mot · GP02K85 · 2002-03-28 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:K85av m.fl. (kd)med anledning av skr. 2001/02:115 EU:s framtidsfrågor 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen främst bör inrikta sina ansträngningar i framtidskonventet på frågan om EU:s framtida organisation och uppgiftsfördelning, snarare än på sakpolitiska frågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen bör vara öppen för ett öppnare och mer demokratiskt EU genom bl.a. en förstärkning av roll och en tydligare ansvarsfördelning mellan rådet och kommissionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen bör verka för att arbetet i EU läggs upp så att de nationella parlamenten får fullständig och tidig information och därmed på ett tidigt stadium kan komma in i processen och påverka respektive regerings ställningstaganden. 2 Inledning anser att EU behöver förstärkas på flera områden. måste den demokratiska kontrollen skärpas och unionens uppgifter avgränsas tydligare. En konstitutionell reform krävs för att unionen ska fungera efter utvidgningen. I motionerna om framtidsfrågor (2001/02:K426) och om (2001/02:K3) beskrev sin vision av framtidens EU och gav konkreta förslag på konstitutionella reformer. Vi avstår från att upprepa förslagen i denna motion. Istället ger vi några synpunkter på framtidskonventets arbete. 3 Konventets uppgifter Den inställning till konventet verkar präglas av en missuppfattning. När regeringens representant redogjorde för sina prioriteringar i konventsarbetet i en debattartikel , var det främst sakpolitiska frågor som togs upp: förändringar av jordbrukspolitiken, förstärkningar av den utrikespolitiska verksamheten etc. I princip alla övriga regeringar är dock överens om att konventet först och främst ska hitta en struktur och organisation för framtidens EU. Det är inte realistiskt att konventet skulle ha tid att behandla både omfattande sakpolitiska förändringar och konstitutionella sådana. Däremot måste man naturligtvis föra en principiell diskussion om kompetensfördelning mellan stat och union. Därför undrar man om regeringen vill undvika att ta ställning i de konstitutionella frågorna genom att fokusera på olika politikområden i större detalj. Det är i så fall en ohållbar strategi. Runt om i diskuteras just nu det framtida Europasamarbetets form. Regeringsföreträdare från , , med flera länder har givit sina visioner av en reformerad union. I den diskussionen måste finnas med. Vi har ett viktigt perspektiv att bidra med som ett litet land i norra . Det vore oförsvarligt att lämna den konstitutionella debatten åt de stora länderna, åtminstone om vi hoppas på ett EU som respekterar alla medlemsländers inflytande och självstyre, även de små. Vi anser därför att regeringen har varit alltför försiktig med att presentera sin vision av framtidens EU. När statsministern har givit ett utkast, har det i praktiken varit en plädering för status quo. Därmed visar regeringen att man inte till fullo förstått att EU:s handlingskraft bara kan bevaras genom reformer, i synnerhet inför utvidgningen, som EU får ett större ansvar på fler och fler politikområden. Som beskrivit i ovanstående motioner, anser vi att konstitutionella reformer behövs för att klara denna utmaning. 4 Maktbalansen Ifråga om maktbalansen mellan EU:s institutioner har regeringen tyvärr inte mycket att säga. Regeringen anser uppenbarligen att dagens system är tillfredsställande. är av en delvis annorlunda åsikt, vilket framgått av de motioner som beskrivits ovan. För det första bör inflytande i beslutsprocessen stärkas. utgör medborgarnas enda direktkanal in i EU:s beslutsfattande. På de områden där majoritetsbeslut gäller i ministerrådet måste parlamentet få medbeslutande. För det andra är det viktigt att slå fast kommissionens viktiga roll som motor i samarbetet och som fördragens väktare. Det är olyckligt att rådet tagit på sig allt fler av kommissionens uppgifter , så att uppgiftsfördelningen dem emellan har grumlats. Det måste också påpekas att en stark kommission ofta är de små ländernas bästa vän, och en nödvändig motvikt mot de stora ländernas dominans i ministerrådet och parlamentet. 5 De nationella parlamentens roll De nationella parlamenten spelar en avgörande roll för att den demokratiska kontrollen i EU ska fungera. Deras roll har dock i många fall försvagats genom EU-samarbetet, medan regeringskanslierna i länderna fått ett informationsmässigt övertag. instämmer i att parlamentens roll stärks bäst genom att de på bästa sätt kan granska regeringarnas agerande i rådet. kan visa på det goda exemplets makt i den nordiska traditionen utan att för den skull ifrågasätta medlemsstaternas suveränitet på detta område. Det krävs naturligtvis att arbetet inom EU läggs upp så att nationella parlament får tillräckliga tidsfrister för att agera gentemot sin regering. När det gäller lagstiftningsärenden är det ofta nödvändigt att komma in mycket tidigt i processen, redan innan kommissionen lagt ett förslag. Regeringen bör verka för fortsatta förbättringar härvidlag. Vidare är det viktigt att det svenska språkets ställning värnas och att underlagsdokument inför rådsmötena finns på svenska. () von der Esch (kd) () () () () () () () () ()