ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GQ02Ub364 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att förändra utbildningen för legitimerade tandhygienister till att omfatta 120 poäng. Sedan den tvååriga tandhygienistutbildningen infördes har arbetsuppgifterna förändrats väsentligt och det finns en stark oro för att nuvarande tvååriga utbildning inte motsvarar dagens arbetsuppgifter och behov. Eftersom tandhygiensistutbildningen är ett legitimationsyrke medför detta ett speciellt ansvar för såväl den som innehar legitimationen som för utbildningsanordnaren. Det ger också patienten uppfattningen om en viss kvalitetsgaranti. Tandhygienisten har dessutom en viss receptförskrivningsrätt. Högskolereformen gav förutsättningar för forskning inom nära anknytning till vårdyrken. Ett exempel på detta är den omvårdnadsforskning som tillfördes den traditionella medicinska forskningen och som har givit nya dimensioner åt denna forskning. Dagens tvååriga tandhygienistutbildning på 80 poäng försvårar möjligheterna för forskning inom området munhälsa. Detta är anmärkningsvärt, speciellt mot bakgrund av det stora behov som finns bl.a. inom patientgrupper med särskilda behov, äldres munhälsa och i ett folkhälsoarbete. Tandhygienister skulle på ett helt annat sätt än kunna bidraga till att öka tandhälsan hos befolkningen, men då måste utbildningen anpassas till dessa ökade krav. Av kvalitetsgranskning framgår att den tvååriga utbildningen är för kort för att svara mot kravet på högskolemässig nivå. Denna utbildning är den enda av de så kallande medellånga vårdutbildningarna som fortfarande omfattar eller 80 poäng. Något som också försvårar anställning på den europeiska marknaden. Vid några lärosäten bedrivs en treårig utbildning, trots oklara direktiv vad gäller utbildningens längd och innehåll. Utbildningen som bedrivs ges därför i enlighet med det förslag som beskrev i sin utredning Tandhygienisternas framtida uppgift och kompetens (1997). Den tvååriga utbildningen måste förändras till att omfatta 120 poäng.
mot · GQ02Ub366 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätt till dövtolk vid högre studier. Det råder på vissa håll i landet stor brist på kvalificerade dövtolkar. För döva studerande som vill gå vidare till högre utbildning kan detta medföra oöverstigliga problem. Döva i har exempelvis antagits till en kurs i specialpedagogik vid , men tvingas nu för andra året i följd skjuta upp sina studier på grund av att det saknas tolkar. har antagit om delaktighet och jämlikhet. trädde en ny lag i kraft om lika behandling på högskola och universitet. Enligt den nya lagen får högskolorna inte diskriminera studenter på grund av funktionshinder. Studenter har således en formell rätt till dövtolk, men uppenbarligen ingen praktisk rätt. Av den anledningen bör regeringen se till att dövtolkutbildningen byggs ut och att fördelningen av tolkar till olika delar av landet ses över.
