mot · GQ02U284 · 2002-10-23 00:00:00 — Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd Det är främst genom ekonomisk tillväxt som fattigdomen kan minskas. Därför måste de rika länderna ta bort sina handelshinder och låta utvecklingsländerna delta i globaliseringen utifrån sina egna förutsättningar. De rika länderna måste även genomföra ytterligare avskrivningar av de fattigare ländernas skulder. Men rättvis och rättighetsbaserad utveckling kräver också att demokrati och mänskliga rättigheter sprids, fördjupas och respekteras. Det svenska internationella biståndet måste också inriktas på stöd till handelstekniskt samarbete med och miljövänlig tillväxt i utvecklingsländerna. Humanitärt stöd och bistånd för att förebygga konflikter och spridningen av sjukdomar och epidemier, exempelvis hiv/aids, är ytterligare två viktiga prioriteringar. FN:s () lider av en ekonomisk kris p.g.a. omfattande besparingar. Vi uppmanar regeringen att ta initiativ till en internationell stödinsats för UNHCR:s fortsatta existens. Bistånd riktat till kvinnor och barn är av central betydelse. Dels eftersom dessa drabbas hårdast av fattigdom, krig och sjukdomar, dels eftersom kvinnors och ungdomars direkta deltagande och inflytande stärker folkstyret. Otaliga exempel påvisar att bistånd riktat till kvinnor ger effektivare samhällsekonomiska resultat. Fattigdomen går att utrota. Tekniken och resurserna finns. Det är den politiska viljan som saknas. Därför krävs mer av internationella insatser. Vi kristdemokrater anser att via statsbudgeten skall ge av BNI i internationellt bistånd. Med regeringens biståndspolitik går det för långsamt att nå enprocentsmålet. Det är oerhört viktigt att svenskt bistånd är effektivt och verkligen når fram till de behövande. Vi anser att oberoende utvärderingar av svenskt bistånd behövs. Avslutningsvis måste vi alla minnas att biståndets slutmål är att det inte längre skall behövas. Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Biståndspolitiska mål och principer 7 2.1 Ett konstruktivt och hänsynstagande bistånd 7 2.2 Krav på ett effektivt svenskt bistånd 8 2.3 Ett effektivare FN 8 2.4 Positiva verkningsmedel 9 2.5 Bistånd riktat till kvinnor 9 2.6 Slutmålet är att inte behövas 9 3 Mänskliga rättigheter och utveckling 10 4 Demokrati och utveckling 11 5 En mångfacetterad fattigdomsbekämpning 12 5.1 Ekonomisk utveckling är grunden 12 5.2 Teknologi, energi och utveckling 14 5.3 IT och utveckling 15 5.5 Social utveckling; utbildning, hälsa och svält 16 5.6 Hälsa och utveckling 17 5.7 Miljö och utveckling 18 5.8 Konfliktförebyggande, säkerhet och utveckling 19 6 Humanitärt bistånd 20 7 Samarbete med enskilda organisationer 21 8 Människor med funktionshinder 22 10 Ekonomiska ramar 23 10.1 Anslagsbelopp och utgiftsutveckling 23 10.2 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 24 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det övergripande målet för det internationella biståndet måste inkludera även främjandet av mänskliga rättigheter och demokratisk samhällsutveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande insatser måste inkluderas i de övergripande biståndspolitiska målen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på tydligare instrument för styrning, genomförande och samordning av det internationella biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av oberoende utvärderingar av det svenska biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på att biståndsinsatser i första hand kanaliseras via och till enskilda icke-statliga organisationer för att stödja det civila samhället i de fall som samarbetslandet styrs av en demokratiskt tvivelaktig regim, eller då risken är stor att insatsmedel försvinner på grund av korruption. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen, inom EU-kretsen eller tillsammans med de nordiska regeringarna, initierar en omfattande översyn av hela FN-arbetet generellt och dess biståndsverksamhet i synnerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det rättighetsbaserade biståndet i ökad grad bör bygga på positiva och stödjande åtgärder och inte enbart konditionalitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det svenska biståndet i ökad grad skall riktas till kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på att svenskt bistånd till skall kanaliseras via frivilligorganisationer till grupper som arbetar för ett demokratiskt med respekt för de mänskliga rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i samarbete med partnerländer arbeta fram nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, en översyn av