mot · GQ02Sf226 · 2002-10-23 00:00:00 — Genom en ny syn på företagare och enklare regler för företagande, sänkningar av arbetsgivaravgifter och av tillväxtfientliga skatter kan många nya arbeten uppstå. I sammanhanget är det intressant att konstatera de nya svenskarnas betydelse för företagandet i . En visar att vart femte nytt svenskt företag startas av en person med utländsk bakgrund, det finns 70 000 företag i som drivs av personer med invandrarbakgrund och i dessa företag arbetar 250 000 människor. Även om många av de nya svenskarna befinner sig i utanförskap och arbetslöshet är det viktigt att bilden inte tecknas alltför svart. Invandrarföretagarna är av central betydelse för skapandet av välstånd i , och genom förbättrade villkor för företagande kan dessa företag växa och nya startas. Vi vill särskilt påminna om tjänstesektorns betydelse för nyföretagande och nya arbetstillfällen. Det finns en stor efterfrågan på hushållsnära tjänster. Det höga skatteuttaget hindrar dock efterfrågan och utbud från att mötas på en vit marknad. En effekt av detta är att svartjobben frodas. En massa människor gör hederliga arbeten men med ohederlig bokföring. För att efterfrågan på hushållstjänster ska ta fart krävs bl.a. rejäla skattelättnader på dessa tjänster. Regelverken och administrationen kring företag är krångliga och illa anpassade till små företags verklighet. vet inte ens ansvariga myndigheter hur reglerna ska tolkas. Det är ett hinder för alla företagare, men kanske i synnerhet för dem som inte har svenska som modersmål. Egenföretagare bör kunna lämna en förenklad företagsdeklaration, precis som privatpersoner, och de blanketter som är nödvändiga bör förenklas för egenföretagare. Dessutom bör enkla startpaket för företagare finnas tillgängliga för egenföretagare, för att förenkla för enskilda personer att starta företag. En blivande enmansföretagare i tjänstesektorn riskerar att uppfylla nästan samtliga kriterier för avslag på en ansökan om F-skattsedel. Vi menar att den enskilde själv bör få avgöra om han/hon bedriver näringsverksamhet som anställd eller uppdragstagare. ska inte kunna överpröva människors affärsidéer på det sätt som sker . Alla som vill ska kunna få en F-skattsedel. En blivande entreprenör ska inte behöva ägna dagar och veckor åt att orientera sig i blankett- och skattedjungeln. Starta-eget-paket ska finnas tillgängliga på alla skattekontor. De kan t.ex. innehålla en beställningskupong för F-skattsedel, en begriplig informationsskrift om regler för beskattning, bokföringskrav, en instruktion om hur man skaffar behövliga tillstånd och bevis, en enkel kassabok för bokföring samt en förenklad företagsdeklaration. Mycket av detta bör vara möjligt att utföra över Internet. Vad som ovan anförs om åtgärder för nya jobb genom förbättringar för företagande bör ge regeringen till känna. Om utbudet av arbetstillfällen ökar så förbättrar det per automatik samtliga arbetslösas möjligheter att få ett arbete. Men utöver en annan ekonomisk politik för nya arbeten krävs också flera specifika åtgärder för att förbättra situationen för de nya svenskarna. 5.2 Arbete och egenförsörjning redan från början Många nyanlända flyktingar och invandrare som kommer till vårt land får inte möjlighet att arbeta och utbilda sig medan de väntar på uppehållstillstånd. De fastnar redan från början i bidragsberoende och utanförskap. Den långa väntan på flyktingförläggningen på en vettig introduktion och ett jobb passiviserar och bryter ner människor. () konstaterar i en rapport som presenterades att bristerna i mottagningssystemet är påtagliga och att varken regeringen eller vidtagit nödvändiga åtgärder för att åstadkomma förbättringar. Kritiken är svidande. Otydliga mål med verksamheten, en svag individanpassning, undermålig svenskundervisning och brister när det gäller att låta asylsökande praktisera och arbeta är några av de problem med systemet som RRV pekar på. Förändringen av attityden från omhändertagande och planering