mot · GQ02A241 · 2002-10-23 00:00:00 — Den stelbenta offentliga sektorn I är av arbetskraften anställd i offentlig sektor. De flesta är kvinnor. Inom vården är av all personal kvinnor. Dessa kvinnor ser till att välfärden fungerar, men de får långt ifrån den lön de förtjänar. Alla dessa är anställda av politiker, samma makthavare som pläderar för ökad jämställdhet, men när det handlar om att sätta lön inom den egna verksamheten finns det uppenbart ingenting kvar till praktiskt agerande. Det är den stelbenta strukturen inom den offentliga sektorn som håller lönerna nere. Problemet med de orättvisa lönerna inom vård, utbildning och omsorg får livslånga konsekvenser för kvinnorna, i form av minskat utrymme för sparande och pensionssparande, sämre möjligheter att äga sin bostad, svårare att få krediter och slutligen påverkar det pensionsnivåerna negativt. Mätt i livslön uppgår löneskillnaderna till mycket stora belopp. Debattörer på vänsterkanten påpekar ofta att det är högre värderat att vårda maskiner än människor. Men det är just detta socialistiska synsätt som utgjort ett reellt hinder för till exempel barnmorskor, som därmed måste vara anställda i medan medicintekniker kan hitta platsannonser från tio arbetsgivare, som de kan välja att söka jobb hos. Fler än en arbetsgivare ökar möjligheten för den arbetssökande/anställde att påverka arbetstid, arbetsvillkor och lön. Att bryta monopolen handlar om att ifrågasätta gamla socialdemokratiska påståenden som att det inte får löna sig att vårda andra och ingen ska sko sig på andras sjukdom. Men vad det innebär är att man berövar stora yrkesgrupper, t.ex. sjuksköterskor, möjligheten att välja arbetsgivare, att konkurrera med sin specialistkompetens eller att tillsammans med kolleger starta och driva en egen verksamhet på vettiga ekonomiska villkor. Även inom arbetarrörelsens egna led har denna ordning börjat ifrågasättas. Utifrån liberalt perspektiv är det helt avgörande för kvinnornas lönesättning och arbetsmarknad att bryta den socialdemokratiska dogmatik och den fackliga retorik som utgör en bromskloss i det praktiska konkreta jämställdhetsarbetet. Genom konkurrens mellan arbetsgivarna kan lönenivåerna inom de kvinnodominerade yrkena höjas. Detta är inget teoretiskt tankeexperiment utan kan illustreras till exempel med sjuksköterskornas situation. När kommuner och landsting började anlita bemanningsföretag började lönenivåerna stiga. Plötsligt öppnade sig en marknad även för kvinnors traditionella yrken. Det har även i vissa delar av vårt land blivit mer fart på sjuksköterskornas löneutveckling, tack vare att landstingens monopol som arbetsgivare har brutits. En undersökning av fackförbundet , vars medlemmar i huvudsak är kvinnor i den offentliga sektorn, visade att människor som jobbar hos privata vårdarbetsgivare ofta har en mer positiv syn på sin arbetssituation än de som arbetar inom offentliga sektorn. Men det finns exempel där man inom den offentliga sektorn arbetat fram mer flexibla lösningar som lett till mindre sjukskrivningar och mer nöjd personal; akutmottagning i är ett exempel. De har t.ex. lägre sjukskrivningstal än många andra arbetsplatser. Hemligheten bakom deras lyckade resultat är ökad delaktighet och friare arbetstider. Vi hoppas att SÖS-akutens flexibla arbetsmetoder sprider sig till fler arbetsplatser inom den offentliga och kommunala sektorn. anses det som fult att ägna sig åt privat företagsamhet som kan ge vinst om företagen sysslar med tjänster inom välfärdssektorn. Vi har svårt att förstå varför. Entreprenörer tillåts driva vinstgivande företag och tjäna pengar på att människor konsumerar skadliga produkter, förstör miljön eller dricker alkohol. Man får tjäna pengar på människors grundläggande behov av mat. ska det tydligen vara förbjudet att tjäna pengar på att göra människor friska, ge äldre en värdig ålderdom och lära elever läsa och skriva i skolan. Vari ligger det hemska att en kvinnlig företagare som exempelvis vårdar