mot · GP02So50 · 2002-04-09 00:00:00 — Bokstavsbarnen så kallade bokstavsbarnen blir allt fler. DAMP, ADHD och Asberger är några av de störningar som ökat . Vad ökningen beror på råder det delade meningar om men klart är att barnen finns och har rätt till skolgång. I har vi utvecklat goda vägar för att möta barn som har en lägre intellektuell förmåga; särskolan är för många barn ett mycket gott alternativ. Vi saknar dock alternativ för de barn som har brister i sin förmåga i kommunikationen och samspelet med andra, som till exempel vissa av bokstavsbarnen har. Vi måste därför utveckla metoder och former för att möta dessa barns individuella behov. Vi vill i det sammanhanget lyfta fram vid och som med sina specialkunskaper borde kunna utveckla former för utbildning för dessa barn. , som har ett gott internationellt renommé, bör i större utsträckning tas tillvara för att förbättra utvecklingen av utbildning för funktionshindrade och utvecklingsstörda i hela landet. Specialskolor Barn som är syn- eller hörselskadade eller har någon annan språkstörning kan få möjlighet att gå i någon av landets specialskolor. Specialskolorna är till för att möta behoven hos de barn som har så pass grava funktionshinder att de inte klarar av att integreras i en vanlig klass. Specialskolan har ett utökat ansvar för sina elever i förhållande till andra skolor, exempelvis för fritidsaktiviteter, resor med mera. Utgångspunkten för regeringens syn på specialskolorna är att de ska ta emot allt färre barn. Barn och ungdomar med funktionshinder ska så långt som möjligt erbjudas anpassad utbildning i sin hemkommun. Statens insatser för de funktionshindrade skall främst riktas mot att stödja kommunerna för att öka deras förutsättningar att klara uppgiften med de funktionshindrades skolgång. Den ideologiska utgångspunkten stämmer väl överens med kristdemokratiska utgångspunkter. Det är varje kommuns uppgift att ansvara för att alla innevånares primära behov tillgodoses, oavsett förutsättningar och ålder. anser emellertid att frågan är mer komplex än så. Vissa kommuner kommer att klara av uppgiften medan andra med säkerhet inte kommer att göra det. Osäkerhetsmomentet blir alltför stort eftersom många kommuner saknar kompetens och ekonomiska resurser för att tillgodose de funktionshindrades behov. Som exempel kan nämnas gravt hörselskadade som inom specialskolan fått tillgång till teckenspråkslärare och en miljö där de får öva språket regelbundet. I och med integreringen i den kommunala skolan förlorar de den dagliga tillgången till en teckenspråkslärare och tvingas kommunicera med sina klasskamrater genom tolk. Integrering blir på detta sätt till segregering. Innan en integrering kan ske måste regeringen tillse att det finns tillräckligt med teckenspråkslärare i kommunerna. råder en stor brist och det finns inte ens någon utbildning för teckenspråkslärare i för att avhjälpa problemet. En intervjuundersökning gjord av Unga synskadade visar att stora brister finns i den kommunala skolans kunskaper om funktionshinder och om hur hjälpmedel för synskadade fungerar. Undersökningen visar också att de gravt synskadade har svårt att bli socialt integrerade i klassen. Slutsatsen i undersökningen är att den integrerade skolan i många avseenden inte fungerar tillfredsställande. Detta kan vi kristdemokrater inte acceptera. och När den specialpedagogiska myndigheten skapades slogs ett antal tidigare myndigheter samman. Två av dessa var i och i som förvandlades till så kallade resurscenter. Eftersom dessa skolor har stor erfarenhet av arbete med barn med grava funktionshinder är det naturligtvis bra att dessa erfarenheter tas tillvara. beslutade dock regeringen att lägga ner de fasta skoldelarna som fanns på skolorna. har haft fasta skoldelar för synskadade, döva/hörselskadade och utvecklingsstörda medan haft fasta skoldelar för talskadade, döva/hörselskadade och beteendestörda. De som har börjat sina studier på dessa skolor får slutföra dem men inga nya intagningar kommer att ske. Nedläggningsbeslutet är en följd av regeringens intentioner att integrera ett större antal funktionshindrade barn i kommunala grund- och gymnasieskolor. Vi befarar att beslutet kommer att innebära att många elever med multihandikapp inte kommer att få den hjälp de behöver. Att undervisa elever med multihandikapp ställer oerhört stora krav på lärarnas