över de sökandes huvud till en verksamhet där de sökande själva är delaktiga och drivande, har ännu inte förverkligats, skriver RRV och sätter därmed fokus på själva kärnan i det misslyckade systemet. Redan maktlösa individer görs än mer maktlösa. Systemet skapar personliga tragedier och försvårar kraftigt förutsättningarna till en lyckad integration. En grundläggande åtgärd är att korta handläggningstiderna för asyl- och andra uppehållstillståndsärenden. Kortare handläggningstider är med all säkerhet även det bästa sättet att stävja missbruk av asylrätten. Under den väntan på uppehållstillstånd som trots allt uppstår bör arbete och egenförsörjning vara regel. Att redan från första början kunna få möjlighet till en meningsfull sysselsättning är avgörande för chanserna att lyckas i sitt nya land. Utgångspunkten är främst att den enskilde skaffar sig ett jobb på den öppna arbetsmarknaden. För att göra detta möjligt bör provisoriska arbetstillstånd ges till alla vuxna som väntar på beslut om sina asylärenden. Subventionerad arbetspraktik och studier kopplat direkt till yrkeslivet och varvat med språkundervisning bör annars erbjudas den enskilde asylsökande eller invandraren. Det normala är att en nyanländ flykting eller invandrare väntar innan hon eller han hänvisas till en sfi-utbildning (svenska för invandrare), som pågår under ett till . Det förekommer att utbildningstiden blir ännu längre. Från integrationssynpunkt blir väntetiden och sfi-tiden ofta negativ. Det beror primärt inte på själva språkundervisningen utan på att perioden av bidragsberoende och relativ sysslolöshet blir för utdragen. Det man lär sig på sfi:n får man inte utnyttja i praktiken, eftersom man sällan arbetar eller träffar några svenskspråkiga. Det finns naturligtvis exempel på att den nuvarande modellen fungerar bra, men vi tror att arbetslinjen är bättre i normalfallet, alltså att en person efter en mycket kort introduktionskurs får ett arbete som varvas med språkstudier. På jobbet får man använda det man lär sig på språkkursen. Idealet är att den som kommer ny till bör vara i arbete . Naturligtvis måste arbetsuppgifterna anpassas till personernas svenskkunskaper och det blir ekonomiskt möjligt genom att arbetsgivare som anställer personer i den situationen kan få särskilda bidrag. Detta är också syftet med jobb- och utvecklingsgarantin för dem som inte hittar vägar till den öppna arbetsmarknaden. För samhället blir det ändå billigare , då långtidsarbetslösa får bidrag utan att arbeta. Vad som ovan anförts om arbete och egenförsörjning för nyanlända asylsökande och invandrare samt åtgärder för att förbättra mottagandet av asylsökande bör ge regeringen till känna. 5.3 Bättre kunskaper i svenska dock ej som förutsättning för anställning Betydelsen av goda kunskaper i svenska måste betonas. Erfarenheterna av med svenska för invandrare (sfi) visar dock att nya grepp är nödvändiga. Endast mellan av eleverna lämnar undervisningen med godkänt betyg efter tre till studier. En viktig orsak till de svaga resultaten är att utbildningen inte är individualiserad. finns det sfi-klasser i landet där akademiker läser tillsammans med analfabeter. Ett så grundläggande elementärt pedagogiskt faktum som att studievana är av mycket stor betydelse för hur kunskapsinhämtning sker glöms bort när det gäller gruppen invandrare. Självklart måste undervisningen förändras i grunden den måste läggas upp annorlunda för den som har universitetsstudier än för den som inte har en avslutad skolgång. Att behärska skriftspråket är extra viktigt för människor som arbetar inom olika kunskapsyrken. Särskilda träningsprogram med betoning på skriftspråk och yrkesspråk bör utformas. På vissa håll i krävs i princip godkänd sfi för att en person överhuvudtaget ska kunna få ett arbete. dröjer det ofta alldeles för långt tid innan svenskundervisningen kan påbörjas. var det endast i var fjärde kommun som den nyanlände påbörjade svenskundervisningen . Godkäntkravet och den