nationell lagstiftning i dessa frågor i förhållande till internationella avtal samt allianser för support och handling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att demokratifrämjande åtgärder skall utgöra en större del av svenskt bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det partinära biståndet skall samordnas med det övriga demokratibiståndet samt att de partinära organisationerna får delta i strategiarbetet för svenskt demokratibistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samordna svenskt demokratibistånd med internationella aktörer och nationella stiftelser som verkar för demokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av insatser och aktiviteter som bidrar till näringslivsutveckling och tillväxt i de allra fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbeta fram strategier och handlingsplaner för att undvika en fortsatt s.k. brain drain i de fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett ökat samarbete mellan Sida och svenskt näringsliv i såväl strategiarbetet som genomförandet av insatser för att effektivisera utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa ökat utrymme för finansiell riskdelning med svenskt näringsliv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade satsningar hos multilaterala biståndsgivare för en bättre energiförsörjning, ett ökat användande av förnybara energikällor och ökad tillgång till elektricitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att låta den moderna informations- och kommunikationstekniken integreras i utvecklingsstrategier och utvecklingsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga ut Internetinfrastrukturen vid universitet och akademiska institut i utvecklingsländer, liksom möjliggöra distansutbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka satsningarna i det internationella samfundet för skuldavskrivningar för de allra fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildningsinsatser för att öka kunskap och kännedom om FN:s förklaringar och deklarationer om mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att intensifiera samarbetet mellan regeringar, internationella organisationer och näringslivet för att öka hälsoforskningssamarbete om de fattigas sjukdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade insatser för att bekämpa malaria och tuberkulos. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att biståndet i högre utsträckning bör inriktas på en miljövänlig tillväxt i utvecklingsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det krävs konkreta mål för att minska andelen människor som saknar tillgång till rent vatten och goda sanitära faciliteter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att i utvecklingssamarbetet stödja fredsavtal och fredsuppbyggande processer i syfte att hindra nya konflikter och främja utveckling och tillväxt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat samråd i strategiarbetet med de enskilda organisationerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i ökad grad integrera handikappfrågor i utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att snabbare återgå till av BNI i internationellt bistånd. beslutar om underindelningen av anslag 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd i enlighet med vad som anförs i motionen (tabell 4). anvisar med följande ändring i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt uppställning: 7 (tusental kr) Utvecklingen i världen går framåt. Enligt UNDP:s årliga rapport lever människor i genomsnitt ett längre och hälsosammare liv. Den förväntade livslängden är högre och barnadödligheten har minskat. Antalet undernärda människor har minskat stadigt . Utbildningsnivån har förbättrats och allt fler människor är skriv- och läskunniga. Genomsnittsinkomsten i utvecklingsländer har fördubblats . Skillnader i jämlikhet mellan män och kvinnor minskar. Fler länder inför och utvecklar demokratiska samhällssystem. varierar utvecklingen stort mellan olika regioner och folkgrupper. Klyftorna växer mellan de rikaste och de fattigaste, både mellan och inom länder. Tillgången till nya teknologier och globaliseringen skapar enormt välstånd för vissa, medan de som hamnar utanför lever kvar i misär. dör en människa av svält någonstans i välden. Av de cirka 4,6 miljarderna människor i utvecklingsländer är fortfarande fler än 850 miljoner icke skriv- och läskunniga. Cirka en miljard människor saknar tillgång till rent vatten. Minst 1,2 miljarder människor lever på . Runt 2,8 miljarder människor lever på . En halv miljon kvinnor dör i samband med graviditet. 