mot · GQ02Sf335 · 2002-10-23 00:00:00 — Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp, utgiftsområde 10 2 Förslag till riksdagsbeslut 3 3 Utgiftsområdets omfattning 5 4 Socialförsäkringssystemets utformning 5 5 Ohälsan växer och växer... 6 5.1 Alltfler förtidspensionärer 6 5.2 ekonomiska utveckling i fara på grund av ohälsan 6 5.3 Regeringen handlingsförlamad 7 5.3.1 Regeringens misstag 7 5.3.2 Vad gör regeringen nu? 5.3.3 Kommentarer till regeringens olika förslag 8 6 åtgärder för ett mer hälsosamt liv 10 6.1 Bredare fokus på ohälsans orsaker 10 6.1.2 Arbetets art har förändrats under . 6.1.3 Vart tog tiden vägen? 6.1.4 Folkhälsoarbetet och synen på människan som en helhet 11 6.1.5 Föräldrar och barn behöver mer tid 11 6.1.6 Kvinnors dubbelarbete 12 6.1.7 Ett mänskligt och uthålligt arbetsliv 12 6.1.8 Ohälsan bland personal i offentlig sektor 13 6.1.9 Kvalitet och tillgänglighet i hälso- och sjukvård 13 6.2 En ny rehabiliteringsförsäkring 14 6.2.1 Rehabilitering ger positiva effekter för individen 16 6.2.2 En kraftfullare försäkring med individen i centrum 16 6.2.3 Samhällsekonomiskt lönsamt 16 6.2.4 En offentlig huvudaktör 16 6.2.5 Försäkringsgivarens uppdrag 17 6.2.6 Rehabiliteringsprocessen drivs på av en koordinator 17 6.2.7 Ingen ny myndighet 18 6.2.8 En omfattande utredning 19 6.3 En fungerande administration 19 6.3.1 Rehabilitering i särskilda resultatenheter 20 6.4 Genomförande av rehabiliteringsförsäkring 20 7 Övriga socialförsäkringsfrågor 20 7.1 Vilande förtidspension 20 7.1.1 Förtidspensionärer som saknar arbete 21 7.2 Taket i sjuk- och föräldraförsäkringen 21 7.5 Sjukpenninggrundande inkomst (SGI) 24 7.6 Slopa de fasta stegen i sjukförsäkringen 24 7.7 Ny modell för trafikförsäkringen 25 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om socialförsäkringssystemets utformning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till arbetsgivarna i rehabiliteringsarbetet och om att efterlevnaden av den nuvarande arbetsmiljölagstiftningen bör följas upp.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förlängd sjuklöneperiod. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sanktionsåtgärder mot arbetsgivare som inte skickar in rehabiliteringsunderlag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett bredare fokus på ohälsans orsaker. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om prevention. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de immateriella värdena som viktiga hälsofaktorer ges ett större utrymme i folkhälsoarbetet.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge föräldrar ansvar och resurser för att själva kunna utforma sin vardag och kunna välja barnomsorgsform och att de ekonomiska villkoren för att ta hand om barn måste vara gynnsamma.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvinnors dubbelarbete och om att möjliggöra köp av hushållstjänster även för låg- och medelinkomsttagare.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om flexibel arbetstid, distansarbete och job-sharing.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ändra semesterlagen så att betald semester utöver skall kunna tas ut som arbetstidsförkortning för den som så önskar.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att möjliggöra större mångfald av vårdgivare för att på så sätt öka vårdpersonalens möjlighet att påverka arbetsförhållanden, löneutveckling och karriärvägar.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ytterligare resurser för att införa en nationell vårdgaranti och ytterligare resurser till kommun och landsting för god vård och omsorg.2 beslutar införa en ny rehabiliteringsförsäkring, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en fungerande socialförsäkringsadministration. