mot · GQ02MJ428 · 2002-10-23 00:00:00 — I detta arbete krävs det en övergång från produktionsskatter till konsumtionsskatter för att trygga konkurrensneutralitet mellan inhemskt producerad el och importerad el. Det är viktigt att bevara konkurrenskraften även inom svensk energiproduktion varför en ökad grad av harmonisering av miljö- och energibeskattningen inom EU bör eftersträvas. 6.1 Kortfattad bakgrund överenskommelsen 1997 Stängningen av har kunnat ske utan någon större miljöbelastning. Bortfallet har till största delen kompenserats med import av norsk vattenkraft, endast på marginalen under enstaka timmar har en import av dansk kolkraft skett. Avreglering av elmarknaden påbörjades . Den har initialt lett till att priserna på el har sjunkit drastiskt. Det har dock uppkommit en del problem på vägen: Det låga elpriset har lett till att den förväntade investeringstakten i ny energiproduktion inte har varit den förväntade. Utbyggnaden av vindkraften har till viss del kommit igång även om takten inte är den önskade. Nödvändiga investeringar i överföringskapacitet nationellt och internationellt har inte kommit till stånd, vilket gör att en effektiv effektöverföring mellan olika delar av landet inte kan ske. De omställningsprogram som utgjorde grunden för energiöverenskommelsen v.g. ökade satsningar på investeringar i biobränsleeldade kraftvärmeverk, konvertering från direktverkande el till fjärrvärme eller annan uppvärmning har, på grund av ett lågt elpris och negativa effekter avseende taxeringsvärde och därmed även en högre fastighetsskatt, inte kommit till stånd i önskad utsträckning. De samlade erfarenheterna visar att en fortsatt strategi för omställningsarbetet kräver att samtliga aktörer på elmarknaden är delaktiga i arbetet för att en omställning skall vara möjlig. 6.2 En framtida strategi för omställningsarbetet För att komma vidare i omställningsarbetet måste kraftindustrin få huvudansvaret och tillräcklig tid för genomförandet av kärnkraftsavvecklingen, i syfte att också få fram den nya kraftproduktion som behövs. Marknadsaktörerna kommer att involveras i detta arbete på samma sätt som skett i . En total produktionsmängd fastställs och denna får fördelas fritt på de olika reaktorerna. Industrin tar på sig ansvaret att ersätta bortfallet. Hur avtalet ska se ut i detalj avgörs i förhandlingar mellan parterna. Staten ska därutöver styra med hjälp av generella styrmedel för att främja förnybara energikällor och effektivare energianvändning. 2001/02:143 Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning ges en rad förslag hur kärnkraften ska avvecklas, hur förnyelsebara energikällor ska stödjas samt hur industrins konkurrenskraft ska säkras. I det fortsatta energiomställningsarbetet verkar för att följande ska träda i kraft: Avveckla den kvarvarande reaktorn i . Inled sedan förhandlingar för avvecklingen av resterande kärnkraft i likhet med den så kallade Tysklandsmodellen. Inför gröna certifikat för att främja elproduktion från förnyelsebara energikällor. Certifikat tilldelas de producenter som använder förnyelsebara energikällor såsom vindkraft, solenergi, geotermisk energi, vattenkraft, vågenergi och biobränslen. Elleverantörer och elanvändare åläggs en plikt att köpa en viss andel elcertifikat. Den elintensiva industrin undantas från kvotplikten. Sanktionsavgiften i certifikatsystemet sätts så högt att omställningen till mer vindkraft inte riskeras. Särskilt stöd till vindkraften. Kraftvärmebeskattningen sänks så att den likställs med den för industriellt mottryck. Resurser tillförs för energieffektivisering; information, utbildning, upphandling av energieffektiv teknik och rådgivning. Se över möjligheten med effekthandel. Incitamenten för att öka tillgången på effekt måste förbättras, framförallt då kostnaderna för att tillhandahålla effekt på marginalen är höga och efterfrågan på denna begränsas till några enstaka timmar . 