130 miljoner barn, merparten av dem flickor, går inte i skolan. Dessutom finns det nya utmaningar och hot som spridningen av hiv/aids, den ökande internationella kriminaliteten samt krig och konflikter som leder till att mer än 20 miljoner människor i världen nu befinner sig på flykt. I skuggan av detta faktum är det helt oacceptabelt att FN:s () tvingats till så pass omfattande besparingar att organisationen befinner sig i en ekonomisk kris. Detta problem måste lösas. uppmanar i en särskild motion regeringen att ta initiativ till en global räddningsinsats för att lösa UNHCR:s ekonomiska problem. Ett väl fungerande och effektivt utvecklingssamarbete kräver en helhetssyn på ekonomi, handel, bistånd och miljö. Det internationella biståndet är en komponent i en sammanhållen global utrikespolitik till stöd för de fattiga ländernas utveckling. För oss kristdemokrater är det helt oacceptabelt att nästan två miljarder människor tvingas leva sina liv i yttersta fattigdom och misär. I en värld full av kunskap, med avancerad teknologi och goda resursutvinningssystem, finns det inget försvar för att fattigdomen inte utrotas. Vi kan göra det om den politiska viljan finns. Därför är biståndspolitiken och solidariteten med världens fattigaste och mest utsatta ett av våra huvudområden. Men mycket av tänkandet kring utveckling och bistånd måste förändras för att vi skall kunna nå målet. Det är framför allt genom att vara delaktiga i den globala ekonomin som fattiga länder kan utvecklas. Genom frihandel och öppna gränser skapas förutsättningar för utveckling. För att stödja utvecklingsländernas möjligheter att på ett rättvist sätt kunna delta i globaliseringen krävs det internationellt bistånd för att bygga upp fungerande institutioner, utveckla socialt och miljömässigt hållbara tillväxtmetoder, samt höja utbildningsnivån. Internationellt humanitärt bistånd behövs även vid katastrofer och konflikter för att hjälpa de allra mest utsatta människorna då deras nationella organ ej räcker till. 2 Biståndspolitiska mål och principer Solidaritet är en av huvudprinciperna i kristdemokratisk ideologi. Oberoende av faktorer som ras, kön, ålder, religion osv. har varje människa ett och samma värde. Eftersom människovärdet är universellt så kan det inte relativiseras av geografiska gränser. Därför har vi alla ett gemensamt ansvar för varandra. Det är allas ansvar och plikt att verka för att trygga människovärdet i alla delar av världen. Det är den insikten, den visionen, som engagerar hundratusentals människor i vårt land att göra betydelsefulla insatser för människor i de fattiga länderna. För kyrkor, folkrörelser, organisationer och en mängd ideella föreningar är solidariteten med utsatta människor en självklarhet. Det övergripande målet för internationella utvecklingssamarbete är att höja de fattigas levnadsnivå. Vi kristdemokrater anser dock att åtgärder för främjandet av mänskliga rättigheter och en demokratisk samhällsutveckling också måste vara en övergripande målsättning. Det är inte enbart det materiella välståndet som räknas utan även människors värdighet och möjlighet att leva i frihet. Dessutom är mänskliga rättigheter ett mål i sig, som både främjar och går hand i hand med en positiv samhällsutveckling. Nationella demokratiska institutioner gynnar även fattigdomsbekämpningen. Därför är mänskliga rättigheter en ofrånkomlig del av biståndet. 2.1 Ett konstruktivt och hänsynstagande bistånd Det fattigdomsbekämpande arbetet i svenskt bistånd har allt för ofta fokuserat på att enbart fördela resurser mellan rika och fattiga. Men biståndet måste även bidra till att skapa förutsättningar som främjar långsiktig tillväxt för de allra fattigaste. Ekonomisk tillväxt riskerar att öka belastningen på miljön. Det internationella biståndet måste därför i högre utsträckning inriktas på att främja en ekologiskt hållbar utveckling. Alltför ofta överför det internationella biståndet industriländernas utvecklingsmetoder, som globalt sett är ohållbara i längden, till de fattiga länderna. Lika viktigt är det att främja de sociala aspekterna och frågor om mänskliga rättigheter i samhällsutvecklingen. En ytterligare viktig aspekt i dagens internationella bistånd är att förstå kopplingen mellan ekonomisk och social utveckling och väpnade kriser och konflikter. Ekonomiska och sociala klyftor är en av huvudorsakerna till att krig bryter ut. Biståndet kan därför spela en avgörande roll i både konfliktförebyggande syfte och fredsuppbyggande perioder. Om inte institutioner snabbt byggs upp och en försoningsprocess snabbt inleds är det risk att nya oroligheter bryter ut. Det