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda resultatenheter inom som arbetar med rehabilitering. begär att regeringen påbörjar det nödvändiga lagstiftningsarbetet för den nya rehabiliteringsförsäkringen, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om villkoren för förtidspensionärer som vill komma tillbaka till arbetslivet men saknar arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om finansiell samverkan. beslutar om en ny beräkningsgrund för den sjukpenninggrundade inkomsten (SGI), i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar om att de fasta stegen i sjukersättningen avskaffas och att den i stället skall kunna lämnas i proportion till nedsättning av arbetsförmågan, i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar införa en ny modell för trafikförsäkringen, i enlighet med vad som anförs motionen. beslutar öka anslaget till RFV för administrering av den utvecklingspeng som skall utgå till flyktingar, i enlighet med vad som anförs i motionen. anvisar för med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp enligt uppställning: Regeringens förslag, kr 19:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. 46 943 496 000 - 4 990 000 000 58 024 970 000 - 950 000 000 + 10 000 000 Summa totalt för utgiftsområdet 119 398 964 000 - 5 930 000 000 1Yrkandena 2, 10 och 11 hänvisade till AU. 2Yrkandena 7, 12 och 13 hänvisade till SoU. 3Yrkande 8 hänvisat till UbU. 4Yrkande 9 hänvisat till SkU. Utgiftsområdet omfattar politikområdet ersättning vid arbetsoförmåga. Politikområdet omfattar sjukpenning, rehabilitering, närståendepenning, förtidspension, ersättning vid handikapp samt arbets- och kroppsskador, området kostnader för sysselsättning av vissa förtidspensionärer samt anslagen för och de allmänna försäkringskassorna. Frågan om socialförsäkringarnas omfattning och utformning handlar ytterst om var gränsen mellan det offentliga och det privata ansvarstagandet ska dras. Varje del i ett socialförsäkringssystem bör därför prövas utifrån subsidiaritetsprincipen: vilken nivå är mest lämpad för beslutsfattande individen, familjen, kommunen eller staten? När svaret på denna fråga avgörs är det flera faktorer som måste vägas in: hur påverkas möjligheterna till personligt inflytande och ansvarstagande? Hur påverkas människors trygghet och grundskyddet för dem med lägst inkomst? Hur påverkas drivkrafterna till arbete, utbildning och företagande, dvs ekonomins funktionssätt i stort? Hur påverkas möjligheter till fusk och överutnyttjande? Kommer personer som står utanför systemen att få del av dem? står bakom huvudtanken att staten är den aktör som bäst kan tillhandahålla ett generellt system för att försäkra människor mot vissa mer eller mindre påverkbara inkomstbortfall, men att dessa system även bör ge utrymme för egna lösningar och personligt ansvarstagande. Detta gäller i första hand vid sjukdom, arbetslöshet, barnafödande och pension. Till allra största delen kan dessa system betraktas som en omfördelning i tiden för en och samma person eller familj. Omfördelningen mellan olika personer och familjer påverkas huvudsakligen av grundskyddens nivå och hur systemen finansieras. Dagens socialförsäkringssystem har emellertid brister i flera avseenden. De är varken särskilt robusta, överskådliga eller träffsäkra och behöver därför reformeras. Ett undantag är det nya pensionssystemet som står bakom tillsammans med , . En nödvändig reformering av socialförsäkringarna låter sig dock inte göras hur snabbt eller lätt som helst. Det nya pensionssystemet föregicks av utredningar även om huvuddelen av arbetet gjordes . Även om övriga delar av socialförsäkringen inte är lika komplicerade som just ett pensionssystem står det klart att man oftast måste göra en avvägning mellan vad som är möjligt att göra i det korta perspektivet och vad som är det långsiktigt önskvärda. Men de åtgärder som går att vidta på kort sikt bör förstås ligga i linje med vad som också är önskvärt på . I ett kortare perspektiv bör socialförsäkringarna (pensionssystemet undantaget) renodlas och samordnas. Ett bättre samband mellan