mot · GP02K60 · 2002-02-07 00:00:00 — Det innebär att är det högsta politiska organet. Regeringens mandat utgår från en riksdagsmajoritet som tolererar den. I andra politiska system bygger folkstyret i större utsträckning på att makten delas. Längst har de länder gått vars system är influerade av den franske filosofen , där makten delas mellan sinsemellan självständiga institutioner. Maktdelning kan ske på olika sätt. Det kan t. ex. ske genom att makten delas mellan de politiska organen och rättsväsendet. Det är den princip som EU:s och system bygger på. Maktdelning kan även ske genom t.ex. tvåkammarsystem i parlamentet. Det schweiziska politiska systemet har inslag av både representativ och direkt demokrati. Makten kan också delas mellan det centrala och de lokala. Syftet med maktdelning är att förbättra möjligheterna för ansvarsutkrävande och insyn genom att olika institutioner självständigt kontrollerar varandra. Maktdelning som princip har flera fördelar. Den underlättar en precisering av vilka uppgifter som ankommer på t.ex. EU, på staten och kommunerna. Maktdelning motverkar osund maktkoncentration. Den ger medborgarna möjlighet till inflytande på mer än ett sätt. En ökad maktbalans kan också stärka demokratins konstitutionella legitimitet och minska de rättsstatliga bristerna. Om domstolar och andra rättstillämpande organ får möjlighet att underkänna lagstiftning som kränker medborgerliga fri- och rättigheter får individen en starkare ställning gentemot staten. Det finns de som menar att ökad maktdelning är ett nollsummespel där ökad makt för t.ex. domstolar och rättsliga organ automatiskt innebär att folkvalda politiker förlorar i makt i motsvarande mån. Det är inte korrekt. Domstolarna är en del av rättsstaten, demokratins andra sida. De agerar bara på det mandat som de tilldelats av den offentliga makten. Domstolarnas mandat kan också tas tillbaka av den politiska församling som tilldelat dem det. Horisontell maktdelning För att öka inslagen av horisontell maktdelning, d.v.s. ökad maktbalans mellan de demokratiska institutionerna på samma nivå, föreslår vi en förbättrad normkontroll, d.v.s. domstolars och andra offentliga organs rätt och skyldighet att pröva om normer på olika nivåer är förenliga med överordnade regler. Det sker lättast genom att uppenbarhetsrekvisitet i RF 11.14 tas bort. Bestämmelsen om uppenbarhetsrekvisitet stadgar att domstolar och andra offentliga organ inte får tillämpa en föreskrift om denna står i strid med bestämmelse i grundlag eller annan överordnad författning, dock måste felet vara uppenbart. Till följd av den rättsmiljö som numer är en del av har uppenbarhetsrekvisitet förlorat en del i betydelse. EG-rätten har företräde framför svensk lagstiftning utan att det finns något krav på uppenbar motstridighet. Borttagande av uppenbarhetsrekvisitet förespråkades också av en enig Demokratiutredning. Vi vill alltså ge domstolarna större möjligheter att kontrollera lagstiftningens förenlighet med grundlagen. Sådana allmänna möjligheter skulle kunna kompletteras med en särskild författningsdomstol. En författningsdomstol skulle kunna ha kompetens att pröva vanlig lags överensstämmelse med grundlag, avgöra tolkningstvister när det gäller vallag och övriga lagar som rör det politiska systemets funktion samt övervaka de mänskliga fri- och rättigheterna. En alternativ möjlighet vore att ge och/eller Regeringsrätten de funktioner som en författningsdomstol bör ha. Vertikal maktdelning Maktdelning kan också vara vertikal. Vertikal maktdelning illustreras främst av en stark självstyrelse. Folkomröstningar och det svenska systemet med självständiga myndigheter är andra exempel. Som ett led i en ökad vertikal maktdelning vill vi ge den kommunala självstyrelsen ett starkare skydd i grundlagen. En bättre lagprövningsrätt är ett skydd också för den kommunala självstyrelsen. Denna tanke utvecklas vidare nedan i avsnittet om självstyrelse. De förändringar vi nu föreslår bör utgöra en del av en mera genomgripande författningsreform. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med detta uppdrag. 8.3 En stärkt rättsstat är det fria och demokratiska samhällets förutsättning. En väl fungerande rättsstat är en garant för att människors frihet och demokratiska rättigheter inte kränks. Det ställer krav på ett starkt och välfungerande skydd för individuella fri- och rättigheter. Det skydd som finns för individuella fri- och rättigheter är inte fullgott. Många människors rättigheter har kränkts av staten, något som inte minst fällande domar mot i vittnar om. om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna bör upphöjas till grundlag. Det skulle ge konventionens rättigheter regeringsformens högre skyddsnivå. Det skulle även vara en värdefull symbolhandling som visar att det som stadgas i konventionen värderas lika högt som grundlagen. I samband härmed bör egendomsskyddet förstärkas. På detta område släpar efter vad andra fria länder säkerställer. Domstolarnas konstitutionella ställning måste också stärkas. Till skillnad från polis- och åklagarväsendet är inte domstolarnas uppgifter begränsade till att medverka i arbetet med att uppfylla samhällets kriminalpolitiska mål. En av domstolarnas viktigaste uppgifter är att värna de rättsstatliga principerna. Regeringsformen är otydlig när det gäller att förbehålla normgivningsmakten beträffande rättskipningen och domstolarna. Detsamma gäller även regleringen av domstolsorganisationen och utnämningsmakten av domare. Vi vill stärka domstolarnas konstitutionella ställning genom att i regeringsformen ge domstolarna befogenhet att själva besluta om sina egna arbetsordningar. Ansvaret för domstolarna bör dessutom flyttas från regeringen till . bör därför läggas ner och ersättas av en ny myndighet som är underställd . Grundlagen ställer krav på saklighet vid tillsättning av statliga tjänster. Bestämmelsens syfte är inte bara att säkerställa den offentliga förvaltningens oberoende mot staten utan också att upprätthålla medborgarnas tilltro till den statliga förvaltningen som sådan. Grundlagens bestämmelser skall också regeringen efterleva. Mot den bakgrunden är det högst anmärkningsvärt att den nuvarande regeringen i stor utsträckning tycks använda utnämningsmakten som ett belöningsinstrument för det egna eller närstående partiers företrädare. Denna utveckling kan tvinga fram att verkschefer och andra statliga befattningshavare måste bytas ut efter varje regeringsskifte. För att motverka detta vill vi öka insynen vid tillsättningen av statliga myndighets- eller verkschefer. Det bör införas ett nytt, öppet förfarande vid utnämningar av högre statliga tjänster. Det skulle kunna göras genom att låta kandidater till sådana tjänster frågas ut offentligt av det riksdagsutskott som bereder de ärenden som rör myndighetens eller verkets område. 8.4 Stärkt självstyrelse Vår utgångspunkt är att beslut inte skall fattas på högre nivå än nödvändigt. Det är därför vårt första alternativ alltid är en enskilds personliga rätt att råda över sin framtid. Åtgärder som verkar i denna riktning är bl.a. de ökade möjligheter vi föreslår för den enskilde att välja skola, sjukvård och äldreomsorg. En stärkt självstyrelse kan ge demokratin ny vitalitet. Genom att göra politiken mer lokal ökar också möjligheterna för den enskilde att vara med och påverka besluten. Grundlagsskyddet för den kommunala självstyrelsen är otillräckligt. Trots ett uttryckligt stadgande i grundlagen och trots påpekanden från Lagrådet har regeringen och dagens riksdagsmajoritet inte kunnat hindras från att driva igenom lagstiftning som påtagligt undergräver kommunernas förutsättningar att själva besluta i egna angelägenheter. Regering och riksdag skall inte kunna urholka den kommunala självstyrelsen på grund av att man ogillar den politik som förs i vissa kommuner. Den kommunala självstyrelsen måste därför ges ett starkare skydd i grundlagen. En central del av en riktig självstyrelse är