6.3 Utbyggnaden av sopförbränningsanläggningar i kommunerna Sedan den så kallade deponiskatten infördes har förbränning av sopor blivit mer lönsamt. har det dessutom blivit förbjudet att lägga brännbara sopor på tipp och gäller tippförbudet även biologiskt avfall. Detta i kombination med ökade avfallsmängder har lett till att man på ett 30-tal platser i planerar för ny eller utbyggnad av befintlig sopförbränning. Att förbränna sopor är ur energisynpunkt visserligen bättre än att deponera dem men det finns även skäl att hålla sig ifrån sopförbränning. Vid förbränning, av speciellt osorterat, avfall uppstår en mängd utsläpp som är skadliga för såväl människor som djur och natur. Speciellt utsläppen av dioxiner är ett stort problem. Därför behövs styrmedel för att minska förbränningen av osorterat avfall. Upprätta regler om vad som är att betrakta som sorterat respektive osorterat avfall. Detta för att komma åt de farligaste utsläppen. Införa en skatt på förbränning av sopor är ett annat sätt att komma åt den ökade sopförbränningen med de miljökonsekvenser den medför. är positivt till att införa en skatt på förbränning av osorterat avfall i likhet med den deponiskatt som finns. Det miljövänligaste är att minska mängden avfall. Utöka forskning och utveckling av småskalig resursåtervinning. bör i sin lagstiftning utnyttja möjligheten i EU:s direktiv till undantag för deponiförbudet i glest befolkade områden. Ta fram ytterligare förslag med incitament för hur den totala avfallsmängden sorterat respektive osorterat avfall kan minska. Vad som ovan anförs om förbränning av avfall bör ges regeringen till känna. Skogen är en viktig resurs i arbetet med att ställa om till ett ekologiskt hållbart samhälle. Det finns en stor potential till energiutvinning ur den svenska skogen som vi har stora tillgängliga arealer. Det är viktigt att komma ihåg i tider då importerar sopor för förbränning. Det är av yttersta vikt att forskningen kring, och tillämpningen av, energi- och drivmedelsframställning ur skogsråvara fortsätter. Vad som anförs om vikten av fortsatt forskning kring och praktisk tillämpning av energi- och drivmedelsframställning ur skogsråvara bör ges regeringen till känna. Hållbar tillväxt innefattar ekonomisk, miljömässig och social hållbarhet. För att kunna tala om en hållbar tillväxt så förutsätts med andra ord en god hushållning med natur- och kulturresurser samt minskad miljöpåverkan. Bruka utan att förbruka! anser att den miljödrivna teknikutvecklingen utgör en stor potential i detta sammanhang. Miljön som drivkraft skapar nya tillväxt- och utvecklingsmöjligheter för näringslivet. Nya företagsmöjligheter främjar arbetsmarknaden. Ekonomi, ekologi och sociala aspekter hänger ihop och väl sammankopplade kan de skapa en hållbar tillväxt. tror mycket på att det hållbara tillväxtresonemanget kan främja tillväxtpotentialen i hela landet. I grund och botten är det naturresurserna som bygger upp hela den ekonomi som är grunden i samhället. Naturresurser, som brukas på ett ansvarsfullt sätt, kan skapa nya och goda förutsättningar på framförallt landsbygden och i glesbygden. Ett exempel som har stora utvecklingsmöjligheter för dessa områden är framställning av biobränslebaserad energi. Biobränslen utgör en viktig del i omställningsarbetet mot ett hållbart energisystem. Ett annat exempel är att utveckla möjligheterna för lokalt framställda livsmedel. har stark tilltro till miljötekniken samt de kunskaps- och tjänsteföretag med miljöinriktning som har vuxit fram. De företag som har ett proaktivt miljöarbete i sin verksamhet har ofta en resurseffektiv produktion och en högre miljömedvetenhet i organisationen. Denna proaktiva hållning måste tydliggöras även i de politiska budskapen. Det är av avgörande betydelse att använda miljön som en drivkraft för att främja hållbar tillväxt. De nuvarande regionala tillväxtavtalen introducerades av regeringen . Bakgrunden till avtalen är att förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning skiljer sig åt i olika delar av landet. Utifrån regionala skillnader är tanken med avtalen att