mot · GQ02Ju364 · 2002-10-23 00:00:00 — De lockas med löften om välbetalda jobb i men fråntas ofta sina pass, drogas, säljs som slavar och tvingas till prostitution. vet inte kvinnorna var de befinner sig. De kan säljas i ett land för att därefter fraktas till ett annat land. Kvinnohandeln eller trafficking, som är den internationella termen, är vår tids slavhandel. Kvinnohandel beräknas omsätta mer pengar än narkotikahandel. De som handlar med människor tjänar stora summor pengar och riskerar mycket låga, om några straffpåföljder alls. Kvinnorna måste ges ökat stöd och skydd. Vi liberaler vill att det ska bli lättare för de berörda kvinnorna att få tillfälliga uppehållstillstånd så att de ska kunna vittna mot en eller flera inblandade i det land de illegalt befinner sig. Likaså måste kvinnorna ges ett starkare vittnesskydd så att kvinnor vågar vittna i en rättegång. De länder kvinnorna kommer ifrån har ofta ett bristfälligt socialt skyddsnät. Därför måste insatser sättas in även här så att kvinnorna får stöd och hjälp när de återvänder till sina hemländer. En rad olika organisationer, såsom Kvinna till Kvinna, organisation för migration, IOM, arbetar aktivt för att bekämpa sexhandeln. För att kunna motverka sexhandeln måste även insatser mot prostitution sättas in. Kan vi få kvinnor att ta sig ur prostitution riskerar färre flickor och kvinnor att dras in i sexhandeln. De försök som görs inom EU för att gemensamt bekämpa sexhandeln måste intensifieras och lagstiftningen i de olika medlemsländerna skärpas. Kommittén mot barnmisshandel (SOU 2001:72), som kom med sitt slutbetänkande, definierar barnmisshandel som när en vuxen person utsätter ett barn (under ) för fysiskt eller psykiskt våld, sexuella övergrepp, kränkningar eller försummar att tillgodose barnens grundläggande behov. Flera av kommitténs förslag framstår överlag som genomtänkta. Det handlar bland annat om att nya paragrafer om samverkan förs in i socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område och skollagen för att minska risken att misshandlade faller mellan stolarna. Vidare framstår förslagen om särskilda tidsgränser för polisen och åklagarna när det gäller utredningar som nödvändiga. Detsamma gäller behovet av särskild barnkompetens hos polis och åklagare som sköter en utredning. Som nämnts i tidigare avsnitt av denna motion finns det etniskt relaterade frågor som komplicerar rättsväsendets arbete. Utanförskapet förstärks när polisens närvaro i invandrartäta förorter alltid förknippas med akut utryckning och gripande av brottslingar och allt för sällan, kanske aldrig, visar att polisen står för medborgerlig service och hjälp som också omfattar människor med en annan etnisk bakgrund. Några uppmärksammade fall där människor av utländsk bakgrund genom massmedia uppdagats vara oskyldigt dömda, eller skuldfrågan i alla fall starkt ifrågasatts, liksom radions Ekoredaktions kartläggning av att invandrare är kraftigt överrepresenterade bland dem som får ersättning av Justitiekanslern, , för att ha varit oskyldigt frihetsberövade, reser frågor om hur likheten inför lagen fungerar i praktiken. Har myndigheter inom rättsväsendet tillräcklig kompetens för att inte bara motverka fördomar i de egna leden, utan också kunna säkerställa att språkliga, kulturella eller sociala skillnader inte leder till diskriminering? menar att den mångkulturella kompetensen inom i första hand polisen, men också åklagarväsendet och domstolarna måste öka väsentligt. Det handlar både om polis- och domarkårens sammansättning inte minst nämndemännens bakgrund som varit föremål för en utredning och behandlas på annan plats i denna motion och om att kunskap och förståelse måste öka hos enskilda utredare och handläggare. I utredningen av brott där någon eller några av de inblandades kulturella och etniska bakgrund kan ha spelat en roll, är det viktigt att polis och åklagare kan skaffa sig underlag för förståelse om hur detta kan ha påverkat brottet och