mot · GP02Fi38 · 2002-05-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Fi38av m.fl. (c)med anledning av prop. 2001/02:100 ekonomiska vårproposition 1 Sammanfattning vill att alla medborgare ska ha lika villkor och lika förutsättningar. Vi har ingen ambition att försöka garantera alla medborgare ett lika utfall, utan vi ser istället till varje människas särskilda förutsättningar och behov i livets olika skeden. Staten ska vara stark i det som är statens uppgift, nämligen att skapa förutsättningar för tillväxt så att vi kan bevara välfärden och ge rättvisa förutsättningar för medborgare och regioner, som staten också måste acceptera att medborgarna och regionerna förvaltar sina möjligheter på olika sätt. ekonomi är fortfarande mycket konjunkturkänslig. Stora transfereringar förenade med ett högt skattetryck hotar statsfinanserna i en lågkonjunktur och tvingar regeringen till framtida nya sparprogram. Ett övergripande mål för den ekonomiska politiken måste därför vara att åstadkomma en robust samhällsekonomi som rustar inför kommande konjunktursvängningar. Lika villkor i hela landet. Statens budgetpolitik bör inriktas på att sänka skattetrycket, utgiftskvoten och låneskulden och att hålla statens utgifter oförändrade realt. Trots högkonjunkturen har inkomstklyftorna ökat och arbetslösheten varit hög. För många landsdelar har uppgången i ekonomin inte blivit märkbar förrän den åter börjar vända neråt. Det svenska samhället klyvs socialt och regionalt och denna klyvning återspeglas i de stigande ohälsotalen. För att motverka den sociala och regionala klyvningen behöver landet en offensiv politik för att få livskraft i hela landet och lika villkor för livskvalitet och ökat självbestämmande för var och en. Ett samhälle som präglas av livskraft, livskvalitet och självbestämmande är ett samhälle som förmår överbrygga den sociala och regionala klyvningen av . Lika villkor för arbete och företagande. Företagen är en förutsättning för vår välfärd. Utan företagsamhet skapas inte tillväxt som ska generera resurser till skola, vård, omsorg och andra gemensamma angelägenheter. Tillväxt skapar vi genom ökad produktivitet, ökad sysselsättning och genom innovationer. Människors idéer och kreativitet måste få möjligheter att växa både i det egna företaget och i en anställning. För att nå en stabil tillväxt behöver vi många livskraftiga företag i hela landet. Vi föreslår ytterligare sänkta arbetsgivaravgifter för att stimulera framförallt små företag att utvecklas och växa. Den nuvarande reduktionen av arbetsgivaravgifterna bör ökas till . Denna reduktion ska få beräknas på en lönesumma (för egenföretagare ). Som ett led i omställningen till en uthållig utveckling finansieras en del av sänkningen av arbetsgivaravgifterna genom höjda skatter på utsläpp av kväveoxid och koldioxid i industrin samt genom skatt på förbränning av osorterat avfall och höjd skatt på deponering av avfall. Den gröna sektorn ges likvärdiga konkurrensvillkor genom att jordbrukets ryggsäck lyfts av. Arbetslivet måste ha ett tydligt hälsoperspektiv och insatser måste göras som förebygger och rehabiliterar, och motverkar utförsäkring och förtidspensionering. Större överblick för den enskilde över den egna situationen och ökad makt över det egna arbetet är avgörande åtgärder för att öka folkhälsan. Fler möjligheter att förena familjeliv med arbete förutsätter åtgärder för ett barnvänligt arbetsliv. Lika villkor för hälsa, vård och rehabilitering. Högkonjunkturen till trots har inkomstklyftorna ökat och arbetslösheten varit hög. De stigande ohälsotalen har gjort både den sociala och regionala klyvningen av landet tydlig. De som drabbas är främst de som redan tidigare varit socialt utsatta och de som bor i delar av landet som drabbas av avfolkning och nedlagd service. Ohälsan har, under innevarande mandatperiod, kostat mer än och beräknas att uppgå till närmare 120 miljarder. Ohälsa är inte bara ett samhällsekonomiskt problem, framförallt finns det mycket mänskligt lidande