mot · GQ02So460 · 2002-10-23 00:00:00 — 2 Förslag till riksdagsbeslut 2 4 De äldre blir fler 3 5 Äldres delaktighet och inflytande i samhället 4 6 Bättre pensioner 4 7 Fler äldre i arbetslivet med rörlig pensionsålder 5 8 Avgifter för äldreomsorg 6 9 De äldres sjukvård 6 9.1 Samverkan mellan vårdhuvudmännen 8 9.2 Omsorg och service 9 9.3 Närståendes vårdinsatser 9 9.4 Äldreomsorgens personal 10 10 Inför en trygghetsgaranti 11 10.2 Boende- och hjälpmedelsgaranti 12 11 Den mångkulturella äldrepolitiken 13 12 Stimulera utveckling av nya former för äldreboende 14 13 Alternativa driftsformer 14 14 Tillgänglighet till samhällets service 15 15 Fortsatt prioritering av det goda livet för de äldre 15 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en medveten strategi för att möta det demografiskt förändrade samhällets nya behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att genom aktiva åtgärder och attitydpåverkan stärka de äldres delaktighet och inflytande i samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om tillsättande av en äldreombudsman med uppgift att verka för förbättringar i de äldres förhållanden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillämpningen av maxtaxan i äldreomsorgen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om tillgången till akut- och klinikvård för personer . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beaktande av den psykosociala aspekten i äldrevården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av specialiserad demensvård och kvalificerade demensutredningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av utökad samverkan mellan kommuner och landsting kring vårdkedjorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en trygghetsgaranti. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsynsmyndighet i äldreomsorgen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av nya former för service till äldre. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beakta de äldre invandrarnas speciella förhållanden i äldreomsorgen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stimulera nya former för äldreboenden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka den enskildes möjligheter att välja utförare av vård, omsorg och service. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beakta de äldres speciella behov av närhet till samhällets service. Att bygga ett samhälle där alla kan åldras i trygghet är ett av välfärdspolitikens angelägnaste mål. Det goda livet hela livet måste eftersträvas för alla medborgare, och här inryms såväl materiella, sociala som kulturella aspekter. Välfärdssamhällets status kan i hög grad mätas utifrån kriterier som respekt, tillvaratagande och omsorg om den äldre generationen. Kring den nationella handlingsplan för äldrepolitiken som antog 1998 råder bred politisk samsyn vad gäller honnörsord som trygghet, oberoende och inflytande. Här finns en kontinuitet med tidigare mål liksom en samstämmighet med socialtjänstlagens principiella formuleringar. De höga och samstämmiga målen till trots finns det stora brister i det svenska samhället när det gäller att förverkliga det goda livet för alla medborgare. Dessa brister framstår så mycket mera oroande med tanke på att andelen äldre kommer att öka markant . Att kunna åldras med bibehållen värdighet måste garanteras varje människa, men alltför många äldre har en bristande tilltro till samhällets förmåga att garantera trygghet och oberoende och känner oro inför av livet. Regeringen tillsatte 1998 en parlamentarisk beredning med uppgift att skapa förutsättningar för en långsiktig utveckling av äldrepolitiken. Beredningen, som antagit namnet SENIOR 2005, har avlämnat ett delbetänkande som utgångspunkt för en bred diskussion i samhället om de äldres villkor i vårt samhälle. Beredningens huvudtankar handlar om att ge de äldre fler möjligheter att kombinera arbete, fritid och samhällsengagemang oavsett