avgifter och förmåner försäkringsmässighet måste upprättas genom någon form av löne- och avgiftsväxling då det är fråga om att försäkra ett inkomstbortfall. I ett längre perspektiv är det sedan önskvärt att hela skatte-, avgifts- och transfereringssystemet vid en given omfördelning effektiviseras. Därtill bör även incitamenten för enskilda individer förbättras vid givna förmåner. Dessa förbättringar tillsammans, eller var och en för sig, skulle avsevärt kunna stärka den svenska ekonomins tillväxtkraft. En styrka med dessa reformer är att de kan genomföras utan att den offentliga sektorns totala omfördelande funktion behöver ändras. 5 Ohälsan växer och växer... ekonomi är i fara och enskilda människor får vänta på rehabiliteringsinsatser på grund av regeringens handlingsförlamning inför de utmaningar det ökade antalet sjukskrivningar utgör. beräknas sjukförsäkringens kostnad uppgå till . är över 200 000 långtidssjukskrivna, varav drygt 118 000 varit sjukskrivna . Kostnaderna för sjukpenning, förtidspension och rehabilitering har ökat med , eller . Det rör sig alltså om enorma summor. Sjukpenningdagarna har ökat dramatiskt med början omkring 1997. Vad som också är tydligt är att sjukpenningdagarna ökat mer för kvinnor än för män. Antalet personer med förtidspension/sjukbidrag fortsätter att öka. Enligt utbetalades uppemot 475 000 förtidspensioner, vilket är en ökning med nästan 28 000 jämfört med året innan. Antalet nybeviljade förtidspensioner under januariaugusti 2002 har ökat jämfört med . kommer dessutom nya regler för förtidspensioner som enligt RFV kommer medföra att kostnaderna stiger med ytterligare . 5.2 ekonomiska utveckling i fara på grund av ohälsan Utgifterna för sjukpenningen har nästan tredubblats /96 och beräknas uppgå till mer än . prognoser för statsbudgeten visar ett kraftigt underskott . Det beror främst på höga utgifter för sjukpenningen. Budgettaken hålls inte på grund av de skenande kostnaderna i sjukförsäkringen. Det finns enligt inget som tyder på en minskning i utgifterna för sjukförsäkringen. Istället bedöms ökningen av antalet nettodagar fortsätta. Andelen sjukskrivna utgör av de totala utgifterna för sjukpenning. Sjukfall som varar har ökat mest. Det är nu sjukförsäkringskostnaderna började skena i höjden. Under hela har varit statsminister. Den ena utredningen har avlöst den andra , men från har det inte kommit mycket konkret. Några pratgrupper, några ytterligare utredningar, men väldigt lite som råder bot på den skenande utvecklingen av sjukförsäkringen. Även om den negativa utvecklingen inleddes var det först i budgetpropositionen som regeringen reagerade på de höga sjukskrivningstalen och det ökande antalet förtidspensioneringar. I finansplanen upprättades en strategi för ökad hälsa i arbetslivet i form av ett elvapunktsprogram. Programmet innehöll idel utredningsuppdrag och statistiska uppdrag. Även om programmets elva punkter skulle genomföras till punkt och pricka kommer de ökande ohälsotalen i arbetslivet inte att hejdas. Regeringens program vittnar snarare om en påtaglig likgiltighet och handlingsförlamning. Regeringen hade om den följt förslag om en ny rehabiliteringsorganisation i budgetmotionen haft helt andra förutsättningar att komma tillrätta med det växande underskottet i budgeten. 5.3.2 Vad gör regeringen nu? I budgetpropositionen för redogör regeringen för de underlag, utredningar och arbetsgrupper som passerat revy alltsedan ohälsotalen börjat skena. Det märkliga är att regeringen använder alla dessa utredningar och arbetsgrupper för att visa på sin handlingskraft. Sanningen är givetvis den motsatta. Trots goda genomarbetade förslag från olika utredningar har regeringen förblivit passiv. Att dessutom endast ägna sig åt att tillsätta utredningar har knappast hjälpt dem som väntar på en rehabilitering. I den framlagda budgetpropositionen kan vi konstatera att regeringen nu åtminstone tycks ha vaknat upp ur sin