mot · GP02Fi17 · 2002-03-04 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Fi17av m.fl. (m)med anledning av redog. 2001/02:RB1 Årsredovisning för riksbank för Sammanfattning uppgifter är att upprätthålla ett fast penningvärde, d.v.s. begränsa inflationen, och att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. En varaktigt låg och stabil inflation i kombination med hög tillväxt faller emellertid inte bara på penningpolitiken, utan ställer också krav på finanspolitiken. Utan en politik som främjar utbudssidan i ekonomin kommer ökad ekonomisk aktivitet alltid att leda till ökat inflationstryck, som i sin tur tvingar att strama åt penningpolitiken. Vikten av att stimulera utbudssidan illustreras inte minst av det faktum att vi ser ett växande inflationstryck i kombination med en vikande konjunktur. En tillväxtfrämjande finanspolitik är också nödvändig för att skapa förutsättningar för en gentemot omvärlden stabil kronkurs, vilket i sin tur är nödvändigt för att hindra uppkomsten av inflation via högre importpriser. Riksbanksfullmäktige beslutade , i strid med direktionens rekommendation, om en ytterligare utöver den som finansutskottets majoritet drev igenom extra inleverans om från till statskassan . Beslutet är olyckligt av två skäl; dels riskerar det att drabba förtroendet för då bankens självständighet kan komma att ifrågasättas, dels urholkas finansiella styrka. bör det för att stärka integritet och trovärdighet övervägas att i riksbankslagen införa en paragraf som innebär att utdelningar till staten inte får göras om det innebär att den eftersträvansvärda nivån på det egna kapitalet inte upprätthålls. En självständig riksbank förutsätter en effektiv demokratisk insyn och kontroll. För att säkerställa allmänhetens insyn anser vi att rätt att genomföra offentliga utskottsutfrågningar av riksbankschefen skall skrivas in i riksbankslagen. Vidare anser vi att det i lag skall föreskrivas att direktionsmötesprotokoll skall offentliggöras. Förslag till riksdagsbeslut godkänner vad i motionen anförs om att en långsiktigt framgångsrik inflationsbekämpning kräver en finanspolitik som främjar utbudssidan i ekonomin och som underlättar för både en stabil valutakurs och en hög tillväxt. uppdrar åt riksdagsstyrelsen att utreda vad i motionen anförs om att i riksbankslagen reglera vilka principer som skall gälla för utdelning av överskott till staten. beslutar att det i riksbankslagen införs en rätt till utskottsutfrågning. beslutar att det i riksbankslagen införs regler om offentliggörande av direktionens protokoll. Inflationsbekämpningen ställer krav på den ekonomiska politiken i dess helhet uppgifter är att upprätthålla ett fast penningvärde, d.v.s. begränsa inflationen, och att främja ett säkert och effektivt betalningssystem. inflationsmål är en inflation, mätt som ökningstakten i konsumentprisindex (KPI), på , med ett toleransintervall på plus/minus . Bankens främsta verktyg att påverka inflationen är reporäntan, med vilken styr likviditeten i banksektorn. För att ekonomin skall kunna uppnå en långsiktigt hållbar och hög tillväxt utan inflation krävs emellertid också sådana goda förutsättningar som finanspolitiken måste ansvara för. Genom reformer inom skatteområdet och inom arbetsmarknadsområdet kan utbudssidan i ekonomin stärkas. Det är när företagen i ett relativt tidigt skede i en uppåtgående konjunkturfas slår i kapacitetstaket som inflationstrycket ökar. Följden blir att tvingas till att strama åt penningpolitiken, vilket leder till en lägre tillväxt. Även om det samlade kapacitetsutnyttjandet i den svenska ekonomin gått ned något , så ligger produktionsgapet, enligt beräkningar, ändå nära noll. (Ett uppmätt produktionsgap på noll innebär att den faktiska produktionen är lika stor som den potentiella.) behövs det således inte en alltför kraftig tillväxtökning för att kapacitetsutnyttjandet skall slå i taket. Risken för stigande inflation när tillväxten på nytt vänder upp är således överhängande. Det som gör denna risk högst påtaglig är att skiljer ut sig från en lång rad andra länder genom ett växande inflationstryck trots vikande konjunktur. Den stigande inflationsutveckling som i sin skrivelse pekar på och som präglat den senare delen av 2001 riskerar att leda till en inflation över den gräns som uppställt. Det skulle i så fall innebära att på grund av en bristande strukturpolitik måste höja räntorna i av växande arbetslöshet och vikande investeringar. bedömer att den långsiktiga tillväxten i kan uppgå till 2,02,utan att inflationen tar fart. Det är i ett internationellt perspektiv en låg siffra och tyder på att den svenska ekonomin är i stort behov av strukturreformer som kan stärka utbudssidan. Skatter måste sänkas och arbetsmarknaden måste avregleras för att undvika tillväxthämmande skattekilar och för att stimulera till en ökad rörlighet på arbetsmarknaden. Att öka den potentiella tillväxten den långsiktigt hållbara tillväxten utan inflation är en av den ekonomiska politikens viktigaste uppgifter. En viktig inflationsindikator för är växelkursen. En kraftig försvagning av växelkursen leder till inflationsimpulser genom att importerade varor blir dyrare. har inget växelkursmål, men såg sig banken tvungen