ålder. Vi kristdemokrater menar att en sammanhållen politik med inriktning mot de äldre i samhället får inte endast handla om vård och omsorg. Det friska åldrandet, de äldre som en resurs att ta till vara och ett väl fungerande samspel mellan generationerna är viktiga beståndsdelar i äldrepolitiken. Även i dessa avseenden har det svenska samhället tydliga brister. En starkt förhärskande ungdomskultur tenderar att skapa klyftor mellan generationerna. Alltför många äldre upplever också att deras livserfarenhet och specifika kunskaper i liten utsträckning tas till vara och därmed inte heller kommer en yngre generation och hela samhället till godo. En kristdemokratisk idépolitik framhäver alla människors lika och unika värde. I ett samhälle med dessa grundvärderingar överbryggs generationsklyftorna, och varje människas unika livserfarenhet blir en tillgång i samhällsbyggandet. 4 De äldre blir fler Det svenska samhället befinner sig i en liknande situation som de flesta industriländer där samhällsstrukturen förändras så att en betydligt större del av invånarna är . För del innebär detta att av invånarna kommer att vara , jämfört med . Antalet personer som är kommer att öka från knappt en halv miljon till omkring 750 000. På ytterligare ett par decenniers sikt blir ökningen av antalet och andelen äldre ännu större. En medveten strategi för att möta det demografiskt förändrade samhällets nya behov, men också ta till vara dess möjligheter, behöver utformas i politiska processer . Den växande andelen äldre i vår befolkning får inte definieras som ett samhällsproblem utan betraktas som ett gemensamt samhällsansvar, men också i hög grad som en resurs att tillvarata. 5 Äldres delaktighet och inflytande i samhället De äldres inflytande och delaktighet i beslutsprocesser är begränsat i många kommuner. Ofta handlar det mer om informationsöverföring till pensionärsråd och liknande kring redan fattade beslut. De lokala pensionärsråden har svårigheter att få till stånd ett reellt inflytande då de sällan har någon verklig beslutskompetens i den kommunala organisationen. Utvecklingsinsatser saknas alltför ofta när det gäller den representativa och direkta demokratin såväl som för de kollektiva och individuella formerna för påverkan. Följden har blivit att de traditionella formerna för engagemang via patient-, pensionärs- eller frivilligorganisationerna alltmer blivit en möjlighet till brukarinflytande och direkt hjälp till andra äldre. Äldre människors livserfarenhet och förvärvade kompetens är en ovärderlig tillgång i vårt samhälle. inställning är därför att äldres delaktighet i samhället har stor betydelse. Detta gäller ur ett såväl rättvise- som effektivitetsperspektiv. Alla bör ha möjlighet att påverka utvecklingen i samhället oberoende av ålder. Äldre behöver vara representerade i beslutande församlingar för samhällsliv, och olika verksamheter ska utformas så att de svarar mot äldres behov och önskemål. är de äldre underrepresenterade på många beslutsnivåer. I kraft av sin livserfarenhet och yrkeskompetens bör de äldre ännu oftare utnyttjas som mentorer i organisationer, partier och företag. Att stimulera och möjliggöra äldres politiska engagemang i , i fullmäktigeförsamlingar, nämnder och styrelser är i huvudsak de politiska partiernas uppgift. Samhällsorganen kan genom olika åtgärder stimulera till ökat politiskt engagemang från de äldres sida. Vi kristdemokrater har länge krävt att en äldreminister tillsätts med uppgift att ta ett samlat grepp kring äldrepolitikens många frågor. En sådan ministerpost är inte endast en i och för sig viktig symbolfråga utan leder också till att äldres samlade situation får en större tydlighet i debatten och beslutsfattandet. En äldreombudsman bör också tillsättas för att verka för förbättring av de äldres förhållanden samt även ta initiativ till egna utredningar och lämna förslag till åtgärder. För de äldre är ekonomisk trygghet tillsammans