mot · GQ02Ju236 · 2002-10-23 00:00:00 — En förnyad syn på rättsväsendet En ansvarsfull kriminalpolitik måste bygga på att rättsstaten besitter en tillräcklig slagkraft för att klara sina grundläggande uppgifter däribland att bekämpa våld och brott. Trygghet och frihet är rimliga krav som medborgarna har all rätt att ställa. hotas människors trygghet av ett ökande våld och övergrepp på såväl den egna personen som på äganderätten. Rättsväsendet befinner sig på reträtt och brottslighet tolereras i stor utsträckning. Detta inskränker de laglydiga människornas frihet. Vi vill genomföra omfattande förstärkningar av rättsväsendets förmåga på en rad områden. Genom dessa förstärkningar, i kombination med insatser inom andra områden, skall våld och brott bekämpas och människors trygghet öka. Vi vill bland annat: Ersätta dagens kriminalvårdslag med en ny fängelselag. Anpassa straffen för grovt och upprepat våld efter brottens allvarsgrad. Utveckla påföljdssystemet mot tidiga och tydliga insatser, särskilt för ungdomar. Förstärka den centrala polisens förmåga att bekämpa internationell och organiserad brottslighet. Inskärpa varje medborgares ansvar för sina egna gärningar. Skärpa insatserna mot narkotikahandeln. Förbättra vård- och utbildningsinsatserna under anstaltsvistelse. Avskaffa rabattsystemet för upprepad brottslighet. 3 Förslag till riksdagsbeslut 19 4 Brottsligheten förändrar 21 4.1 Otryggheten ökar 21 4.2 Brottsplats hemmet 21 4.3 Brottsplats skolan 22 4.4 Brottsplats arbetet 23 5 En rättsstat på reträtt 24 5.1 Det socialdemokratiska sveket 24 5.2 Brott som tolereras 25 5.3 Privatpoliser är ingen bra utveckling 26 5.4 En nedmonterad polisorganisation 27 6 Ett fritt samhälle en ansvarsfull rättsstat 28 6.2 Kampen mot drogerna 28 6.3 Tidiga och tydliga reaktioner 29 6.3.1 Den tidiga uppväxten 30 6.4 Ett skärpt påföljdssystem 32 6.4.1 Ingripanden mot ungdomar 32 6.4.2 Ingripanden mot vuxna brottslingar 33 6.5 En ny fängelselag 35 6.6 Självständiga domstolar 36 6.7 En ny syn på inre säkerhet 36 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av intensifierade insatser mot ungdomsbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ordning i skolan. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av regler om samhällstjänst i enlighet med vad som anförs i motionen om misshandelsbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens huvudansvar för skyddet av utsatta företag och arbetsplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att förbättra polisens förmåga att klara upp brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ett nytt reformerat straffsystem. begär att regeringen lägger fram förslag om ett nytt påföljdssystem för unga brottslingar. begär att regeringen lägger fram förslag om att om inte särskilda skäl föreligger skall obligatoriska maxstraff dömas ut för personer som för tredje gången döms för ett grovt vålds- eller sexualbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa vård inom som ungdomspåföljd. begär att regeringen lägger fram förslag på en ny verkställighetslag i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av insatser från vid brott begångna av barn . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förstärka polisens åtgärder mot den internationellt organiserade brottsligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett mer självständigt domstolsväsende. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drogtestning av personer , när misstanke föreligger om missbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett avskaffande av rabattsystemet vid påföljdsbestämningen. Ett fritt samhälle måste skyddas av ett starkt rättsväsende, grundat på lag. Lagen bör spegla människors gemensamma rättskänsla och innebära ett skydd mot övergrepp. I engagerar frågor om rättssäkerhet och trygghet mot våld och brott de flesta. Avskyn mot övergrepp är djupt rotad. Ändå ser vi en oroande utveckling. Våldet ökar och kryper längre ned i åldrarna. Antalet tonåringar som begår grova våldsbrott har fördubblats . ökade antalet misshandelsfall jämfört med . Även trakasserier som olaga hot och överträdelse av besöksförbud ökade. Många brottslingar återfaller i brott i vissa grupper så många som åtta av tio. Brottsligheten leder till att människors känsla av otrygghet ökar. Nästan var tredje person är mer orolig än . Oron gäller bland annat att utsättas för våldsbrott. Närmare hälften av de svenska kvinnorna är oroliga för att bli överfallna och misshandlade. Även de unga påverkas av ett förråat samhälle. Nästan var femte elev uppskattar risken att bli rånad inom det närmsta året till eller mer. av flickorna och av pojkarna undviker att vara ute ensamma . Oron påverkar människors vardag. Kvinnors oro för brottsliga angrepp ökar. En undersökning, presenterad av tidningen , visade att unga kvinnor känner sig mest otrygga. Var femte kvinna har till exempel känt sig rädd i sitt bostadsområde. Av de yngre kvinnorna är var tredje otrygg i bostadsområdet. Våldtäkt är det brott de fruktar mest. Enligt en undersökning gjord av är närmare hälften av landets kvinnor oroliga för att bli utsatta för våldtäkt och undviker att gå ut ensamma och nätter. Sex kvinnor av tio litar inte heller på att polisen förmår skydda dem från brott. Ökningen av oron är störst bland unga kvinnor. Det kanske allra mest graverande med denna utveckling är att människors tro på rättssystemet försvagas. Man litar inte längre på att man kan få skydd mot brott eller upprättelse när man utsatts för brott. En stat som tolererar brott i den grad som gör är en stat som misslyckats med sin mest grundläggande uppgift: att garantera invånarna trygghet. En otrygg människa kan inte känna frihet. Det egna hemmet och familjen är tryggheten för många. Men många andra upplever det inte på det sättet. Våld i hemmet är vanligare än vad de flesta vill tro och erkänna. Men att blunda för problemen hjälper inte offren och det stärker inte heller familjen. Medvetenheten om kvinnors utsatthet för våld har ökat . Men det är inte uterummet som är den farligaste platsen för kvinnor, utan det egna hemmet. Tre av fyra anmälda våldsbrott mot kvinnor har ägt rum i hemmet, av en gärningsman som står kvinnan nära. mördas ungefär 20 kvinnor av någon närstående och anmäls runt 20.000 fall av misshandel av kvinnor. ökade också antalet överträdelser av besöksförbud med jämfört med . I en debattartikel i redogjorde , professor i sociologi i , för en del av resultaten från första omfångsundersökning om kvinnors erfarenheter av våld. 10.000 kvinnor mellan hade tillfrågats. Det visade sig att av kvinnor efter sin 15-årsdag har utsatts för våld eller hot om våld från någon man. av alla frånskilda kvinnor har utsatts för våld eller hot om våld från en tidigare partner. En rättsstat som tydligt reagerar mot allt våld måste också ge kvinnor som blir misshandlade av närstående ett bättre skydd. Det är inte acceptabelt att regeringen möjliggjort att den som slår sin partner inte regelvis döms till fängelse. Reglerna om samhällstjänst har kommit att tillämpas så att kvinnomisshandlare kan klara sig undan ett frihetsberövande straff. Enligt vår uppfattning måste lagen ändras så att det inte längre råder någon tvekan om att kvinnomisshandel skall leda till fängelsestraff. Tillsammans med stödåtgärder för de misshandlade kvinnorna är det ett effektivt sätt att öka tryggheten för kvinnor. Vi anser också att det i detta sammanhang är nödvändigt att uppmärksamma barnen. Där det förekommer kvinnomisshandel är också risken stor för att det förekommer misshandel av barn. Vidare tar barn själsligt mycket illa vid sig av att se en förälder misshandla den andra. Kunskaperna om hur barn påverkas av våld i hemmet har utvecklats och det är viktigt att de rättsvårdande instanserna tar till sig denna kunskap. Skolan skall vara en lugn och trygg plats där elever inhämtar kunskap