pedagogiska kompetens och kunskap om tekniska hjälpmedel. Den kompetensen och kunskapen finns inte i kommunerna, vilket kommer att innebära sämre undervisning för de funktionshindrade. Många barn och ungdomar med lättare funktionshinder är redan integrerade i den kommunala skolan och klarar sig bra, medan elever med svårare funktionshinder behöver lärare med specialkompetens och kunnighet om olika tekniska hjälpmedel som finns i specialskolan. För är det en självklarhet att den kompetens som finns i specialskolan tas till vara och stärks. Specialskolorna utgör viktiga resurscentra som kommunerna kan ha hjälp och nytta av i sitt arbete för att förbättra förutsättningarna för de funktionshindrade barn och ungdomar som är integrerade i den kommunala skolan. Men vi anser också att specialskolorna behövs för att tillgodose behoven för elever med svårare funktionshinder och som den egna kommunen inte har resurser att klara av. har i sin budgetmotion avsatt för att återföra de fasta skoldelarna i och . Barnkompetens i hälso- och sjukvården I finns cirka två miljoner barn och ungdomar som alla är beroende av sina föräldrars kärlek, uppmärksamhet, omvårdnad och stöd. Av alla barn och ungdomar kommer att under uppväxten få uppleva att en av deras föräldrar får en psykisk sjukdom som kräver behandling i slutenvård. Barn till psykiskt sjuka eller allvarligt psykiskt störda föräldrar utgör en riskgrupp för att själva få psykisk ohälsa. Att ständigt leva med oro över att en förälder är psykiskt sjuk kan också leda till att man inte vågar säga emot eller tänja på gränser med risk att det ska förvärra situationen. Barnen stänger då inne många känslor, och den trygghet och öppenhet som normalt finns mellan förälder och barn skadas. En tredjedel av dessa barn utvecklar själva allvarliga psykiska och sociala problem under sin uppväxt. Trots en modern behandlingsorganisation inom både och vårdsektorn är det alltför få professionella behandlare som agerar utifrån de särskilda behov som barn till psykiskt sjuka har. Det är viktigt att etablera samarbete över gränserna inom hälso- och sjukvården och med kommunernas socialtjänst. får ofta i ett sent skede del i ansvaret för många av dessa barn och ungdomar men får ofta inte vetskap om situationen förrän stora problem redan blivit befästa och svårare att åtgärda. Detta är ett problem som inte uppmärksammats av regeringen. Regeringen bör återkomma till med förslag på hur man tänker komma till rätta med problemen. Vi vill också kommentera vikten av barnkompetens inom domstolsväsendet. Alla som i sitt arbete eller uppdrag kommer i kontakt med barn som utsatts för brott behöver ha förståelse för de särskilda förutsättningar som gäller. Förverkligandet av är en ständigt pågående process. Barn som brottsoffer har rätt till en högkvalitativ och rättsligt säker behandling. Vi utvecklar vår politik kring detta i motionen 2001/02:Ju394. Familjerådslag eller annan arbetsmodell Vid utskottsbehandlingen av den förra barnskrivelsen uttalade sig socialutskottet om att det bör vara en självklar rättighet för familjer att vara delaktiga när beslut skall tas om sociala ingripanden eller om stödåtgärder. Om familjen så önskar bör den därför ha rätt till ett familjerådslag eller annan arbetsmodell som i likhet med familjerådslag tar de närståendes resurser till vara. Utskottet uppmanade regeringen att i lämpligt sammanhang återkomma till med en redovisning. I skrivelsen får regeringen ett bra tillfälle att redovisa vad man gjort eller avser göra med socialutskottets tillkännagivande. Istället för att redovisa vad regeringen gjort eller avser att göra konstaterar regeringen att det finns skäl att inte arbeta för att familjerådslag ska bli en rättighet. Detta är anmärkningsvärt. Regeringen konstaterar i skrivelsen att de flesta av familjerådslagsbarnen placerades hos släktingar, medan detta var ovanligt bland dem som utretts på traditionellt sätt. Detta är ytterligare ett skäl som talar för att familjerådslag bör bli en självklar rättighet. anser att regeringen måste ta uppmaning på allvar och bör därför återigen komma tillbaka till för att redovisa hur de agerat i frågan om familjerådslag. har i motionerna 2001/02:Sf392 och 2001/02:So617 yrkat om detta. När det gäller samverkan familjerådslagmedling har vi kommenterat detta i vår motion med anledning av prop. 2001/02:126 Medling med anledning av brott. Nordiska ministerådet och Östersjösamarbetet Regeringen beskriver hur de satsat några mindre summor pengar på några mindre projekt. Även om detta är vällovligt tycks det som om regeringen förhåller sig halvhjärtad till satsningarna. anser att politiken på detta område bör drivas mer intensivt. Kommande inriktning av barnpolitiken Barnäktenskap förutsätter att regeringen fullföljer tillkännagivande med syftet att förbjuda barnäktenskap. Barn i familjer med knappa ekonomiska omständigheter Barnfattigdomen har ökat . 