att stödköpa kronor för att motverka en alltför kraftig depreciering. Vid en långvarig kronförsvagning kan tvingas hålla ett högre ränteläge än vad som annars skulle vara fallet. Inte i första hand för att stärka växelkursen, utan för att motverka de inflationsimpulser som den svaga kronan kan ge upphov till. På lång sikt är det bara en högre tillväxtkraft i ekonomin som kan stabilisera kronkursen, och förutsättningarna för en högre tillväxtkraft skapas av tillväxtfrämjande finanspolitik. Det faktum att i sin skrivelse tvingas konstatera ett växande inflationstryck i en vikande ekonomisk utveckling understryker de krav som ställs på finanspolitiken. trovärdighet hotas med ytterligare inleveranser till statskassan Majoriteten i riksbanksfullmäktige beslutade att i strid med direktion följa det beslut som majoriteten i finansutskottet tog vad gäller en ytterligare extra inleverans från till staten. Det innebär att även kommer att föra till statskassan. Detta utöver den sedvanliga överföringen till staten, som , enligt tidigare beslutade principer, uppgår till . Beslutet fattades inte bara i strid med direktionens rekommendation baserad på en bedömning av hur mycket eget kapital banken kan komma att behöva under de kommande årens utmaningar utan delade också fullmäktige. Direktionen menade i ett yttrande att ingen extra utdelning bör göras om den nuvarande finansiella beredskapen skall upprätthållas. Vi anser att beslutet om denna andra extrautdelning är olyckligt av flera skäl. utökade självständighet, som varit en stor framgång, riskera nu att undergrävas. riskeras därmed också det starka förtroende som erhållit, och som varit en förutsättning för den framgångsrika inflationsbekämpningen, att undergrävas. Det faktum att riksbanksdirektionens bedömning åsidosätts bidrar naturligtvis ytterligare till att självständighet kan komma att ifrågasättas. Det faktum att de extra utdelningarna tillkommit för att täcka ett växande underskott i den statliga budgeten är ett motiv som utöver detta bidrar till en växande osäkerhet om hur utdelningar kan komma att urholka självständighet och styrka. Vi anser att det är av stor vikt att har en finansiell styrka att självständigt möta de utmaningar som penningpolitiken kan ställas inför . måste ha tillräckligt med kapital för att kunna fullfölja de uppgifter som har ålagts . Den måste ha tillräckligt med medel för att, om så krävs, kunna genomföra interventioner på marknaden, och finansiella medel krävs också för att kunna ge kortsiktiga krediter till problemtyngda banker. roll som s.k. lender of last resort måste således kunna säkerställas. Dessutom måste vara förberedd utifall fattar beslut om ett svenskt deltagande i . Vid ett sådant beslut måste ha tillräckligt med kapital för att kunna hålla växelkursen stabil gentemot euron. Det bör mot bakgrund av ovanstående övervägas att i riksbankslagen införa en paragraf som reglerar utdelningar till staten. Denna bör då innebära att utdelningar inte får göras om det innebär att en eftersträvansvärd nivå på det egna kapitalet inte kan upprätthållas. Öppenhet kring verksamhet Som tidigare påpekats har mer självständiga ställning haft stor positiv betydelse för bankens inflationsbekämpning. En politiskt oberoende centralbank är naturligtvis väl förenlig med och förutsätter en effektiv demokratisk insyn och kontroll. Vid den senaste riksbanksreformen öppnades flera möjligheter i detta syfte. Men från moderat håll framfördes än längre gående krav på öppenhet, bl.a. beträffande lagreglering av rätten till utskottsutfrågning och publicering av direktionens protokoll. I praxis har det utvecklats en ordning där riksbankschefen infinner sig i för utfrågning av finansutskottet. Dessa utfrågningar hölls till en början vid slutna utskottssammanträden, men har de också gjorts offentliga. I samband med riksdagsreformen uttalade majoritet att någon särskild reglering av de offentliga utskottsutfrågningarna med riksbankschefen inte var erforderlig. I syfte att säkerställa allmänhetens insyn finns det emellertid skäl att i riksbankslagen skriva in rätten att hålla offentliga utskottsutfrågningar av riksbankschefen. Som förebild kan tas artikel 13, mom. 3, andra stycket i Amsterdamfördraget, där det föreskrivs: ECB:s ordförande och övriga direktionsledamöter kan på begäran av eller på eget initiativ höras av behöriga kommittéer. I syfte att förbättra insynen i verksamhet krävde Moderata samlingspartiet i samband med riksbanksreformen att det i lag skulle föreskrivas att direktionens protokoll skulle offentliggöras. Denna ordning gäller flera andra länder med självständig centralbank. majoritet avvisade emellertid detta förslag med motiveringen att det borde ankomma på direktionen att bestämma i vilken form protokollen skulle göras tillgängliga, något som i och för sig ansågs som välkommet. har sedermera frivilligt valt att med allt kortare fördröjning offentliggöra protokollen från direktionens sammanträden. De farhågor från sekretessynpunkt som anfördes mot att göra protokollen offentliga har visat sig ogrundade. För att ge stadga åt förfarandet bör enligt vår mening den nu i praxis tillämpade ordningen förankras i riksbankslagen. () () () () () () Per () ()