skapa politiska instrument till de olika regionernas olika förutsättningar. Regeringen har understrukit att miljö- och jämställdhetsfrågor är viktiga drivkrafter att lyfta fram i detta avseende. Hänsyn till ekologi och jämställdhet ska vara integrerade i tillväxtavtalens olika delar. Utfallet från den första generationens tillväxtavtal har visat på stora brister i dessa aspekter. För att förstärka miljön som drivkraft genomfördes ett pilotprojekt i några län. Pilotlänen fick i uppdrag att utveckla metoder för hur det ekologiska perspektivet kan införlivas dels i processen med tillväxtavtalen, dels i de olika åtgärdsprogrammen. De nuvarande tillväxtavtalen ska förlängas . Inför den nya programperioden föreslås ett namnbyte till Regionala tillväxtprogram. Utifrån erfarenheterna med pilotprojektet ska de regionala tillväxtprogrammen skapa förutsättningar för en miljömässigt hållbar regional utveckling. Att inarbeta miljön i de tidigare regionala tillväxtavtalen innebär att en ny fråga förs in i en redan inarbetad struktur. För att öka medvetenheten om miljö som tillväxtfaktor, förutsätts att miljöperspektivet redan från början på ett tydligt sätt integreras i tillväxtprogrammets olika delar. I pilotprojektet belystes särskilt vikten av att lyfta fram miljöperspektivet, vilket är bra. Men för att tillväxtarbetet ska styra mot en hållbar samhällsutveckling krävs dock att även den sociala dimensionen integreras. Den sociala aspekten beskrivs alltför övergripande. Vad som ovan anförs om att tidigt integrera miljöperspektivet i de regionala tillväxtprogrammen samt förstärka den sociala aspekten för att nå en hållbar utveckling bör ges regeringen till känna. Teknik- och affärsutveckling på miljöområdet måste uppmuntras. I detta arbete kan ett system med flexibla mekanismer i kombination med andra åtgärder utgöra incitament för att en miljödriven utveckling skall komma till stånd. En miljödriven affärs- och teknikutveckling är en drivkraft för ekonomisk tillväxt, industriell och mänsklig utveckling. Den internationella marknaden för miljöteknik beräknas uppgå till . Tillväxttakten för denna marknad ligger på . En internationalisering av det miljöanpassade näringslivet kan leda till ökad försäljning av svenska tjänster och produkter med hög miljöprestanda. Utöver detta ska nämnas de miljöförbättringar som sker på olika arbetsplatser, vilka bidrar till minskat resursuttag och energibesparingar. Miljödriven utveckling ger den tillväxt som behöver, vilken i sin tur kan bidra till mer resurser för bl.a. skola, vård, omsorg och regional utveckling. Först då kan vi tala om en hållbar välfärd. Svenska företag har, genom strängare miljölagstiftning och högre miljökrav från kunder, erhållit ett försprång i den miljödrivna utvecklingen jämfört med utländska konkurrenter. Detta försprång är i stort sett inhämtat av många andra länder. är nettoimportör av renodlad miljöteknik. har varit pådrivande för att ska bli mer proaktivt för att bli världsledande inom miljödriven utveckling och miljöexport. Det är glädjande att regeringen nu har utlovat , om än en blygsam summa, för att främja denna utveckling. Vi efterlyser dock fortfarande en samlad strategi för att ska gå från att vara nettoimportör av miljöteknik till att bli en ledande aktör på denna marknad. Regeringen menar att de 15 miljömålen utgör den strategin, men det är inte dem vi efterlyser i sammanhanget. Miljömålen i sig är övergripande, men vill se en konkret strategi för miljödriven utveckling som främjar affärs- och teknikutvecklingen samt svensk miljöexport. I finns många miljöteknikföretag som har goda chanser att konkurrera internationellt. Som exempel kan nämnas att Svenskt näringsliv har tillsatt en särskild grupp som arbetar med hållbar utveckling. Ett sådant initiativ visar tydligt på den drivkraft som miljön alltmer utgör. Genom att stimulera nätverksbildning mellan små och stora miljödrivna företag, myndigheter, högskolor och universitet, bransch- och miljöorganisationer kan nätverk utvecklas och olika kompetenser kan komplettera varandra. Detta kan ge utökade möjligheter att agera på såväl den svenska som den utländska marknaden. Vad som ovan anförs om att regeringen tillsammans med svenska miljöteknikföretag behöver lägga fast en strategi för ökad miljöteknikexport bör ges regeringen till känna. 