hur sådana frågor på bästa sätt ska hanteras för att inte försvåra utredningen eller äventyra rättssäkerheten. Enligt uppgift används i några länder i och ett system där äldre, respekterade personer i de inblandades närhet eller med förankring i deras etniska grupp involveras såväl vid polisens som domstolens förhör med misstänkta och vittnen för att både kunna vara behjälpliga i kommunikationen och för att markera att det finns en samsyn om brottet över de etniska gränserna. Polisen eller domstolen representerar i det läget inte bara det svenska samhället, utan också den egna etniska gruppen. anser att det är angeläget att de rättsvårdande myndigheterna i kan ges möjlighet att införa liknande arbetsmetoder. Vilka former som är lämpliga med hänsyn till bland annat personlig integritet och sekretessfrågor bör klarläggas närmare i en utredning. Även i fråga om andra stödfunktioner i anslutning till rättssystemet, så som målsägarbiträden, stöd till brottsoffer och inte minst information och stöd inför och under en rättegång, måste uppmärksamheten på invandrares särskilda problem öka. Att vara obekant med den svenska rättsordningen och dessutom kanske sakna språkkunskaper gör att många inte kan ta till vara sina egna rättigheter på bästa sätt. Här kan information och stödåtgärder förbättras genom samverkan med frivilligorganisationer och invandrarföreningar. Homo-, bisexuella och transpersoner tillhör också människor som kan ha särskilda problem i förhållande till de rättsvårdande myndigheterna, vilket berör i partimotionen om sexuellt likaberättigande. Särskilda åtgärder på området föreslås där. Slå vakt om rättssäkerheten Samhället skall skydda medborgarna mot brott och myndighetsövergrepp. För polis, myndigheter och domstolar måste de enskildas rättssäkerhet och allas likhet inför lagen vara ledstjärnor i det dagliga praktiska arbetet. Rättssamhället är beroende av att det finns människor som kan, vill och vågar vittna vid en rättegång. Många vittnen och målsäganden är dock rädda att fullfölja skyldigheten att vittna. Alltför många som vittnat säger att de aldrig mer sätter sin fot i en domstol, eftersom de känner sig kränkta eller blivit skrämda av förhöret och brottmålsprocessens uppläggning. Behovet av ett förbättrat bemötande av såväl vittnen som målsäganden är stort. Systemet med vittnesbiträden, som ska stötta vittnet inför framträdandet i rättegången, måste därför utvecklas över hela landet. Det finns dock anledning att se närmare på vilka former vittnesstödet ska ha. är många som skulle kunna tjänstgöra som vittnesbiträden förhindrade av ekonomiska skäl. På samma sätt som det finns en målsättning att rekrytera nämndemän ur alla samhällsklasser, och det för att ge nämndemännen möjlighet att verka utgår ett arvode samt ersättning för förlorad arbetsinkomst, är det angeläget att bredda rekryteringen till vittnesbiträden. De ekonomiska villkoren för verksamheten är en sådan sak som i hög grad kan påverka sammansättningen och tillgången till vittnesbiträden. Det är också möjligt att kunna lösa frågan på andra sätt än genom särskilda personer utanför rättssystemet. Exempelvis skulle domstolarna kanske genom att ansvara för vittnesstödet bäst kunna tillgodose ändamålet med vittnesbiträdenas verksamhet genom att fast anställd personal vid varje domstol kan ge information och stöd. Även frågan om vittnens säkerhet kan påverka hur systemet utformas. Därför menar att systemet med vittnesbiträden och frågor om hur stöd och information till vittnen vid rättegångar ska utredas i syfte att förbättra verksamheten i de punkter som ovan diskuterats. Rätt till prövning i två instanser Alla har i i princip rätt till prövning av sin sak i två instanser. Under en följd av år har dock denna rätt successivt kommit att inskränkas. Detta har skett dels genom att allt fler avgöranden inte kan överklagas, dels genom att prövningstillstånd för prövning i andra instans har tillförts i allt fler situationer. med