mot · GQ02Fi231 · 2002-10-23 00:00:00 — De senaste dryga 30 årens eftersläpning jämfört med flertalet övriga innebär en förlorad svensk välfärd motsvarande per hushåll och månad, jämfört med OECD-genomsnittet. På valutamarknaden illustreras eftersläpning av en kontinuerligt försvagad växelkurs. har den svenska kronan tappat av sitt värde gentemot många valutor. Det innebär att vår köpkraft har urholkats, och att värdet av svenska tillgångar blivit mindre värda. Uppenbart är att den svenska ekonomin har strukturella brister som leder till lägre tillväxtkraft. Att trenden dessutom är intakt tyder på att dessa strukturella brister är lika stora som . 5.2 Expansionen av den offentliga sektorn ... Det som främst kännetecknat den svenska utvecklingen är den successiva utbyggnaden av den offentliga sektorn. Om offentlig verksamhet likställs med offentliga utgifter så kan vi konstatera att steg de offentliga utgifternas andel av BNP till . Utvecklingen har varit unik för , och har vi legat över genomsnittet för vad gäller de offentliga utgifternas andel av ekonomin. Det är en skillnad som står sig än . Den fortsätter att presentera nya offentliga utgifter som reformer. Expansionen av den offentliga sektorn har lett till ett undanträngande av privat verksamhet. I längden blir detta förödande för välfärden då det är inom privat verksamhet som förutsättningarna för offentlig produktion skapas. Vi ser redan hur den offentliga sektorn får allt större problem att klara sina kärnuppgifter. 5.3 ... har lett till högt skattetryck ... Den växande offentliga sektorn kräver ett mycket högt skatteuttag. Att det är fler människor i som är försörjda av offentlig sektor än det är som är försörjda av privat sektor är en tydlig indikation på det underliggande skattetryck som den privata sektorn är utsatt för. Diagram: Antalet personer i privat respektive offentlig försörjning. Det totala skattetrycket i uppgår till av BNP (), vilket är högre än i något annat land. Tabell 5:2 Skatter i procent av BNP* . Källa: Economic Outlook 5.4 ... och lägre privata investeringar Expansionen av den offentliga sektorn sker på den privata sektorns bekostnad. Höga skatter och ett stort offentligt förmögenhetsuppbyggande tränger undan det privata sparandet, ett sparande som är en förutsättning för privata investeringar. Bruttoinvesteringarna inom det privata näringslivet i ligger märkbart under det som gäller för övriga länder i . () var investeringarnas andel av BNP lägre än i något annat EU-land. Diagram: Privata investeringar (). 5.5 ... och svag sysselsättningsutveckling Det är denna utveckling som är en av de främsta förklaringarna till den svaga sysselsättningsutvecklingen i . Ökningstakten av sysselsättningen ligger i klart lägre än i nästan alla andra jämförbara länder. Den strukturella bristen illustrerar det faktum att vid utgången av den senaste högkonjunkturen hade den högsta öppna arbetslösheten någonsin i slutet av en konjunkturtopp. uppgår den totala arbetslösheten till av arbetskraften, vilket kan jämföras med den officiella statistiken som visar öppet arbetslösa. Totalt är det omkring 700 000 personer som saknar riktiga jobb, eller som jobbar mindre än vad de skulle vilja. 5.6 Ökad sjukfrånvaro försvårar problemet En mycket viktig aspekt i sammanhanget är den i snabbt växande sjukfrånvaron, som ätit upp en stor del av den faktiska sysselsättningsökningen . Den ökade sjukfrånvaron innebär att ökningen av den verkliga sysselsättningen är betydligt lägre än den officiella. Ökningen i sjukfrånvaron motsvarar tre fjärdedelar av sysselsättningsökningen . Förutom de rent mänskliga problemen innebär den höga sjukfrånvaron också ett framtida resursproblem. Lägger man till de långtidssjukskrivna och förtidspensionerade till dem som saknar jobb eller är undersysselsatta är det sammantaget uppemot 1,5 miljoner svenskar i arbetsför ålder som inte arbetar eller arbetar mindre än de önskar. Det innebär att var fjärde vuxen människa i arbetsför ålder inte går till jobbet. Detta försämrar förutsättningarna för en framtida tillväxt. Diagram: Kraftig ökning av sjukskrivna. 