framtida biståndet måste vara än mer inriktat på säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande åtgärder. Det är viktigt att det finns en sammanhållen global politik till stöd för de fattigaste ländernas utveckling. Alltför ofta tar vi i industriländerna, genom protektionistisk handelspolitik, med ena handen som vi ger internationellt bistånd med den andra. Detta håller inte i längden. Det behövs en betydligt bättre samordning mellan olika nationella och internationella biståndsgivare, liksom med icke-statliga organisationer och näringslivets företrädare. Om inte det totala biståndet bättre samordnas riskeras både dubbelarbete och att utvecklingsländerna får ett ostrukturerat bistånd. 2.2 Krav på ett effektivt svenskt bistånd Det svenska biståndet till utvecklingsländer har åstadkommit mycket gott . Vi kristdemokrater konstaterar dock liksom många andra att svenskt bistånd och svensk biståndspolitik även dras med negativa sidor. Brist på effektivitet, vissa fall av skapat biståndsberoende hos mottagarländer, bistånd som gått till mindre lämpliga projekt och/eller hamnat i korrupta händer är några uppenbara exempel. Sammantaget har detta lett till ett skadat och delvis minskat förtroende för svenskt utvecklingssamarbete. Vi kristdemokrater tror på vikten av att våga ställa krav när det gäller bistånd. Både på och biståndshanterande myndigheter, men också på mottagarländer och samarbetsorganisationer. Vi kräver först och främst att det svenska internationella biståndet effektiviseras i linje med den uppsatta viljeinriktningen på utvecklingssamarbetet. Vi kräver också tydligare instrument för styrning, genomförande och samordning av det internationella biståndet. I de fall som samarbetslandet styrs av en demokratiskt tveksam regim, eller då risken är stor att insatsmedel försvinner p.g.a. korruption, kräver vi att svenska biståndsinsatser i första hand kanaliseras via och till enskilda icke-statliga organisationer för att stödja det civila samhället. har beklagat att det oberoende Sekretariatet för analys och utvärdering av det svenska utvecklingsbiståndet (SAU) som instiftades av den borgerliga fyrpartiregeringen, lagts ner. Detta har fått till följd att Sida nu återigen utvärderar denna del av sin egen verksamhet. Sidas internrevision visar enligt årets budgetproposition på flera felaktigheter i den egna verksamheten. Desto större anledning att utföra extern revision. En extern oberoende analys och utvärdering av svenskt bistånd är viktig för att säkerställa att biståndsresurserna används så effektivt och korrekt som möjligt och lever upp till högt ställda kvalitetskrav, samt att revisionen verkligen påverkar framtida verksamhet. Detta ställer krav på oberoende utvärderingar på olika nivåer för att tillgodose såväl , regeringens som Sidas behov av analyser. Ett särskilt viktigt område är en oberoende utvärdering av Sidas upphandling av konsulter. 2.3 Ett effektivare FN Vi kräver också att regeringen, inom EU-kretsen eller tillsammans med de nordiska regeringarna, initierar en omfattande översyn av hela FN-arbetet generellt, och dess biståndsverksamhet i synnerhet. De klart viktigaste frågorna att ta upp är styrelsearbetet i de olika FN-organen, rekryteringsprinciperna, organisationskulturen i stort, de olika FN-organens förhållande sinsemellan samt hur olika aktörer såsom den privata sektorn, forskningsväsendet med flera skall kunna få ett större formellt inflytande över FN-organisationernas arbete. Även om vi betonar vikten av att våga ställa krav, måste kraven ställas i proportion till den berörda partens förmåga att leva upp till dem. Därför anser vi att rättighetsbaserat bistånd inte skall bygga enbart på konditionalitet, dvs. krav för hur och när bistånd ges, utan också ges en positiv och stödjande inriktning så att kraven kan uppnås. Det behövs en allmän attitydförändring när det gäller inställningen till det internationella arbetet med de mänskliga rättigheterna och utveckling. Alltför ofta har det handlat om att peka ut syndarna, bestraffa dem som inte följer , och införa ekonomiska och/eller politiska sanktioner mot dem som bryter mot mänskliga rättigheter. Det är naturligtvis viktigt att protestera mot grova och systematiska brott mot mänskliga rättigheter, men för att främja utvecklingen behövs det en lika stor dos av positiva verkningsmedel som av krav. 2.5 Bistånd riktat till kvinnor kräver att svenskt bistånd i ökad grad skall riktas till kvinnor i mottagarländerna. Deras direkta deltagande och inflytande skapar ett djupare, bredare och stabilare folkstyre. Bistånd riktat till kvinnor gagnar i