gamla människor med pengar som hon har mottagit från kommunen genom solidarisk skattefinansiering kan få en slant över för allt det slit hon lägger ner? Att svensk debatt har blivit så snedvriden på denna punkt är ett resultat av att gamla invanda föreställningar om manligt och kvinnligt lever kvar och frodas också hos dem som brukar kallar sig feminister. Män ska ha rätt att driva företag och tjäna pengar för i de yrken där de ofta är verksamma är privat företagsamhet i vinstsyfte tillåten. Kvinnor, däremot, förutsätts jobba nästan ideellt; många kvinnodominerade yrken har karaktären av kall. ande svävar över debatten som ett spöke från . Bekämpa de orättvisa löneskillnaderna en liberal trestegsstrategi Strategin för att bekämpa orättvisa löneskillnader mellan män och kvinnor måste bygga på tre fundament: Bryt könssegregeringen: höj de kvinnodominerade yrkenas status Den politiska viljan att genomföra förändringar är en avgörande faktor. I , som var borgerligt styrt 19982002, tjänar en sjuksköterska inom den kommunala äldreomsorgen mer före skatt än sina kolleger i socialdemokratiskt styrda och . Ännu viktigare för löneförhållandena är emellertid om det för arbetstagarna finns mer än en arbetsgivare att välja mellan. Med fler arbetsgivare ökar konkurrensen om arbetstagarna: underbetalda sjuksköterskor och vårdbiträden kan ställa krav på både högre löner och förbättrade arbetsvillkor i övrigt. En ökad integrering av män och kvinnor på arbetsmarknaden är nyckeln till minskade löneskillnader. För att det ska vara möjligt måste de kvinnodominerade yrkenas status främst inom vård och omsorg kraftigt höjas. Om statusen höjs kommer också fler män att söka sig till arbeten inom den så kallade välfärdssektorn. är av personalen inom vården kvinnor. Statusen i de kvinnodominerade yrkena måste höjas genom höjda löner och genom en politik som ger betydligt bättre arbetsvillkor, t.ex. när det gäller karriärvägar och möjligheter till kompetensutveckling. Avskaffa den direkta lönediskrimineringen Lönediskriminering, som innebär att kvinnor och män får olika lön för lika eller likvärdigt arbete måste övervinnas. För att bryta lönediskrimineringen behövs ändamålsenliga metoder såsom lönestatistik och bättre och tydligare modeller för arbetsvärdering. Genom sådana verktyg kan diskriminerande löneskillnader synliggöras. Den första jämställdhetslagen infördes av en folkpartiregering och har skärpts på flera punkter. Lagen består av tre delar, nämligen regler om aktiva jämställdhetsåtgärder, regler om diskrimineringsförbud samt regler om tillsyn av lagens efterlevnad genom en jämställdhetsombudsman, en jämställdhetsnämnd och bestämmelser om rättegångar. Att föra kampen för ökad jämställdhet genom att föra talan i domstol kan vara ett värdefullt verktyg i enskilda fall, men har inte resulterat i några imponerande resultat för kvinnors lönesituation. Vår uppfattning är att jämställdhetslagen bör ses över och rättegångar i diskrimineringstvister bör handläggas av allmänna domstolar istället för av den partssammansatta Arbetsdomstolen (AD). Parterna, fack och arbetsgivare har ett stort ansvar för den rådande lönesituationen, och därmed ett gemensamt intresse att försvara de avtal som resulterat i den nuvarande lönestrukturen. Låt fler kvinnor bli chefer Ett medvetet och genomtänkt arbete för att rekrytera fler chefer inom såväl privat som offentlig sektor är en nyckelfaktor i kampen för minskade löneskillnader mellan män och kvinnor. Om fler kvinnor fick chansen att starta och driva företag skulle förebilderna bli fler och fler kvinnor skulle kunna rekryteras till högre positioner inom näringslivet. Det kommer naturligtvis att ta tills det får ordentligt genomslag, men desto viktigare är det att stimulera så att fler kvinnor kan bli företagare. Inom en rad traditionellt kvinnliga yrken i den offentliga sektorn, till exempel inom vården, finns det många kvinnliga chefer på mellannivå. Men valet av terminologi kan i vissa fall