5.7 Försämrad konkurrens och produktivitet Då hög närvaro av offentliga producenter oftast varit detsamma som monopol har utvecklingen inneburit sämre valfrihet för den enskilde liksom till en lägre effektivitet vad gäller produktion och leverans av efterfrågade varor och tjänster. Totalt är den svenska offentliga konsumtionen större än genomsnittet för EU. Enligt en undersökning gjord av SNS Ekonomiråd sker av de svenska hushållens konsumtion på konkurrensutsatta marknader. Motsvarande siffra för hela EU är . Offentliga monopol leder nästan undantagslöst till effektivitetsförluster. Den offentliga sektorns expansion är därmed också den främsta förklaringen till att uppvisat en lägre produktion och produktivitet än flertalet andra länder. 5.8 Höga skatter driver ut företagande och arbetskraft De höga skatterna har en rad negativa effekter på ekonomin. Den internationellt sett mycket höga svenska beskattning av företagare och ägande (bolagsskatten, utdelningsskatten, reavinstskatten och förmögenhetsskatten sammantaget) driver ut företagande ur landet då utländska aktörer med lägre skatt kan äga och driva företag utifrån lägre avkastningskrav. Skillnaderna mellan skattenivån i och den konkurrensmiljö vi möter blir alarmerande om man tar hänsyn till ekonomiernas storlek. Diagram: Högre svensk skatt på ägande. Alltfler svenska bolag säljs således till utlandet. uppgick nettoförsäljningen av svenska företag till utlandet till totalt . Detta som svenska företag i allt större utsträckning lägger sysselsättningsökande realinvesteringar utanför . uppgick det totala nettoutflödet av egentliga investeringar till , vilket är mer än det svenska näringslivets bruttoinvesteringar under . Detta får också effekt på den inhemska sysselsättningen. Ägande och investeringar över nationsgränser är inte negativt i sig, men när utvecklingen till stor del drivs av att ett land, i detta fall , skattemässigt missgynnar inhemskt ägande är det negativt. Med alltfler ursprungligen svenska företag i utländsk ägo blir följden ofta att huvudkontor, och med dem andra viktiga funktioner inom företagen, placeras utomlands. riskerar därmed att halka efter vad gäller exempelvis forskning och utveckling, och detta i en ekonomi som blir alltmer kunskapsbaserad. av de 250 största företagens huvudkontor var placerade utomlands mot . 5.9 Fallande krona tecken på svag tillväxtkraft Parallellt med den ekonomiska eftersläpningen så har kursen på kronan försvagats. Mot vissa valutor uppgår försvagningen till . Kronförsvagningen är resultatet av den förda ekonomiska politiken. Den visar på en sämre tillväxtkraft än omvärlden och urholkar vårt välstånd. En högre svensk inflation än i omvärlden ledde tidigare till höga lönekostnader för svenska företag, och därmed försämrat konkurrensläge. Lösningen blev flera återkommande devalveringar. Det förändringstryck inom industrin som annars hade kommit till stånd uteblev. Detsamma gällde för arbetsmarknaden, då devalveringarna fick skyla över det faktum att den svenska lönebildningen inte fungerade tillfredsställande. Denna utveckling har fortsatt. har den svenska kronan kontinuerligt försvagats. På det viset har den ekonomiska aktiviteten och sysselsättningen hållits uppe genom sjunkande priser som beroendet av stora och etablerade exportföretag blivit allt större. grundläggande strukturproblem i ekonomin har dolts genom att konsekvenserna tagits ut i form av vikande värde på den svenska valutan. I budgetpropositionen gör regeringen bedömningen att kronan är mindre undervärderad i ett medelfristigt perspektiv än tidigare antagits. Man har med andra ord accepterat att den egna politiken lett till en varaktig försvagning av kronan. Diagram: Real växelkurs (rensad för svensk inflation relativt utlandet) och nominell växelkurs. Det successivt lägre värdet på den svenska kronan gör att värdet på svenska tillgångar företag och finansiella tillgångar urholkas. Svenska företag blir därmed billiga uppköpsobjekt för utländska aktörer. Vår köpkraft, relativt utlandet, blir lägre. Jämfört med omvärlden blir vi således helt enkelt fattigare med en lägre växelkurs. 