholkar värdet för sina aktieägare. I de fall då den försämrade arbetsmiljön leder till att de som inte orkar byts ut kan den ökade personalomsättningen medföra sjunkande produktivitet. Det kostar för företagen att låta kunskaper och erfarenheter gå förlorade. Många har en bild av att ökad ekonomisk tillväxt är något positivt i sig, men det finns olika slags tillväxt. Ökad välfärd går inte alltid att mäta i ekonomiska termer. På lång sikt hotas hela samhällsgemenskapen. Stressade människor orkar inte ägna sig åt sociala relationer. Om strategierna för att öka den ekonomiska tillväxten innebär sämre minskat umgänge och ökad ohälsa är tillväxten inte av godo. Det finns indikationer på att förändringarna på arbetsmarknaden gjort folk sjukare: Den andel av arbetskraften som är förtidspensionerad ökar för varje år2 Att sjukskrivas eller förtidspensioneras på grund av psykosociala problem blir allt vanligare, som går Långtidsjukskrivningarna ökar och det har inte att göra med den svenska åldersstrukturen på arbetsmarknaden.3 Värst drabbade är kommun- och landstingsanställda kvinnor . , och har generellt sett haft högre sjukfrånvaro än i andra europeiska länder, . har den svenska ökningen varit snabbast, och medan ökningen av frånvaron avstannat i och fortsätter den i . 4.4 Stress och utbrändhet behöver inte vara individrelaterat Människors välbefinnande på arbetsplatser individualiseras ofta. Hur vi mår är visserligen individuellt, men problemet är att arbetsplatsens problem oftast betecknas som individens. har det funnits en tendens att skuldbelägga individen för utbrändheten. Det är inte ovanligt att arbetsgivarna talar om utbrända som att de har en felaktig inställning till arbetet eller fel psyke, för att fungera på den sortens arbetsplats. Med ovanstående inställning inriktas också åtgärderna på personen, när de i själva verket bör riktas mot arbetsplatsen. Anställda får gå kurser där de lär sig handskas med stressen och på vissa ställen delas gratis gympakort ut för att personalen ska bli starkare. Läkarkåren, å sin sida, ser också de utbrända och stressade ur ett individperspektiv. Rehabilitering är viktigt och bra, men det är i dagens läge lika viktigt att rikta blickarna mot situationen på arbetsplatserna. 4.5 Arbetsplatsen har förändrats Kopplingen mellan arbetsorganisation och arbetshälsa är fortfarande inte tillräckligt tydlig. Dagens arbetsplatsmiljöer är mycket mer stressande än . Det är inte bara arbetstakten som ökat. Arbetets art har förändrats. Alla nya tekniska innovationer har skapat en sorts teknostress. Och i det nya kunskaps- och informationssamhället, där det mentala arbetet ökat, har det blivit allt svårare att försvara sig mot informationsflödet och att lämna arbetet när man går hem. Kraven har också blivit fler. I den slimmade organisationen ska personalen vara mer flexibel och klara fler arbetsuppgifter. vid ger en ytterligare bild av orsakerna till den ökande stressen. Han talar om hur farligt det är när människor förlorar kontrollen över sitt arbetsliv: Gamla gränser monteras ned och arbetslivet har blivit mer föränderligt och flexibelt vad gäller tid, rum, organisation och arbetsförhållanden. Det ger en oförutsägbarhet som individen måste hantera, som det blir mer och mer upp till denne att själv göra det. har många organisationer omättliga krav och det blir upp till var och en att försvara sig mot den stress som uppkommer. På dagens arbetsplatser behövs pauser, speciellt på psykiskt krävande arbetsställen. Alla anställda behöver dessutom bekräftelse, stöd, uppmuntran, klara arbetsinstruktioner och personliga redskap att lösa sina arbetsuppgifter. En tredjedel av alla yrkesverksamma upplever inte att de får det stöd som de behöver. Något av det viktigaste är inflytande. Att inte ha inflytande över sitt arbete är oerhört nedbrytande för människor. På arbetsplatser bör varje individ ges frihet i tanke och handling samt inbjudas att vara med och påverka arbetsmiljön, arbetets utförande och arbetstidens förläggning över året. Allt det här låter som självklarheter, men tillämpas inte alls av många arbetsgivare. Modern arbetsorganisation måste ta tillvara både teknikens fördelar och individens kompetens. Den måste ge medarbetarna goda möjligheter till lärande och förändring. I arbetsorganisationen måste också ett fungerande signalsystem vara inbyggt, som både varnar för och förebygger olika former av ohälsa, som belastningsskador, stress och utbrändhet. 