vara förledande och bidra till att det kvinnliga ledarskapet inte tillmäts det värde det förtjänar. Hemtjänst-assistent är exempelvis en chefsbefattning inom som skulle kunna bytas ut mot ordet hemtjänstchef. Det finns faktiskt kvinnliga mellanchefer att rekrytera till högre befattningar. Initialt handlar det om att kvinnor måste synliggöras och uppmärksammas när högre tjänstebefattningar diskuteras. Kvinnliga småföretagare nyckeln till ökad tillväxt startas cirka vart tredje företag av en kvinna. Statistik på området visar att det skett en generell uppgång gällande nyföretagandet för kvinnor. Vi liberaler är dock inte nöjda förrän det uppnåtts en större jämställdhet på företagsområdet. En av anledningarna till att det är färre kvinnor än män som startar företag sammanfaller i hög grad med det kraftiga motståndet hos framför allt socialdemokrater och vänsterpartister att tillåta privata alternativ inom de yrkesområden där kvinnor traditionellt sett har erfarenhet och kompetens. För oss liberaler är det en självklarhet att det måste bli lättare för de kvinnor som vill att starta företag och driva företag. har inte råd att vara utan den kompetens som kvinnor besitter. Ett problem är att många banker varit ovilliga att bevilja lån och krediter till kvinnor. Ett annat problem är det krångel och regelverk som genomsyrar företagandet. Ett positivt beslut är systemet med s.k. mikrokrediter som gör att det är lättare att få små lån. Småföretagarna är en tillväxtmotor och utgör en viktigt del för att föra tillbaka till toppen av välståndsligan. Fler måste få chansen att starta och driva företag inom bland annat välfärdssektorn. Det skulle också ge fler kvinnor möjlighet att fungera som chefer och ledare, och skapa en sund konkurrens om en arbetskraft som ofta både har god utbildning och stor erfarenhet. Det är intressant att de kvinnor som driver företag framför allt driver små företag med ett fåtal anställda. Andelen kvinnor som driver och äger större företag med fler än tio anställda är knappt noterbar i statistiken. Det blir som på så många andra områden, att kvinnor visserligen tar sig in på traditionellt mansdominerande yrkesområden, men de sitter sällan på de verkliga maktpositionerna. Kvinnorna utgör av befolkning. Åtta av de svenska börsbolagens 335 VD:ar är kvinnor. 99 av börsbolagens 1 611 styrelseledamöter är kvinnor. Ju närmare maktens kärna man kommer, desto färre kvinnor blir synliga. Enligt EU:s statistikmyndighet är av toppcheferna i kvinnor, att jämföra i och i . Kvinnor handlar, män sitter i styrelserummen. Trots många och långa utredningar både i det privata näringslivet och från fack och politiskt håll har vi fortfarande en mycket lång väg att gå till att vi får något som ens liknar jämställdhet i näringslivet. Få kvinnor i maktpositioner ger sämre villkor för kvinnor och för de män som inte heller passar in i den norm de tilldelats i kraft av sitt kön, som arbetar i organisationen. Men den bristande jämställdheten i bolagsstyrelserna är också ett hot mot svensk konkurrenskraft. Det är ett oförsvarligt slöseri med intellektuellt kapital att de personer som ska fatta strategiskt viktiga beslut bara rekryteras ur den halva av befolkningen som är män. Eftersom näringslivet och fackförbunden bevisligen inte lyckats lösa dilemmat är det att vi använder oss av politiken och skapar nya strukturer för att ta oss in i det moderna samhället och utveckla det svenska näringslivet. Aktiv opinionsbildning: Det har under ett flertal decennier talats om problemet att så få kvinnor finns representerade i börsbolagsstyrelser. Utredningar har lagts på hög men konkreta åtgärdsförslag och resultat har uteblivit. kommer därför att ta initiativ till en aktiv opinionsbildning kring vikten av en mångfald inom ledarskapskulturen. Vi vill ha ett utökat samarbete med börsbolag och andra berörda organisationer och representanter för att hitta lösningar på problemet men kommer också att genom olika aktiviteter belysa