7.4 Periodiseringsfond för miljösatsningar Det är hög tid att underlätta företagens miljöarbete. De företag som tar den miljödrivna utvecklingen på allvar ska också understödjas genom bra regelverk och bra villkor. Företag har genom olika former av periodiseringsfonder möjlighet att skattemässigt gynnsamt sätta av medel för investeringar. I syfte att underlätta miljöinvesteringar bör möjligheter till att utöka periodiseringsfonder beaktas. Att till dagens system ge möjligheten till ytterligare avsättning , under förutsättning att medlen används till miljöinvesteringar, kan vara en väg att gå. Detta bör utredas ytterligare. Vad som anförs om att utreda möjligheterna att öka avsättningarna till periodiseringsfonder för att kunna göra miljöinvesteringar bör ges regeringen till känna. Begreppet grön skatteväxling är tydligt till sin innebörd. Grön skatteväxling innebär sänkt skatt på arbete och höjda skatter på miljöförstöring och användning av ändliga naturresurser. vill se en äkta grön skatteväxling i , vilket förutsätter raka rör mellan höjda miljöskatter och sänkta arbetsgivaravgifter. Ett väl fungerade system för handel med utsläppsrättigheter kan, på ett bättre sätt än laborerande med skattesatser, använda marknadsekonomins dynamik i miljöns tjänst. Handel med utsläppsrättigheter fungerar dock inte på alla områden varför skatteväxling är ett bra instrument för att minska miljöförstöring och användning av ändliga naturresurser. I finns ett skattesystem med nedsättningar av skattebördan för industrin. När ett system med utsläppsrättigheter är infört måste nedsättningen upphöra för att göra handeln enkel och enhetlig. Skatteväxlingen måste vara utformad på ett sätt som gör att en framtida handel med utsläppsrättigheter underlättas. Det har regeringen och samarbetspartierna inte klarat av. Den skattenedsättning för industrin som finns måste därför successivt minska. Den nuvarande skatteväxlingen inriktas enbart på att höja miljöskatter för hushållen och att i motsvarande grad sänka inkomstskatter. Detta innebär att man förstärker den befintliga skillnaden i miljöbeskattning mellan hushåll och industri. Inga ansatser görs för att successivt fasa ut de nedsättningar som finns för att förbereda för ett handelssystem med utsläppsrättigheter. Dessa steg måste tas. Vad som ovan anförs om att en grön skatteväxling måste utformas så att handel med utsläppsrättigheter underlättas bör ges regeringen till känna. Öppna landskap med hagmarker och ängar är uppskattade inslag i vår natur. I de flesta fall är det generationer av bönder som har format det öppna landskapet och främjat den biologiska mångfalden. De natur- och kulturhistoriskt vackra landskapen ger inte bara dem som bor på landsbygden glädje. De betyder rentav ännu mer för de människor som inte har tillgång till detta i sin vardag. Många människor som bor i städer och förorter tillbringar fritid och semester på landsbygden, vilket för många ger god avkoppling och livskvalitet. För att skapa en hållbar utveckling av den svenska miljö- och naturvården krävs ett nära samarbete mellan jord- och skogsägare, berörda myndigheter och ideella organisationer. Odlingslandskapets variation, som gynnar många växt- och djurarter, håller på att växa igen till följd av utarmningen av det svenska jordbruket. 8.1 Jordbruket en viktig resurs i miljöarbetet I har mycket av kunskapen om bondesamhället och dess kultur och traditioner gått förlorad i takt med att allt fler jordbruk försvinner. Det behövs en politik som lyfter fram värdet av att bruka odlingslandskapet som är vårt viktigaste kulturminne men också det mest eftersatta. 