denna utveckling har förenklingar i underrättsförfarandet införts. Delgivningsförfarandet har förenklats och blivit mer summariskt. Möjligheten att avgöra mål med ensamdomare eller utan förhandling har ökat. Sammantaget kan om detta sägas att rättssäkerheten inte främjas av att prövningen i första instans blir enklare och mer summarisk som möjligheten att få till stånd en andra prövning minskar. Vid rationaliseringar i domstolsförfarandet kan en av dessa vägar väljas men inte båda. De förenklingar i underrättsförfarandet som skett är trots allt godtagbara, förutsatt att några ytterligare hinder mot prövning i andra instans inte införts och att de hinder som finns ses över i syfte att utöka möjligheten till en överprövning. En grundläggande princip i ett demokratiskt rättssamhälle är rättsväsendets och domstolarnas oberoende ställning gentemot politiska organ och myndigheter. Det finns skäl att på flera punkter ifrågasätta om så är fallet i . Drygt etthundra av de högsta domartjänsterna i utses av regeringen. Det är betecknande att domarna i och Regeringsrätten besitter en mycket större samlad erfarenhet av arbete i än som domare eller praktiserande jurister. Domarkarriären ska göras öppnare. Den ensidiga rekryteringen av domare till och Regeringsrätten från måste brytas. Även dessa domare bör tillsättas efter ett öppet ansökningsförfarande genom att en tjänsteförslagsnämnd bereder och regeringen tillsätter. Nytt system för nämndemän Det svenska systemet med nämndemän som utses av de politiska partierna måste anses som världsunikt. De svenska nämndemännen är lekmannadomare. De har alltså att ta ställning till allt som ska prövas av domstolen, och inte som i t.ex. det anglosaxiska jurysystemet enbart skuldfrågan. Att låta dessa domare utses av de politiska partierna är inte förenligt med synen på domstolarnas oberoende från det politiska systemet. är det viktigt att behålla det folkliga inflytande nämndemän utgör för att balansera den juridiska expertisen. anser att det är angeläget att nämndemännen representerar hela befolkningen, därför är det önskvärt att rekryteringsbasen till nämndemannauppdraget breddas. Den kommitté som regeringen tillsatte med uppgift att se över rekryteringen har i sitt betänkande (SOU 2002:61) lämnat ett förslag om att införa en bestämmelse i och lagen om de allmänna förvaltningsdomstolarna, om tillsättning genom en kvot med fri nomineringsrätt för medborgare vid sidan om nominerade från de politiska partierna. I tidigare motioner har velat gå längre och förändra också valsystemet. Vi vill dock tillstyrka kommitténs förslag, då det som i betänkandet anförs, saknas jämförbara former för förankring. Vi vill dock hänvisa till en partimotion av , Förnyelse av demokratin, där betydelsen av att söka nya former för tillsättande av förtroendeupppdrag som utses av direktvalda politiska församlingar betonas. Den svenska rättsordningen och EU blev medlem i EU. EG-rätten blev då en integrerad del av svensk lagstiftning. gjordes den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter och grundläggande friheter till svensk lag. Detta har kommit och kommer att påverka den svenska rättsordningen och det svenska juridiska tänkandet i grunden. Genom EG-rättens införlivande med den svenska rättsordningen har den svenska rätten europeiserats. EG-rättens införlivande i svensk rättsordning innebär att domstolarnas ställning och oberoende förstärks i förhållande till den politiska makten. Vidare förstärks den enskildes rättsskydd med utökade möjligheter att tillvarata sin rätt gentemot myndigheter och politiker. I har historiskt sett grundlagarna en svag ställning. Att lagar kan överprövas, d.v.s. att domstolar har en rättighet och skyldighet att pröva om lag eller annan författning strider mot lagar av högre valör, är en självklarhet i ett flertal europeiska länder, men torde inte ha inträffat i . Att ska ha rätt att i princip lagstifta om vad som helst är självklart, men det ska ske med