långa väntetiden sätter hinder för såväl möjligheten att lära sig svenska som att snabbt kunna få ett arbete. Det behövs därför större flexibilitet i svenskundervisningen. För invandrare med tillfälliga arbeten eller praktik på någon arbetsplats bör det även finnas möjlighet till deltidsstudier med anknytning till det egna arbetet. har presenterat nya kursplaner för sfi-undervisningen, med fler studievägar och större flexibilitet för att underlätta för att kombinera studierna med förvärvsarbete eller praktik. Det är steg i rätt riktning, men det behövs fler reformer än så. Kravet på godkänd sfi bör rensas ut ur begreppet anställningsbar. Härmed kan den enskilde snabbt få ett arbete, som möjligheterna att lära sig svenska kan förbättras avsevärt. sker i princip all undervisning i regi. Endast 20 kommuner anlitar studieförbund, folkhögskola eller annan privat anordnare. I syfte att förbättra sfi-undervisningens kvalitet är det angeläget att öppna upp för privata alternativ. Även på detta område bör utgångspunkten vara att betona invandrarnas eget ansvar. dominerar en modell för undervisningen, vi har beskrivit andra modeller. Men det kan naturligtvis finnas ytterligare modeller och metoder. Vi vill ge invandrarna möjlighet att välja. Men hjälp av bra information och råd från landsmän som kommit tidigare anser vi att invandrarna själva ska kunna avgöra hos vilken utbildningsanordnare de ska få sin sfi. Det kan ske genom en sfi-peng. Vad som här anförts om åtgärder för att förbättra svenskundervisning för invandrare bör ge regeringen till känna. 5.4 Vägen från bidragsberoende nödvändig men inte så lätt En stor andel nya svenskar är fast i bidragsberoende. Ett exempel, som vi redan nämnt och som belyser hur det kan vara, är att av de flyktingar och anhöriga som kom till klarade sin försörjning utan bidrag . Med tanke på att de flesta som kommer är vuxna med sin grundutbildning avklarad är det naturligtvis en orimlig siffra. Bidragsberoendet tar snabbt död på skaparkraften och skapar passivitet. Ju en person är utan sysselsättning, desto svårare blir det att hitta ett arbete. Det faktum att föreställningen finns att invandrare bara lever på bidrag utgör dessutom en grogrund för främlingsfientlighet. Huvudorsaken till att någon fastnar i bidragsberoende är självklart bristen på arbeten och svårigheten att ta sig in på arbetsmarknaden. Men bidragssystemen som sådana bidrar dessutom till att det är mycket svårt att ta sig ur beroendet. Det finns en snabb tillvänjningseffekt. Den som blir van vid att bli försörjd av andra kommer att se detta som ett naturligt förhållande. Tesen jobb istället för bidrag är först och främst riktad mot det samhälle som i praktiken tvingar människor att bli bidragstagare, men i andra hand också mot de individer som kommit att se bidragsmottagandet som något naturligt, en livsstil. När vi säger att det betyder mycket för självbild och självkänsla att kunna försörja sig själv håller alla med i teorin. Men när tesen ska omsättas i praktisk verklighet är det många som protesterar. Den individ som fått bidragen har naturligtvis formulerat argument för sig själv och omgivningen för att bidragen är motiverade. Systemen som administrerar bidragen har ibland också ett egenintresse att allt ska förbli vid det gamla. Vi säger att de som är friska inte ska leva på bidrag. Men vi är naturligtvis medvetna om att det inte alltid är så lätt att avgöra vem som är frisk och vem som är sjuk. En och samma människa kan i själva verket vara både frisk och sjuk, . Man kan välja att ta fasta på det sjuka. Men man kan också välja att ta fasta på det friska. Här behövs ett kulturskifte. Det är inte lätt, men det är möjligt och det är nödvändigt. På samma sätt som det kan vara svårt för en läkare att neka en person sjukskrivning kan det vara svårt för en socialsekreterare eller arbetsförmedlare att neka en person fortsatta bidrag, som personen själv argumenterar för. Men på ligger det i allas intresse att