dvala och insett att satsningar måste göras för att minska de höga sjukskrivningskostnaderna. Men man håller fortfarande kvar vid sitt kraftlösa elvapunktsprogram. Därutöver sker ett ostrukturerat lappande och lagande som inte kommer att lösa de strukturella problem som finns inom socialförsäkringsområdet. Här återkommer åtgärder som antingen är rena utredningsuppdrag, statistiska uppdrag, redan befintliga eller som i ett helhetspaket redan föreslagits av olika utredningar. Dessutom förekommer flera lösryckta förslag som tidigare motionerat om . Sammanfattningsvis är åtgärdslistan otillräcklig och återigen ett bevis på att det saknas en helhetssyn på problematiken. Satsningen på att få ner ohälsotalen är heller inte så stor som regeringen vill göra gällande. Istället för de 750 miljoner som man nämner i budgeten handlar det om ca totalt. Satsningar och finansiering sker i princip från samma utgiftsområden som skall lösa problemen med ohälsa. Dessutom är regeringens beräkning av satsningens effekt en glädjekalkyl av stora mått. Vi har noterat att även LO, TCO och vill ha en ny rehabiliteringsförsäkring. Vad väntar regeringen på? 5.3.3 Kommentarer till regeringens olika förslag Regeringen har presenterat ett elvapunktsprogram och därutöver olika andra insatser för ökad hälsa i arbetslivet. Dessvärre innehåller förslagen inget som snabbt kan få effekt för de skenande kostnaderna för sjukpenning och förtidspension. För att få ner den kraftigt ökande sjukskrivningsfrekvensen måste kraftfulla och strukturella åtgärder vidtas för att snabbt följa upp sjukskrivningar och satsa på prevention och rehabilitering. Nedan kommenterar vi vissa av förslagen. Förslaget i elvapunktsprogrammet om att stärka metodutveckling inom företagshälsovården med ställer vi oss tveksamma till. Företagshälsovården är privata företag som ska svara mot kundernas behov. Som företag är det deras uppgift att tjäna pengar på att exempelvis erbjuda arbetsgivarna att köpa rehabiliteringsutredningar, eller andra rehabiliteringsinsatser som arbetsgivaren önskar. Denna process pågår redan inom företagshälsovården. Att staten då ska gå in och stödja dessa privata företag ter sig märkligt. 5.3.3.2 Förslag som finns i rehabiliteringsförsäkring Förslagen om utvecklingen av rehabiliteringsmetoder hos de offentliga arbetsgivarna, stöd till regionala skyddsombud och förstärkt tillsynsverksamhet av återfinns i en annan form i vår föreslagna rehabiliteringsförsäkring. 5.3.3.3 Otillräckliga medel till hälso- och sjukvård De medel som man i budgetpropositionen sägs avsättas för bättre primärvård och att korta köer i vården innebär i praktiken, enligt beräkningar, ett mycket blygsamt nettotillskott. Regeringen ger med ena handen och tar med den andra (denna fråga utvecklas vidare i avsnitt 6.1.9). 5.3.3.4 I regeringens värld är arbetsgivaren ensidigt ansvarig för ohälsan I budgetpropositionen ställs återigen stora krav på arbetsgivarna. Men man måste ha i åtanke att det är ansvar att samordna insatserna. får arbetsgivarna sällan det nödvändiga stödet från när det gäller rehabiliteringsarbetet. Man kan inte förvänta sig att varje enskilt företag ska känna till landstingens och verksamhet. Den kompetensen måste rehabiliteringshandläggare stå för. Det förebyggande arbetet ute på arbetsplatserna är viktigt. Detta är arbetsgivarnas ansvar tillsammans med företagshälsovården. Här ska arbetsgivarna arbeta med det systematiska arbetsmiljöarbete som lagen föreskriver. Den nuvarande arbetsmiljölagstiftningen är bra och ger arbetsgivarna ett stort ansvar för arbetsmiljön. Regeringen bör följa upp att den efterlevs istället för att hitta på nya lagar. Rehabilitering innebär att få dem som blivit sjukskrivna åter i arbete. Här har staten ett stort ansvar att stödja arbetsgivarna med professionell rehabiliteringskompetens. Att samordna de vitt skilda insatser som kan behövas. I budgetpropositionen redogör regeringen