6 Kritik av budgetpropositionen 6.1 Parlamentariska underlaget oklart Årets budgetproposition följde på en märklig runda av förhandlingar mellan Socialdemokraterna, om såväl vem som skulle sitta i regeringen som vad som skulle presenteras i budgeten. är det oklart hur långsiktigt samarbetet om den ekonomiska politiken är. Regeringen har inte som brukligt är presenterat utgiftsramar för de kommande tre åren utan enbart . I budgetdebatten i samband med propositionens avlämnande till avslutade finansminister sitt anförande med att tacka för ett bra samarbete om denna budget och både och för en bra uppgörelse för hela den kommande mandatperioden. Vari skillnaden i samarbetet med respektive ligger, är dock oklart. Samarbetet för hela mandatperioden återfinns i hundratjugoen punkter för ett tryggare, rättvisare och grönare och samarbetet avseende 2003 och 2004 i en särskild bilaga med kostnadsberäknade reformer. Dessa överensstämmer i stort sett med reformförslagen i budgetpropositionen. Såväl de hundratjugoen punkterna som reformerna skall bara genomföras under förutsättning att de ekonomiska ramarna så medger. Med dessa reservationer är det svårt även för den insatte läsaren att förstå vilka av förslagen som kommer att genomföras och vilka som inte kommer att göra det. 6.2 Upprörande att läggs ned En av de få men desto mer upprörande nyheterna i regeringsförklaring var att expertgrupp för studier i offentlig ekonomi () läggs ned. Expertgruppen har gjort sig känd för att presentera rapporter som stått fria från partipolitiska hänsyn. Inte sällan har pekat på obehagliga sanningar. På ESO:s hemsida hittar man bland mycket annat studier som visar att har den högsta sjukfrånvaron i , om att förekomsten av friskolor ökar kvaliteten även i kommunala skolor och om att en nationell finansiering av skolan och sjukvården skulle innebära att dagens kommunala utjämningssystem skulle kunna minskas rejält. Men är det alltså slut. Ur det enpartistatsperspektiv som Socialdemokraterna alltmer ser finns inte plats för kritiskt tänkande som ifrågasätter partiets maktutövning. Att läggs ned är inte bara tragiskt därför att en kritisk röst tystnar, utan också för att många fler röster också riskerar att försvinna. Nedläggningen sänder en signal ut i hela den svenska forskarvärlden att den som för fram regeringskritiska rön riskerar att få se sin verksamhet nedlagd. 6.3 Målformuleringar ersätter tillväxtpolitiken Antalet målformuleringar växer i budgetpropositionen. Någon tillväxtpolitik har regeringen däremot inte. Målformuleringarna verkar användas för att kamouflera detta faktum. Flertalet av målen är bra men eftersom de sällan följs av medel att åstadkomma målen och är möjliga att manipulera med statistik eller budgettrixande är de mer eller mindre meningslösa. Ett exempel på sådan manipulation var t.ex. målet att ta ned den öppna arbetslösheten till som regeringen uppnådde genom att öka den dolda arbetslösheten i form av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och kunskapslyft. Sedan kom sysselsättningsmålet om att öka antalet reguljärt sysselsatta i åldern till 2004. Regeringen räknar inte med att nå ända dit, utan med att uppnå en sysselsättningsgrad på 2004. Utan den enorma ökningen av antalet sjukskrivna hade dock sysselsättningsgraden varit lägre, eftersom såväl de sjukskrivna som deras vikarier räknas som sysselsatta. Därefter lanserades målet om att halvera socialbidragsberoendet . Målet är visserligen vällovligt men knappast någonting som regeringen kan styra eller yvas över om det uppnås. Den borgerliga majoriteten i lyckades att halvera socialbidragsberoendet i under den förra mandatperioden, men det var inte tack vare socialdemokratisk politik. I budgetpropositionen presenteras ett mål för ohälsoarbetet som innebär att antalet sjukdagar skall halveras till 2008 som antalet nya aktivitets- och sjukersättningar (tidigare förtidspensioner) skall minska. Det hade varit bättre om regeringen vid makten sett till att förhindra att antalet sjukdagar fördubblats, vilket skett . 