dagens situation inom näringslivet för att på så sätt få upp allmänhetens medvetenhet över den skeva situationen. Ett exempel på ett pågående projekt är , som har startat projektet kvinnor på ledande poster i näringslivet. Projektet har som syfte att öka andelen kvinnor på ledande poster. Det handlar bl.a. om att arbeta för att chefsutvecklingsprogram och rekryteringsprocesser utvecklas så att kvinnors behov särskilt lyfts fram och att kvinnliga kandidater målmedvetet övervägs för styrelseposter med målet att öka kvinnorepresentationen avsevärt. Jämställdhet som redovisningskrav: För att förstärka de jämställdhetsplaner som enligt lag ska upprättas vill vi utöka med jämställdhetsparametrar i årsredovisningar i medelstora och stora företag. På detta sätt kan aktieägare och analytiker får en tydligare bild över det intellektuella kapitalet ett företag besitter, som övningen i sig bör få organisationerna att tvingas tänka igenom personalstrukturen. Jämställdhetsmärkning: Aktiva konsumenter kan påverka mer kraftfullt och med färre oönskade bieffekter än lagar och regler någonsin kan göra. Det visar inte minst erfarenheterna av miljömärkning. har i sitt betänkande SOU 2002:30 föreslagit modeller för jämställdhetsmärkning och -certifiering av produkter, tjänster och organisationer. är positivt till principen om jämställdhetsmärkning. Många kvinnor och några män vittnar om att de blir sämre behandlade på arbetsplatsen efter en föräldraledighet, med omplacering och i vissa fall till och med att föräldralediga och gravida drabbas hårdare vid uppsägningar. Givetvis kan inte småbarnsföräldrar undantas från risken att bli av med sitt arbete, men alltför mycket talar för att det kan behövas skärpta skydd för föräldralediga och gravida. Såväl arbetsgivare som fack har ett stort ansvar att vid neddragningar hantera detta. Vi anser att diskrimineringslagstiftningen inte bara ska omfatta arbetslivet. Att slå ihop ombudsmannainstitut till en gemensam myndighet vore en riktig åtgärd. Sammanslagningen bör avse (JämO), , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Dagens olika diskrimineringslagar bör samordnas till en gemensam lagstiftning. De metoder som används ska dock även kunna vara olika beroende på vilka uttryck diskriminering tar sig. Vidare anser vi att anställningsskyddet för gravida och föräldralediga måste stärkas. Villkoren vid uppsägningar bör noga granskas, och framkommer det att arbetsgivare och fack missgynnar föräldralediga och gravida vid uppsägningsförhandlingar bör man överväga att skärpa lagstiftningen. En metod är att uppsägningslön ska utgå även till föräldralediga, vilket minskar frestelsen att säga upp föräldralediga för att slippa betala uppsägningslön. Delat ansvar för hem och familj Nyckeln till ett mer föräldravänligt arbetsliv handlar i mångt och mycket om möjligheterna till delat ansvar för familj och barn. På arbetsplatsen måste den enskilde i stället för förväntningar och könsroller bli den norm man bedöms efter. Att förändra villkoren på arbetsmarknaden till ett mer föräldravänligt arbetsliv är ett ansvar för både arbetsgivare och arbetstagare men också för staten. Mycket av dagens familjepolitik och barnomsorgspolitik förvägrar kvinnor den makt över sin vardag som för så många män är en självklarhet. De socialistiska feministerna pläderar för att politikerna ska ha makten och möjligheterna att bestämma över de resurser som kvinnor och män behöver för att kombinera jobb och barn. Från högerhåll framförs förslag som är inspirerade av tanken om att kvinnan vill vara hemma, eller reformer som i praktiken skulle leda till att endast den som har lägst lön, vilket oftast är kvinnan, har råd att vara hemma. Den liberala ambitionen är istället att det är kvinnorna själva som ska bestämma. förespråkar en skattefinansiering av barnomsorg och äldrevård. Det är en grundläggande förutsättning för att kvinnor ska kunna finnas med på arbetsmarknaden på någorlunda likvärdiga villkor och det är en