sin syn på frågan om att införa en avsevärt förlängd sjuklöneperiod för arbetsgivare. Tankegångarna i redogörelsen visar återigen regeringens dogmatiska syn på vad som orsakar ohälsa och därmed vem som ansvarar för den. Allt kan inte relateras till arbetslivet eller arbetsplatsen. Det är hela livssituationen som påverkar hur man mår. Därför är det helt orimligt att ensidigt belasta arbetsgivare för alla ohälsoproblem som kan tänkas drabba olika personer. En förlängd sjuklöneperiod skulle även riskera att medföra osäkerhet för småföretagare samt en indelning av arbetssökande i ett A- och B-lag efter deras fysiska förutsättningar. Denna problematik omnämns också i regeringens proposition. utredning har prövat förslaget om en förlängd sjuklöneperiod. Han fastslog att förslaget slår mot handikappade, mot kvinnor och att det i andra länder samt i inte gett någon effekt. Förslaget innebär snarare att den samordnade rehabiliteringen riskerar att fördröjas än mer. 5.3.3.5 Sanktionsåtgärder m.m. mot arbetsgivare Vi ställer oss ytterst tveksamma till elvapunktsprogrammets sanktionsåtgärder mot arbetsgivare som inte skickar in rehabiliteringsunderlag. Här finns det en risk för godtycklighet i systemet. Kraven på arbetsgivare måste vara olika beroende på arbetsplatsens storlek. Istället bör positiva incitament utvecklas för ett gott samarbete mellan försäkringskassa och arbetsgivare. Det positiva incitament som finns är att och arbetsgivarna i samverkan planerar åtgärder och delar på eventuella kostnader för rehabilitering. Det för båda parterna till samarbete. Arbetsgivarna får stöd och råd, får en aktivare arbetsgivare. Vi vill understryka vikten av stöd från arbetsmarknadsmyndigheten för redan anställda där en annan arbetsplats är den enda lösningen för att individen ska kunna återgå i arbete. Rätt arbete kanske inte finns hos befintlig arbetsgivare. Regeln om att arbetsgivaren har skyldighet att lämna in rehabiliteringsunderlag finns i rehabiliteringsförordningen. Den behöver dock inte skickas in om den anses obehövlig. I vissa fall har till exempel den anställde redan kommit i arbete igen när utredningen ska påbörjas. Att då tvinga arbetsgivaren att skicka in rehabiliteringsunderlag och dessutom betala för ett utlåtande från företagshälsovården verkar orimligt. Förslaget innebär även att försäkringskassornas administration ökar, vilket inte är produktivt med den arbetsbelastning som redan förekommer. 6 åtgärder för ett mer hälsosamt liv 6.1 Bredare fokus på ohälsans orsaker Arbetsplatsen är inte den enda avgörande förklaringsfaktorn för den ökade ohälsan. När man läser regeringens texter och lyssnar på debatter slås man av hur dogmatiskt man ser på orsakerna till sjukfrånvaron. Arbetsplatsens beskaffenhet och arbetsmiljön verkar vara de enda faktorer som påverkar om människor mår dåligt och sjukskriver sig. Med ett sådant snävt fokus kommer man inte åt problemen. Kristdemokraten har ett betydligt bredare fokus. Utan att förringa arbetsplatsens betydelse i sammanhanget menar vi att det finns ett flertal orsaker till den ökade sjukfrånvaron. Grunden för åtgärder mot ohälsan måste bygga på en korrekt analys av orsaksförhållandena. Utformningen av familje-, social-, folkhälso-, skatte- och jämställdhetspolitiken har stor betydelse för möjligheterna att komma till rätta med ohälsan. Det förebyggande arbetet måste ske med ett långsiktigt perspektiv. Förebyggande åtgärder har inte bara rent fysiska effekter, utan också psykologiska, sociala och ekonomiska. Grundläggande begrepp inom förebyggande arbete är primär, sekundär och tertiär prevention. Man brukar skilja mellan hälsofrämjande insatser för att undvika sjukdom så kallad primärprevention och insatser för tidig upptäckt av sjukdom sekundärprevention. Med tertiär prevention menas insatser för att förhindra att en sjukdom återkommer eller förvärras. anser att det förebyggande arbetet måste rikta in sig på alla dessa nivåer. I det perspektivet blir det, vilket nämnts inledningsvis, alltför snävt att bara fokusera på arbetsplatsen och de problem som kan uppstå där. Regeringen måste skyndsamt vidta åtgärder för att strukturer för förebyggande insatser kommer till stånd. Detta är de viktigaste enskilda insatserna för att komma till rätta med de ökande ohälsotalen. 