och utvecklas som personer. Tyvärr visar undersökningar att många elever och lärare upplever allvarliga ordningsproblem. Bråk, drogproblem och våld har blivit vardag för många. I skolan manifesteras våldet på olika sätt. kallar man det mobbning, men vad det i realiteten handlar om är barn som begår brott mot andra barn. En femtonårig pojke åtalades för att ha stuckit handen innanför en flickas byxlinning och uttalat stötande ord, samt tryckt ett vasst föremål mot hennes hals. Tillsammans med en jämnårig skolkamrat brände han också en elev i ansiktet med en cigarrett. Två andra femtonåriga pojkar höll fast en kamrat och tejpade hans ben. I flera fall har skolelever misshandlats så svårt att de varit tvungna att söka läkarvård, i en del fall med tillkallande av ambulans. Enligt en rapport från , , har nästan var fjärde pojke i nionde klass utsatts för rån eller rånförsök . har skolor i tretton fall varit tvungna att stänga på grund av bråk, dödshot, slagsmål och trakasserier. Det senaste fallet var gymnasium i , som tvingades stänga efter vad polisen beskriver som våldsamma upplopp. Efter händelserna infördes legitimationskontroll och civila polismän på vakt. Bilden av skolan som en trygg arbetsplats för lärare och elever har förändrats. Ofta lyckas en ensam våldsverkare stoppa en hel skolas verksamhet och störa hundratals elever i deras lärande. Insatserna mot ungdomsbrottsligheten måste intensifieras. Det förutsätter förändringar såväl inom skolan som i påföljdssystemet för ungdomsbrottslingar. En central del i den brottsförebyggande verksamheten måste vara att återupprätta ordning och reda inom skolan. Lärarnas och skolledningens reaktioner på våld och asocialt beteende måste komma snabbt och samhället måste genom tydliga reaktioner markera att våld och andra kränkande beteenden inte är acceptabla. Märker elever att de inte behöver följa lärarnas anvisningar eller att de kan skada andra elever, lärare eller skolans egendom utan att de möts av en reaktion är detta ett svek både mot dem som drabbas och mot de värden ett civiliserat samhälle bygger på. Det är familjens och skolans gemensamma uppgift att sätta gränser för rätt och fel och förankra goda värderingar bland de unga. För att kunna upprätthålla ordningen och beivra våldet i skolan måste uppkomsten av destruktivt beteende bland ungdomar bemötas med tydliga reaktioner. Vi vidareutvecklar våra förslag i detta avseende i motionen 2002/03:Ju280 Ungdomsvåldet. Butiksrånen slår alla rekord. har butiksrånen ökat . 103 butiker drabbades januarimars. Vid 58 av rånen hotades personalen med skjutvapen. Rånen drabbar framför allt uraffärer med märkesklockor, men även jour- och närbutiker, kiosker och bensinmackar rånas på växelkassan. De sistnämnda råkar ofta ut för knarkare i behov av kontanter. Klockaffärer är särskilt utsatta därför att det är enkelt att rafsa åt sig varorna, och lätt att sälja dem vidare. Märkesur representerar stora värden och utgör bra bytesvaror. De används till exempel som pant och säkerhet i fängelser. Klockor misstänks också stjälas på beställning av stora ligor, baserade utomlands. Det stora antalet stulna klockor tyder på detta. Proffsrånare i organiserade ligor väljer att attackera just de exklusivare butikerna. En urmakare vittnade om att hans fem butiker endast vid enstaka tillfällen drabbats av krossade rutor och snatterier. Men har butikerna nu rånats fem gånger! Även butiker man inte förknippar med lyxvaror drabbas natten till utsattes ett par i för ett överfall i sitt hem. De bakbands och avtvingades nycklar till sin livsmedelsbutik i och koder till kassaskåp. Gärningsmännen tog sig sedan in i butiken och stal tillgångar. Företagen vidtar mycket långtgående åtgärder för att minska riskerna att utsättas för rån och inbrott. Dessa åtgärder kan innefatta bland annat plåt i väggarna, säkerhetsdörrar, dubbla lås, pansarglas och galler för fönstren, rökmaskin, rörelsedetektorer, låst