bidragskulturen bryts. Socialtjänstlagen är ändrad så att krav på motprestation kan ställas på dem som söker bidrag. Men verkligheten är att en socialsekreterare ofta är ansvarig för försörjningsstöd till flera hundra personer. I praktiken ställs sällan krav på en sådan motprestation. I dagens system är bidrag det normala, arbete undantag. Ett stort problem är de marginaleffekter som är förknippade med socialbidragen och andra behovsprövade bidragssystem. Problemet diskuteras i många länder, inte minst . Två principer står emot varandra: Den som kan försörja sig själv ska inte ha bidrag. Och det ska löna sig att arbeta också för den som lever på bidrag. På ett principiellt plan kan man säga att problemet närmast är olösligt. Om en person med socialbidrag tar ett låglönejobb och ändå får behålla en del av bidraget är det orättvist gentemot den som levt på ett låglönejobb , utan något bidrag. Får personen inte behålla ens något av bidraget, är det orättvist att arbete ger så lite extra i förhållande till sysslolöshet. Ett konkret exempel som varit aktuellt gäller ungdomar med feriearbete. I vissa kommuner tillämpas socialbidragsreglerna så, att om föräldrarna till några av ungdomarna har socialbidrag, sänks bidraget till familjen med motsvarande belopp. Principiellt är det rimligt ett behovsprövat bidrag kan inte utgå till den som inte har behov men var och en kan förstå att det inte uppmuntrar dessa ungdomar att arbeta. Och om det är några som behöver uppmuntras till arbete är det just ungdomar i sådana familjer där bidragsberoendet bitit sig fast. Vad är rätt i denna målkonflikt? Det går inte att välja den ena eller andra ytterligheten. Men det borde finnas vissa möjligheter att öka incitamenten till arbete i bidragssystemen utan att det utlöser kompensationskrav eller protester från andra. Det är mycket destruktivt att socialbidragen är konstruerade så att det inte lönar sig att arbeta för dem som har det allra svårast i samhället. Om en socialbidragstagare tar ett deltidsarbete eller hoppar in och vikarierar får hon eller han ofta inte behålla en krona av lönen. Marginaleffekten är genom att varje krona räknas av mot socialbidraget. Bidragssystemet måste därför ändras så att inte en fullständig avtrappning sker . Varje timme som en socialbidragstagare arbetar ska också innebära att den personen tjänar någonting på sin arbetsinsats. Socialbidraget får avtrappas successivt om personens inkomster blir bestående. Vad som ovan anförs om åtgärder för att minska bidragsberoende bör ge regeringen till känna. 5.5 Inför en jobb- och utvecklingsgaranti Inga människor ska behöva leva på bidrag . Långtidsarbetslösa eller invandrare som har fått uppehållstillstånd men står utanför arbetsmarknaden ska därför omfattas av en jobb- och utvecklingsgaranti. Införandet av en jobb- och utvecklingsgaranti är en viktig del i förslag till en förändrad arbetsmarknadspolitik som bl.a. innebär att AMS i dess nuvarande form läggs ner. Det som blir kvar av AMS på central nivå blir en förhållandevis liten organisation för rena myndighetsuppgifter och tillsyn. Delar av servicefunktionen i arbetsmarknadspolitiken, som jobbförmedling och yrkesutbildning, ska till stor del genomföras av andra aktörer. Jobb- och utvecklingsgarantin ska upphandlas av bemannings- och uthyrningsföretag som startar bemanningspooler. Även frivilligorganisationer ska kunna delta i detta förfarande. Jobb- och utvecklingsgarantin består av två delar, som kombineras i varierande grad beroende på individens behov. En del består av samhällsnyttigt arbete, som bemanningspoolerna förmedlar. Den andra delen, som också organiseras av bemanningspoolerna, är en utvecklingsdel, bestående av exempelvis språkinlärning, informationsförmedling och yrkesorienterade kurser. Detta moment är viktigt för att förbättra den arbetslöses möjligheter att gå vidare till ett vanligt arbete, som är det egentliga syftet med jobb- och utvecklingsgarantin. Jobb- och utvecklingsgarantin är med