att kommunerna själva får förfoga över sina skatteintäkter. Väljarna måste kunna se hur deras skattemedel används. Bara då går det att utkräva ansvar. Den svenska kommunala självstyrelsen ger kommunerna en grundlagsfäst rätt att ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter. Beskattningsrätten är uttryckligen begränsad till detta. Beskattningsrätten har emellertid kraftigt urholkats sedan det inomkommunala skatteutjämningssystemet infördes , på ett sätt som med varje rimlig tolkning måste anses strida mot regeringsformens andemening. Systemet innebär att vissa kommuner och landsting tvingas att med sin uppburna kommunalskatt lämna bidrag till skötseln av andra kommuner och landsting. Bortsett från de konstitutionella invändningarna är systemet till sin konstruktion direkt tillväxtfientligt i och med att det straffar framgång. Det inomkommunala skatteutjämningssystemet skall därför avskaffas. I stället bör ett statligt finansierat utjämningssystem införas som handhar bidrag till kommuner och landsting som har en otillräcklig skattekraft. Staten skall härutöver svara för finansieringen av vissa grundläggande rättigheter direkt till medborgarna. Våra förslag om en nationell skolpeng och en allmän obligatorisk hälsoförsäkring skall bl.a. ses i ljuset av detta. Möjligheterna att genomföra kommundelningar skall härutöver förbättras. Finns det en majoritet för en kommundelning och om inga starka skäl talar emot en delning skall folkviljan respekteras. 8.5 Bättre möjligheter att påverka Det politiska förtroendemannaskapet är förpliktande. Att bli vald till ett politiskt uppdrag innebär en skyldighet att företräda enskilda människor på områden där var och en själv inte kan fatta de nödvändiga besluten. Det politiska arbetets karaktär av personligt förtroendeuppdrag har dock tunnats ut allteftersom politikens omfattning har byggts ut och blivit mer byråkratiserad, bland annat genom att ärenden delegeras till tjänstemän i allt större utsträckning. Det är en farlig utveckling. Politiken måste återigen göras till en större personlig angelägenhet. På samma sätt som en förstärkning av den lokala politiken bidrar till att föra politiken närmare dem som berörs skulle ett mera renodlat personvalssystem också göra det. Ett tydligare personval ger även bättre möjligheter till ansvarsutkrävande. Personval finns ett visst inslag av personval. Tanken bakom införandet av detta system var att väljarna i större utsträckning än tidigare skulle kunna påverka ordningen bland kandidaterna. Personvalet har emellertid inte fått något verkligt genomslag. En orsak till detta är de relativt höga spärrnivåerna om man skall bli vald på detta sätt. Erfarenheter års riksdagsval visar att det t. ex. i och i praktiken krävs att man är partiledare för att få tillräckligt antal personröster för att nå över spärrnivån. Endast tolv riksdagsledamöter valdes förra gången in med frångående av listordningen. Trots dessa iakttagelser kom majoriteten i Rådet för utvärdering av val fram till att balansen mellan väljarnas och partiernas inflytande fick en i vart fall godtagbar avvägning. Vi delar inte denna bedömning. Vi vill ge väljarna det avgörande inflytandet över vem som skall representera dem i de politiska församlingarna genom att ta bort spärrarna vid personval helt fr.o.m. valet . Skilda valdagar har gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval. som gått sedan denna ordning infördes har kommunernas ställning och uppgifter förändrats väsentligt. Kommunerna bestämmer bl.a. över skolan, , barnomsorgen, hemsjukvården, natur- och stadsmiljön, väsentliga delar av infrastrukturen m.m. av hela den offentliga sektorn tas i anspråk av kommuner och landsting. En stor del av befolkningen betalar ingen eller bara en begränsad inkomstskatt till staten. I gengäld betalar de betydande belopp i landstings- och kommunalskatt. Vi vill skilja på de olika valen. Med skilda valdagar för och riksdagsval skulle viktiga kommunala frågeställningar