mot · GQ02N227 · 2002-10-23 00:00:00 — Globalisering, liberalisering och informationsteknikens snabba utveckling öppnar enorma möjligheter för de länder och regioner som förstår att göra sig attraktiva genom att skapa ett internationellt konkurrenskraftigt klimat för arbete och företagande. Det är därmed inte bara de svenska företagen utan i högsta grad även som land som befinner sig i en knivskarp konkurrenssituation. Därför är det viktigt att konkurrensen fungerar bra på alla områden. Statliga och kommunala bolag måste säljas helt, delvis eller avvecklas. Det finns många exempel på att statligt och kommunalt ägande snedvrider konkurrensen genom en öppen eller dold subventionering och diskriminerande offentlig upphandling. Därigenom får privata företag sämre lönsamhet och expansionsmöjligheter och några tvingas lägga ner sin verksamhet. Politiskt subventionerade konkurrenter skapar också en extra osäkerhet för privata företag som för sin försörjning enbart är hänvisade till att tillfredsställa kundernas efterfrågan och som inte kan falla tillbaka på att tillfredsställa politiska önskemål. I stort sett alla statliga och kommunala företag agerar dessutom på en marknad där det finns privata företag som är konkurrenter. En renodling av statens och kommunernas roll, där man inte agerar domare och spelare på samma gång, skapar förutsättningar för fler livskraftiga företag med fler aktiva och engagerade ägare. Ett mer spritt ägande av företagen ger ett större utrymme för tillväxtbefrämjande investeringar genom att företagens tillgång till kapitalmarknaden ökar. En försäljning av de statliga och kommunala företagen bör ske successivt i den takt som marknaden medger. Vissa bolag kan säljas omgående och utan några speciella riktlinjer. Andra vore det värdefullt att sälja till många små ägare. En tredje grupp av bolag måste först bli av med sitt monopol innan de kan säljas. måste ges ökade resurser för att bevaka konkurrensen på olika områden. De som verket gjort mot vissa branscher där man befarat bristande konkurrens ett fenomen som drabbar nya aktörer hårt har varit bra och bör utvecklas. Privata monopol och kartellbildningar hör inte hemma i en marknadsekonomi. Tendenser till detta måste bekämpas med kraft. 6.10 Öppna nya marknader Hushållen har ett stort behov av att få ett antal tjänster utförda. är detta i praktiken förbehållet högavlönade på grund av den hårda beskattningen på denna typ av tjänster. Resultatet blir att hushållen får avstå från dessa tjänster, göra allting själva eller köpa tjänsterna svart. förordar en skattereduktion på hushållsnära tjänster som innebär en ungefärlig halvering av priset. I kombination med sänkta inkomstskatter skulle detta skapa en helt ny, vit marknad för hushållstjänster. 6.11 Gör alla socialavgifter förmånsrelaterade De sociala avgifterna utgör en betydande del av den totala arbetskraftskostnaden. Sociala avgifter som är inte är förmånsanknutna är en extra skatt. Den del av dagens arbetsgivaravgifter som är företagarnas socialavgifter skall synliggöras och relateras till utgående förmåner. Monopol leder till högre priser och ineffektivitet oavsett om det gäller att producera varor eller tjänster. Nyföretagsamhet bidrar till att skapa en ny struktur med ett mer decentraliserat och kundstyrt serviceutbud för bl.a. vård och omsorg. Stat, landsting och kommuner bör koncentrera sig på sådana verksamheter där offentliga insatser verkligen kan förväntas vara överlägsna enskilda och kooperativa initiativ bedrivna i små, decentraliserade företag där ett nära, personligt ansvar får ersätta kollektiv fjärrstyrning. Hur stor andel av den traditionellt offentliga servicen som ska erbjudas i privat regi måste avgöras av medborgarnas val i ett utbud av olika tjänster. Kommunerna bedriver verksamhet som kan och bör skötas av privata aktörer. En metod att skapa en större dynamik kring produktionen av offentliga tjänster är att införa en så kallad utmaningsrätt för företag. En sådan rätt innebär att företag ges möjlighet att inkomma med önskan om att en viss verksamhet skall upphandlas i konkurrens. Utmaningsrätten innebär vidare att kommunen måste starta en upphandlingsprocess, där det initierande företaget såväl som andra privata aktörer kan delta. Många små företag har kommuner, landsting och myndigheter som sina kunder. Den utbredda användningen av ram- eller avropsavtal i offentlig upphandling försvårar för småföretag att få order. De tre lagar (lagen om offentlig upphandling, lagen om otillbörligt upphandlingsbeteende och konkurrenslagen) som rör upphandling och konkurrens i offentlig och privat sektor fungerar dåligt. Därtill finns det en gråzon i kommunallagen som är större än vad den borde vara. Ovan nämnda fyra lagar bör därför ses över i syfte att förverkliga de principer om affärsmässighet, konkurrens och icke-diskriminering som gäller för offentlig upphandling. Slutligen är ansvarsfördelningen oklar. De inblandade myndigheterna är NOU, , , samt . Vi vill se över denna splittrade myndighetsbild. Fördelen med en samordning är att statsmakterna signalerar och fokuserar på den stora betydelsen av tillsynen över den offentliga upphandlingen. NOU bör slås samman med , vilket tydligare visar att upphandlingslagen i första hand är en konkurrenslagstiftning. Stora upphandlingar bör delas upp i flera mindre poster så att även små företag har en chans att vara med i budgivningen. Den offentliga sektorn bör göra all upphandling elektroniskt och alla offentliga handlingar bör kunna nås elektroniskt och vara kostnadsfria till gagn för småföretagen. 