och oro bakom statistiken. Ett konkret mål måste vara att halvera ohälsan och därmed samhällets kostnader, och vi anser att målet ska nås till 2008. God folkhälsa är en gemensam utmaning för alla samhällssektorer. Alla beslutsnivåer måste vara beredda att klarlägga riskfaktorer och ta ansvar för en bättre arbetsmiljö inom sitt ansvarsområde. Ohälsotalen måste också mötas med en nationell vårdgaranti och en rehabiliteringsgaranti. Korta köerna inom sjukvården så att inte sjukskrivningsperioderna onödigt förlängs genom uteblivna rehabiliteringsinsatser. Lika villkor i beskattningen. Den ekonomiska politiken måste utformas så att den bidrar till livskraft i hela landet och ökar vars och ens ekonomiska självbestämmande. Skattepolitiken måste därför utformas så att den ger goda förutsättningar för fler företag att startas och växa, större ekonomiskt utrymme för landets familjer och inriktas på förbättringar för dem som bäst behöver ökat ekonomiskt utrymme, inte på dem som ropar högst. Därför bör skattesänkningar riktade mot småföretagande och uthållig tillväxt, låg- och medelinkomsttagare samt boende prioriteras i skattepolitiken framgent. För att förbättra hushållens och barnfamiljernas ekonomi föreslår vi höjda reseavdrag, som inkluderar resor till barnomsorg, en extra skatterabatt för barnfamiljer med per barn och månad tills barnet är samt sänkt skatt på boendet och på hushållsnära tjänster. politik vill skapa möjlighet och utrymme för medborgarna att växa som människor. Självständiga medborgare kräver också att de får ett större ekonomiskt utrymme för att kunna välja sin konsumtion. Den ekonomiska politiken måste bryta bidragsberoendet och ge förutsättningar till egen försörjning. Det måste vara mera lönsamt för den enskilde att öka sitt konsumtionsutrymme genom förvärvsarbete, i förhållande till olika bidrag och samhällsstöd. Vi anser att inkomstbeskattningen ska gynna arbete och kunskap och stärka människors ställning på arbetsmarknaden. Vår ambition är också att göra inkomstskattesystemet enkelt och överskådligt. vill åstadkomma lika villkor för människor att, själva och tillsammans med andra, ta ansvar för sin framtid. Detta står i skarp kontrast till den politik som utgår från att människor är svaga och måste tas omhand och som bygger på bidrag och utjämning i efterhand. Lika villkor är också motsats till den känslokalla politik som inte vill se och åtgärda orättvisor och som lämnar människor som inte har haft tur i livet åt sitt öde. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 1 2 Innehållsförteckning 4 3 Förslag till riksdagsbeslut 6 4 Den ekonomiska politikens inriktning 6 4.1 Social och regional klyvning 7 4.2 Hållbar ekonomisk politik 8 4.3 Miljödriven utveckling 9 5 En budget för lika villkor 10 6 Lika villkor för arbete och företagande 13 6.1 Färre regler och ökad rättssäkerhet 14 6.2 Möjlighet att växa 14 6.3 Människan bakom företaget 14 6.4 Arbetsmarknad 15 6.5 Samordning och centrala verket 16 6.6 Övergångsarbetsmarknader 17 6.7 Arbetslöshetsförsäkring 17 7 Lika villkor för hälsa, vård och rehabilitering 18 7.1 En god folkhälsa kräver förebyggande åtgärder 18 7.2 En nationell vårdgaranti 19 7.3 En garanterad rehabilitering 20 7.4 Hälsofrämjande arbetsliv 21 satsningar på rehabilitering i budgeten för 20022004 22 8 Lika villkor i beskattningen 22 8.1 Sänkt skatt för låg- och medelinkomsttagare 23 8.2 Social utjämning 24 8.3 Regional utjämning 25 9 Lika villkor för lärande och utbildning 25 9.1 Tre reformer för 25 9.2 Gymnasieskolan 26 9.3 Högre utbildning och forskning 27 9.4 Kvalificerad yrkesutbildning 27 10 Lika villkor genom bra kommunikationer 28 10.1 Samordnad kommunikation 29 10.2 Den digitala infrastrukturen 29 11 Lika villkor för boende 30 12 Lika villkor för rättstrygghet 31 12.1 Brottsförebyggande arbete 31 12.2 Polisen 32 12.3 Kriminalvården 32 13 Lika villkor för barnen och föräldrarna 32 13.1 Barnfamiljernas ekonomi 33 14 Lika villkor genom mångfald 34 14.1 Asylmottagning 34 14.2 Integration 