respekt för de regler som själv stiftat i form av t ex grundlagar. Inom EG-rätten och i är detta grundläggande. Detta säkerställs bland annat genom en effektiv lagprövningskontroll, befriad från begränsande uppenbarhetsrekvisit (se nedan). Det finns starka skäl till att se EG-rättens inflytande på den svenska rättsordningen som positiva förändringar till gagn för de enskilda medborgarna på myndigheternas och de politiska organens bekostnad. Utformningen av förarbeten har en unikt stark ställning i svensk rättstillämpning. Vad en politisk tjänsteman i skrivit i förarbetena kan lite tillspetsat sägas väga tyngre än ett samlat domarkollegiums uppfattning i högsta instans. Med den svenska synen på förarbeten är risken också stor att noggrannheten och eftertänksamheten med själva lagtexten minskar. Genom att lagstiftningsprocessen inte sällan pågår prallellt inom och EU riskerar svenska utredningar att snabbt bli överspelade. Dessa kan i sådant fall inte längre utgöra det traditionella förarbetet för senare lagtolkning som vi enligt den svenska rättstraditionen är vana vid. Lagarnas förenlighet med grundlagen prövas i på två sätt. För föreslagna lagar kan regeringen inhämta Lagrådets råd och synpunkter. Lagrådet kan inte bestämma en lags utformning eller bestämma att en lag inte får antagas eller tillämpas. Dessutom kan en domstol som vid prövning av ett mål eller ärende finner att en lag uppenbart strider mot grundlag vägra att tillämpa den lagen. Det förhållandet att Lagrådets synpunkter varken behöver inhämtas eller beaktas i kombination med att en lags grundlagsstridighet måste vara uppenbar för att en domstol ska kunna åsidosätta densamma, medför att den rättssäkerhet som grundlagen ska trygga inte är så säker som den borde vara. kräver mot denna bakgrund att en författningsdomstol inrättas. Detta krav utvecklas i kommittémotion Konstitutionell nystart för . När genom författning fick sin första justitieombudsman, var detta en världsnyhet. JO skulle vara den valda folkförsamlingens ombud för att tillse att vad hade beslutat genom lagar och författningar verkligen efterlevdes av domare och ämbetsmän. Den förste JO, , var ledare för den liberala grupperingen vid riksdag. JO kompletterades 1915, efter motioner av , med en militieombudsman som fick samma uppgifter inom det militära. har vi fått en hel flora av ombudsmän: 1980, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 1986, 1993, 1994 och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning 1999. inkommer cirka femtusen klagomål till JO. JO konstaterar i cirka 500 fall att fel och försummelser har begåtts, men åtal är sällsynta. Den ursprunglige JO, med ämbetsansvaret som vapen, var ett av de valda ombudens redskap för att tillse att statens ämbetsmän följde folkrepresentationens intentioner och behandlade medborgarna med tillbörlig respekt. Med ämbetsansvarets avskaffande minskade JO:s makt och med införandet av en rad nya ombudsmän har ombudsmannafunktionen sjunkit ned till att bli ett ämbetsverk bland andra. Ombudsmannaidén har försvagats och tunnats ut. I många fall har det dessutom blivit en effektfull åtgärd för politiker att peka på, när egentligen svårare och mera kostnadskrävande insatser varit av nöden. Ombudsmannainstitutionen bör nu tydliggöras och förenklas. Ingripanden mot statliga och kommunala ämbetsmän och myndigheter bör samordnas under . Övriga ombudsmän bör slås samman till ett ombudsmannaämbete. Hit kan då föras eventuella nya ombudsmannauppgifter. Stor återhållsamhet bör dock iakttagas när det gäller att införa sådana. Med sådana åtgärder skulle de enskilda medborgarnas möjligheter öka och JO kanske återfå något av sin forna status. Det sammanslagna ombudsmannaämbetet skulle få större kraft. Det bör övervägas att utöka talerätten för organisationer som särskilt tillvaratar svaga och utsatta gruppers intressen, till exempel handikapporganisationer, , olika antirasistiska föreningar med flera. har en grov, organiserad