mot · GQ02Sf239 · 2002-10-23 00:00:00 — 2 Förslag till riksdagsbeslut 9 4 Utvecklingen i den Europeiska unionen 12 4.1 Mänskliga rättigheter hotas efter 12 4.2 Rådsdirektiv om transportörsansvar 12 4.3 Rådsdirektiv och rambeslut om straff för den som underlättar icke auktoriserad inresa, eller icke auktoriserad vistelse i medlemsstat 13 4.4 Handlingsprogram för att bekämpa illegal invandring 14 4.5 Förslaget till Dublinförordning 14 4.6 Förslag till rådsdirektiv om mottagningsvillkor för asylsökande 15 4.7 Förslag till rådsdirektiv om miniminormer för när medborgare i tredje land skall betraktas som flyktingar eller som eljest i behov av internationellt skydd 16 4.8 Rådsdirektiv om rätt till familjeåterförening 17 4.9 Förslag till rådsdirektiv om tillfälligt uppehållstillstånd för offer för människohandel som är beredda att samarbeta med myndigheterna 18 5 Den svenska utlänningslagstiftningen 19 5.1 Utländska kvinnors stryktålighet översyn av 2 kap. 4 § utlänningslagen 19 5.2 Uppehållstillstånd efter inresa 20 5.3 Handläggningstiderna hos och 20 5.4 Visumkrav som medel i en politik syftande till att utestänga flyktingar från och EU 20 5.5 Praxis vid besöksvisum 21 5.6 Framtida behov av arbetskraftsinvandring 21 5.9 Brister i rättssäkerheten i asylförfarandet 23 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett stopp för svensk vapenexport till länder där grova kränkningar av mänskliga rättigheter äger rum.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen inte bör godta direktivförslag som i likhet med det som behandlar mottagningsvillkoren för asylsökande i allt väsentligt saknar reellt innehåll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör påkalla nya förhandlingar om transportörsansvarsdirektivet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör begära omförhandlingar av direktivet och rambeslutet om straff för den som underlättar icke auktoriserad inresa eller vistelse i medlemsstat för att eliminera alla inslag som försvårar för dem som är i behov av asyl att ta sig till ett EU-land. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör använda sin vetorätt mot ytterligare repressiva förslag inom området för asyl och immigration innan direktivförslag som syftar till att garantera vissa miniminivåer för skyddsregler och mottagningsvillkor antagits. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen vid förhandlingarna om Dublinförordningen kraftfullt bör verka för principen att den asylsökande skall avgöra i vilket land han eller hon vill söka asyl. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om villkor för regeringens stöd för förslaget till direktiv om mot- tagningsvillkor för asylsökande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen inte bör godta några inskränkningar i skyddet för flyktingar och andra skyddssökande i det direktivförslag kommissionen lade fram om miniminormer för när medborgare i tredje land skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om grundläggande omarbetning av familjeåterföreningsdirektivet för att bringa det i överensstämmelse med de principer som fastslogs av i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändringar i förslaget till direktiv om tillfälligt uppehållstillstånd för offer för människohandel som är beredda att samarbeta med myndigheterna. beslutar om en översyn av 2 kap. 4 § utlänningslagen. begär förslag hos regeringen om sådan ändring i 2 kap. 5 § andra stycket utlänningslagen att intentionerna i lagändringen 2000 får genomslag i praktiken. beslutar om sådan ändring av utlänningslagen att den som väntat än 18 månader på ett lagakraftägande avlägsnandebeslut automatiskt beviljas permanent uppehållstillstånd om det inte föreligger synnerliga skäl häremot. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i EU bör verka för en förkortning av listan över visumpliktiga länder och att visumkrav inte används som medel att utestänga flyktingar och andra skyddsbehövande från EU:s medlemsstaters territorium. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör utfärda tydliga riktlinjer för att dess handläggning av visumärenden skall genomsyras av en inställning av humanitet och icke-diskriminering. begär att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning om behovet av en framtida arbetskraftsinvandring och hur denna lämpligen bör regleras. begär att regeringen tillsätter en utredning för att se över 6 kap. 2 och 4 §§ utlänningslagen i enlighet med vad i motionen anförs. begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för att söka asylvisum. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ovillkorlig rätt till muntlig förhandling i länsrätten i asylärenden. 