få samma möjligheter som rikspolitiken att tydliggöras och debatteras. Med beaktande av den maktförskjutning som skett från stat till kommun finns det särskilt starka skäl som talar för att ändra nuvarande ordning med gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval. Praktiskt kan en reform utformas på olika sätt. En möjlighet är att val till riksdag och kommun varvas med mellanrum. En annan möjlighet är att hålla val i en fjärdedel av landets kommuner . En tredje möjlighet, som nämns, är att låta kommunerna själva bestämma när val skall hållas och tillämpa rullande mandatperioder med upplösningsrätt. Ett viktigt skäl till att valdagarna bör skiljas åt är att det härigenom kommer att anordnas allmänna val med tätare mellanrum än . Erfarenheterna av de fyraåriga mandatperioderna är i all väsentligt positiva, men med den reservationen att avståndet mellan valen blivit väl långt. förespråkade skilda valdagar för att kommunala frågor och landstingsfrågor då skulle få en bättre chans att få genomslag. har uppdragit åt regeringen att utreda frågan. Dessvärre verkar det som om inte kommer fram till ett positivt resultat. Vi har tidigare aviserat att vi, för det fall att skulle misslyckas med att komma till en överenskommelse om skilda valdagar, har för avsikt att återkomma direkt till med ett förslag. Vi vill också införa en rätt till nyval i kommunerna. En upplösningsrätt innebär en förstärkning av demokratin eftersom medborgarna då kan få en annan regering om opinionsläget skulle ändras under pågående mandatperiod. 8.6 Nya vägar till inflytande Den nya tekniken erbjuder förbättrade möjligheter att bredda människors delaktighet i den demokratiska processen. Det bör utredas hur dessa möjligheter kan komma till bred användning. Ett exempel är att utveckla möjligheterna att rösta via Internet. genomförde som första parti ett öppet provval på Internet. Någon eller några kommuner bör nu ges möjligheten att genomföra folkomröstning på Internet. Dessutom bör försök göras i någon eller några kommuner med kommunalval på Internet . Ett ökat direkt medborgarinflytande kan uppfattas stå i motsatsförhållande till det representativa politiska systemet. Ansvarsförhållandena kan bli mindre tydliga. Vi menar dock att ökade möjligheter att hålla t. ex. kommunala folkomröstningar är ett led i en ökad vertikal maktdelning. Denna vinst uppväger enligt vår mening de eventuella nackdelarna. De politiska ungdomsförbunden är kanaler för information till ungdomar om vikten av det demokratiska arbetet. Ett problem i detta sammanhang är svårigheten för de politiska ungdomsförbunden att få informera i skolorna om sin verksamhet. Vi menar att politisk verksamhet i skolorna bör främjas inte motarbetas. Vi förutsätter att regeringen med kraft verkar för att förbättra ungdomsförbundens möjligheter att få komma ut till skolorna. 8.7 EU och det konstitutionella arbetet EU kommer att spela en allt större roll för framtid. EU ger och andra länder möjligheter att samverka kring och utöva inflytande över frågor som kan lösas på den nationella nivån. Härigenom bidrar EU till en angelägen fördjupning av demokratin. EU:s arbete regleras genom fördrag som ingås mellan staterna. I fördragen anges vilka frågor som skall lösas på ett överstatligt sätt och vilka som skall handhas i ett mellanstatligt samarbete. Enligt vår mening är det angeläget att görs mer tydliga och överskådliga. En sådan förändring gör det lättare också för medborgarna att se var beslut inom EU fattas. Det förbättrar möjligheterna att kontrollera EU:s arbete. I de fördrag som skall utarbetas bör principen vara att det skall krävas noggranna överväganden och särskilda procedurer för att ge EU ny kompetens. Däremot måste beslutsreglerna inom EU på de områden där kompetens redan givits göras enklare. På så sätt kan en viktig balans mellan EU och medlemsstaterna säkras som effektiviteten och beslutskraften inom EU förstärks. () Per () () () () () (m) () () () () () Per ()