mot · GQ02U228 · 2002-10-23 00:00:00 — Diskriminering i olika former utgör ett av de vanligaste brotten mot den principen. råder på många håll en stor okunnighet om vad diskriminering egentligen är, vilka uttryck den tar sig och mekanismerna bakom den. Diskriminering anses inte sällan vara en marginell företeelse. Detta i kombination med bristen på djupare förståelse för innebörden av diskriminerande handlingar inte minst för den kränkning som diskriminering utgör för individen kan leda till att det utvecklas en acceptans för beteenden som är såväl olagliga som rent mänskligt djupt förkastliga. Arbetet med att motverka och förebygga rasism, främlingsfientlighet, homofobi och könsrelaterad diskriminering måste ske genom en rad olika insatser på alla nivåer och inom olika delar av samhället. Att motverka all slags etnisk diskriminering är en av de viktigaste samhällsfrågorna. Världen över har en mer uttalad och aggressiv rasism och främlingsfientlighet uppträtt i olika former. Den har bl.a. tagit sig uttryck i våldshandlingar och trakasserier med rasistiska eller antisemitiska förtecken. Invandrare och nationella minoriteter liksom aktiva antirasister samt journalister, debattörer, poliser och politiker i deras egenskap av företrädare för det demokratiska samhället har drabbats. Brott av detta slag har sin udd riktad mot det demokratiska styrelseskicket och den grundläggande uppfattningen om alla människors lika värde. Religionsfriheten anges uttryckligen i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Många länder begränsar emellertid religionsfriheten på grund av att vissa religiösa uttrycksformer betraktas som ett hot mot statens överhöghet. Statliga bestämmelser mot religion på grundval av politiska ideologier är mindre vanliga nu sedan det slut, men de förekommer fortfarande i vissa länder. Begränsningarna kan vara allt från förbud mot att utöva en religion till trakasserier och förföljelse av de troende. Det finns flera rapporter om att religiösa ledare har gripits, torterats och fängslats. Olika kristna samfund diskrimineras ofta i kommunistiska eller post-kommunistiska länder, och även i vissa muslimska länder. Antisemitiska uttalanden och handlingar är alltför vanligt förekommande i olika delar av världen, även inom EU. FN:s särskilda sändebud har påpekat att muslimska minoriteter i ofta diskrimineras och att folk har fördomar och stereotypa uppfattningar om dem. Händelserna och ny militantism hos vissa islamiska rörelser har tyvärr även stärkt en del europeiska krafter som propagerar för bilden av islam som en expansiv, aggressiv och primitiv religion. Dessa krafter har lyckats skapa viss oro hos en ansenlig del av en europeisk opinion, som ser islam som orsaken till konflikter. Vi vet dock att detta inte är sant. Fanatiker och terrorister finns överallt. Det som en enskild eller en grupp muslimer gör eller hävdar sammanfaller inte självklart med vad islams texter föreskriver. De representerar inte heller den muslimska världen som består av miljoner människor. Etnisk diskriminering måste motverkas kraftfullt. FN, EU och varje enskild medlemsstat måste vidta alla åtgärder som krävs för att bekämpa intolerans, rasism, diskriminering och våldshandlingar i samband med religionsutövande. slår fast att män och kvinnor har lika rättigheter. En hel del framsteg har gjorts för att förbättra kvinnors rättigheter under , men tyvärr utsätts fortfarande kvinnor för svår diskriminering och systematiska övergrepp . Detta är helt oacceptabelt och vi anser att måste vara tydligare med att kritisera de länder som kränker kvinnors rättigheter. Många av brotten mot de mänskliga rättigheterna drabbar enbart kvinnor och flickor. Otaliga kvinnor och flickor dör till följd av våld som riktats specifikt mot dem just därför att de är födda till kvinnor. Att den utbredda diskrimineringen av världens kvinnor upphör och att män och kvinnor ges lika möjligheter och rättigheter är grundförutsättningar om en bättre värld ska vara möjlig. Inte bara av principiella skäl, såsom att alla människor ska behandlas lika, utan även av andra orsaker kvinnor är oftast familjeförsörjare och även värderingsbärare. Kvinnors ställning i samhället utgör i mångt och mycket grunden för hur framtida generationer kommer att kunna utvecklas. I många länder har inte kvinnor rätt att rösta eller att äga egendom. Kvinnorna är i dessa länder beroende av en man en make eller en manlig släkting för att kunna fatta beslut som rör arbete utanför hem, egendom eller barnomsorg. Tvångsäktenskap förekommer fortfarande i en rad olika länder. I länder som och finns det lagar som uttryckligen förbjuder kvinnor att vara aktiva i samhällslivet, utbilda sig eller arbeta. Traditionella sedvänjor och religion används i många av dessa länder som en ursäkt för att legitimera att kvinnor underordnas. Så kallade hedersmord är ett exempel på hur kvinnors rättigheter kränks. En rad frivilligorganisationer rapporterar om att hedersmord och andra traditionella bestraffningar för kvinnor blir allt vanligare i länder i och . Då den dömande makten i till exempel frångått de internationella konventioner