med en god vård och omsorg en avgörande fråga om livskvalitet. står bakom den pensionsreform som träder ikraft fullt ut . Den kommer att leda till att pensionssystemet blir stabilt och att pensionerna på så sätt säkras. Vi anser dock att det finns flera förändringar som bör genomföras för att trygga den ekonomiska situationen för pensionärerna. Ungefär en halv miljon av pensionärer lever under mycket knappa förhållanden. krävde därför i årets valrörelse att pensionerna till de ekonomiskt sämst ställda pensionärerna tidigt under nästkommande mandatperiod skulle öka med motsvarande (före skatt) jämfört med nivån . Netto motsvarar alltså detta krav en ökning med ca efter skatt. föreslår i sitt budgetalternativ en kraftig höjning av grundavdraget i den kommunala beskattningen. Sammantaget innebär det nya pensionssystemet och skattesänkning att pensionerna för dem med lägst pension förbättras med ca efter skatt, eller . De i nettoförbättring motsvarar en höjning av pensionen med ca före skatt. har avsatt ett budgetutrymme för att kunna ta det sista steget för att uppnå en förbättring med totalt före skatt. Vi utvecklar vår politik för ekonomisk trygghet vid ålderdom i en motion om utgiftsområde 11. Fler äldre i arbetslivet med rörlig pensionsålder Utvecklingen går mot att en allt kortare del av vår livstid ägnas åt förvärvsarbete. Nuvarande trend med ett tidigt utträde från arbetsmarknaden och senare inträde i arbetslivet kommer i kombination med den demografiska utvecklingen att skapa en situation där allt färre ska försörja alltfler. Den faktiska pensionsåldern i ligger på omkring om personer som förtidspensioneras i tidig ålder inkluderas. Fram förväntas av de anställda i vissa yrkesgrupper att gå i pension. Ett resultat av dessa förhållanden är att verksamheter dräneras på de erfarenheter och den gedigna yrkeskompetens den äldre arbetskraften kunnat tillföra. En hård arbetsmiljö med såväl fysiskt som psykiskt påfrestande förhållanden har tvingat många till förtida pensionering. Detta gäller inte minst kvinnor i vårdyrken. Den faktiskt låga pensionsåldern i vårt land är en av orsakerna till den arbetskraftsbrist vi redan nu upplever och ser växa , inte minst inom vårdsektorn. Dessa förhållanden måste innebära att arbetsmiljöfrågorna ägnas stor uppmärksamhet med syftet att skapa sådana förhållanden i arbetslivet att flera kan vara fullt yrkesverksamma fram till den verkliga pensionsåldern. Goda arbetsförhållanden och möjlighet till kompetens- och löneutveckling under hela yrkeslivet är en viktig förutsättning för att fler äldre ska orka, vilja och kunna arbeta. Också attityderna till den äldre arbetskraften måste förändras. Den äldre arbetskraften behövs mer än någonsin när andelen yrkesverksamma krymper och andelen pensionärer och studerande ökar. Vi närmar oss därmed en situation med en arbetskraftbrist som hotar tillväxten och leder till stora påfrestningar på välfärdssystemen. För de personer som kvarstår i yrkeslivet fram till råder förhållanden som måste uppmärksammas. Oberoende av kompetens, personens egna önskemål om framtiden, situationen på arbetsplatsen och i samhället i stort tvingas de allra flesta att lämna sitt arbete. Gällande lagstiftning ger alla rätt till pension , men detta innebär inte med automatik att någon mot sin vilja ska tvingas bort från arbetslivet. På detta område bör attityder och regelverk förändras. Yngre och äldre medarbetare har olika kompetenser och erfarenheter som snarare kan komplettera än ersätta varandra. En viktig politisk uppgift är att skapa goda förutsättningar för fler att kunna arbeta fram till pensionsåldern alternativt (som tidigare beslutat) eller längre om så önskas. De äldre är ingen homogen grupp utan måste ses som enskilda individer. De diskrimineringslagar som finns på arbetsmarknadsområdet bör utökas till att också omfatta förbud mot diskriminering av äldre. En aktiv opinionsbildning, där de goda exemplen lyfts fram, kan verksamt bidra till att förändra attityder på detta område. Vi utvecklar vårt synsätt beträffande äldre på arbetsmarknaden i en särskild motion. 