nödvändig förutsättning för att servicen ska ges efter behov, och inte efter betalningsförmåga. Men en skattefinansiering av omsorgen behöver inte betyda att kommuner och landsting med automatik måste vara de som producerar och politiker de som styr över hur resurserna exakt används. Stimulera fler pappor att ta ut föräldraledighet Den dag mammor och pappor delar mera lika på föräldraledigheten och vardagsansvaret för barnen kommer med all sannolikhet lönestatistiken att se annorlunda ut. Därför var pappamånaden en viktig signal till landets arbetsgivare, både kvinnor och män har rätt att stanna hemma hos sina barn. Enligt statistik från utgör männens andel av uttagna föräldrapenningsdagar . Motsvarande siffra var . Det är, som siffrorna visar, en stark obalans i uttaget av föräldraförsäkringen. Att få fler pappor att ta ut sin föräldraledighet är en svår nöt att knäcka; allt kan inte och bör inte lösas genom lagar. Alltför många företag visar en negativ inställning till män som vill vara hemma med sina barn. Enligt en undersökning av psykologen vid gör vart tredje svenskt företag passivt motstånd när män vill ta ut sin föräldraledighet. Och företag som uppmuntrar pappaledighet är ovanliga, endast 6 av 200. Men det finns också företag som går motsatt väg. Telekomföretaget är ett av flera sådana exempel. betalar en utfyllnad utöver föräldraförsäkringen till pappor och mammor som utnyttjar den. Och det har fått effekt. Utnyttjandet har ökat kraftigt bland pappor. För oss liberaler är det oerhört viktigt att fler män tar större ansvar för sina barn. Könsrollerna måste brytas underifrån och med praktisk handling. Vi måste ge människor instrument att kunna bestämma själva. Vem som stannar hemma med barnen är också ett ekonomiskt beslut. Löneskillnaderna mellan män och kvinnor leder till att det oftast blir kvinnan som stannar hemma en större del av tiden. Detta leder i sin tur till att kvinnolönerna dras ner. Detta mönster måste brytas. För att vanliga kvinnor och män utan stora egna inkomster ska kunna få makt och möjlighet att själva bestämma mer, krävs det att skattefinansieringen som går till barnomsorgen följer med till den barnomsorg föräldrarna vill ha. Det kan till exempel vara ett föräldrakooperativt daghem eller barntillsyn i stället för , om man har andra arbetstider. I dagens samhälle är det endast de riktigt välbeställda som har råd med andra tjänster än den kommunala barnomsorgen. Mer tid för barnen handlar för socialistiska feminister enbart om förkortad arbetstid, aldrig om möjligheten att köpa till exempel hushållstjänster eller om snabbare resor till och från arbetet. För arbetsgivare är det givetvis lönsamt i längden om de anställda mår bra och kan fungera bra i både sin yrkesroll och sin föräldraroll. Men ändå upplever många att det kan kosta kortsiktigt. Attityden till föräldraansvar måste förändras. Det ska vara lönsamt även för arbetsgivaren att män tar ut föräldraledighet och ledighet för vård av sjukt barn. Det är en långsiktig vinst för familjen att kvinnan har ett bra jobb och en positiv löneutveckling. När barnet kommer måste någon vara hemma . Eftersom kvinnan i normalfallet redan är efter löne- och karriärmässigt så kostar det mindre för familjen att det är kvinnan som tar huvudansvaret för föräldraledigheten. I och med det uppstår också det mönster som gör att även fortsättningsvis kvinnan tar huvudansvaret för det dagliga hushållsarbetet och barnen. Detta förstärks av normer och könsroller och förväntningar från svärmor, chefen, väninnorna etc. Män är oumbärliga på jobbet. Därför vill vi, som nämnts ovan, införa en jämställdhetsbonus, som innebär att det föräldrapar som delar mer på ledigheten får höjd ersättning för den delade delen. För varje uttagen månad som motsvaras av en månad som den andra föräldern tar ut, utgår ersättning istället för . Det skulle för en familj där mamma tjänar och pappa betyda i ren förtjänst för en helt delad föräldraledighet, eller annorlunda