mot · GQ02Ub367 · 2002-10-23 00:00:00 — Ökning av anslagen till tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökning av anslagen till . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skattebefrielse för forskningsdonationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skattebefrielse för anslag från externa finansiärer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad samverkan mellan universitet, forskare och forskningsföretag i näringslivet. är vi ganska nära en total kollaps av universitetens infrastruktur. Universitetens frihet och möjligheterna till styrning av den egna utvecklingen minskar. De forskningsmiljöer som finns på våra universitet har blivit starkt försämrade genom en urholkning av basanslagen . Vidare har en konsekvens blivit att de som är mest forskningsaktiva finansierar sin forskning med externa anslag till största delen. Externa finansiärer väljer i flera fall att låta anslagen gå utanför universiteten på grund av extremt höga overheadkostnader. Donationer till forskning beskattas dessutom. Detta gör att universiteten och deras forskare får en mycket svår situation. De medel som kommer från statligt håll räcker inte till på långa vägar, och finansiering av olika stiftelser och näringslivet blir alltmer betydelsefull för att grundforskningen skall kunna överleva. Genom detta blir också forskningen mer känslig och konjunkturberoende. Många forskare med hög kompetens väljer att flytta från till andra länder. Där finns det ofta en bättre, större och mer stabil finansiering som möjliggör spetsforskning på ett mer långsiktigt sätt. I har vi statliga universitet. Ett minimikrav är väl då att staten svarar för lärarlöner, så att en långsiktig och förutsättningslös forskning kan bedrivas av nyfikna och fria forskare? I Socialdemokraternas finns det snart inte ens tillräckliga medel till vare sig fri forskning eller till några lektors- eller professorslöner. skall målet med att ska studera vid högskola/universitet uppfyllas. Man frågar sig hur detta skall vara möjligt. Med dagens kraftigt nedskurna resurser har tvingats att prioritera sina satsningar på grundvetenskaplig forskning. Rådet måste avslå ett mycket stort antal ansökningar. Allra tuffast är situationen för kliniker som forskar. Dessa utgör en ytterst liten skara som lyckas att få medel från . Det resulterar i slutänden i en negativ spiral, där den kliniska forskaren i ännu mindre grad lyckas med att få externa anslag. Tillsammans med lönsamhets- och patientkrav ger klinikern upp och slutar med forskning. Detta är tragiskt, inte bara för forskaren själv utan för vetenskapssamhället som sakta men säkert urholkas, då denne kliniker förutom egen forskning också skulle ha bidragit med att vara handledare åt nya doktorander. För att inte universiteten skall drabbas av vidare intellektuell svält krävs det en helt annan syn. Vi behöver därför göra en kraftig ökning av den statliga tilldelningen till och stärka svensk forskning.
mot · GQ02Ub370 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förstärkt FN-forskning med lokalisering till . Stödet till FN är ett viktigt inslag i utrikespolitiska profil. Det är därför anmärkningsvärt att det bedrivs så pass begränsad mängd forskning som är av direkt betydelse för agerande i FN-sammanhang. Men undantag finns. Det finns inom folkrätten forskare som är engagerade i FN-frågor, enskilda statsvetare och utvecklingsforskare driver projekt som rör FN-systemet och utvecklingsfrågor och vid bedrivs f.n. ett projekt kring fredsbevarande operationer. Inte heller inom grundutbildningen vid svenska universitet har FN-frågor någon framträdande roll, utan de uppmärksammas oftast endast i enstaka moment. i bedriver vissa studier kring FN och arbetar med om s.k. riktade sanktioner. Det är ett intressant, om än relativt ovanligt, exempel på ett närmande mellan universitet och diplomati. Överhuvudtaget kan sägas att olika kunskapssfärer är alltför frikopplade från varandra. Forskare deltar inte i samhällsdebatten på sätt som är vanligt i andra länder. Samarbeten mellan universitet och andra samhällsorgan skulle fördjupa det offentliga samtalet. Det behövs en medveten satsning på inom fältet fred och säkerhet. En sådan kan ta upp studier av: konfliktinformation: vilka är de väpnade konflikterna och vilka utvecklingstendenser ser vi i världen, i vilka konflikter kan FN spela en roll och hur kan denna stärkas, vilka instrument står till FN:s förfogande och hur effektiva är de, vad kan FN göra för att förebygga konflikter samt FN-systemets organisation, inklusive frågor om reformering av säkerhetsrådet. Flera av de nämnda frågeställningarna behandlas redan vid bl.a. men utan en långsiktig finansiering. Olika finansiärer har olika intressen vilket försvårar en ordentlig framtidsplanering. Mot denna bakgrund föreslår jag att en utredning tillsätts om att inrätta ett nationellt program för att stärka FN-forskningen vid svenska universitet. Frågorna berör flera departement, inte minst utrikes-, försvars- och utbildningsdepartementen. En satsning bör dock ledas från ett bestämt håll, och det är naturligt att ges den rollen. På forskningssidan bör ett nationellt ansvar läggas vid universitets , inte minst eftersom den innehåller den av inrättade Dag Hammarskjöld-professuren i freds- och konfliktforskning.