entré , kameraövervakning, väktare m.m. I finns ett exempel på en företagare som sover på en luftmadrass i sin butik på grund av rädsla för inbrott. I en annan butik betalar ägaren för en vakt som bevakar kunderna som kommer in. Många anställda inom handeln måste ständigt leva med oron för stölder, rån och överfall. Även om de fysiska skadorna blir begränsade kvarstår de psykiska effekterna ofta . Livet blir aldrig detsamma igen efter ett rån oro, rädsla och ångest leder ofta till långa sjukskrivningar. Företagaren tvingas således bära ett tungt ansvar för sin säkerhet. Många företagare måste även skydda sig i sina egna hem på grund av risken för kidnappning, våld och hot. Det är vanligt att skaffa sig hemligt telefonnummer, säkerhetsdörr till det egna huset, tittöga, överfallslarm även bärbart som man har på sig när man vistas utomhus. Man parkerar sin bil långt hemifrån och vistas ogärna utomhus ensam om kvällarna. Säkerhetskostnaderna och försäkringspremierna blir till slut oöverstigliga, om det över huvud taget går att få en försäkring. Att stå utan försäkring medför konsekvenser utöver att stå utan ekonomiskt skydd. Ett företag utan försäkring får inga banklån. Utan lån eller checkkredit är det svårt att hålla ett varulager. Utan varulager kan handlaren inte upprätthålla verksamheten. Utförsäkringar drabbar unga nya företag värst. Regeringens misslyckade kriminalpolitik är en del av problemen som finns inom svensk företagsamhet. Tyvärr går de flesta rånarna fria eftersom merparten av rånen aldrig upp. av de anmälda butiksrånen förblir ouppklarade och av de återstående är det långt ifrån alla som slutar med att gärningsmannen grips och lagförs. Inte ens vid dessa mycket allvarliga brott klarar staten av sin grundläggande uppgift. Regeringen betonar i sitt kriminalpolitiska program åtgärder som företagen själva kan vidta. Men småföretag och butiker kan inte ta ett större ansvar för brottsskyddet än vad de redan gör. Butiksägarna och deras anställda är brottsoffer och skall inte åläggas ansvar för det som är statens huvuduppgift. Det är en både cynisk och oansvarig politik av regeringen att frånsäga sig ansvaret för brottsbekämpningen. Inbetalda skatter måste resultera i att staten tar huvudansvaret för medborgarnas trygghet. 5 En rättsstat på reträtt 5.1 Det socialdemokratiska sveket Socialdemokraterna och dess justitieministrar har av hävd behandlat rättsväsendet som en rest av övrig välfärdspolitik, i stället för att värna om det som en av samhällets grundpelare. Det kriminalpolitiska programmet Allas vårt ansvar utgör kärnan för socialdemokratisk logik den som utsätts för ett brott bör fundera över hur det kunde komma sig, och vad han eller hon kan göra för att förhindra att det händer igen. Man avsäger sig ansvaret för tryggheten och skjuter över det på de drabbade själva. Konsekvensen av denna inställning är en styvmoderlig behandling av rättsväsendet. lades polisutbildningen ned under fem terminer, vilket lade grunden för dagens polisbrist och polisers höga genomsnittsålder och sjuktal. De satsningar som görs är otillräckliga och saknar långsiktig strategi. Socialdemokratisk kriminalpolitik är flummig och tar inte tag i de faktiska problemen trots dagliga rubriker om brottens offer. Denna inställning leder till stor frustration hos de professionella inom de rättsvårdande myndigheterna. När de verksamma delar med sig av sin verklighetsbild blir de kraftigt ifrågasatta. En polis i uttrycker det så här: Vi har fått höra att vi svartmålar och att vi kör med skrämselpropaganda, men vi förmedlar det vi ser och inget annat. 