8.1.1 Ett rikt odlingslandskap Ett rikt odlingslandskap förutsätter att vi har betande djur i hela landet. Tyvärr finns dock krafter i samhället som inte inser detta, varför anser det nödvändigt att påpeka betesdjurens betydelse. Det öppna landskapet kommer inte att kunna uppehållas om jordbruksföretagen, främst de små, slås ut som krångliga och generellt utformade regler omöjliggör småskalig djurhållning i hobby- och rekreationssyfte. För att nå målet om utökade arealer hävdad ängs- och betesmark krävs att nötköttsproduktionens konkurrenskraft förstärks. Det är i sammanhanget viktigt att inse att inga nötköttsproducenter kan driva sina företag på ett rationellt sätt med endast naturbetesmarker som foderresurs. För att kunna hålla naturbetesmarkerna öppna med hjälp av bete krävs att det finns möjlighet att producera vinterfoder. Likaså är det viktigt att utveckla former för betesdrift. Vallstödet är ett viktigt styrmedel för att bevara ett rikt och öppet odlingslandskap. Det är av yttersta vikt att vallstödet bibehålls och gärna stärks, vilket möjliggör för producenter att fortsätta med djurhållning och nyttjande av naturbetesmarkerna. och betesmarker är nödvändiga komplement till varandra, och detta bör erkännas. Vallstödet måste vara tillgängligt i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. 8.1.2 Ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen EU:s miljöprogram har på många sätt gynnat ett öppet landskap och till viss del den biologiska mångfalden. har det varit svårt att rikta miljöprogrammen till de värdefullaste markerna, ofta intilliggande gårdar som brukar jorden. Ersättning för skötsel av betesmarker har varit betydelsefull. Vi förespråkar en fortsatt tillämpning av ersättning till markägare för att vårda det öppna landskapet som är ett gemensamt samhällsintresse. Jord- och skogsbrukarna utgör bra resurser som naturvårdare i detta sammanhang. Denna kompetens bör användas i större omfattning. Naturligtvis förutsätter det att markägarna får ersättning för allt det arbete som krävs för att upprätthålla öppna landskap. Ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen måste öka. Programmen måste dessutom utformas så att de lättare kan anpassas till lokala förhållanden. Vad som ovan anförs om att öka ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen samt utforma dessa så att de lättare kan anpassas till lokala förhållanden bör ges regeringen till känna. Ett hållbart skogsbruk måste ses i perspektivet att vi brukar skogens resurser utan att förbruka naturens eller människors livsvillkor. Bruka utan att förbruka! Tyvärr har ibland det modernt storskaliga skogsbruket av olika anledningar missgynnat vissa arter, t.ex. den vitryggiga hackspetten, som är beroende av lövträd, gamla träd och död ved. skogsägare är viktiga för miljöarbetet och har ett ansvar för att bevara den biologiska mångfalden. Det är positivt att marknadskrafterna genom FSC- och PEFC-certifiering i skogsbruket tar hänsyn till skyddet av den biologiska mångfalden. Skyddet av den biologiska mångfalden måste självfallet fortsätta. är det viktigt att slå fast att staten har ett övergripande ansvar för att den enskilde markägaren inte ska hamna i kläm. Det är ett måste för alla inblandade och berörda parter, inte minst för markägarna, att det finns långsiktiga och tydliga regler för skyddet av den biologiska mångfalden. Reservatsbildningar måste föregås av ordentliga konsekvensanalyser. När staten pekar ut vissa områden som är särskilt intressanta att bevara är det viktigt att den enskilde markägaren inte drabbas på ett negativt sätt. Staten måste ta sitt ansvar och se till att detta inte sker. Markägaren måste ges skälig ersättning för de miljöinsatser som görs och vid bildandet av olika typer av reservat. Detta kan ske genom ekonomisk kompensation eller genom att ersättningsmark erbjuds. Utan en skälig ersättning försvåras möjligheterna för att få förståelse hos berörda markägare som drabbas av inskränkningar i nyttjandet av sin mark. anser att detta vore en olycklig utveckling. Ekonomisk