6.1.2 Arbetets art har förändrats under Under har arbetets art genomgått en relativt dramatisk förändring. Förbättrade produktionsprocesser, ökat datoranvändande, slimmade organisationer, personalminskningar utifrån såväl rationaliseringsskäl som besparingsskäl m.m. har bidragit till att stressen i arbetslivet har ökat markant. Högre krav på effektivitet följs inte alltid av nödvändigt socialt stöd. Kraven leder också i många fall att den enskilde upplever att han eller hon tappar kontrollen, vilket leder till stress. Ofta är det fråga om en dominoeffekt där det ena problemet leder till det andra. Gemensamt för många av dem som drabbats av utbrändhet och andra stressrelaterade tillstånd är att de arbetar med andra människor inom hälso- och sjukvården och andra människovårdande yrken. 6.1.3 Vart tog tiden vägen? Allt fler kan vittna om att tidsbrist och stress har blivit ett avsevärt samhällsproblem. Tiden räcker inte till för våra barn, våra anhöriga och våra medmänniskor. Alltför ofta räcker inte tiden till för läraren att ägna sig åt eleven som halkar efter. Inte heller för sjuksköterskan att göra det där lilla extra, som skapar högre kvalitet i vården. Inte heller finns tiden för att ta hand om oss själva, för eftertanke om hur vi bör leva, eller för den vardagliga samvaron mellan föräldrar och barn. Allt detta, bristen på tid, det höjda tempot, skapar stress och i förlängningen ökad ohälsa. Ohälsan både i och utanför arbetslivet måste bekämpas genom att stärka den enskilda människans känsla av värde, inflytande och egenmakt. Hälsa handlar om att få leva ett så friskt liv som möjligt utifrån sina egna förutsättningar. Sociala och ekonomiska villkor, arbetsmiljö och levnadsvanor har stor betydelse för hälsoutvecklingen. 6.1.4 Folkhälsoarbetet och synen på människan som en helhet Den fysiska hälsan i är god medan den psykiska hälsan tenderar att försämras. Arbetslöshet, dålig ekonomi, låg utbildningsnivå och andra kända faktorer räcker inte alltid som förklaring till den psykiska ohälsan. Även under materiellt goda förhållanden förekommer ohälsa på det psykologiska planet. Detta innebär att det inte alltid är materiella faktorer som orsakar ohälsa eller att mer pengar är lösningen på problemen. Människan är en helhet där både kropp och själ behöver vårdas. Människans behov av gemenskap och trygghet kan inte ersättas, utan måste tillfredsställas redan från födseln. Otrygghet grundad i barndomen följer ofta individen upp i vuxen ålder och denne får ofta bära med sig otryggheten resten av livet. De immateriella värdena måste beaktas som viktiga hälsofaktorer och ges ett större utrymme i det framtida folkhälsoarbetet. 6.1.5 Föräldrar och barn behöver mer tid Mycket tyder på att en ökad förvärvsfrekvens, högre tempo i arbetslivet och ökad arbetslöshet och därmed ökad rädsla för att förlora jobbet försvårar föräldraskapssituationen. Därför är det viktigt att ge föräldrarna såväl ansvaret som resurserna för att själva kunna utforma sin vardag och kunna välja barnomsorgsform som de anser bäst. förslag om barnomsorgskonto ger föräldrarna denna viktiga valmöjlighet. De ekonomiska villkoren för att ta hand om barn måste vara gynnsamma. En generös föräldraförsäkring (med höjt golv, höjt tak och höjd ersättningsnivå), rätten att vara tjänstledig som nybliven förälder, tillgång till god barnomsorg av olika slag som kan väljas efter barnets och föräldrarnas önskemål är viktiga inslag för kombinationen föräldraskap och arbetsliv. De familjepolitiska förslag vi har är även viktiga ur ett jämställdhetsperspektiv.