4.5.1 Tillfällighetsanställningarna ökar stressen Företag och myndigheter har mer systematiskt än tidigare börjat utnyttja tillfällighetsanställningar. Med tillfällighetsanställningar menas till exempel projektanställda, personaluthyrda etc. Många företag väljer att ta in folk vid produktionstoppar, ett fenomen som brukar kallas just in time, istället för fast anställda. hade 412 000 anställda tillfälliga jobb. Sammanlagt hade drygt 525 000 personer någon form av tidsbegränsad anställning. Det innebär en ökning med så mycket som 150 000 . Annorlunda uttryckt har andelen tidsbegränsade anställningar ökat från 1990 till . Den nya projekt-kulturen leder till att allt fler, även yngre, drabbas av stress och utbrändhet redan . Många människor vill skaffa barn men vågar inte på grund av att de ännu inte fått en tillsvidareanställning. lågkonjunktur fick ungdomar inga fasta jobb. Tyvärr har denna trend fortsatt. Projektanställningar, vikariat och tidsbegränsade anställningar är praxis när ungdomar anställs. Fasta jobb erbjuds sällan till dem under 25. Många arbetsgivare ser det som något positivt. Den som inte orkar kan lätt bytas ut. Rädslan breder ut sig. De som ställer krav får gå. De fackligt aktiva har inte mycket att sätta emot. Myten om att vi skulle föredra en flexibel arbetsmarknad med tillfälliga anställningar verkar svår att spräcka. Nästan alla människor tycker att anställningstrygghet är viktigt. Och det är inga skillnader mellan unga och gamla. Det visar flera undersökningar. De allra flesta föredrar fast anställning framför tillfälliga flexibla anställningsformer eller att ha eget företag. De vill snabbt in i en trygg arbetssituation. Synen på anställningstrygghet är i stort sett densamma mellan olika länder. Minst viktigt är anställningstrygghet i , men där anser ändå att det är viktigt, medan övriga undersökta länder som , , , och har andelar kring . Till och med i flexibilitetens förlovade land, , är anställningstrygghet betydelsefullt. Där tycker , alltså ännu fler än i , att det är viktigt. Frågan är hur den ökade användningen av tillfällighetsanställningar ska kunna minskas. Vi vill att regeringen utreder det. För dem som fortsättningsvis kommer att vara tillfällighetsanställda behövs därtill förändringar för att motverka den stress som den utsattheten innebär. Det sociala trygghetssystemet måste ses över så att de med oklara, tillfälliga, anställningsförhållanden omfattas av samma trygghet som fast anställda, vid arbetslöshet och sjukdom. Den nu gällande arbetstidslagen (ATL) föreskriver att den ordinarie arbetstiden skall vara högst . Undantag får göras när det behövs med hänsyn till arbetets natur eller arbetsförhållandena i övrigt av högst , under förutsättning att genomsnittsarbetstiden ej överstiger . Finns det särskilt behov av ökad arbetstid får s.k. allmän övertid tas ut med högst per fyraveckorsperiod eller högst under en kalendermånad. Under ett kalenderår tillåts högst övertid. övertid per kalenderår medges i vissa fall genom dispens av Arbetarskyddsstyrelsen. Lagen anger endast att ett särskilt behov skall föreligga, inte de närmare betingelserna för att övertid skall få tas ut, men övertid får inte användas för en permanent förlängning av arbetstiden. Allt fler arbetar övertid. Fler och fler skriver också bort övertiden i anställningskontrakt, frivilligt eller ofrivilligt, hur man nu vill se det. Frågan om övertid bör ses över och hanteras mer enhetligt. Dagens lagstiftning är till stor del överspelad. Det är svårt att få företagen att förändra arbetsmiljöförhållandena frivilligt. Det är i det sammanhanget som en lagstiftning om en arbetstidsförkortning är motiverad. Arbetstidsförkortningen är också en välfärdsreform, motiverad av jämställdhetsskäl, för folks hälsa och livskvalitet. Det handlar om att sänka normalarbetstiden. Arbetstiden kan sedan via kollektivavtal anpassas till olika branscher. En sänkt arbetstid till 30 eller skulle kraftigt öka folks möjligheter att orka arbeta. Det är viktigt att genomföra en arbetstidsförkortning av fler anledningar: för att folk ska orka utnyttja sin fritid när de är lediga4 för att folk ska orka arbeta fram till för att människor ska få mer tid för socialt liv och engagera sig i samhället utanför familjen för att minska arbetslösheten och den stress som de arbetslösa utsätts för Det skulle ge männen större möjligheter att ta ökat ansvar för hemmet och familjen5. (Män arbetar på betald arbetstid och på obetald arbetstid. Kvinnor däremot arbetar på betald arbetstid och på obetald arbetstid) för att minska antalet arbetsskador och sjukskrivningar. 