mot · GQ02So261 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter. Genom lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter förbjöds anordnandet av tillställning eller sammankomst till vilken allmänheten har tillträde om tillställningen med hänsyn till utformning, inredning eller beskaffenhet i övrigt av den lokal eller plats där den skall äga rum och den verksamhet som förekommer eller är avsedd att förekomma eller annan omständighet är särskilt ägnad att underlätta för besökare att ha sexuellt umgänge i lokalen eller på platsen med annan besökare. I klartext förbjuds alltså vissa tillställningar där privatpersoner har sexuellt umgänge med andra privatpersoner. Den s.k. bastuklubbslagen började gälla . Lagen tillkom främst på grund av oron för hivspridning bland vissa homo- och bisexuella män på det tiotal klubbar som då fanns i storstäderna. I har begärt att bastuklubbslagen tas bort eftersom den inte fyller någon funktion. Även kommittémajoriteten stannade vid denna slutsats. Det finns tvärtom tecken på att den försvårar arbetet mot hiv. Bland annat har åklagare åberopat förekomsten av kondomer i en lokal som bevis för brott mot bastuklubbslagen. För oss liberaler är det viktigt att slå fast att det enda hållbara argumentet för staten att förbjuda bastuklubbar är om man därmed kan motverka allvarliga epidemiska sjukdomar. Detta argument måste i sin tur vägas mot individens rätt till integritet. Några moraliska aspekter på hur vuxna människor lever ut sin sexualitet tillsammans och utan tvång, i avskildhet och utan betalning ska staten inte ha. Det tål i sammanhanget att understrykas att i den mån det i samband med sådana tillställningar förekommer sexuella övergrepp genom våld, tvång eller utnyttjande av beroendeställning etc är dessa gärningarna straffbelagda genom annan lagstiftning. Mot denna bakgrund bygger bastuklubbslagen helt på antagandet att vissa platser är farligare än andra ur smittspridningssynpunkt. Men det är ju inte platsen som avgör om en sexuell förbindelse innebär fara för smittspridning, utan sättet som människor har sex på. En sexuell handling blir varken mer eller mindre riskfylld om den utförs i en bastuklubb jämfört med om den utförs i den egna sängkammaren. Att då förbjuda bastuklubbar eller ålägga dem särskilda restriktioner enbart på grund av att besökare använder dem för sexuella möten visar på ett moraliserande synsätt gentemot vissa människors frivilligt utövade sexualliv. Naturligtvis anser vi inte att oskyddat sexuellt umgänge är riskfritt. Det förebyggande arbetet mot hiv och andra sexuellt överförda sjukdomar måste intensifieras och fokuseras på epidemiologiska nyckelgrupper såsom ungdomar, män som har sex med män och invandrare. Som framgår av betänkande kan det däremot svårligen påstås att bastuklubbslagen haft någon betydelse för att minska spridningen. Eftersom bastuklubbslagens hivpreventiva effekt i bästa fall är obefintlig och i värsta fall negativ och lagen dessutom är ett ingrepp i människors integritet och privatliv, finns det mycket goda skäl att nu avskaffa lagen. Någon ny lagstiftning på området är av ovan redovisade skäl inte heller motiverad.