uttryckt, en dryg femtiolapp mer i handen per pappaledig dag. Andra viktiga liberala krav för att öka jämställdheten i vardagslivet är följande: Liberala krav för delat ansvar Höjt tak för ersatt lön. Vi vill höja inkomstgränsen för ersättning till i månadslön (10 basbelopp) får en av tre heltidsarbetande (oftast män!) mindre än den utlovade 80-procentiga ersättningen vid sjukdom eller föräldraledighet på grund av att taket i försäkringarna inte justeras i takt med löneutvecklingen. Bättre föräldraförsäkringsvillkor även för företagare. Företagare måste få föräldraförsäkringsvillkor jämställda med arbetstagare. För en företagare kan det vara svårt att ta ut ledigheten, men går det ska också ersättningen vara likvärdig med den för anställda. Möjlighet att överlåta dagar åt annan person både vad gäller föräldraförsäkring och tillfällig föräldrapenning. Det ska vara möjligt att utnyttja denna förmån för att anlita barnvakt om det inte är möjligt att ta ut själv. Detta kan vara nog så viktigt för småföretagare. Förbättra etableringsfriheten inom barnomsorgen. Det är en stor stressfaktor för småbarnsföräldrar om man inte tror att barnen trivs. Att kunna byta barnomsorg genom att det införs etableringsfrihet och en barnomsorgspeng som följer med är en viktig del i att skapa mera vardagsmakt för barnfamiljer. Hushållstjänster till överkomligt pris Om människor får mer tid till annat än att skura köksgolv och stryka tvättberg genom att skatten sänks på hushållsnära tjänster, kan vi underlätta för fler att kunna kombinera jobb, familj och fritid. Vi vill därför införa rejäla skattelättnader för köp av hushållstjänster. Vi föreslår en reform som innebär att det vita priset på hushållsnära tjänster i praktiken halveras. Med detta förslag kan tjänsterna bli tillgängliga också för hushåll med normala inkomster och svarta jobb, som tyvärr är vanligt förekommande, bli vita. Ett argument för att göra hushållsnära tjänster vita är att de som arbetar inom dagens svarta tjänstesektor framför allt kvinnor inte har någon trygghet på sitt arbete och inga pensioner den dag de går i pension. Även av denna anledning är det mycket angeläget att öppna upp den vita tjänstesektorn. Dessutom ger en större privat servicesektor möjlighet för fler människor att starta och driva företag. Ett vanligt argument från motståndare till hushållsnära tjänster är att det skulle leda till att det skulle bli en låglöne- och lågstatusverksamhet där enbart kvinnor skulle passa upp på mer välbeställda kvinnor, vi skulle gå tillbaka till ett s.k. pigsamhälle. anser att detta är ett fördoms- och föraktfullt sätt att se på både de som erbjuder och de som är nyttjare av dessa tjänster . Vi har både män och kvinnor som arbetar inom sektorn, och brukarsidan utgörs också i allra högsta grad av båda könen. Ett mer jämställt skattesystem Sambeskattningen i förmögenhetsbeskattningen är en kvarleva från den tid då skattesystemet byggde på en mer traditionell familjebild. Det grundläggande argumentet för att avskaffa den föråldrade sambeskattningen gäller . Argumentet är att vi alla har rätt att betraktas som individer och detta måste gälla även skyldigheten att betala skatt. Hur man inom en familj väljer att dela upp det ekonomiska ansvaret är en privatsak. Dagens skattesystem måste förändras så att skattekilar och marginaleffekter, som framför allt drabbar barnfamiljer, minskar. För många småbarnsföräldrar är lämning och hämtning på dagis eller dagmamma en del av resan till och från arbetet. När restidsvinst och behov av bil bedöms får detta stopp inte räknas in. Det bidrar till att många småbarnsföräldrar, de som kanske är mest i behov av bilen till och från jobbet, inte blir berättigade till reseavdrag. Vi liberaler menar att detta är en förlegad och otidsenlig syn på vad som är en arbetsresa och vi vill därför att detta ändras. Sänkt skatt för barnfamiljer Skattesystemet ska ta hänsyn till den extra försörjningsbörda och lägre bärkraft som föräldrar har.