mot · GQ02Ju249 · 2002-10-23 00:00:00 — I och med Amsterdamfördraget fastställdes att EUs mål skall vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område för frihet, säkerhet och rättvisa. I och med Amsterdamfördraget förändrades reglerna på det rättsliga området genom att flera sakområden flyttades över till gemensamt beslutsfattande och därmed blev en del av gemenskapsrätten. Kvar som mellanstatligt samarbete blev bland annat polissamarbetet samt straffrättsligt samarbete. Vi anser att polis- och straffrättsligt samarbete även i fortsättningen skall ske genom mellanstatligt samarbete. Även det brottsförebyggande arbetet bör fortsättningsvis främst ske i mellanstatlig form och inriktas på organiserad brottslighet. Ett väl fungerande rättsligt samarbete inom EU är av stor betydelse för att människor skall känna trygghet i gemenskapen. Därför bör samarbetet inom EU på det rättsliga området prioriteras . Handeln med människor har vuxit explosionsartat och alltfler kvinnor och barn säljs till prostitution och sexhandel. skall i alla internationella sammanhang verka för att stoppa handeln med kvinnor och barn, stödja offren och införa hårdare straff mot dem som handlar med kvinnor och barn. Vad som ovan anförts om att terrorbrott, narkotikabrott, grov ekonomisk brottslighet, människohandel och annan organiserad brottslighet kräver gränsöverskridande lösningar bör ges regeringen till känna. 16 Polisen och kriminalvården Målen att öka rättsväsendets förmåga och effektivitet, när det gäller att förebygga och bekämpa brott av olika slag, kräver ett ökat antal poliser och fler utbildningsplatser för polisen. Det skall finnas tillgång till polis under dygnets alla timmar i varje kommun, och i de stora städerna i varje stadsdel. De civilanställda är väsentliga för att polisens arbetsuppgifter skall kunna renodlas, och deras antal inom polisen bör öka. Närpolisen är nödvändig och möjliggör att polisens arbete i högre grad kan utformas efter lokala behov och förutsättningar. För att närpolisverksamheten skall bli lyckosam krävs att det finns poliser på tjänsterna. För kriminalvården är den viktigaste uppgiften att internerna inte återfaller i brott utan ges förutsättningar att skapa sig ett laglydigt liv efter frigivningen. Arbete, utbildning, arbetsträning och social färdighetsträning skall därför erbjudas de intagna. Det måste även ges möjlighet att utveckla det personliga ansvaret. Den programverksamhet som riktas till interner har visat sig ge goda resultat och skall därför prioriteras. Att behandlingsinstanserna för psykiskt sjuka, sexualförbrytare och drogmissbrukare upprätthålls på en hög nivå är av utomordentligt stor vikt. I årets budgetförslag föreslår att utöver vad regeringen föreslår skall satsas på polis och kriminalvården. Vi har valt att presentera vår politik angående polis och kriminalvård i en särskild kommittémotion, varför vi inte behandlar dessa delar av rättsväsendet mer ingående i denna motion. Yrkande som rör polisen och kriminalvården läggs i polis- och kriminalvårdsmotionen. Åklagarväsendets uppgift är att garantera den enskilde rättssäkerhet och rättstrygghet och att se till att den som begår brott lagförs. Utvecklingen inom rättsväsendet leder mot alltmer komplicerade mål, och organisationen bör därför ges förutsättningar att utvecklas. Det är även av största vikt att miljöåklagarna ges möjlighet att genomföra ett trovärdigt miljöarbete. avsätter extra utöver regeringens budgetförslag för att förstärka åklagarorganisationen. Åklagare och polis bör se till att en åklagare finns på plats för att kunna bistå polisen vid ärendesortering och utredningar samt fatta åklagarbeslut. Åklagare bör även överta vissa administrativa uppgifter (stämning, kallelser, bokning av tid i domstol och beställning av personutredningar) som utförs av domstolen. På så sätt kommer ärendet snabbare till huvudförhandling i domstol. Polis och åklagare bör använda de tekniska verktyg som finns att tillgå. Vad som ovan anförts om att åklagarna bör överta vissa administrativa uppgifter från domstolarna bör ges regeringen till känna. Regeringen bör också få i uppdrag att följa upp vilka konsekvenser