1 Yrkande 1 hänvisat till UU. Majoriteten av världens flyktingar har flytt från våld, krig och politiskt förtryck. Den direkta orsaken till att nio av tio fördrivna människor lämnat sina hem är politiskt förtryck och väpnade konflikter. Dessa konflikter utkämpas till största delen med vapen som tillverkats i de rika industriländerna. bidrar här aktivt till att människor tvingas fly genom att exportera vapen till länder som kränker grundläggande mänskliga rättigheter. I en rapport från publicerad konstaterades att under de tre föregående åren exporterat krigsmateriel för mer än till tio stater som gjort sig skyldiga till omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter eller där krig eller inbördeskrig pågår, nämligen , , , , , , , , och . Den mest brådskande förändringen av den svenska flyktingpolitiken är ett stopp för den svenska vapenexporten till länder där grova kränkningar av mänskliga rättigheter äger rum. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Konkurrens om diamanter, , olja eller råvaror mellan stater eller företag är en viktig orsak till flera pågående krig t.ex. i och . I det senare fallet har svenska intressen varit involverade genom oljeutvinning som bedrivits av det numera till det kanadensiska bolaget sålda . Det är en verksamhet som bidrar till att förlänga och förvärra pågående krig och till folkfördrivning genom nedbränning av byar. Det är viktigt att ha dessa fakta i minnet när ledande politiker i och andra västländer i högtidliga ordalag talar om vikten av att förebygga uppkomsten av flyktingströmmar. Konflikter mellan och förföljelse av folkgrupper är vanliga orsaker till att människor drivs på flykt. Men också rent inhemskt förtryck där grundläggande demokratiska rättigheter satts ur spel, ofta med politiska strider och inbördeskrig som följd, befrämjar uppkomsten av flyktingströmmar. De åtgärder som och andra västländer vidtagit efter terrorattacken för att förebygga nya terrordåd har i viktiga avseenden inneburit att mänskliga rättigheter inskränkts, något som t.ex. och tagit till förevändning för att ostört genomföra oerhörda övergrepp mot dessa rättigheter i respektive mot den uiguriska folkgruppen. Social och ekonomisk nöd och även miljökatastrofer orsakar migrationsströmmar. Den största delen av denna migration äger rum mellan olika . skuldbörda till i-länderna och dessas protektionistiska handelspolitik, som t.ex. EU:s jordbrukspolitik, är andra viktiga faktorer som har del i den problemfyllda situation i vilken många befinner sig. Men det är viktigt att fastslå att fattigdom inte har någon nämnvärd betydelse för människors beslut att söka sig till norra . 4 Utvecklingen i den Europeiska unionen 4.1 Mänskliga rättigheter hotas efter De flesta direktivförslag som tillförsäkrar asylsökande och invandrare rättigheter, t.ex. de som handlar om flyktingdefinitionen och subsidiärt skydd, asylförfarandet, familjeåterförening eller rättigheter för personer med långvariga uppehållstillstånd, befinner sig fortfarande under långt utdragen behandling och har inte blivit accepterade. Dessa förslag har blivit dramatiskt urvattnade av kommissionen och/eller rådet . I stället för att anstränga sig att komma överens på de här områdena har EU-institutionerna satsat på att snabbt komma överens beträffande repressiva åtgärder mot invandringen: förstärkta gränskontroller, ökad frekvens av utvisningar, hot mot tredje länder osv. Den balanserade politik som toppmötet i beslutade om är skrotad; efter händelserna är politiken helt inriktad på tvång, utvisningar och gränskontroll. Den svenska beslut vid godkännandet av propositionen om svenskt EU-medlemskap att i EU skulle kraftfullt verka för en human och solidarisk flyktingpolitik förefaller att ha fallit i glömska. Kommissionen publicerade ett arbetsdokument med titeln mellan att garantera den interna säkerheten och att uppfylla internationella skyldigheter och instrument avseende skydd. Dokumentet, som tagits fram på uppdrag av rådet med anledning av 11 september-händelserna, innehåller en rad förslag som alla skulle leda till att asylrätten hotas. Allvarligast är förslaget till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna att den skall ompröva det undantagslösa förbudet mot att avvisa någon som skulle riskera att utsättas för tortyr. I dokumentet lovordades också derogation, dvs. förklaring att man inte längre avsåg att tillämpa, från artikel 5 i om mänskliga rättigheter i syfte att möjliggöra internering av misstänkta terrorister som inte är brittiska medborgare. Regeringen har bjudit ett tämligen svagt motstånd mot det batteri av repressiva direktivförslag, rambeslut och andra beslut på asyl- och