mot · GQ02Ub371 · 2002-10-23 00:00:00 — Gymnasieskola med teckenspråk i tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statligt särskilt elevanslag till för inrättande av en modern gymnasieskola för gravt hörselskadade och döva i . och Döva Barn med Familjer, , arbetar för ett specialiserat gymnasium. Också de unga dövas organisationer stöder denna verksamhet. skickas de flesta elever med sådant handikapp till . Staten finansierar huvuddelen av verksamheten i medan och kommuner svarar för den största delen av ekonomin i två små kommunala gymnasieskolor för hörselskadade (Alvikskolans och Katrinelundsskolans hörselgymnasier). Verksamheten i drar höga kostnader och finansieras med betydande statliga anslag, medan de kommuner utanför regionen som skickar elever till får lägre kostnader att täcka i sin egen budget. Elevernas och föräldrarnas strävan att få en väl fungerande modern skola i huvudstaden stöter på motstånd eftersom den lokala utbildningsförvaltningen inte anser sig ensam kunna finansiera en sådan verksamhet. Argumenten för en ny gymnasieskola i huvudstaden är övertygande. Det är svårt för eleverna att skiljas från familj och kamratkrets . Inackorderingarna i uppfyller inte alltid de krav som en bra bostad för unga handikappade ställer. I finns en tillräckligt stor grupp elever och föräldrar som föredrar undervisning på hemorten. Det totala antalet döva elever på ett framtida centralt placerat gymnasium i huvudstaden kan, efter en anpassningsperiod , väntas uppgå till ett 70-tal av de 200 som går i . Antalet medelsvårt till gravt hörselskadade elever kan uppgå till mellan 50 och 100. Ersättningen för boende utanför hemorten skulle bortfalla när eleverna stannar i och detta skulle leda till en statlig besparing på per elev och läsår. Nödvändiga pedagogiska resurser kan utan svårighet mobiliseras i : teckenspråksutbildning finns på , , , och ABF och Tolkcentralen ligger också i huvudstaden. Detta bör ges regeringen till känna. liberalerna satsar avsevärda belopp på en stor tillgänglighetsreform för landets alla handikappade och statsanslag för en teckenspråklig gymnasieskola skulle ingå i denna satsning. Den nuvarande socialdemokratiska regeringens budget fortsätter att helt nonchalera de dövas krav på avancerad gymnasieundervisning inom huvudstaden. Eftersom denna attityd varken kan motiveras pedagogiskt eller ur ekonomisk synvinkel bör regeringens ställningstagande på nytt analyseras.
mot · GQ02Ub373 · 2002-10-23 00:00:00 — Handlingsplan för arbetsro i skolan tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en handlingsplan för ordning och reda i grund- och gymnasieskolan. De läs- och skrivsvaga blir allt fler. Elever slutar utan att ens vara godkända i kärnämnen. Alltför få ungdomar väljer att utbilda sig till lärare. De som varit i yrket känner sig förödmjukade och slutar. Den svenska skolan är i kris. En del vill hävda att det i första hand beror på att skolan får för lite pengar, det är för stora klasser, eleverna får för lite läroböcker eller liknande. Det är säkert riktigt, men är dessa förklaringar tillräckliga? Kan det förklara varför fler lärare funderar på att säga upp sig för att de är utbrända? Förklarar det varför elever kommer hem helt slut efter en vanlig skoldag? Nej, troligen inte. Tänk om det var så att elever i både och gymnasium kom till lektionerna, att det var tyst i klassrummet när läraren talade, att korridorerna i skolan var tomma under lektionstid och att det inte tolererades att någon utan anledning uteblev från någon lektion? Skulle eleverna då bli lika trötta efter en lång skoldag? Är det kanske rent av så att man blir mycket tröttare av att det aldrig är tyst under lektionen och av allt bråk på rasterna? Genom att förbättra disciplinen och ordningen i skolan skapar man den miljö, där lärande kan ske. Disciplin låter både gammaldags och negativt för många. Men vad jag menar är ordning och reda. Att det är lugnt i klassrummen och att läraren har kontrollen. Då tror jag också att det blir lättare för elever att trivas. Genom att förbättra disciplinen gör man det också lättare för läraren att göra det han eller hon förhoppningsvis är bra på, nämligen att lära ut. Den tid som läggs på tjatande med stökiga elever om mobiltelefoner, kläder och för sena ankomster kan istället läggas på undervisning. Det krävs olika typer av åtgärder. En sak är att ge betyg i ordning och uppförande. En annan är att tillåta läraren att vid behov låta elever få kvarsittning. En tredje är att involvera föräldrar mer genom att skriva ett kontrakt mellan lärare, föräldrar och elev, där det klart framgår vem som ansvarar för vad. Mycket av det ovanstående är självklarheter, men tyvärr fungerar det inte så bra på många skolor. Därför bör regeringen ges till känna att en nationell handlingsplan för ordning och reda i skolan bör utarbetas.