andra ord en form av övergångssysselsättning, som ska slussa den arbetslöse till den öppna arbetsmarknaden. Ersättningen till den enskilde ska ligga något högre än socialbidraget. Den som utan godtagbar anledning vägrar att medverka i bemanningspoolen kan inte räkna med att få bidrag på socialbidragsnivå utan får en lägre ersättning till sitt uppehälle. Genom jobb- och utvecklingsgarantin får den arbetssökande större valfrihet genom att han/hon kan vända sig till olika aktörer som alla har samma möjligheter som dagens statliga arbetsförmedlingar. En viktig del i detta förslag är att den enskildes ställning, i den utsatta situation som råder när han eller hon blir arbetslös, ska stärkas. Dagens AMS-kultur präglas av för mycket byråkrati och långa väntetider. Med vårt förslag kan en radikal förändring ske. Byråkrati och omhändertagandementalitet ska ersättas av effektivitet, handling och krav krav på alla de inblandade och på oss alla, krav på att inte låta den massiva utslagningen från arbetsmarknaden som har pågått fortsätta. Vad som ovan anförs om införandet av en jobb- och utvecklingsgaranti för långtidsarbetslösa och invandrare som har fått uppehållstillstånd men står utanför arbetsmarknaden bör ge regeringen till känna. 5.6 Öppna arbetsmarknaden för outsiders Svensk arbetsmarknad är uppbyggd för insiders. Arbetsrätten ger ett gott skydd för den som har ett arbete men den utgör ett hinder för den som står utanför. Arbetsgivare känner tveksamhet inför att chansa genom att exempelvis anställa en person med invandrarbakgrund om det inte fungerar är ju arbetsgivaren fast med den nyanställde. När nedskärningar görs är det de som arbetat kortast tid som får gå, vilket ofta är nya svenskar eller unga. Arbetsrätten måste reformeras så att flexibilitet och mottaglighet uppmuntras; dagens fixering vid en enda anställningsform den fasta tränger automatiskt ut människor utan fast anställning i hopplöst svaga positioner. Den som har arbete och är med i facket gynnas systemet är inte till för outsiders. Dessbättre har en del hänt med lagstiftningen . Det är dock inte regeringens förtjänst, utan resultat av initiativ från de borgerliga partierna. Det gäller till exempel förbudet mot blockader mot enmans- och familjeföretag och småföretagens möjlighet att undanta två personer från turordningskretsen vid uppsägningar. Men arbetet att modernisera arbetsrätten måste fortsätta. Möjligheten att provanställa någon bör utökas från dagens till tolv. Också företagens möjligheter att visstidsanställa vid tillfälliga arbetstoppar bör utsträckas från . Då ökar sannolikheten att företag vågar försöka anställa personer som inte tidigare varit etablerade på arbetsmarknaden. Även fackets vetomöjligheter mot entreprenader bör tas bort. Denna regel har mycket lite med arbetstagarnas rättigheter att göra, utan är tvärtom en bestämmelse som hämmar konkurrens och entreprenörskap. Nya företag, inte minst i tjänstesektorn där många invandrare är anställda och entreprenörer, får inte chansen att ta sig in på marknaden. Vad som ovan anförs om en fortsatt reformering av arbetsmarknaden bör ge regeringen till känna. 5.7 Inför allmänna test som en form av validering En validering av utländska examina som diskuteras, och som i viss grad redan förekommer, leder inte till de radikala förändringar i rekryteringen av utländska akademiker som landet behöver. Istället för denna byråkratiska process vill vi istället införa allmänna test som genomförs ofta och vid regelbundet återkommande tillfällen på de flesta av landets högskolor och universitet. Vi vill även införa förberedande kurser enligt amerikansk förebild. De ovan nämnda testen kan likna de tävlingar (concour) som regelbundet anordnas i där en akademiker alltid har chanser att gå vidare från en kunskapsgren till en annan om han/hon når ett bra resultat i testen. På så sätt skulle man både praktiskt och effektivt kunna kontrollera sökandens möjligheter att klara av yrkesarbetets krav i olika