5.2 Brott som tolereras I grunden är brott en gärning som av samhället anses vara så förkastlig att reaktionen inte kan stanna vid att låta gärningsmannen gottgöra offret för skador, lidande och kränkning. För att förebygga ytterligare brott är det nödvändigt att gärningsmannen även döms till ett straff för sitt brott. Utan proportionerliga och rättvisa straff blir rättssystemet tandlöst och utan kraft. Straffen har alltid vid sidan av familjens och omgivningens sociala kontroll varit en viktig brottsavhållande faktor. I takt med att upptäcktsrisk och straffhot tappar styrka ökar dock brottsligheten. Många brottslingar kan begå ett stort antal brott innan de grips. Liten upptäcktsrisk kombinerat med förhållandevis låga straffnivåer har devalverat straffhotet. För de allra mest belastade brottslingarna har det troligen helt förlorat sin avhållande verkan, vilket också har gjort att den gruppen står för en oproportionerligt stor del av den samlade brottsligheten. För att straffhotet skall kunna realiseras måste brottet utredas, gärningsmannen gripas och straff utgå. ser verkligheten inte ut på det sättet. av anmälda fall av misshandel upp. Vidare lyckas man bara klara upp av personrånen, av bilstölderna och av bostadsinbrotten. Tre av fyra anmälda brott förblir ouppklarade. Att ett brott upp i statistiken betyder heller inte att gärningsmannen lagförs. av alla anmälda brott som uppgick till cirka 1,2 miljoner resulterar i att brottslingen ställs inför domstol. Det svenska rättsväsendets problem medför också att toleranströsklarna generellt höjs. Med toleranströskel menas en avvikelse mellan gällande rätt som den slagits fast i lag och den praktiska rättstillämpning som samhället lever efter. Teori och praktik, om man så vill. Att rättsstaten missar , om det inte handlar om de mest allvarliga brotten, fördras av samhället. Mer frekventa och för vissa typer av brott ständigt förekommande toleranströsklar kan dock mer allvarligt rubba det förtroende bland medborgarna som rättsstaten vilar på. Polisen har inte ens resurser att klara upp brott med kända gärningsmän. Den kan heller inte alltid rycka ut när brott anmäls. Formellt är polisen ålagd att prioritera nästan alla brott men svarar i praktiken endast på pågående grovt våld mot person. Allt annat beror på hur mycket de har att göra. Brott som tidigare föranledde en polisiär insats kan bli lämnade utan åtgärd. Även övriga instanser i rättskedjan känner av rättsväsendets reträtt och tvingas bidra till en höjd tolerans mot brottsligheten. Åklagarna är i lag ålagda att skriva av så kallade snyltningsbrott därför att statsmakterna anser att det vore för dyrt att driva dessa processer. Du kan alltså vid minst ett tillfälle åka taxi utan att betala, äta på restaurang och smita från notan eller bo på hotell och strunta i räkningen utan att riskera påföljd. Åklagarna kan också, i vetskap om att påföljden i domstolen blir obetydlig, välja att lägga ned förundersökningar trots att lagen och bevisläget egentligen har grund för en vidare process. Resultatet blir att en stor mängd brott tolereras i . 5.3 Privatpoliser är ingen bra utveckling Vakt- och säkerhetsbranschen har expanderat i . Låstillverkare och vaktbolag är vinnare på en annars sjunkande börs. Marknaden har förstått att när staten inte ger tillräckligt skydd mot brott för inbetalda skattemedel tvingas människor och företag att söka sig till privata företagslösningar. Tydligast märks det där brottsligheten är som störst eller där avstånden till polisen är som längst. I det senaste betänkandet av , Polisverksamhet i förändring (SOU 2002:70) föreslås att poliser kan komma att ersättas av väktare i vissa delar av landet. Detta gäller främst i och i glesbygdsområden. finns det cirka 27.000 väktare i mot cirka 16.300 poliser. Vi finner det då märkligt att utöka antalet väktare på bekostnad av fler poliser. Rättsstatens misslyckande med att tillförsäkra människorna trygghet och att bekämpa brottsligheten har även resulterat i att brottsdrabbade människor gått samman och bildat olika former av medborgarinitiativ för att själva se till att lagen efterlevs, med alla risker det innebär för inblandade parter och tilltron till rättsstaten som sådan. Enligt uppgifter från finns det medborgargarden eller motsvarande