6.4 Total avsaknad av åtgärder för företagen Inte oväntat gör regeringen ingenting för att förbättra för företagandet. En förändring av skattereglerna för småföretagare, de s.k. 3:12-reglerna, aviseras i budgetpropositionen men finns inte med i förteckningen över de propositioner regeringen planerar att presentera under . Ett förslag i enlighet med utredningens betänkande, som endast innehöll detaljförändringar i systemet, är dock inte tillräckligt. Det krävs en rejäl förändring så att en större del av de vinster som skapas i företaget kan beskattas som just vinster och inte som lön. De olika skatter som gör att företag inte skapas, att de som skapas inte växer sig större och att de som trots allt lyckas växa flyttar utomlands tänker regeringen dock inte göra någonting åt. Hit hör de omtalade skattereglerna för småföretagare, dubbelbeskattningen av aktier och förmögenhetsskatten. Budgeten kommer inte att förbättra det svenska företagsklimatet. Den verklighet som beskrivs av professor , , professor , i och chefekonomen , i en debattartikel består: Det anmärkningsvärda för svensk del, enligt studierna, är att det bara finns hälften så många företagare som i flera andra länder på en jämförbar utvecklingsnivå. Relativt få människor startar företag och antalet företagare fortsätter rent av att minska. har antalet företagare minskat med 20.000. 6.5 Regeringens trixande med utgiftstaken Det har för de omvärldsbevakare som följer finanspolitikens fästs ett oproportioneligt stort intresse vid att de fastslagna utgiftstaken inte överskrids. Att alltför ensidigt betrakta om utgiftstaken håller förbiser det faktum att det är den rådande politiska majoriteten som har en möjlighet att höja taknivån. För de kommande två åren har till exempel föreslagits att utgiftstaken i två steg skall höjas med . En betydande utgiftsexpansion kan alltså rymmas under de tak som majoriteten äger makten att själv bestämma var de skall ligga. Att regeringen nu bara fastlägger utgiftstak framåt och inte som brukligt är innebär en försvagning av instrumentets återhållande effekt på utgifterna. Utgiftstaken är ett instrument för finansministern att inför egna utgiftsexpansiva partivänner tillgripa som ursäkt för att dämpa krav på nya utgifter. De fungerar också som en kontrollfunktion över de kassamässiga flödena under innevarande budgetår. Det lämnar en möjlighet till indragningar från andra utgiftsområden när till exempel kostnaderna för sjukskrivningar har kommit att stiga närmast okontrollerat. Här har utgiftstaken haft och har fortsatt betydelse. Däremot fungerar de inte som tanken var som en spärr mot att tillfälliga skattesänkningar används för att finansiera varaktiga utgiftsökningar. gjorde bedömningen att om inga besparingsåtgärder vidtogs skulle statens utgiftstak överskridas med och med 20 respektive 2003 och 2004. I budgetpropositionen förklarar regeringen att utgiftstaken kommer att hållas men att marginalen krympt till åren 20022004. Ändå har regeringen inte vidtagit några större besparingsåtgärder. De enda konkreta besparingsåtgärder som föreslås gäller sjukskrivningarna och här gör regeringen en mångmiljardöverskattning av förslagens effekt (se nedan). Därutöver föreslår regeringen en osthyvel på på alla myndighetsanslag. Det är ett gammalt beprövat och föga verkningsfullt knep. Politikers uppgifter är att prioritera mellan utgifter och inte att skjuta över det ansvaret på tjänstemännen. Ett flagrant exempel på rent trixande för att komma under utgiftstaket är att sysselsättningsstödet till kommunerna på nu förlängs . I stället för att ge statsbidrag till kommunerna för att de skall kunna anställa mer personal krediterar man kommunerna mer av de skatteintäkter staten tar in för kommunernas räkning än vad de egentligen skall ha. verkar inte imponerad av regeringens besparingsförslag. Vid finansutskottets utfrågning av riksbankschefen framgick att fortfarande gör bedömningen att utgiftstaken kommer att överskridas med både 2003 och 2004. 