mot · GQ02Ub374 · 2002-10-23 00:00:00 — Inackorderingstillägg och fristående gymnasieskolor tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av CSN:s praxis när det gäller inackorderingstillägg för elever som vill gå på fristående gymnasieskolor. Inackorderingstillägg och fristående gymnasieskolor Ett stående argument mot etableringen av friskolor har varit rädslan för att dessa skolor skall leda till en ökad ekonomisk segregering. Detta med hänvisning till gamla tiders privatskolor som i brist på annan finansiering var tvungna att ta ut höga elevavgifter. Dessa avgifter exkluderade av naturliga skäl stora delar av det potentiella elevunderlaget till de då aktuella skolorna. För att göra valet att gå på friskola möjligt för alla infördes skolpengen . Denna frihetsreform har i många fall också i praktiken visat sig vara ett utmärkt sätt att ge alla barn, oavsett social bakgrund, en reell valfrihet på detta område. Mot denna bakgrund är det därför bekymmersamt att CSN i sin tillståndsgivning vad gäller inackorderingstillägg kraftigt begränsar möjligheten för barn med arbetar- och medelklassbakgrund att fullt ut tillgodogöra sig friheten att t ex välja att gå på en fristående gymnasieskola. Fler av de fristående gymnasieskolorna får ett förhållandevis stort antal ansökningar från intresserade ungdomar från andra orter i än den egna kommunen. Problemet är att CSN inte beviljar inackorderingstillägg till utifrån kommande elever. CSN:s policy gör det mycket svårt för dessa ungdomar att förverkliga sin dröm om att få gå på ett fristående gymnasium. Att CSN:s praxis leder till en situation där bara de välbärgade har en reell valfrihet kan väl knappast accepteras av en socialdemokratisk regering.
mot · GQ02Ub375 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att permanenta KY-utbildningarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att anpassa regelverket för KY-utbildningarna så att de i än högre grad passar de lokala behoven. Kvalificerade eftergymnasiala utbildningar (KY) som bedrivs i många kommuner i landet har blivit en lyckad satsning. De har attraherat flera olika grupper som tidigare haft svårt att hitta en lämplig utbildning. De är praktiskt inriktade och inte så långa, därför kan många tänka sig en sådan utbildning. Många elever som gått ut gymnasiet har en god grundutbildning men är inte färdiga att gå direkt ut i arbetslivet. De vill inte läsa vidare på högskolan men känner ändå att de behöver ett djupare kunnande för att få de jobb de vill ha. Här fyller KY-utbildningarna en funktion. Man kommer snabbt in i verksamheter och får pröva på under långa perioder med lärande i verksamheter hur det är att arbeta i ett visst yrke. Man får också en förtrogenhet med de verktyg och maskiner som man kommer att arbeta med. Även de krav som ställs i fråga om samarbete och eget ansvar får man uppleva i utbildningen. En annan grupp studerande som har stor glädje av KY-utbildningar är de redan yrkesaktiva. känner de att de vill förnya eller bygga på sina kunskaper men att man inte har vare sig råd eller tid att genomgå en högskoleutbildning inom området. Deras behov är inte heller av det slaget att högskolan är det rätta alternativet. För näringslivet innebär KY-utbildningarna att man kan få arbetskraft som har både en god grundutbildning men också en kvalificerad yrkesinriktad utbildning. Genom praktikperioderna har man ofta haft möjlighet att lära känna de personer som senare söker arbete i företag eller förvaltningar. KY-utbildningarna lever under osäkra förhållanden då de för varje kurs som startas måste ansöka om medel att driva utbildningen. Det gör att mycket tid och därmed pengar måste anslås för att göra ansökningar. Att permanenta utbildningarna bör ge effektivare resursutnyttjande och trygga verksamheten . Detta bör ges regeringen till känna. För dem som blivit arbetslösa kan en KY-utbildning inom ett område man tidigare varit verksam inom eller ett näraliggande område vara en möjlighet att åter komma ut på arbetsmarknaden. Fördelen med KY-utbildningarna är att de också kan vara anpassade till den lokala arbetsmarknaden och att man därför kan anpassa utbildningarnas utformning och platsantal till behovet på en lokal arbetsmarknad. Regelverket för KY-utbildningar bör därför ges en utformning så att de ännu bättre kan anpassas efter lokala behov. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GQ02Ub376 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om distansutbildning. Möjligheten att bedriva högre utbildning på distans är av avgörande betydelse för vårt lands glesbygder. I är högskolecentret NOVA en viktig förutsättning för kommunens utveckling och attraktionskraft. Det är angeläget att utbudet av distansutbildningar får styras av de behov och den efterfrågan på utbildningar som finns ute i samhället och inte, som , av vad högskolor och universitet anser sig ha råd och möjlighet att erbjuda. Det är viktigt att det är studenterna och behovet på arbetsmarknaden som i högre grad , ska få styra vilken utbildning som erbjuds. Mot den bakgrunden bör ge stöd för idén om att bygga upp ett nätverksuniversitet för flexibel distansutbildning. Där skulle en väsentlig del av uppbyggnaden ske i form av en försöksverksamhet där behov och efterfrågan hos enskilda individer, hos företag och organisationer och i bygder/regioner får påverka utvecklingen av utbildningen. Den traditionella vägen, som bör avvisa, är den vanliga organisationen, där universitet och högskolor själva bestämmer vilket utbud de kan erbjuda inom nätverksauniversitetet. För att stimulera utvecklingen så att behov och efterfrågan i högre grad styr utbudet av högre utbildning kan en möjlighet vara att staten ger nätverk av studiecentrum i uppgift att formulera behoven. Detta skulle lämpligen kunna vara en arbetsuppgift för nya eller befintliga nätverk, som det redan existerande , som är en sammanslutning av studiecentrum i 88 av landets kommuner.
mot · GQ02Ub377 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra skolhälsovården. En färsk granskning från visar att landets skolsköterskor och skolläkare har för små resurser för att erbjuda en säker skolhälsovård. undersökning visar att det i genomsnitt går 800 elever per skolsköterska och cirka 1 600 elever per skolläkare. Av undersökningen framgår att det finns många elever som behöver mycket bättre vård och omsorg. Det handlar inte minst om problem som ätstörningar, allergier, astma, koncentrationssvårigheter, psykosociala problem och neurologiska störningar. Trots detta saknas det i flera kommuner möjlighet för personalen att fortbilda sig. Skolhälsovården har stora fördelar. Den följer eleven nära och . Det upplevs ofta som mindre besvärande att besöka skolsköterskan än en mer anonym vårdgivare. Därför är det angeläget att tar på största allvar och uttalar att regeringen noga följer utvecklingen inom landets skolhälsovård.
mot · GQ02Ub378 · 2002-10-23 00:00:00 — Anslagsfördelningen till universitet och högskolor tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om anslagsfördelningen till universitet och högskolor. Det livslånga lärandet är här för att stanna. Sannolikt är vi fortfarande bara i inledningen av en ny tid som innebär en enorm tillväxt av högre vuxenutbildning. Därför är det viktigt att finansieringssystemen är moderna och följer med i samhällsutvecklingen. är av de studerande vid våra högre utbildningar s.k. otraditionella studenter, medan anslagsfördelningen till lärosätena i stor utsträckning bygger på att studenter ska vara personer som läser på heltid och på campus. Det är en tydlig politisk målsättning att möjligheterna till distansutbildning ska fortsätta att utvecklas. Därför är det oroande när universitet och högskolor hävdar att dagens finansieringssystem är ett hinder för att anordna distansutbildningar och utbildningsalternativ som passar vuxenstuderande. Mot den bakgrunden är det angeläget att regeringen ser över systemet för anslagsfördelning till universitet och högskolor.