5.1 Arbetstidsförkortningar i andra europeiska länder Det finns ingen naturlag som säger att arbetstiden måste vara . har den längsta veckoarbetstiden i , oberoende av om man mäter arbetstiden eller år. I motsats till har arbetstiden fortsatt att vara en prioriterad fråga i andra europeiska länder även efter . En jämförelse av arbetstiden i 14 europeiska länder 1994 placerar på tolfte plats, där endast och har längre arbetstid. Inom övriga har arbetstidsfrågan haft högre prioritet än här. , och har med början under senare halvan av förkortat den normala veckoarbetstiden till mellan 37 och . I har arbetstiden sänkts med regeringens inblandning. Där sänktes årsarbetstiden i fem steg, mellan 1986 och1990. Holländarna har sänkt arbetstiden. är det land som gjort de största förkortningarna av arbetstiden, med framförhandlade avtal om 35 timmars arbetsvecka inom industrin. har sänkt arbetstiden ytterligare. Där har arbetstidsförkortningen kombinerats med flexiblare arbetstider, och i vissa fall lägre löneökningar. I har inte arbetstidsförkortningen lett till ett ökat övertidsuttag. En annan iakttagelse är att löneinkomsterna inte har fallit, dvs. att deras timlöner har ökat i proportion till den kortare arbetstiden.6 Arbetstiden har förhandlats och stegvis minskats . 1919 sänktes arbetstiden för vissa grupper. infördes 45 timmars arbetsvecka.7 infördes 42,5 timmars arbetsvecka. infördes 40 timmars arbetsvecka som stegvis infördes till 1973. De förkortningar av arbetstiderna som gjordes föregicks ofta av att tjänstemannaförbunden tecknade bättre avtal än lagarna och av politiska krav på att dessa förbättringar skulle gälla alla. var inte på något sätt ledande i när det gällde att korta arbetstiden, utan följde mönstret. Däremot gick man längre när det gällde semester. Den första semesterlagstiftningen kom 1938 och stadgade två veckors semester. 1951 förlängdes semestern , 1963 till fyra och 1977 slutligen . Men har det inte hänt någonting. har samhällsutvecklingen skenat iväg, hjulen snurrar allt snabbare och arbetstakten ökar som kraven på dagens arbetande och föräldrar har ökat. 5.3 Ingen tvingande lagstiftning Vi föreslår inte någon tvingande lagstiftning, utan vill använda oss av dagens dispositiva lagstiftning, men att normalarbetstiden sänks i en första etapp, och sedermera . En generell lagstiftad arbetstidsförkortning är rättvis. Den sänker heltidsnormen för hela arbetsmarknaden, och inte endast för vissa privilegierade grupper. Övertidsuttaget ska också begränsas från dagens /år /år. Arbetstidsförkortningen bör genomföras i samspel mellan staten och parterna på arbetsmarknaden, i ett övergripande kontrakt mellan dessa parter, som ger ramarna för arbetstiden. Att ändra dagens normalarbetstid centralt, istället för att överlåta den eventuella sänkningen till andra intressenter, är viktigt eftersom allt färre arbetsplatser omfattas av kollektivavtal. i ökar, och med det också antalet arbetsplatser som saknar kollektivavtal. Att arbetsgivare och fackliga organisationer motarbetat arbetstidsförkortningar visar historien. Det är en av slutsatserna i en avhandling från , Arbetstidsregleringens utveckling, av , som lades fram i . Där konstateras att det är staten och inte facken som har drivit på utvecklingen av arbetstidsregleringen. regeringar har sett sig tvungna att genomföra arbetstidsförkortningarna. Det är därför det är befogat att genomföra en arbetstidsförkortning genom en ändring av arbetstidslagen, av rättviseskäl. Detaljerna kan fastställas i avtal; arbetstidens förläggning, lönen etc. Det behövs alltså både en kombination av ramlagstiftning och avtal enligt vår uppfattning. 5.4 Hur påverkas samhällsekonomin? Det finns inga tecken på att samhällsekonomin påverkats negativt av arbetstidsförkortningen i andra länder. Den svenska oron är starkt överdriven. Det beror på att de samhällsekonomiska beräkningar som gjorts på området ägnat sig åt minussidan i balansräkningen.8 Arbetstidsförkortningens motståndare pekar bara på kostnadssidan och talar tyst om de samhällsekonomiska vinsterna. 5.4.1 Produktionsbortfallet blir inte så stort som kritiker hävdat Arbetstidsförkortningens kritiker tror inte att dagens arbetslösa kan ersätta arbetsgivarna för den uppkomna bristen på arbetskraft som en arbetstidsförkortning skulle medföra. Det stämmer inte, och det av fyra anledningar: 1) En stor del av dagens arbetslösa kan ersätta en del av den uppkomna arbetskraftsbristen. Vad många inte räknat med är alla de som önskar öka sin arbetstid. Det finns många, speciellt kvinnor, som önskar arbeta mer än halvtid, men inte ges den möjligheten för att det saknas arbete. Vissa går och stämplar på arbetsförmedlingen för de resterande timmar som de skulle vilja vara i sysselsättning. Det är bara hälften av de svenska arbetstagarna som har 40-timmarsvecka; har kortare arbetstid; längre. Den faktiska medelarbetstiden var /v.9 2) Många av dagens arbetslösa är inskrivna på universitet och högskola. Här finns en stor arbetskraftsreserv. Flera är inte motiverade att studera och skulle hellre arbeta om sysselsättning fanns. 3) Om sänkningen av arbetstiden görs gradvis, under , behöver inte effekterna på den totala produktionen bli nämnvärda. Då finns det tid att utbilda den delen av de arbetslösa som saknar den utbildning eller erfarenhet som arbetsgivarna kräver.