6.6 Regeringen överskattar åtgärderna mot ohälsan Regeringen lägger i budgetpropositionen fram en rad förslag för att minska sjukfrånvaron. Flertalet är hämtade från den moderata handlingsplanen mot ohälsan som vi presenterade i valrörelsen. Det är naturligtvis välkommet att regeringen anammar delar av vår politik. De besparingsvinster man räknar hem är dock alldeles för stora, särskilt som man inte tillsätter lika mycket resurser som vi för att minska sjukfrånvaron. Sammanlagt tillskjuter vi mer än regeringen för att genomföra vårdgarantin och till försäkringskassorna för att köpa vård och rehabilitering. Dessutom har man utelämnat det av våra förslag en extra karensdag den åttonde sjukdagen som skulle kunna leda till beteendeförändring och därför medföra lägre antal sjukdagar. tids forskning visar nämligen att ersättningens storlek har betydelse för utvecklingen av sjukskrivningarna1. I stället föreslår regeringen att taket i sjukförsäkringen skall höjas från 7,5 till 10 basbelopp, vilket kommer att medföra att fler höginkomsttagare vill sjukskriva sig. Den största effekten på sjukskrivningarna räknar regeringen skall uppkomma genom ett förslag som man ännu inte lagt fram och som ännu ingen vet hur det ska se ut eller hur kommer att ställa sig till. Regeringen skriver i finansplanen: Dålig arbetsmiljö måste kosta. Arbetsgivarna har ett stort ansvar för hälsan i arbetslivet. Därför föreslår regeringen starkare ekonomiska drivkrafter för de enskilda arbetsgivarna att ta ett större ansvar för arbetsvillkoren och för att integrera det förebyggande och rehabiliterande arbetet i verksamheten. Det kan innebära allt möjligt, exempelvis en förlängning av arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen, vilket företagarorganisationerna motsätter sig. För den offentliga sektorn skall i stället de ekonomiska drivkrafterna minskas. Dålig arbetsmiljö skall premieras genom ökade resurser så att sjukskriven personal kan ersättas med ny sådan. Regeringen anger själv besparingen till 2003 och 2004 jämfört med nivån 2002. Jämfört med de prognoser som gjort för anslagen sjukpenning och rehabilitering respektive aktivitets- och sjukersättning (tidigare förtidspension) ligger regeringens bedömning av anslagens utveckling lägre 2003 och lägre 2004. Det är inte sannolikt att regeringens begränsade förslag skall få en så stor effekt och i synnerhet inte så . 6.7 Sjukfrånvaron hämmar arbetskraftsutbudet och tillväxten Förutom att sjukfrånvaron medför stora statliga kostnader och ett fortsatt högt skatteuttag kommer det att verka hämmande på arbetskraftsutbudet och tillväxten . Statistik från visar exempelvis att redan efter tre månaders sjukskrivning är det som någonsin kommer tillbaka helt till jobbet. En hög tillväxt framöver kommer med andra ord att förutsätta en hög produktivitet eftersom ökningen av antalet verkligt arbetade timmar begränsas av att över en halv miljon svenskar är antingen långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade. Att regeringen bara suttit passiv och sett på när sjukskrivningarna har dubblerats är förfärande även ur perspektivet att det hade varit så mycket lättare att kväva problemet i sin linda. behövs mycket mer drastiska åtgärder som regeringen inte verkar beredd att vidta. 