allmänhet även barn och effekten är därför tvåfaldig. Det finns ett flertal exempel på att kvinnor bidrar direkt till effektivare utveckling på flera olika plan. Enligt är exempelvis finansiering av utbildning för flickor och unga kvinnor den mest kostnadseffektiva investering som finns i biståndssammanhang. Genom bistånd riktat till kvinnor, snarare än till män, ökar chanserna kraftigt för att biståndsmedlen investeras på sätt som gagnar familjens barn och hushåll. Projekt för att förbättra tillgången till hushållsvatten är mer framgångsrika om kvinnor är involverade i planering och genomförande. Ekonomiska lån riktade till kvinnor betalas tillbaka i större utsträckning än lån riktade till män. Kvinnor i utvecklingsländerna måste också få ökat självbestämmande. Exempelvis rätten till sin egen kropp och sexualitet och rätten att utbilda sig. Vi kristdemokrater anser att jämställdhetsfrågor är avgörande för att uppnå effektiv och hållbar utveckling i utvecklingsländerna. 2.6 Slutmålet är att inte behövas Vi kristdemokrater vill också påminna om det kanske mest uppenbara i biståndspolitiken: det slutliga målet med internationellt bistånd är att det inte längre skall behövas. Då utsatta mål har uppnåtts eller en hållbar utveckling har garanterats, antingen i enskilda samarbetsländer eller inom olika regioner, bör biståndet gradvis avvecklas. Tyvärr är det svårt att inom överskådlig framtid se några möjligheter att avveckla biståndet till vissa hårt drabbade regioner och länder. Dessutom kommer en viss reserv och beredskap för internationellt humanitärt- och katastrofbistånd troligtvis alltid behövas. 3 Mänskliga rättigheter och utveckling Inom biståndspolitiken är mänskliga rättigheter såväl ett mål som ett medel. Relationen mellan mänskliga rättigheter och utveckling är en allians som ger både styrka och energi. Ekonomisk och social utveckling är en förutsättning för att kunna åtnjuta fulla mänskliga rättigheter, och mänskliga rättigheter är normalt sett en förutsättning för tillväxt och utveckling. Det är därför en absolut nödvändighet för utvecklingssamarbetet att hela biståndet genomsyras av mänskliga rättigheter, samt att specifika MR-projekt prioriteras. På så sätt främjas människovärdet och möjligheterna att höja levnadsnivån för de fattigaste. antogs FN:s allmänna förklaring för de mänskliga rättigheterna. besitter världen medvetenheten, resurserna och kapaciteten att nå detta mål fullt ut. Det är den politiska viljan som saknas. Vi kristdemokrater anser att det behövs nya och djärva metoder för att allas rätt till lika värde skall erkännas. Det handlar om att utnyttja och tillvarata den nya informations- och kommunikationstekniken, nya globala aktörer och nya internationella spelregler. Alla mänskliga rättigheter för alla människor måste vara målet för 2000-talet. Vår regering talar vackert om hur mänskliga rättigheter och demokrati skall sättas i centrum av biståndspolitiken, men brister i det praktiska genomförandet. MR-biståndet har enligt uppfattning för låg prioritet inom svenskt utvecklingssamarbete. Det behövs mer av rättighetsbaserat bistånd. Normbildningen behöver främjas i utvecklingsländer där hela samhället, inkluderande politiker, företagsledare, journalister, lärare, föräldrar m.m., ansvarar för att främja mänskliga rättigheter. Det behövs ofta mer skydd för minoriteter, bättre maktfördelning, öppenhet och politisk ansvarsskyldighet. Det räcker inte med att hålla någorlunda demokratiska val. Allt för ofta har minoritetens diktatur ersätts av majoritetens tyranni. Minoriteters rättigheter, ett civilt samhälle, fria medier och ett öppet beslutsfattande är alla viktiga områden att stödja för att uppnå en fullständig demokrati. Här behövs mer riktade biståndsinsatser. Det handlar inte om att i imperialistisk anda överföra västerländska värderingar på bekostnad av utvecklingsländers traditioner och kultur, utan om att stödja inhemska MR-organisationer som arbetar för främjandet av fastslagna universella mänskliga rättigheter liksom att stödja regeringar med att uppfylla de konventioner de har ratificerat och rättigheter som de lovat att uppfylla för sina medborgare. Återigen; vi menar att MR-biståndet bör prioriteras än mer i det svenska biståndet och anser därför att det under anslagsposten 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete bör upprättas en ny delpost som heter Mänskliga rättigheter och demokrati. Vi anslår 200 miljoner till denna post utöver det som regeringen nu satsar i demokrati och MR-projekt. 4 Demokrati och utveckling De fattigaste länderna måste genomföra demokratiska reformer.