8 Avgifter för äldreomsorg Den så kallade maxtaxan för äldre och funktionshindrade i särskilda boenden var en nödvändig reform. Med tidigare nivåer på avgifter för hemtjänst och boende samt på förbehållsbelopp hade många pensionärer och funktionshindrade anledning att känna oro över sin ekonomiska situation. Men lagförslaget var behäftat med en rad oklarheter när det gäller tillämpningen i kommunerna. Tyvärr beslutade att införa maxtaxan utan att komplettera propositionen med uppenbart nödvändiga ändringar. Tillämpningen av maxtaxan har därefter visat sig skilja mellan olika kommuner vilket drabbat enskilda personer. Regeringen har försökt att skapa klarhet vad gäller tillämpningen, men problemet är att lagen i grunden är otydlig. Regeringen måste återkomma med tydliga konsekvensbeskrivningar för pensionärer i olika inkomstlägen, och därefter förtydliganden av lagparagraferna. 9 De äldres sjukvård Den svenska vården präglas återigen av köer till en rad behandlingar. Detta förhållande drabbar i hög grad den äldre befolkningen negativt. har antalet vårdplatser mer än halverats. Denna drastiska neddragning motsvaras på inget sätt av minskade vårdbehov. En av de faktorer som i själva verket leder till ett ökat behov av platser är det växande antalet äldre i samhället. Även om den medicinska utvecklingen inneburit att flera behandlingar och ingrepp kan göras i den öppna vården kvarstår behovet av att återställa förlorade vårdplatser. Den drastiska minskningen av platser i sjukhusvården har inte motsvarats av en tillräcklig tillkomst av kommunala särskilda boendeformer eller en utbyggnad av . För många äldre innebär detta en anledning till oro och bristande tilltro till samhällets förmåga att tillgodose deras växande vårdbehov. Äldre människor får inte, som ofta sker, utestängas från tillgången till akut sjukhusvård eller klinikplatser av medicinska eller kirurgiska skäl. Bristen på vårdplatser tvingar i många fall landstingen att föra över äldre svårt sjuka människor i behov av kvalificerad sjukhusvård till den kommunala omsorgen. Detta problem accentueras särskilt av extra hård belastning, exempelvis då det förekommer att vårdavdelningar stängs på sjukhusen. Reduceringen av antalet vårdplatser har till viss del varit en naturlig följd av den medicinska utvecklingen, men på många håll i landet råder en stor brist på vårdplatser. Denna brist kommer att tillta i takt med att antalet äldre och därmed vårdbehövande ökar. Inriktningen inom sjukvården och äldreomsorgen måste vara att göra en kraftfull utbyggnad av antalet vårdplatser. Dessa platser måste särskilt inriktas mot vården av äldre samt svårt och långvarigt sjuka. För att uppnå denna målsättning krävs bl.a. ytterligare resurser till kommuner och landsting . Regeringens föreslagna resursförstärkningar torde åtgå till att klara ökade krav inom primärvård och psykiatri. För att tillgodose behovet av flera vårdplatser krävs tillskott till kommuner och landsting utöver var regeringen föreslagit. Därför innebär det kristdemokratiska budgetalternativet ett sådant välbehövligt tillskott. fokuseras sjukvårdens insatser för de äldre på den medicinska vården medan de psykosociala aspekterna ofta glöms bort. Gruppen äldre med psykiska besvär är dåligt kartlagd. De avvisas ofta i primärvård och psykiatri, och inom den kommunala äldreomsorgen finns det sällan kompetens att hantera dessa problem. Yngre människor har ofta ett åtgärdspaket att tillgå medan de äldre i bästa fall erbjuds mediciner. Psykologer måste finnas för äldres behov inom primärvården, inom psykiatrin och i den kommunala verksamheten. En form av sådan verksamhet kan vara att inrätta en seniormottagning där äldre kan få rådgivning, samtalsstöd och psykoterapi. Ett ökat antal mycket gamla