6.13 Skapa trygghet också för företagare Att vara företagare innebär att ta stort ansvar för sina anställda, sig själv och sin familj men även gentemot andra företag. För att kunna ta detta ansvar är det viktigt att också företagaren får möjlighet att känna trygghet i sin vardag. ges inte företagaren lika villkor till trygghet som de anställda. Det finns skillnader vad gäller möjligheter till sjukpenning, föräldraförsäkring och ersättning vid arbetslöshet. som företagare betalar in stora summor i form av skatter och avgifter ges man inte möjlighet att dra nytta av detta själv. Den verklighet som många företagare lever i skulle inte accepteras om den i stället hade gällt de anställda. Egenföretagaren har fasta kostnader vid sjukdom eller föräldraledighet. som företaget tillfälligt är stängt med bortfall av inkomster riskerar även ett mer långsiktigt inkomstbortfall uppkomma genom att kunderna söker sig till andra företag. Detta är särskilt känsligt för de företag som verkar inom tjänstesektorn där lager inte kan byggas upp som buffert och där det kan vara svårt att få tag på vikarierande personal. Det finns anledning att förbättra tryggheten för dagens och framtidens företag genom att öka tryggheten för den enskilde företagaren. För den som är anställd beräknas den tillfälliga föräldrapenningen så att årsinkomsten fördelas enbart då den anställde skulle ha arbetat. De som är egenföretagare och bedriver sin verksamhet i en enskild firma eller i ett handelsbolag har det betydligt värre. För dem beräknas den tillfälliga föräldrapenningen så att årsinkomsten fördelas på årets , inte bara då denne skulle ha arbetat. Detta sätt att räkna innebär helt enkelt att egenföretagare får lägre ersättning än anställda, när han eller hon är hemma och tar hand om sjuka barn. Liknande resonemang kan göras gällande inom de övriga delarna inom socialförsäkringen och inom arbetslöshetsförsäkringen. Det faktum att man gör en sammankoppling av makar inom exempelvis fåmansföretag gör att make eller maka inte får del av arbetslöshetsersättning om den andra parten driver företag. Det är inte självklart att den andra parten i ett äktenskap per automatik skall vara anställd i den andra partens företag. Socialförsäkringssystemet är heller inte anpassat för de personer som kombinerar eget företagande med anställning eller studier. Detta är ett stort problem framförallt för de företag som har säsongsbetonad verksamhet. För att socialförsäkringarna skall kunna komma alla till del är det nödvändigt att reformera systemen. detta sker är det nödvändigt att göra förändringar som tar bort de ojämlikheter som framförallt drabbar egenföretagare. Det övergripande målet med energipolitiken skall vara en säker och konkurrenskraftig el- och energiförsörjning. De särskilda produktionsskatterna och subventionerna som utgör ett negativt ingrepp i energimarknadens funktionssätt bör tas bort. Statens engagemang och stöd bör begränsas till att omfatta grundläggande energiforskning samt utveckling och tillämpning av ny energiteknik. Den avreglering och reformering av energimarknaden som inleddes i mitten på 1990- talet har skapat nya förutsättningar som måste tas till vara. På den fria elmarknaden sker produktion och handel med el i konkurrens, vilket har skapat förutsättningar för en effektiv prisbildning som elkonsumenternas valfrihet ökat. Detta har lett till lägre elpriser och en effektivisering av producenters och elhandlares verksamhet. Energipolitiken måste nu anpassas till den avreglerade marknadens villkor. På en reformerad och avreglerad energimarknad går det inte att fortsätta med en energipolitik som är grundad på planeringsmål och omfattande statlig styrning. Statens roll bör inskränkas till att fastställa de spelregler som skall gälla på marknaden i allmänhet och i synnerhet spelreglerna vad gäller miljö, säkerhet och beredskap. Utöver att fastställa villkoren eller spelreglerna för marknadens aktörer skall staten inte försöka styra vilken teknik eller vilka produktionssätt som skall utvecklas. Riksdagsbeslutet om en förtida avveckling av kärnkraften måste rivas upp. Såväl principiella som rena sakskäl talar mot en förtida avveckling. Avvecklingsbeslutet leder till allvarliga negativa konsekvenser för samhällsekonomin, miljön och jobben. Den infrastruktur som finns måste underhållas och utvecklas. Vägnätets förfall måste få ett slut. Investeringar i infrastrukturen skall göras med utgångspunkt i de krav som verkligheten ställer och inte i partipolitiska, taktiska överväganden. Varje trafikslag har sina fördelar och för att de skall kunna utvecklas på bästa möjliga sätt bör de ges likvärdiga och rimliga konkurrensvillkor. Bristen på fungerande infrastruktur lägger hinder i vägen för utvecklingen. I storstadsområdena leder det till att tillväxten hämmas. I glesbygden är en otillförlitlig infrastruktur ett skäl till att människor och företag tvingas flytta.