35 15 Tilläggsbudget 35 15.1 Utgiftsområde 1 35 15.2 Utgiftsområde 7 36 15.3 Utgiftsområde 10 36 15.4 Utgiftsområde 13 36 15.5 Utgiftsområde 16 37 15.6 Utgiftsområde 18 38 15.7 Utgiftsområde 23 38 Samlad effekt av förslag på tilläggsbudget 40 3 Förslag till riksdagsbeslut Såvitt avser den ekonomiska politiken och budgetpolitiken beslutar godkänna de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordar (avsnitt 4). beslutar godkänna de riktlinjer för budgetpolitiken som förordar (avsnitt 5). beslutar godkänna de riktlinjer för skattepolitiken som förordar (avsnitt 8). Såvitt avser tilläggsbudget till statsbudgeten för beslutar avslå regeringens förslag att det bolag som har till uppgift att utveckla försvarsfastigheter även skall få förvärva och utveckla kommunala bostadsfastigheter. beslutar avslå regeringens begäran om ett bemyndigande att besluta om stöd för investeringsbidrag för nybyggnad av hyresbostäder. beslutar avslå regeringens begäran om ett bemyndigande att vidta den typ av åtgärder regeringen förordar i fråga om omstrukturering av kommunala bostadsföretag. begär att regeringen återkommer med förslag till ytterligare tilläggsbudget innefattande ökning med till anslaget 19:1 Sjukpenning och rehabilitering och till anslaget 43:12 samt en minskning med 1 av anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd och av anslaget 42:7 med utöver vad som föreslås i propositionen. beslutar att med undantag av de ändringar som begärs i yrkande 7 godkänna ändrade ramar för utgiftsområden och anslag i enlighet med specifikationen i avsnitt 15. 4 Den ekonomiska politikens inriktning anser att grunden för medborgarnas lika villkor är en hållbar ekonomi som genererar resurser för enskilda människor och för den gemensamma välfärden. En hållbar ekonomisk utveckling har bäst förutsättningar i ett samhälle där alla får vara med och bidra till utvecklingen. Där alla ges möjlighet att växa som människor, enskilt och i samverkan med andra. Hållbarheten avgörs av människors förmåga och möjlighet att ta ansvar, för sig själva och varandra, deras framtidstro och vilja att förverkliga sina drömmar. Detta förutsätter en politik som förenar frihet med trygghet, som låter människor göra sina egna val och ta ansvar och att de också får förutsättningar att axla ansvar. En politik för självständigare människor måste med nödvändighet ge ett större ekonomiskt utrymme för den enskilde att göra egna livsval istället för att vara bunden vid att staten väljer. Bidragsberoendet måste bytas ut mot förutsättningar för att försörja sig på eget arbete. Då stärker vi både samhällsekonomin och självkänslan hos enskilda människor. Ju fler människor som är delaktiga i ekonomin och ju mer deras engagemang och företagsamhet tas till vara, desto starkare blir växtkraften i samhällsekonomin. 4.1 Social och regional klyvning Trots vår senaste högkonjunktur har inkomstklyftorna ökat och trots högkonjunkturen har den totala arbetslösheten varit hög. För många landsdelar har uppgången i ekonomin inte blivit märkbar förrän ekonomin åter vänder nedåt. Det svenska samhället klyvs socialt och regionalt, och denna klyvning återspeglas i de stigande ohälsotalen. Främst drabbar detta dem som har en utsatt social situation och dem som bor i landsdelar som drabbats av avfolkning och nedlagd service. För att motverka den sociala och regionala klyvningen behöver landet en offensiv politik för att få livskraft i hela landet och lika villkor för livskvalitet och ökat självbestämmande för var och en. Den socialdemokratiska regeringen har misslyckats och gjort politiskt dubbelfel under den gångna mandatperioden. Dels har regeringen inte förmått göra strukturella förändringar för att få svensk ekonomi mera robust och mindre känslig för internationella konjunktursvängningar, dels har regeringen inte förmått göra alla delaktiga i utvecklingen. Därför behöver en ny regering som för en ny politik. När konjunkturen nu mattas måste det vara den ekonomiska politikens främsta uppgift att