och i tidigare okänd brottslighet fått fäste. Det rör sig om sådant som kriminella mc-gäng, narkotikaligor och våldsverkare med nazistiska sympatier. Sådan kriminalitet kan om den får utvecklas vidare undergräva förtroendet och grunden för ett öppet och demokratiskt samhälle. Efter att regeringens förslag om rumsavlyssning, s.k. buggning drogs tillbaka p.g.a. stark kritik från Lagrådet förefaller det vara svårt att utforma en lagstiftning på detta område. menar dock att regeringen bör göra ett förnyat försök att lägga fram förslag till lagstiftning, där hänsyn tas till Lagrådets kritik och respekt för integritetsbehov och rättssäkerhet kan upprätthållas. Säkerheten när det gäller utlämnande av foto och personuppgifter ur polisens passregister måste förbättras. kan vem som helst beställa uppgifter ur passregistret utan att den uppgifterna gäller får vetskap om detta. Minimikravet ska vara att när foto eller personuppgift utlämnas skall den som uppgifterna berör meddelas omgående. Reglerna kring s.k. kvarskrivning av hotade personer måste skärpas för att på alla sätt skydda den hotade. Till exempel måste utbildningen av de personer som handhar kvarskrivningsärenden hos lokala skattemyndigheten förbättras. Möjligheten för en chef för ett skattekontor att delegera handläggningen av kvarskrivningsärenden bör avskaffas. Människor som lever under hot och som fått sin identitet och adress skyddad måste garanteras att uppgifterna inte röjs. Sker så i alla fall ska den hotade erbjudas ny adress och flyttning på statens bekostnad. Hotade personer som erhållit ett s.k. trygghetspaket ska på ett helt annat sätt än vad som är fallet få samhällets stöd. T.ex. ska polisen regelbundet följa upp utvecklingen av ett ärende där ett trygghetspaket utdelats. Rättsmedicinen ökar i betydelse Kraven på att utföra till exempel rättspsykiatriska undersökningar ökar åter i antal. Det totala antalet ärenden inom rättsmedicinen ökade . Även den rättskemiska och rättsgenetiska verksamheten ökade i volym . som nya utredningstekniker blir tillgängliga ökar också kraven på rättssäkerhet och noggrannhet. Att , som regeringen skriver, tvingats prioritera ned delar av forsknings- och utvecklingsarbetet är olyckligt. vill öka ramanslaget för ytterligare för att kunna fortsätta de förstärkningar och volymökningar i verksamheten som påbörjats. Med anledning av de positiva erfarenheterna med försök med s.k. rättsmedicinska utredare bör övervägas om verksamheten ska permanentas om de positiva erfarenheterna består när försöksverksamheten nu utvidgas till fler platser i landet. Arbetet med att rekrytera fler rättsläkare måste också fortsätta för att säkerställa rättssäkerhet och effektivitet i rättsväsendets arbete. Effektiv och human kriminalvård Förtroendet för rättsskipningen i samhället vilar på att medborgarna har tilltro till dess effektivitet och känner förtroende för att den som begår ett brott verkligen riskerar att gripas och straffas. Minskar det förtroendet följer krav på strängare straff. Ju färre brottslingar som grips, desto hårdare önskar man ofta se dem straffas som verkligen blir förda till domstol. Debatten om brott och straff brukar fastna i slitna fraser om hårdare tag, medan partierna på vänsterkanten svarar med en analys av brottslighetens orsaker. Ingetdera perspektivet är fruktbart, vare sig för kriminalpolitiken eller för de medborgare som oroas över utvecklingen i samhället mot att allt fler brott förblir ouppklarade. Den allra hårdaste kriminalpolitiken varken avskräcker eller förhindrar människor från att begå eller återfalla till brott, och att enbart nöja sig med att finna orsaker till kriminaliteten, istället för att anvisa en väg till hur den kan bringas ned är att svika både förövare och brottsoffer. Det behövs en ny inriktning och vilja i kriminalpolitiken. I en annan kommittémotion från liberalerna beskrivs en liberal politik för en effektiv och human kriminalvård som bygger på tydligare