sammanhang. Testen kan utvecklas i direkt samband med preparandkurser som skulle erbjuda dem som inte lyckas en möjlighet att komplettera sina studier eller aktualisera sina kunskaper för att vid ett andra eller tredje tillfälle lyckas ta provet. En sådan form av validering förbereds nu dessutom när det gäller lägre utbildningsnivåer hantverksyrken, tekniska mer eller mindre avancerade yrken, verksamheter inom omsorgen i , där hela vuxenutbildningen genomgår en dramatisk förnyelse. Syftet är att bryta ner de onödiga utbildningarnas gamla rutiner inom t.ex. komvux och direkt utveckla praktiskt utformade studieprogram som leder till kvalificering inom de arbetsgrenar som saknar arbetskraft. Den svenska akademiska världen behöver en liknande reformering för att få den flexibilitet och den mångfald som globaliseringens arbetsmarknad kräver. Nutidens fixering vid antalet poäng motsvarande givna svenska kurser och till de olika etapper som är karaktäristiska för det svenska utbildningssystemet innebär ofta stora hinder för akademiker från andra kulturer. Vad som anförts om validering av utländska examina bör ge regeringen till känna. 6 Förtydliga toleransens gränser Om vi tolererar åsikter, företeelser och rörelser som är intoleranta, vilket slags samhälle får vi då? Knappast ett präglat av tolerans för det avvikande. Toleransen har en gräns. har vi i , av rädsla för att framstå som inskränkta eller intoleranta, valt att inte ta itu med problem. ska vara ett mångkulturellt, tolerant och humant samhälle. I arbetet för tolerans är det viktigt att samarbeta med invandrare och invandrarorganisationer. Likhet inför lagen ska råda på alla områden. Människor ska bemötas med respekt för sin särart, inte med misstroende och fientlighet. I huvudsak har detta fungerat väl. Vi svenskar har lärt oss att sikher kan köra buss lika bra med turban istället för uniformsmössa. Muslimska skolbarn behöver inte äta skollunch under . Det är de goda exemplen som överväger, men det finns också mer problematiska exempel. Det förekommer till exempel tvångsäktenskap och äktenskap mellan barn, som görs upp över deras huvuden. Det förekommer så kallade hedersmord. Och morden är sannolikt bara toppen på ett av förtryck mot unga kvinnor som vågar trotsa familjen och leva ett självständigt liv. Många unga flickor med invandrarbakgrund tvingas leva ett dubbelliv i skräck för att familjen ska komma på dem med att inte följa traditionella värderingar när de är i skolan eller ute på sin fritid. När det blir konflikt mellan demokratiskt stiftade lagar och kulturella, religiösa eller traditionella sedvänjor måste lagarna respekteras av alla. Kultur eller religion får aldrig tillåtas ursäkta eller upprätthålla förtryckande sedvänjor. De rättigheter som svensk lag ger gäller alla. Det betyder också frihet från familjens ibland hårda krav på att uppföra sig traditionsenligt. Yttrandefriheten ska gälla alla. Rätten att välja livsväg, till exempel livskamrat, ska gälla kvinnor likaväl som män. De religiösa friskolorna är något nytt och därmed ovant i . Friskolor är något positivt för samhället, och utbildning är den stora utjämnaren av sociala och ekonomiska villkor. Men det förutsätter att de drivs i enlighet med läroplanens målsättningar och värderingar. Det är viktigt med tydliga politiska ramar för vad som är tolerans och vad som inte är det. Att ge en utbildning i samtliga världsreligioners och livsåskådningars innehåll som inte är färgad av konfessionella förbehåll är utomordentligt viktigt. Liksom att noggrant undervisa om och efterfölja de medborgerliga och politiska fri- och rättigheter som existerar i . bör fortsätta sin granskning av friskolor på religiösa grunder. Friskolor som inte följer läroplanens mål bör få sitt tillstånd indraget, vilket bör ge regeringen till känna. Men de överordnade målen måste konkretiseras till en vardaglig nivå för att bli tydliga. Principer om alla människors lika värde och rättigheter måste följas även i vardagen.