6.8 Även den inomkommunala skatteutjämningen verkar tillväxthämmande Vi moderater var emot införandet av det inomkommunala skatteutjämningssystemet och har även fortsatt yrkat på dess snara avskaffande. Utjämningssystemet är tillväxtfientligt, i strid med grundlagens syfte och orättvist. Vi föreslog inför valet ett tillskott av statsbidrag till utjämningssystemet i syfte att undanröja de mest orimliga effekterna av systemet inför ett avskaffande. Med en borgerlig regering hade ändringar kunnat göras som hade undanröjt de mycket kraftiga skattehöjningar som föreslås i bland annat . Vi är även fortsatt av uppfattningen att utjämningssystemet skall avskaffas och att särskilda insatser behövs för att dämpa de mycket negativa effekter som utjämningssystemet får för bland annat . Den nya vänstermajoriteten har efter åratal av fördömanden av kritik av systemet, vänt sig till biträdande finansministern efter majoritetsskiftet och begärt statligt stöd för att dämpa utjämningssystemets effekt. Det har den lika hårt fördömande i synen på den typen av begäran om assistans biträdande finansministern nu sagt sig möjligen kunna efterkomma. En mycket tydlig demonstration av hur maktfullkomligt socialdemokratin uppträder. Vi avvaktar därför nu vad regeringen avser att återkomma med för att dämpa effekten. Vi avsätter i vår budget 0,5 miljarder för och 0,5 miljarder för att ha beredskap för att finansiera en dämpad brandbeskattning av . Den avsättningen kan komma att behöva förändras i förhållande till eventuella justeringar från regeringen i utjämningssystemet. Den moderata budgetpolitiken syftar till att lägga grund för en uthållig tillväxt på utan att prisstabiliteten hotas. bedömer med nuvarande ekonomiska förutsättningar den långsiktigt hållbara tillväxtnivån i till . För att möjliggöra en varaktig nivåhöjning krävs att arbetskraftsutbudet ökar, att konkurrensen i hela ekonomin förstärks och att produktiviteten höjs. Vi presenterar i sex steg en budgetpolitisk inriktning som syftar till att sänka utgifts- och skattetrycket i . Förhandlingarna mellan Socialdemokraterna, har i hög utsträckning tagit sin utgångspunkt i att förena de tre partiernas olika förslag till utgiftsökningar. Det leder i budgeten till en rad nya små utgiftsökningar men också till nya kostsamma reformer, reformer som i sin tur kan förutsättas leda till beteendeförändringar som leder till en trolig kommande utgiftsexpansion. Exempel på detta är förslaget om att höja taken för ersättning i sjuk- och föräldraförsäkringen. En politik som gör fler bidragsberoende och som ökar förväntan på växande offentliga utgifter kommer med nödvändighet att leda till behov av höjda skatter eller växande budgetunderskott. Vi har därför förslag som för in inslag av ökade självrisker i olika transfereringssystem. Vår politik tydliggör att det i varje läge skall löna sig att arbeta. Det leder till att arbetskraftsutbudet ökar och att kommande utgiftsökningar kan brytas. 7.1.2 Dra ner utgiftskvoten Vi föreslår betydande utgiftsminskningar som motsvarar neddragningar av av den statliga budgetens omfattning. Vi minskar transfereringar av olika slag, drar ned på byråkrati och säger nej till en lång rad oprecisa satsningar. Vi återför därefter en del av resurserna till andra för oss mer angelägna områden för att förbättra skola, sjukvård, stödet till handikappade, ett fungerande rättsväsende, ett starkare försvar, nya och bättre vägar och förstärkt valfrihet för barnfamiljer. Vi koncentrerar skattemedlen till statens och det offentligas kärnuppgifter, de uppgifter som ingen annan bör eller kan överta ansvaret för att finansiera. Det ger till effekt en politik där det lönar sig bättre att arbeta och där tryggheten och tilltron till de offentliga kärnuppgifterna växer. kan vi börja sänka den offentliga utgiftskvoten. Den majoritet som inte för en politik som dämpar utgiftsanspråken långsiktigt eller som inte minskar utgiftskvoten landar lätt i återkommande problem med att hålla utgiftstaken, alternativt tvingas till ständiga upptaxeringar av taknivån. Den rådande majoriteten har i växande omfattning haft detta problem, och har, vilket många påpekat, i växande utsträckning parerat det med budgetmässiga operationer som på papperet kunnat framställa utgiftstaken som fredade men som i realiteten inte medfört några riktiga åtgärder. Den som en gång börjat manipulera kommer alltid att kunna framställa det som om att man klarat utgiftstaken, frågan blir dock hur omfattande de kringgående rörelserna blivit.