ställer krav på kommunernas förmåga att ge en god vård och omsorg till det ökande antalet personer med demenssjukdomar. För de dementa ska det finnas specialiserad vård och särskilda gruppboenden. Krav måste ställas på kvalificerade demensutredningar som underlag för beslut om vårdinsatser. Det är också angeläget att det finns sådana särskilda vårdprogram för demenssjuka som klarlägger hela vårdkedjan. Dessa frågor berör kommuner och landsting tillsammans. Värdighet, smärtstillande vård och en varm omvårdnad i livets slutskede ska garanteras alla människor. Som en del i den värdighetsgaranti vi kristdemokrater föreslår ingår det som en självklarhet att ingen ska behöva sluta sina dagar ensam. Livets slutskede rymmer ofta många svåra omständigheter. Till kroppslig smärta kan också komma stark oro och existentiell ångest. All behandling och symtomkontroll ska ske med hänsyn till människans integritet och värdighet samt hennes fysiska, psykiska, sociala och andliga behov. Den personal som har att hantera denna vård måste få adekvat utbildning så att man känner trygghet i sin svåra yrkesroll och kan bistå den döende såväl kroppsligt som känslomässigt. Hospice-vård, d.v.s. en hemlik form av vård i livets slutskede, måste vidareutvecklas. 9.1 Samverkan mellan vårdhuvudmännen Ädelreformen, som trädde i kraft , innebar en uppdelning av roller och ansvar för äldres vård och omsorg mellan landstingskommuner och primärkommuner. Generellt kom huvudmannaskapsförändringen att innebära en stark fokusering på äldreboendet. Många slitna sjukhemsavdelningar byttes mot särskilda boenden med tillgång till eget rum med hög standard. Genomförda uppföljningar och utvärderingar pekar på såväl positiva effekter av Ädelreformen som en del påtagliga brister. En negativ effekt blev att sjukvårdsaspekten kom att underordnas boende och omvårdnad. Ur den enskilde vårdtagarens situation är det särskilt allvarligt om det råder oklarhet kring ansvarsfördelningen mellan å ena sidan ansvar och å andra sidan kommunens. För äldre människor med tilltagande vård- och omsorgsbehov är nuvarande gränsdragningar, och ofta oklara ansvarsfördelning mellan huvudmännen, en orsak till otrygghet. All vård och omsorg måste därför primärt utgå från den enskilda människans behov och endast sekundärt från de organisationsformer och ansvarsfördelningar samhället valt. Begrepp som klinikfärdig och medicinskt färdigbehandlad är tillkomna utifrån ett organisatoriskt perspektiv och inte med den enskilda vårdtagarens situation för ögonen. Ansvaret för äldreomsorgen är ytterligt splittrat mellan huvudmän och vårdnivåer. Helhetslösningar måste eftersträvas där landsting och kommuner gemensamt tar ansvar för verksamheten. Verksamheten måste fungera över öppen- och slutenvård, primärvård och omsorg. I förlängningen kan sådan samverkan kring vårdplaneringen leda till en gemensam beställarorganisation där tillgängliga resurser tillvaratas på ett effektivt sätt. Det bör bli möjligt för kommuner och landsting att bilda gemensamma nämnder. Överenskommelser skulle då kunna träffas om vilken part som ska vara huvudman för en viss verksamhet. Det är angeläget att komma fram till lösningar på en situation som innebär otrygghet och försämrad vård för ett stort antal äldre. Det finns anledning att se över lagen om betalningsansvar som tillkom vid ädelreformens genomförande. Situationen har förändrats påtagligt , bland annat på grund av den kraftiga minskningen av vårdplatser på sjukhusen. Det finns en risk att vårdplaneringen börjar så sent som när kommunen via fax får meddelande om att en patient är färdig att lämna sjukhuset. Förhållandet bör vara att en personlig vårdplan läggs fast redan vid inskrivningen på sjukhuset. 