kompensation är i vissa fall problematisk. Många markägare som avstår sin mark till reservat eller accepterar andra inskränkningar för att skydda den biologiska mångfalden vill inte ge upp den rörelse som kan vara associerad med användandet av marken. Just mot bakgrund av detta är det viktigt att möjligheten till ersättningsmark prövas noggrant och gärna före det att ekonomisk ersättning erbjuds vid reservatsbildningar. Genom bildandet av det nya har möjligheterna ökat för att erbjuda ersättningsmark och även utförsäljning av skogsmark till enskilda. Detta arbete måste ske utan dröjsmål. Vid avsättning av skyddsvärd skog bör dock i första hand statlig skog avsättas för reservatbildning. Reservatbildning av övrig skog bör endast ske i de fall då likvärdig skog ej går att finna i statlig ägo. Vad som ovan anförs om att i första hand avsätta statligt ägd skog framför privatägd skog till reservat när likvärdiga skyddsvärden finns att tillgå i statlig ägo bör ges regeringen till känna. En viktig princip, som vi återigen vill peka på, handlar om samrådsförfarandet när myndigheterna gör inventeringar av markområden. Inventeringarna inför Natura 2000 är ett typexempel på hur det inte får gå till. Många markägare kan vittna om att det offentliga inventerade marker utan att markägarna var medvetna om det. Än värre ur denna synpunkt är att Natura 2000-områden inrättats utan markägarnas vetskap. Utan en öppen och bred dialog blir det svårt att nå förståelse för eventuellt skydd av markområden. Mot bakgrund av detta är det befogat med obligatoriska samråd mellan myndigheter och markägare vid inventering av markområden. Detta bör ges regeringen till känna. 8.2.2 Stärk den privata äganderätten Skogsnäringen har stora möjligheter till en positiv utveckling. har en blandad ägostruktur. värnar det spridda skogsägandet med allt ifrån familjeskogsbruk till skogsbolag. Särskilt positivt ser vi på det småskaliga skogsbruket. Skogsbruket verkar på en fri marknad och tror på markägarnas ansvar och möjligheter att utveckla näringen inom de ramverk som finns för skogsbruket. Det finns i en stor kunskap och vilja att förvalta skogen på ett bra sätt. I det svenska samhället finns ett brett stöd för det enskilda ägandet. Själva ägandet ifrågasätts inte från så många håll men det finns många som vill urholka det privata ägandet. Ett tydligt exempel på detta är viljan att försvaga den grundlagsstadgade rätten till ersättning vid ingrepp. Det är en absolut nödvändighet att markägare ges full ersättning när skogsmark av olika anledningar tas ur skoglig produktion och omvandlas till reservat och liknande. Det är olyckligt om gränsen för vad en markägare ska acceptera i form av inskränkningar flyttas mot en större grad av tillåtande för denna form av inskränkning. Ett ensidigt hävdande av det gemensammas intresse framför den enskildes äganderätt riskerar att leda till en ökad misstro mot rättsstaten och till att människor i allt mindre utsträckning känner det personliga ansvaret för sin egendom och den egna miljöpåverkan. Den privata äganderätten måste skyddas och ständigt försvaras. Vad som ovan anförs om att värna och stärka den privata äganderätten bör ges regeringen till känna. Det är angeläget att få in mer lövinslag i den svenska skogen, speciellt i södra och . finns det en stor oro hos skogsägarna kring lövskogen. I och med att många nyckelbiotoper kan finnas i lövskogen finns en oro för att staten genom olika former av avsättningar ska ta marken ifrån skogsägarna. Med tanke på regeringens högt ställda mål om skogsavsättningar är detta en befogad oro. Metoden att genom stora avsättningar skydda den biologiska mångfalden kan således motverka sitt syfte vad gäller att få ökade inslag av lövträd. Här kan den nya modellen för bevarande av skyddsvärd skogsmark som föreslog i samband med regeringens miljömålsproposition vara ett betydligt bättre instrument. stormfälldes stora mängder lövskog i . Medel avsattes då för återplanteringar. Detta är dock inte nog.