centralisering av åklagarväsendet har fått. Detta bör ges regeringen till känna. Domstolsväsendet skall vara organiserat så att det kan avgöra mål och ärenden rättsenligt och snabbt samt vara lättillgängligt för medborgarna. anser att det är nödvändigt att det finns en närhet och tillgänglighet till domstolarna. Om det finns ett utbyggt nät av tingsrätter kan onödiga resor undvikas och tid sparas, vilket inte minst är viktigt för rättssäkerheten. Ett centraliserat domstolsväsende riskerar ännu längre handläggningstider, med konsekvenser t.ex. för vittnesmålens trovärdighet. Även om domstolsorganisationen är och skall vara en fristående enhet måste myndigheten bli bättre på att samverka med andra myndigheter. Det rör sig främst om att koordinera administrativa rutiner för att bli både effektivare och billigare. Vad som ovan anförts om att bibehålla en decentraliserad tingsrättsorganisation bör ges regeringen till känna. Vi anser att större organisationsförändringar som har stor påverkan för vårt rättssamhälle måste ha en bred politisk förankring. Därför är det nödvändigt att förändringar av antalet tingsrätter skall beslutas av och inte som av regeringen. Självklart måste även domstolsväsendet moderniseras, men förändringarna måste ha som utgångspunkt att bibehålla en decentraliserad organisation. Vad som ovan anförts om att beslut om förändringar av domstolsväsendet skall fattas av bör ges regeringen till känna. Arbetsbelastningen i hovrätterna och de allmänna förvaltningsdomstolarna är oroande. Hovrätternas genomsnittliga förhandlingstid har ökat och i likhet med tingsrätterna har tvistemålens genomströmningstider ökat. De långa handläggningstiderna drabbar enskilda personer. Det är även av stor vikt att domarutbildningen håller en hög kvalitet så att den bidrar till att fler unga jurister väljer domarbanan. Domstolarnas oberoende ställning är av största vikt, och därför bör inte bli alltför stort. Istället bör ansvaret läggas ut på domstolarna. Domstolsverksamheten måste fungera klanderfritt eftersom denna verksamhet är demokratins ryggrad. Här bör det följaktligen vara aktuellt med en decentralisering av det nuvarande . bör därför besluta om en nedläggning av och decentralisera dess verksamhet. Detta bör ges regeringen till känna. Påföljder fyller en funktion både för att återanpassa brottslingar till ett laglydigt liv och för att markera samhällets avståndstagande från brotten och att återupprätta brottsoffret. Båda perspektiven bör vägas samman då påföljder och kriminalvård diskuteras. medverkade i till att införa elektronisk övervakning, fotboja, som ny påföljd. Försöken har visat sig vara framgångsrika och bör kunna utökas till att omfatta fler lindriga brott samt slutfasen av verkställigheten av längre frihetsberövanden, då en återanpassning till samhället pågår. Vi har medverkat till att samhällstjänst nu kan utdömas till ungdomar i hela landet. Framförallt för unga lagöverträdare bör dock påföljdssystemet utvecklas ytterligare, t ex genom utökad användning av medling, där förövare och brottsoffer möts och kommer överens om en lämplig gottgörelse för brottet, eller genom att återställa verkan av brottet. Ungdomar skall normalt aldrig dömas till fängelse. Om gärningen är av den art att personen måste separeras från samhället för att skydda medborgarna skall han ådömas sluten ungdomsvård eller psykiatrisk vård. Det är av utomordentlig vikt att den ådömda skall omhändertas . Dagens problem är att antalet vårdplatser är för litet. Eftersom brottslighet bland unga tenderar att bli grövre måste dock utrymme skapas för att höja straffskalans miniminivå vid grova brott. Detta bör ges regeringen till känna. Ett sätt att markera och visa att det inte är acceptabelt med återupprepad brottslighet är att skriva in i lagstiftningen att upprepande av likartade brott bör bedömas som en försvårande omständighet i lagstiftningen. Då måste rätten alltid beakta detta när det t.ex. rör sig om våldsmän som ständigt återkommer till domstolen. Vad som ovan anförts om att se över om upprepande av likartade brott bör bedömas som en försvårande omständighet i lagstiftningen bör ges regeringen till känna.