skapa framtidstro för människor och företag över hela landet. Den sociala klyvningen är inte bara en förlust för enskilda människor utan också för hela samhället eftersom färre tillåts att bidra till tillväxten och välfärden. Fattigdoms- och bidragsfällor gör att många barn växer upp i familjer där föräldrarna inte har ett arbete att gå till. Allt för många saknar tillfredsställelsen av ett eget arbete och därmed förmåga att försörja sig och sin familj. Många ensamma föräldrar, särskilt lågavlönade kvinnor, har fastnat i en fattigdomsfälla. För pensionärer med låg pension räcker inte pengarna till de mest grundläggande behoven. Det är först när människor kan leva på sin lön och när företag får växa och utvecklas, oavsett var i landet de finns och bedriver verksamhet, som vi kan samla landet socialt och regionalt. Det räcker inte med att enskilda familjer har drabbats av regeringens politik. Hela regioner har stått vid sidan av den växande ekonomin. De har inte fått möjligheter att utvecklas på lika villkor efter egna förutsättningar. De regionala skillnaderna kan avläsas i medelskattekraften som mellan olika kommuner varierar mellan . 165 av landets kommuner minskade i befolkning. Från regeringsskiftet fram till har den negativa befolkningsutvecklingen tilltagit i nästan alla län. Denna koncentrationspolitik riskerar nedläggningar av viktig service som sjukvård och utbildning i kommuner och landsting. Regeringen skriver i budgetpropositionen att Tillväxten gynnar hela . Det kommunala utjämningssystemet bidrar till att alla kommuner och landsting i får del av den ekonomiska utvecklingen. Den regionala klyvningen motverkas. delar inte denna uppfattning och det gör sannolikt heller inte de medborgare som bor och verkar i kommuner med en vikande skattekraft. Att enbart motverka den regionala klyvningen genom utjämningssystemet är ett passivt agerande. Effekten av den generellt låga tillväxten med ökande regionala klyftor är tydlig i statsbudgeten. Regeringen har på tilläggsbudget tvingats räkna upp såväl inbetalningarna som utbetalningarna i inkomstutjämningen med nästan 3 miljarder. De ökande skillnaderna i skattekraft påverkar inte statens budgetsaldo, men det påverkar landet. Regioner med låg skattekraft ställs mot regioner med hög skattekraft. Den regionala klyvningen är tydlig och regeringen har inga förslag som motverkar den. vill minska de regionala klyftorna och hela , med en politik som ger hela lika villkor att kunna växa och utvecklas. Utjämningssystemet är viktigt, men den långsiktiga lösningen är inte att jämna ut i efterhand eller att tvinga kommunpolitiker att resa till och be om hjälp. Detta bidrar heller inte till livskraften i hela landet. Istället ska vi dra nytta av de speciella förhållandena för tillväxt som varje del av landet har, så att hela får bidra på lika villkor till en hållbar tillväxt. 4.2 Hållbar ekonomisk politik Den svenska ekonomins styrka är en direkt följd av 1990-talets övergång till låginflationspolitik, avregleringar och budgetsanering. tog ett stort politiskt ansvar . Att utvecklingen i ekonomin nu dämpas beror dels på internationell påverkan, dels på att den socialdemokratiska regeringen inte satsat på reformer som stärker ekonomin långsiktigt. Såväl uppgångar som nedgångar i andra länders ekonomier påverkar självklart vår egen öppna och internationellt inriktade ekonomi, och i första hand påverkas vår export. Mot denna bakgrund och den osäkerhet som råder, borde regeringen mycket kraftigare inrikta sin politik på att stärka växtkraften och stabiliteten i den inhemska ekonomin, istället för att utgå från en förhoppning om en snabb internationell återhämtning. Den ekonomiska politik som redovisar i denna motion utgår från samma antaganden som regeringens. I brist på tydliga prognoser över den internationella konjunkturen, är inriktning, till skillnad från regeringens, att skapa förutsättningar för en långsiktigt hållbar tillväxt i den inhemska ekonomin. En politik för lika villkor och för