i en tredjedel av landets kommuner. När regeringen och dess stödorgan kontinuerligt talar om medborgarnas egna ansvar för att freda sig från brott är detta inte en konstig utveckling. De slutna väktarbevakade bostadsområden man kan se i andra länder kan mycket snabbt växa upp även i vårt land om rättsstaten fortsätter att dra sig undan. Socialdemokraterna har på ett olyckligt sätt privatiserat en del av brottsbekämpningen och överlämnat den till vinstdrivande företag eller medborgarna själva. Det är inte acceptabelt. En av statens mest grundläggande uppgifter är att värna medborgarnas trygghet och bekämpa våld och brott. Denna uppgift får inte överlåtas till privata aktörer på grund av att staten inte klarar av sina grunduppgifter. Vakter och frivilliga insatser kan vara värdefulla komplement för att säkra ordningen i vissa situationer. Det krävs dock ett fungerande polis- och rättsväsende om inte privata lösningar skall utvecklas till nya och bekymmersamma samhällsproblem. 5.4 En nedmonterad polisorganisation Människor litar inte längre på att få hjälp när de ringer polisen. Utryckningstiderna på många håll i landet är oacceptabelt långa. Det tar i genomsnitt för polisen att komma när man anmäler ett inbrott och när man anmäler misshandel. På vissa orter är tiden det dubbla. Det blir tyvärr också allt mer ovanligt att polisen kommer när ett brott anmäls, eller ens svarar då man ringer. Regeringen återupprepar betydelsen av att förebygga brott men avsätter inte nödvändiga resurser för att polisen skall kunna arbeta effektivt på området. Hos många polismyndigheter ligger det brottsförebyggande arbetet i stort sett nere. Närpoliser har tvingats ut i utryckningstjänst på grund av resursbrist. Uppsatta mål har fått överges och frustrationen inom organisationen är stor. Sedan närpolisreformen infördes har 193 närpolisstationer av ursprungliga 485 lagts ned. Många poliser och civilanställda upplever en känsla av otillräcklighet. Majoriteten anser inte att de kan leva upp till de krav på skydd och hjälp medborgarna har rätt att ställa på en fungerande rättsstat. Regeringen har lovat att utbilda 4.000 nya poliser . Det är ett steg i rätt riktning men följs inte upp av nödvändiga ekonomiska satsningar. Dessutom kommer avgångarna snart att bli mycket stora och sjukfrånvaron öka. har sjukfrånvaron för polisen i ökat. var den totala sjukfrånvaron för polispersonal . Året innan låg siffran på och på . Trenden pekar tydligt på en dyster framtid för svensk polis. Socialdemokraterna har i sin retorik valt att tona ned problemen inom polisen. Polisen är dock en offentlig verksamhet i likhet med vården, skolan och omsorgen. Samtliga anställda och inte minst poliserna ingår i den statistik över ökad sjukfrånvaro som rapporteras. En polis på papperet motsvarar inte en faktiskt utförd polistjänst. För att motverka polisbristen behöver man ta hänsyn även till prognostiserade sjukskrivningar. Behovet av nyanställningar kommer att vara större än vad socialdemokraterna räknar med. En effektiv brottsbekämpning förutsätter att det finns tillräckligt med poliser att bemanna organisationen med. För att uppnå detta krävs cirka 20.000 poliser. Regeringens satsning räcker inte. Vi vidareutvecklar vår syn på polisväsendet i en särskild motion. 6 Ett fritt samhälle en ansvarsfull rättsstat Det har aldrig funnits ett samhälle helt utan brott. Däremot har samhällen som ger möjligheter till alla och inte utestänger människor bättre förutsättningar att komma tillrätta med brottsligheten än samhällen präglade av utanförskap och begränsade möjligheter för stora grupper. Familjen är bäst på att ge unga grundläggande normer och värderingar. En bra kriminalpolitik måste därför ta avstamp i en fungerande familjepolitik. Även utbildnings- och integrationspolitiken har stor betydelse. Om alla barn och ungdomar, oavsett bakgrund, fick gedigna kunskaper och förmåga att använda dem skulle många problem lösas.