som landet har förbundit sig att följa, har såväl enskilda länder som det internationella samfundet möjlighet att i större utsträckning fördöma och utöva påtryckningar för att stoppa dessa hedersmord. kan inte stå tyst och passivt när kvinnor och flickor dödas till följd av våld som riktats specifikt mot dem just därför att de är födda till kvinnor. Just därför är det viktigt att våga gå i frontlinjen för att på allvar komma till tals med ett av de allvarligaste fattigdomsproblemen som just kvinnovåldet utgör. Könsstympning av unga flickor kan leda till förödande fysiska och i många fall även livshotande följder för individens psykiska hälsa. Könsstympning bygger huvudsakligen på kulturella, politiska, sociala och ekonomiska strukturer. Det kan även betraktas som en avspegling av det ojämlika förhållande som råder mellan kvinnor och män i flera samhällen och kulturer. Könsstympning av flickor utförs genom tradition framförallt i en rad men också i flera länder i och bland minoriteter på andra håll i världen. bör i så väl bilaterala som multilaterala sammanhang verka för att motverka kvinnlig könsstympning. Handel med kvinnor och barn, s k trafficking, är ett snabbt växande problem i och måste motarbetas mera kraftfullt . Trafficking utgör ett flagrant brott mot de mest grundläggande mänskliga rättigheterna. finns det konventioner som förbjuder handel med kvinnor och barn. På grund av brottets internationella karaktär är det emellertid ofta mycket problematiskt att upprätthålla bestämmelserna då nationella myndigheter och domstolar ofta saknar engagemang och effektiva befogenheter att vidta åtgärder. Mer omfattande europeiskt och annat internationellt polissamarbete är nödvändigt för att bekämpa handel med kvinnor och barn. Tills sist handlar det dock om en bättre ekonomisk och politisk utveckling i de fattiga länder från vilka kvinnor och barn kommer. Fattigdom, hopplöshet och vämjeliga levnadssvillkor måste elimineras om trafficking skall bringas till ett slut. Därför är även bistånd, öppen handelspolitik, ekonomisk tillväxt och demokratiinsatser de viktigaste långsiktiga insatserna på detta område. Bistånd bör inte gå till stater som allvarligt kränker kvinnors rättigheter. Däremot ska mer biståndspengar gå till de enskilda organisationer som arbetar för att stärka kvinnors rättigheter i olika länder. måste också vara pådrivande för att fler länder skriver under och implementerar konventionen om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (CEDAW). Detta gäller också den deklaration och handlingsplan som undertecknades vid den fjärde kvinnokonferensen i samt vid uppföljningen av densamma i . Tyvärr visade det sig vid den sistnämnda konferensen att de flesta utmaningar fortfarande kvarstår i flertalet av världens . 10.3 Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners grundläggande rättigheter är mänskliga rättigheter. I en lång rad länder utsätts människor för förföljelse, polistrakasserier, fängslanden, tortyr eller i värsta fall dödsstraff för sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. Totalförbud mot homosexuella handlingar finns i ett stort antal länder, främst i tredje världen, däribland många tidigare brittiska kolonier samt de flesta muslimska länder. I andra länder finns organisationsförbud för homosexuellas organisationer. Det händer också att regimer organiserar formliga kampanjer mot homosexualitet, ofta med delsyftet att misskreditera den politiska oppositionen genom att förknippa den med levnadssätt som betecknas som omoraliska. Aktuella exempel på detta är bland annat , och . ger bistånd till utvecklingsländer där homosexuella, bisexuella och transpersoner har få eller inga rättigheter. Som ett led i stärkandet av det så kallade demokratimålet anser liberalerna att måste ställa krav på att grundläggande rättigheter ges till homosexuella, bisexuella och transpersoner i biståndspolitiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör även i internationella sammanhang, t.ex. i FN eller EU, arbeta mot diskriminering och förtryck. De länder som söker medlemskap i ska ge homosexuella, bisexuella och transpersoner grundläggande rättigheter enligt vad som sägs i de så kallade Köpenhamnskriterierna. En diskussion om det globala arbetet mot förtryck av homosexuella, bisexuella och transpersoner måste ta sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna och de konventioner som ska skydda och garantera dessa rättigheter. är arbetet splittrat och fokuseras ofta på incidenter i enskilda länder snarare än på de övergripande mönster och värdesystem som upprätthåller diskriminering och förtryck. Det finns inte heller något internationellt människorättsorgan som har som särskild uppgift att bevaka förtryck på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Det är därför dags att ta ett nytt steg. På samma sätt som det finns internationella konventioner för minoriteters rättigheter och för att undanröja all diskriminering av kvinnor bör det finnas en internationell konvention för att undanröja all diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Argumenten kring fördelarna