samhällsnormer, en aktiv och strukturerad rehabiliterande verksamhet inom kriminalvården, vilket leder till långsiktigt minskad brottslighet, och betoning på vikten av att ställa tydliga krav på dömda brottslingar för att nå resultat. Kriminalvårdens innehåll måste reformeras så att risken för återfall hos dömda brottslingar minskar och tilltron till systemets förmåga att rehabilitera individer ökar. Kriminalvårdens rehabiliterande syfte måste vara tydligare utformat och verksamheten på våra anstalter måste förstärkas. Förebilden är bland annat den s.k. Kanadamodellen, en omfattande reform som genomförts med mycket lyckat resultat. I modellen ingår att arbeta med att förstärka de dömdas kognitiva färdigheter i syfte att öka individens förmåga att förstå sin omvärld och de moraliska och sociala konsekvenserna av hennes handlingar, ge ökad insikt i varför straffet utdömts och den brottsliga gärningens innehåll, öka hennes sociala och kommunikativa färdigheter och förmågan till empati, öka hennes grundläggande kunskaper och färdigheter för att återanpassa henne till ett liv utanför kriminalvården. Förslaget att reformera kriminalvårdens inriktning leder till att föreslår förstärkningar av kriminalvårdens anslag utöver vad tidigare föreslagits. Samhällets attityder måste vara tydligare, och åtgärder mot en felaktig normbildning behövs redan i tidig ålder. liberalerna är starkt kritiskt till den urholkning av kriminalvården som skett över en lång rad år. Överbeläggning har åter börjat förekomma på kriminalvårdens anstalter. Det står många dömda i kö för att börja avtjäna sina straff, och platserna på anstalterna räcker inte till. De grövsta brottslingarna får sitta kvar i häkte i väntan på att de kan beredas platser ute på avdelningarna, vilket fått kritik för att utgöra ett brott mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Det är av största vikt att denna situation kan lösas. menar att kriminalvårdens kapacitet bör ökas. Kraftfulla åtgärder för att bryta gängbildningar på anstalter och stoppa inflödet av narkotika måste genomföras. Samhällets attityder måste också skärpas för att återupprätta tilltron till rättsstaten och rättsväsendet. Övriga förslag som utvecklas närmare i motionen om kriminalvård är livsstidsstraffets tidsbestämning, kvinnor inom kriminalvården och vikten av narkotikafria anstalter. Dödsstraffet är avskaffat i alla EU:s medlemsländer och även i de tio ansökarländer som ligger närmast ett inträde. Men bör aktivt arbeta för att dödsstraffet avskaffas i alla stater över hela världen. Dödsstraffet strider mot de mänskliga fri- och rättigheterna och kan inte accepteras i en rättsstat. bör uppmärksamma frågan i såväl bilaterala kontakter som inom internationella forum. Bekämpa det politiska våldet Demokratin bygger på samtalets metod. De människor som istället försöker ändra samhället med våld och hot utgör ett hot mot både enskilda individer och samhället i stort. Vi liberaler är mycket bekymrade över de senaste årens utveckling när det gäller brott med rasistiska, nazistiska och antisemitiska förtecken, som skördat flera människoliv i vårt land. Vi kan heller aldrig acceptera att människor skräms till tystnad. Det politiska våldet i världen Terrorattackerna mot skakade världen. De genomfördes med en precision och råhet som saknar motstycke i historien. Det är viktigt för att söka samarbete inom EU och FN och sluta upp i den globala kampen mot terrorism. ställer upp bakom regeringens förda linje i denna fråga. Vi måste anpassa vårt försvar, vår underrättelsetjänst och utveckla vår civila beredskap, tillsammans med övriga EU-länder för att kunna möta nya hot. Mot bakgrund av det som hänt finns också anledning att se över de svenska lagar som berör terrorism. Lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. behöver därför ses över. Kampen för den öppna fria demokratiska värld vi liberaler eftersträvar når vi genom att outtröttligt försvara demokratin i ord och handling.