en hållbar tillväxt som ska komma alla delar av landet till del. En långsiktigt hållbar tillväxt förutsätter en ekonomi som tål påfrestningar och som förmår möta både upp- och nedgångar i den internationella konjunkturen. har vi svårt att hantera dessa konjunktursvängningar. De svenska statsfinanserna är bland de mest konjunkturkänsliga inom , och därför får upp- och nedgångar i konjunkturen dramatiska effekter på våra statsfinanser. När konjunkturen är god strömmar skattepengar in till staten medan ett överskott snabbt förvandlas till underskott när konjunkturen vänder. Det är alltid människor som har de minsta ekonomiska marginalerna som drabbas när nedgångar i ekonomin tvingar fram besparingar i de offentliga finanserna. Därför måste vi minska konjunkturkänsligheten och inriktning är därför att långsiktigt sänka skattetrycket och utgifternas andel av BNP ned till jämförbara nivåer. I denna process ska vi dra lärdom av och jämföra oss med nordeuropeiska välfärdsländer som , , , och , som alla har ett skattetryck på mellan av BNP. Statens budgetpolitik bör inriktas på att sänka skattetrycket, utgiftskvoten och låneskulden och att hålla statens utgifter oförändrade realt. Med en sådan budgetpolitik blir mera konkurrenskraftigt internationellt och vi möter lågkonjunkturer samt demografiska förändringar välrustade. En budgetpolitik som sänker skattetrycket skapar också förutsättningar för människor att öka självbestämmande över sin vardag. En viktig orsak till att statsfinanserna är konjunkturkänsliga är de offentliga transfereringarna som ökat snabbare än BNP. I stor utsträckning har detta varit motiverat, men det har inneburit ökande konjunkturkänslighet och successivt ett minskat utrymme för offentlig konsumtion, som bland annat vård, skola och omsorg. För att fler ska ha ett arbete och fler ska kunna leva på sin lön måste strävan vara att också begränsa utgifterna för transfereringar, vilket förutsätter ett arbete . I takt med att statsbudgetens konjunkturkänslighet minskar genom att statens utgiftsåtaganden minskar, är det viktigt att göra skattesänkningar riktade mot framför allt låg- och medelinkomsttagare samt småföretagare. På så sätt stimuleras såväl konsumtionen som sysselsättningen och det bidrar till att stärka svensk ekonomi. Behovet av att hålla igen på utgifterna blir påtagligt när man studerar befolkningsutvecklingen. Den ökande äldregruppen kommer att behöva det som finns av ekonomiskt utrymme, och ökar försörjningsbördan för dem som jobbar. Om kommer äldregruppen att vara drygt 700 000 fler , medan antalet personer i arbetsför ålder kommer att vara 100 000 färre . När utbetalningarna av pensioner och kostnaderna för vård och omsorg ökar drastiskt kan överskott i de offentliga finanserna snabbt bli underskott som blir svåra att hantera. 4.3 Miljödriven utveckling anser att den ekonomiska politiken ska syfta till en social, ekonomisk och ekologisk hållbar tillväxt inom ramen för marknadsekonomin. Den utveckling vi har är inte långsiktigt hållbar eftersom de sociala och regionala klyftorna ökar, och den är heller inte ekologiskt hållbar. Marknadsekonomin utgör grunden för en hållbar utveckling och är överlägsen planekonomin, när det gäller att hitta effektiva metoder för att lösa problem. En marknadsekonomi utan tydliga regler blir dock ineffektiv. Om miljökostnaderna exempelvis inte återspeglas i det pris köparen får betala, leder det till att naturens resurser och de naturliga systemen nyttjas på ett ineffektivt sätt. Då behövs det korrigeringar, i form av lagar, skatter och andra ekonomiska styrmedel. Marknadsekonomin måste verka inom naturens ramar för att vara effektiv och för detta behövs både styrmedel och samarbete. anser att ska ha världsbästa villkor för företag som tar miljöansvar. Då måste vi också ha ett företagsvänligt klimat som främjar innovationer och företagande där nya och miljömässigt sett bättre produkter kan framställas. Genom hårda miljökrav vid offentlig upphandling kan staten, kommuner och