immigrationsområdet som utgör byggstenar i Fort EU. Regeringen bör inte godta direktivförslag, som i allt väsentligt saknar reellt innehåll i likhet med det som behandlar mottagningsvillkoren för asylsökande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.2 Rådsdirektiv om transportörsansvar Tyvärr har regeringen under det franska ordförandeskapet godtagit det franska direktivförslaget om ett skärpt transportörsansvar. På området asyl och invandring har varje medlemsstat fortfarande vetorätt. kan rådet efter hörande av enhälligt besluta att överföra hela eller delar av rättsområdet till förfarandet med majoritetsbeslut reglerat i artikel 251 i fördraget. Direktivet har både till syfte och effekt att kortsluta rätten till asyl och göra oanvändbar. Det utgör ett grovt angrepp på den mänskliga rättigheten att söka och åtnjuta asyl, som finns upptagen i artikel 14 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Transportörsansvar innebär i praktiken att myndighetsutövning läggs ut på privata rättssubjekt, vilka självfallet har vinstsyftet som främsta ledstjärna. SAS har i sitt remissvar över departementspromemorian Transportörsansvaret i utlänningslagen (Ds 2001:74) bl.a. yttrat följande: I och med att SAS har rätt att neka ombordstigning på grund av att inresehandlingarna (inte själva flygbiljetten) inte är i ordning kan passagerarna sägas stå i ett slags beroendeförhållande till transportören. Därför är transportörens kontroll att likställa med myndighetsutövning och därmed i strid med regeringsformen. delar den uppfattningen. Transportörsansvaret har också som oundviklig följd att transportföretagen inför rasprofilering av sina passagerarkontroller. Detta är fullständigt oacceptabelt och försvårar en effektiv kamp mot främlingsfientlighet och rasism. anser att regeringen bör påkalla nya förhandlingar om direktivet och därvid verka för att alla bestämmelser i direktivet som sätter asylrätten ur spel eller leder till diskriminering grundad på hudfärg eller etniskt ursprung tas bort. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.3 Rådsdirektiv och rambeslut om straff för den som underlättar icke auktoriserad inresa, eller icke auktoriserad vistelse i medlemsstat nåddes politisk enighet om straff för den som underlättar inresa eller vistelse i medlemsstat som inte är auktoriserad. Det bedöms som troligt att direktivet och rambeslutet kommer att antas . I direktivet finns en rätt, men inte en skyldighet, för medlemsstaterna att från straffbarhet undanta den som underlättar inresan eller vistelsen av humanitära skäl. framförde i en motion att en sådan humanitär klausul var helt otillräcklig eftersom bevisbördan för att det varit fråga om humanitära motiv läggs på underlättaren. Vidare påpekades i motionen att det var fullständigt orimligt att låta varje medlemsstat avgöra om den humanitära klausulen skulle införas, något som skulle leda till en tävlan om att bygga högre murar mot flyktingarna. är denna farhåga på väg att besannas så vitt avser . föreslår i sitt slutbetänkande (SOU 2002:69) att straffet för att hjälpa en utlänning att olovligen resa in i skall vara fängelse i två till . Något humanitärt undantag skall inte finnas. Som en fördel med den stränga straffskalan anförs bl.a. att det ger möjlighet till hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid brottsutredningen. Här håller grunden på att läggas för en framtida fängelsepopulation av samvetsfångar i . bör omgående kräva att direktivet och rambeslutet omförhandlas för att eliminera alla inslag som försvårar för dem som är i behov av asyl att ta sig till ett EU-land. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.4 Handlingsprogram för att bekämpa illegal invandring antog rådet en aktionsplan för att bekämpa illegal invandring. I planen ges högsta prioritet för åtgärder syftande till att täppa igen återstående sprickor i murarna runt . Bortsett från en generell hänvisning till internationella åtaganden om att ge skydd saknas varje tanke på att det finns asylsökande och flyktingar bland dem som gör irreguljära förflyttningar, smugglas eller är utsatta för människohandel. Andra åtgärder som man enats om avser t.ex. riktlinjer för den yttre gränskontrollen och slutande av återtagandeavtal med tredje länder som , , , , och identifiering av nya länder (, , och ) med vilka sådana avtal borde slutas. Därtill kommer bl.a. rådets slutsatser om åtgärder mot olaglig invandring sjövägen, samarbete med tredje land för att bekämpa olaglig invandring, samarbete med kring visering, återtagande, flygplatskontroller etc. och ständiga förändringar och tillägg till . I stort sett allt som EU beslutat om på asyl- och immigrationsområdet, med den europeiska flyktingfonden och direktivet om tillfälligt skydd vid massflykt som undantag, har utgjort byggstenar i projektet . Regeringen bör använda sin vetorätt mot ytterligare repressiva förslag på detta politikområde innan de direktivförslag som syftar till att garantera vissa miniminivåer för skyddsregler och mottagningsvillkor har antagits. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.5 Förslaget till Dublinförordning Kommissionen har lagt fram ett förslag till rådsförordning för att ersätta . Förslaget innebär ett fasthållande vid de grundprinciper som vilar på. Man försöker lappa och laga och genomföra vissa detaljförbättringar. Men de stora principiella bristerna kvarstår. Framför allt leder huvudregeln om att asylansökan skall göras i det första EU-land den sökande rest in i, till att flyktingmottagandet koncentreras till de länder som gränsar mot områden varifrån många flyktingar kommer, dvs. Det leder också till att dessa länder kommer att bygga allt högre murar mot omvärlden, något som dessvärre de flesta av EU-ländernas regeringar ser som mycket positivt. Det finns bara en rimlig princip för att avgöra vilket land som skall handlägga en asylansökan det är att låta den asylsökande själv avgöra i vilket land han/hon vill söka asyl. Då behöver man inte längre bygga på fiktionen att alla EU-länder har en likformig bedömning av asylärendena, man slipper tragiska familjesplittringar mellan olika länder och man slipper också det stora mänskliga lidande för de asylsökande och de stora kostnaderna för skattebetalarna som de oerhört tidsödande s.k. Dublinförfrågningarna medför. Denna princip, som förespråkas av och även i kommissionens arbetsdokument om , bör ges ett kraftfullt stöd av den när förhandlingarna nu kommer att gå in i ett avgörande skede under det danska ordförandeskapet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.6 Förslag till rådsdirektiv om mottagningsvillkor för asylsökande I den motion lämnade till skrev vi att det fanns positiva inslag i förslaget bl.a. när det gällde rätt till sjukvård och psykologisk hjälp till asylsökande. nådde rådet politisk enighet om direktivförslaget, vilket emellertid omsorgsfullt rensats från i stort sett alla positiva inslag sett ur den asylsökandes synvinkel. Tyvärr måste man konstatera att den har godtagit att rådet berövat kommissionens ursprungliga förslag allt positivt innehåll. Den enda rimliga hållningen från regeringens sida hade varit att vägra godta direktivet under dessa omständigheter. Det är fullständigt oacceptabelt att som är fallet tillåta främlingsfientliga krafter styra EU:s utveckling på asyl och immigrationsområdet. Det överenskomna direktivet har som helhet ett snävare tillämpningsområde än kommissionens förslag, särskilt när det gäller vem som räknas som familjemedlem, och mer begränsade rättigheter särskilt beträffande rörelsefrihet, skolgång, rätt att arbeta, rätt till yrkesträning, rätt till hälso och sjukvård och ekonomiskt stöd. Nästan varje artikel har fått sitt innehåll urholkat i jämförelse med ursprungsförslaget, och det är nu tveksamt om direktivet kommer att bidra med en märkbar förbättring av miniminivån i de stater som haft de sämsta mottagningsvillkoren i förhållande till de stater med bättre mottagningsvillkor. Nära släktingar har tagits bort från direktivets tillämpningsområde, kärnfamiljen omfattas bara om den nationella lagen stadgar att den omfattas av en asylansökan. Medlemsstaterna får omfattande behörighet att begränsa de asylsökandes rätt att välja bosättningsort. Rätt att söka arbete inträder först i stället för . Den sociala välfärden skall bara tillförsäkra den asylsökande hälsa och överlevnad i stället för som tidigare föreslagits hälsa, välbefinnande och grundläggande rättigheter. Hälso och sjukvård begränsas i förslaget till akutsituationer, en klar begränsning i jämförelse med kommissionens förslag. Eftersom direktivet ännu inte blivit formellt antaget av rådet bör regeringen kräva omfattande förändringar för att åtminstone återställa nivån på rättigheterna till den som kommissionen föreslog. Detta bör vara ett villkor för svenskt stöd, som om det inte tillgodoses kommer att föranleda att stoppar direktivförslaget. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.7 Förslag till rådsdirektiv om miniminormer för när medborgare i tredje land skall betraktas som flyktingar eller som eljest i behov av internationellt skydd Kommissionen lade fram ett direktivförslag om miniminormer för när medborgare i tredje land och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd. Förslaget innebar på flera väsentliga punkter ett positivt bidrag till att stärka det internationella rättsliga skyddet för flyktingar. Det har gällt ett lägre beviskrav på den asylsökande, att det måste föreligga en rimlig möjlighet för förföljelse eller skada. Det är ett väsentligt lägre beviskrav än det som tillämpas av svenska myndigheter. Av mycket stor betydelse är att förföljelse också från icke statliga förföljare skall beaktas vid fastställande av flyktingstatus. Eftersom och , i strid med , har intagit en motsatt ståndpunkt är det av största vikt att den gemensamma tolkningen blir den som kommissionen föreslagit. Andra viktiga förslag är att förföljelse på grund av genus eller sexuell läggning skall omfattas av flyktingdefinitionen, att hänvisning till inre flyktalternativ måste ges en strikt avgränsning, att exkludering från flyktingstatus eller subsidiärt skydd bara får ske på grund av personligt och medvetet handlande av den berörde, att det subsidiära skyddet skall omfatta inte bara dem som hyser välgrundad fruktan för tortyr, omänsklig eller förnedrande behandling utan även hot mot liv, säkerhet eller frihet till följd av allmänt våld vid väpnade konflikter eller som resultat av allmänna kränkningar av mänskliga rättigheter. har ordförandelandet lagt fram ändringsförslag som fullständigt skjuter de positiva delarna av kommissionsförslaget i sank. Det gäller t.ex. det subsidiära skyddet där det uppställs krav på allvarlig och oberättigad skada för att skydd skall komma ifråga. Direktivet om tidsbegränsat skydd vid massflykt skall ha företräde framför flyktingstatusdirektivet, något som naturligtvis urholkar värdet av det senare direktivet. Familjebegreppet har snävats in betydligt och motsvarar nu det som gäller i direktivet om mottagandevillkor. Direktivets tillämpningsområde har snävats in så att det nu bara skall gälla om det har fattats beslut om att pröva asylansökan i sak. Möjligheterna att avslå en asylansökan med hänvisning till existensen av ett inre flyktalternativ har vidgats avsevärt. I stället för att pröva om det är skäligt att kräva att inre flyktalternativet utnyttjas skall prövningen avse om detta vore orimligt hårt. Man skall inte längre se om förföljelsen är begränsad till en viss del av landet utan om det finns något område i landet som kan betraktas som säkert. Presumtionen mot inre flyktalternativet om det är staten som står för förföljelsen är borttagen. Bestämmelserna om vad som konstituerar förföljelse har villkorats genom tillägget att det skall vara frågan om ett allvarligt angrepp på grundläggande mänskliga rättigheter eller något som uppenbart hindrar någon som utsatts för sådana handlingar från att leva i sitt ursprungsland. Detta förefaller utesluta personer från skydd som hyser en välgrundad fruktan för förföljelse utan att ännu ha utsatts för förföljelse. Den bör inte acceptera någon av dessa eller andra inskränkningar i skyddet för flyktingar och andra skyddsbehövande i kommissionens förslag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.8 Rådsdirektiv om rätt till familjeåterförening skrev följande om kommissionens förslag till rådsdirektiv om rätt till familjeåterförening: Kommissionen har lagt fram ett förslag till rådsdirektiv om rätt till familjeåterförening. Eftersom förslaget är föremål för förhandlingar i en arbetsgrupp under rådet ändras innehållet fortlöpande och det är inte meningsfullt att gå in på detaljer. Det kan emellertid direkt konstateras att direktivförslaget inte alls uppfyller de krav på rättvis behandling av medborgare i tredje land som beslutade om i . I slutsats 21 från sägs att: Den rättsliga ställningen för medborgare i tredje land bör tillnärmas den som medlemsstaternas medborgare åtnjuter. En person som har vistats lagligen i en medlemsstat som skall fastställas och som har uppehållstillstånd för bör i den medlemsstaten beviljas en uppsättning enhetliga rättigheter som ligger så nära EUmedborgarnas rättigheter som möjligt. Direktivförslaget ger tredjelandsmedborgare väsentligt mer begränsad rätt till familjeåterförening och även sämre rättigheter för den som beviljas återförening jämfört med EU-medborgare. Den ansedda brittiska organisationen säger i en sammanfattande kommentar till direktivförslaget: Själva förslaget har institutionaliserat diskriminering mot tredjelandsmedborgare. Direktivförslaget strider inte bara mot Europeiska rådets slutsats i om stärkande av icke-diskriminering i det ekonomiska och sociala livet och i kulturlivet utan går också på tvärs mot den intensivare kamp mot främlingsfientlighet och rasism som rådet uppmanade till. Under det år som gått sedan detta skrevs har förslaget till familjeåterföreningsdirektivet ytterligare allvarligt försämrats.