345 000 barn levde i fattiga familjer 1999. Det motsvarar vart femte barn i . Vart och ett av dessa barn har sina egna upplevelser av hur det är att leva i en fattig familj. Enligt artikel 27 i har alla barn rätt till en skälig levnadsstandard. Alla barn har lika värde och alla barn ska ha samma möjligheter. Inga barn ska alltså behöva riskera att bli diskriminerade till följd av det utanförskap som familjens bristande ekonomiska resurser kan skapa. Under budgetprocessen föreslog vi kristdemokrater en rad åtgärder för att underlätta för hushåll med barn. På skattesidan föreslog vi att grundavdraget skulle höjas rejält, till , vilket skulle betyda mest för dem med lägst inkomster. Likaså hade våra förslag om skattereduktion för låg- och medelinkomsttagarna samt ett förvärvsavdrag underlättat påtagligt för barnfamiljerna. Vi ville också ha en barnbonus för varje barn på . De flesta som arbetar heltid skulle gott och väl klara sig på sin lön om inte skatterna var så höga. Det är helt orimligt att lågavlönade ska behöva betala i skatt för att sedan tvingas begära socialbidrag. Maxtaxan har gett många medel- och höginkomsttagare bättre ekonomi, men inte heller den kommer de bäst behövande tillgodo. Det finns till och med exempel på att lågavlönade fått höjd avgift. Kommersiell sexuell exploatering av barn Vid den första Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, 1996, antog 122 regeringar enhälligt en aktionsplan, vilken skulle utgöra grunden för det fortsatta arbetet mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Enligt aktionsplanen skulle de deltagande ländernas regeringar skyndsamt stärka omfattande, sektorsövergripande och integrerade strategier och metoder så att det finns nationella program för åtgärder och synbara tecken på framsteg, med bestämda mål och tidsramar för genomförande, som är inriktade på att minska det antal barn som kan bli utsatta för kommersiell sexuell exploatering och att främja en miljö, attityder och metoder som är lyhörda för barnets rättigheter. Den svenska handlingsplanen offentliggjordes . Den fick också kritik från en hel del experter och organisationer för att vara dåligt underbyggd och allmänt hållen samt för att i stora stycken sakna tidsramar, konkreta förslag och mål. Mot bakgrund av detta begärde vi en omarbetning av handlingsplanen. Vi beklagar att någon omarbetning inte skett. Däremot välkomnar att regeringen äntligen tillsatt en arbetsgrupp med uppdrag att göra en nationell inventering av kunskaper om sexuell exploatering av barn i och identifiera olika aktörer för att bugga nätverk för utbyte av erfarenhet och kunskap samt för samverkan. Det är ett tecken på tillnyktring i frågan. skrev en motion om kommersiell sexuell exploatering /2000 (1999/2000:So481). I den fanns en rad yrkanden som är värda att beakta. Regeringens arbetsgrupp bör ges i uppdrag att beakta de yrkanden som finns i den motionen. har det uppmärksammats i medierna att barnsexhandeln på Internet hittar nya vägar. Det är viktigt att regeringen uppmärksammar problemet och agerar när det framkommer uppgifter kring detta. Partnerskap och adoption Frågan om barn med homosexuella föräldrar har aktualiserats politiskt . välkomnar en seriös genomlysning av frågan. Regeringen har lagt en proposition om partnerskap och adoption. Vi beklagar att den utredning som föregått propositionen, Barn i homosexuella familjer (2001:10), inte på ett mer förutsättningslöst sätt behandlat frågan, framför allt med hänsyn till barnexpertisens utlåtanden. Vi är starkt kritiska till att barnperspektivet inte varit vägledande för kommitténs arbete. Hanteringen gör att förslagen i propositionen inte kan anses vila på tillräckligt god grund. Vi utvecklar vårt ställningstagande i motion 2001/02:L26. () () () () () () () () () () () () () () () () () ()