landsting bidra till att skapa marknader för nya miljöanpassade produkter, och tjänster skapas. Spelreglerna ska främja öppenhet och initiativkraft och ge möjligheter att fasa ut miljöfarliga produkter så att svenska företag kan ta täten på den nationella och globala marknaden. Det innebär att också att inriktningen på svenska exportsatsningar bör ändras så att svenska företag och svensk forskning kan dra nytta av den mycket stora internationella marknad som växer fram. Det räcker dock inte med enbart tydliga spelregler och exportsatsningar. Företagen, särskilt stora multinationella företag, måste på ett tydligare sätt ta ett eget ansvar för miljö, arbetsförhållanden och sociala frågor. bör därför aktivt stödja FN:s generalsekreterare initiativ Global Compact. Global Compact är ett ömsesidigt partnerskap mellan FN och privata företag, där företagen åtar sig att följa nio grundläggande principer om mänskliga rättigheter, arbetsförhållanden och miljö. bör besluta att godkänna ovanstående riktlinjer för den ekonomiska politiken. 5 En budget för lika villkor behöver den ekonomiska politiken inriktas på att ge alla medborgare lika villkor. Det duger inte med en regering som bara talar om tillväxt och rättvisa när verkligheten visar något annat. I detta avsnitt redovisas översiktligt de reformer samt förslag till finansiering som vill genomföra för att verkligen skapa tillväxt och rättvisa och därigenom motverka den sociala och regionala klyvningen av landet. Grundläggande för att skapa välfärden, till skola, vård och omsorg, är att det finns företag som kan växa och utvecklas. vill skapa 300 000 nya jobb i småföretag eller hos nya entreprenörer. Möjligheter för det skapar vi genom färre och enklare regler, men också genom att sänka arbetsgivaravgifterna så att det blir billigare att anställa framförallt för små företag. En del av arbetsgivaravgiftssänkningen finansieras genom höjda miljöskatter. avsätter vi netto för arbetsgivaravgifter och företagsrelaterade skatter. är motsvarande summa 8 miljarder. I dessa satsningar ingår också nedsättning av arbetsgivaravgifter för inrättande av övergångsarbetsmarknader. Genom besparingar på administration, enklare regelverk och effektivisering samt höjd egenfinansiering och oförändrade ersättningsnivåer i a-kassan räknar vi totalt med att spara 11,9 respektive 12,9 miljarder på arbetsmarknadsområdet. Från införs en nationell vårdgaranti. För detta ändamål avsätts 3,5 miljarder . Vi föreslår dessutom en storsatsning på rehabilitering med början redan på tilläggsbudget. Totalt satsar vi närmare 5,5 miljarder på rehabiliteringsåtgärder . Detta beräknar vi kommer att minska kostnaderna för sjukskrivning och förtidspensionering så att den totala kostnaden för staten minskar med 6,4 miljarder och med 10,9 miljarder . avser vi att genomföra en inkomstskattereform som sänker skatt och marginaleffekter framförallt för låg- och medelinkomsttagare. För sänkta inkomstskatter avsätter vi 25 miljarder och 35 miljarder . genomför vi dessutom en skolsatsning som innebär att vi tillför skolan 7,2 miljarder, vilket är 200 miljoner mer än vad regeringen satsar på skolan . Även kommunikationerna ges ökade anslag. Totalt satsar vi 2,7 miljarder mer än regeringen . Vi sänker kostnaderna för människors boende genom att sänka fastighets- och förmögenhetsskatter med 4 respektive 5 miljarder och 2004. Vårt skatteförslag innebär dessutom att kostnaden för bostadsbidrag kan minskas med drygt 1 miljard . För att förbättra rättstryggheten ger vi ökade resurser till polis, domstolsväsende och kriminalvård med totalt 650 miljoner . Vi låter resurserna för maxtaxan ligga kvar och utvecklar rättvisan och valfriheten inom familjepolitiken genom att tillföra 2,4 miljarder till de familjer som inte får del av maxtaxan. Totalt innebär dessa och övriga satsningar och besparingar som vi föreslår att vi minskar statens utgifter med 38 respektive 48 miljarder . Vi räknar med att sammanlagt sänka skatter med 34 respektive 48 miljarder.