med en sådan konvention och dess närmare utformning behandlas utförligare i motion om sexuellt likaberättigande. Konventionen bör ta sin utgångspunkt i FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna och FN:s konventioner om medborgerliga, politiska, ekonomiska och sociala rättigheter. Det är därför naturligt att den ingår i FN:s konventionssystem. bör ta ett internationellt initiativ på lämpligt sätt i denna fråga. antog konventionen om barns rättigheter. Den har ratificerats av i stort sett alla regeringar. I samhällsutvecklingen mot demokrati och för mänskliga rättigheter är barn och ungdomar viktiga bärare av värderingar och visioner. Varje generation måste vinnas för demokratiska värden. Barn har en extremt utsatt position när det gäller våld och andra sätt att kränka deras mänskliga rättigheter. Handeln med barn för sexuellt utnyttjande ökar i många delar av världen. Inom EU bör verka för att alla åtgärder som krävs vidtas för att sätta stopp för handeln med barn till EU och mellan medlemsstaterna. Allt tänkbart stöd måste ges till barn som sålts och utnyttjats. Arbetet med att värna barnens situation kan aldrig bli tillräckligt när man ser till hur barn i många länder i världen behandlas. Många flickor och pojkar tvingas att arbeta under mycket svåra förhållanden, ibland till och med fysiskt fastbundna vid golvet eller vid en maskin. De flesta barn arbetar i privata hem, medan andra finns i fabriker, inom jordbruket eller på bordeller. Barnen arbetar inte sällan i industrier där det råder förödmjukande och farliga förhållanden för dem. Det finns barn som tvångsrekryteras för deltagande i väpnade konflikter. Vi får aldrig acceptera att barn och ungdomar utnyttjas som soldater i krig. Enligt är uppskattningsvis 5060 miljoner barn i världen utsatta för dessa värsta former av barnarbete. Det är angeläget att fler länder ratificerar konvention (nr 182) om förbud mot och omedelbara åtgärder för avskaffandet av de värsta formerna av barnarbete och framför allt att länder efterlever denna konvention när det gäller de värsta formerna av barnarbete. bör verka i denna riktning. liberalerna anser att allt direkt skadligt barnarbete bör motverkas och att det vore önskvärt att barn istället för att arbeta för att bidra till sin egen eller sin familjs försörjning kunde gå i en meningsfull skolutbildning. I enlighet med bör också alla barn ges rätt till kostnadsfri grundutbildning. vet vi att många familjer runt om i världen är socialt och ekonomiskt beroende av att även barnen hjälper till för familjens försörjning. Det är därför angeläget att skapa möjligheter för även dessa barn att kombinera arbete och skolgång. liberalerna motsätter sig dem som medelst olika former av handelsrestriktioner försöker stoppa barnarbete i olika länder. De erfarenheter som här finns visar att barn, som på grund av sådana åtgärder måste lämna sina arbeten, riskerar att hamna i ännu svårare situationer och utnyttjas än mer . Sammanfattningsvis: liberalerna menar att bör stödja arbetet med att förbättra barns levnadsförhållanden och framtidsmöjligheter på ett mer kraftfullt sätt. 11 EU och mänskliga rättigheter Det finns ett akut behov av att utveckla och befästa en strategisk medvetenhet i EU: s politik för de mänskliga rättigheterna. En uppenbar väg mot detta mål är den nu utarbetade gemensamma stadgan om grundläggande medborgerliga rättigheter. Kampen för demokrati, rättsstatens principer och försvaret av mänskliga rättigheter är grundläggande värden för det europeiska samarbetet. Detta måste tydligt prägla även unionens utvecklingssamarbete. måste EU-institutionerna arbeta med dessa frågor i en mer sammanhållen, konsekvent och tydlig strategi. Det gäller det interna såväl som det externa arbetet. I Amsterdamfördraget föreskrivs att rådet, inom ramen för den gemensamma utrikespolitiken, kan anta gemensamma strategier och har flera sådana beslutats om avseende specifika länder och områden. Syftet med en gemensam strategi om mänskliga rättigheter skulle vara att bygga en bro mellan olika områden och att ta större hänsyn till mänskliga rättigheter i all verksamhet. En gemensam strategi skulle också kunna vara en bättre grundval för åtgärder till förmån för utsatta grupper som kvinnor, flyktingar och barn. En gemensam strategi om mänskliga rättigheter skulle också syfta till att öka samarbetet och informationsutbytet mellan EU: s institutioner och mellan EU och de enskilda medlemsstaterna. För trovärdighetens skull måste EU tala samfällt i frågor om de mänskliga rättigheterna och orden måste följas av konkreta och effektiva åtgärder. Inom ramen för en övergripande strategi finns det gott om utrymme för nya initiativ för specifika frågor. EU-institutionerna bör till exempel upprepa att individen är det centrala i all verksamhet för de mänskliga rättigheterna, och de bör fortsätta att uppmärksamma fall där enskilda personer förföljs. bör verka för en tydligare och mer sammanhållen strategi för EU:s arbete med mänskliga rättigheter i världen. EU:s biståndspolitik bör vara ett viktigt instrument för att främja respekten av mänskliga rättigheter i världen.