9.2 Omsorg och service Kommunerna tvingas alltid till prioriteringar inom begränsade ekonomiska ramar. begränsar kommunerna sina vård- och omsorgsinsatser och ger dessa främst till de allra mest vårdbehövande. Detta har inneburit en kraftig minskning av det totala antalet äldre som får hjälp från den offentliga äldreomsorgen. Utvecklingen är djupt oroande, och för många äldre leder detta till försämrad livskvalitet och ensamhet. Den kontakt som insatser har gett har ofta inneburit det enda men välkomna avbrottet i en isolerad livssituation. När kommunernas hemtjänst så påtagligt begränsas från vardaglig service till rena vårdinsatser måste de äldres ensamhet och kontaktbehov tillgodoses genom andra åtgärder. På detta område kan en samverkan ske med olika ideella organisationers väntjänst och liknande. Det stora servicebehov som många äldre har måste tillgodoses i andra former och av andra utförare än den kommunala . För att underlätta tillkomsten av sådan service bör en 50-procentig skattereduktion för de privata hushållens köp av tjänster i det egna hemmet medges. De närståendes, främst anhörigas, roll inom äldreomsorgen är ovärderlig. Det ligger i sakens natur att dessa insatser inte kan mätas eller värderas i precisa tal, men viss forskning pekar på att uppemot två tredjedelar av omvårdnaden sköts av närstående som maka/make, barn, släkting eller vän. Detta förhållande gäller också en betydande del av rena sjukvårdsinsatser. För många är tillgången till en anhörig i själva verket en förutsättning för vård i hemmet. Detta gäller inte minst vid vård i livets slutskede. Att närståendevårdaren uppmärksammas på ett positivt sätt och att hans eller hennes insatser underlättas innebär stora ekonomiska besparingar för den offentliga vården men är också en ovärderlig trygghetsfråga för den enskilda vårdmottagaren. De anhörigas insatser är en omsorg som oftast sker i det tysta med ett vårdansvar som är ensamt och psykiskt påfrestande. En bestämmelse i socialtjänstlagen markerar dock ansvar för att genom stöd och avlösning underlätta för närstående som vårdar personer med funktionshinder, långvarigt sjuka och äldre. Det ankommer på kommunerna att särskilt uppmärksamma och stödja dessa insatser, och det är av stort värde om det finns en tydlig kontaktpunkt dit den anhörige kan vända sig för råd och stöd. En anhörigkonsulent, kurator eller liknande bör finnas i varje kommun. Kommunerna bör informera sig om vilka närståendevårdare som finns och om deras behov av stöd för att kunna fullgöra sin viktiga uppgift. De närståendes vårdinsatser behöver alltså underlättas och stödjas. Det kan handla om materiell ersättning och stimulansåtgärder som avlösningsmöjlighet, utbildning osv. Individuella planer bör upprättas där vårdtagaren, vårdgivaren och den närstående kommer överens om insatsernas omfattning och villkoren för desamma. Frivilligorganisationerna har en viktig roll som komplement till vårdhuvudmännens anhörigstöd. De insatser som görs bör därför ske i nära samverkan med både de anhöriga och berörda frivilligorganisationer. Forskning kring och utveckling av de närståendes engagemang i vården behöver stimuleras. Vi utvecklar vår syn på anhörigvården i en särskild motion. fanns totalt 250 200 anställda inom vård och omsorg i kommunerna. Inom kommunernas vård- och omsorgsverksamhet är 9 av 10 kvinnor. Av det totala antalet anställda i vård och omsorg i kommunerna är eller äldre. Dessa förhållanden pekar på att åtgärder måste vidtas för att rekrytera flera män till vården samt sänka medelåldern genom ett tillskott av unga medarbetare. har beräknat att nyrekryteringsbehovet fram uppgår till 225 000 personer. Denna beräkning tar hänsyn till verksamhetsutbyggnad till följd av att antalet äldre ökar, till pensionsavgångar och annan rörlighet. Någon ambitionshöjning vad gäller äldreomsorgens innehåll ryms inte i denna beräkning. Äldreomsorgens personalförsörjning är därmed en av de viktigaste strategiska framtidsfrågorna inom denna sektor. Rekryteringen av ny personal till vården måste ske ur olika grupper. Traditionellt riktar sig åtgärderna mot ungdomar som står inför sitt yrkesval.