mot · GQ02Sf226 · 2002-10-23 00:00:00 — Vi är exempelvis skeptiska till att medge undantag från simundervisning för muslimska flickor, eftersom önskan om ett sådant undantag baseras på föreställningar om vad en kvinna får och bör göra som inte är förenlig med det svenska samhällets krav på lika behandling av män och kvinnor. Kvinnor och män har lika rätt att leva sina liv så som de själva önskar. Den rätten går inte att kompromissa med med hänvisning till religion, kultur eller sedvänja. Det är dock en myt att våld mot kvinnor skulle vara ett problem avgränsat till vissa invandrargrupper. En av de vanligaste våldsorsakerna är något så svenskt som renat brännvin. Kvinnoförtryck förekommer i alla delar av världen, men de former, uttryck och sedvänjor som förtryckarna hänvisar till för att rättfärdiga sig kan skifta. Den gemensamma nämnaren är att förtrycket är vidrigt och oacceptabelt. Om svenska kvinnor som är utsatta för hot och förföljelse av sina närstående har lågt förtroende för polisen är situationen ännu värre bland invandrarkvinnor, som är osäkra på sina rättigheter. För att kunna informera om dessa kvinnors rättigheter, kunna ta emot anmälningar och utreda brott, måste polisen bredda sin kulturella kompetens i allmänhet och i synnerhet i invandrartäta områden. Detta bör ge regeringen till känna. Kvinnor som invandrat till från kulturer där deras frihet är kraftigt beskuren lever ofta isolerat och avskuret från det svenska samhället efter hitkomsten. De behärskar inte språket, har inget arbete och få eller inga sociala kontakter utanför den egna familjegruppen. För att ge dessa kvinnor möjlighet till större sociala kontakter är det viktigt att de lär sig svenska och får möjlighet att arbeta. Möjligheterna till svenskundervisning för invandrarkvinnor måste förbättras, vilket bör ge regeringen till känna. En metod som visat bra resultat är att kombinera barngrupper med mammagrupper i svenskundervisningen. I förekommer kvinnlig könsstympning, trots att det är förbjudet i lag . Ännu har inget enda fall av omskärelse lett till en fällande dom. Ett uppmärksammat fall kan förhoppningsvis ge ett tydligt prejudikat, som visar att svensk lag går före kvinnoförtryckande sedvanor. Här är en förstärkning av arbetet med information i samverkan med invandrares föreningar och andra delar av det civila samhället önskvärd, men också en skärpning av lagstiftningen bör övervägas. Det bör ge regeringen till känna. Tvångsäktenskap och barnäktenskap måste motverkas. Möjligheten att ge dispens från lagens krav på 18-årsgräns för att ingå äktenskap är tveksam ur både svensk lags och FN:s barnkonventions synvinkel. har lagutskott ställt sig bakom förslag om att förändra detta. En förändring bör genomföras , vilket bör ge regeringen till känna. Morden på de unga kvinnor som brutit med sina familjer som inträffat betyder att rättssamhället har misslyckats. Vi har inte kunnat ge dem det stöd och det skydd de har rätt till. Ansvaret för detta ligger på skolan, sociala myndigheter och polisen. Kunskapen hos lärare, socialsekreterare, handläggare och utredare hos polisen inom områden där det bor många invandrare måste öka. Dessa myndigheters ansvar att upptäcka och ta itu med barnmisshandel eller andra misshälligheter inom familjen är inte mindre för att den drabbade har en annan nationalitetsbakgrund, men däremot skapar det svårigheter för socialsekreterare, psykologer med flera yrkesgrupper vars kunskaper inte kan användas med hänsyn till språkliga och kulturella barriärer. är skyldig att underrätta vårdnadshavaren om en utredning har inletts om en minderårig. Det utgör ibland ett hinder mot att hjälpa ungdomar som hotas av sina egna familjer. Det bör bli möjligt för att i extrema fall agera för en minderårig utan vårdnadshavarens kännedom. Vi får heller inte tveka att ge unga kvinnor som är hotade samma tillgång till skyddsutrustning som lagen ger kvinnor som utsatts för misshandel av sin partner, bara därför att hotet kanske kommer från en far eller annan manlig släkting. kanske det inte är sådan skyddsutrustning som behövs, men när den behövs borde den vara lika självklar. I en motion om bl.a. åtgärder för att bekämpa kvinnovåld presenterar ett antal förslag, bland annat av rent teknisk natur, som skulle effektivisera detta skydd. Den som genom att utöva auktoritet, våld, kvinnlig könsstympning, praktisera tvångsäktenskap med mera vill upprätthålla ett kvinnoförtryck inom familjen eller släkten kan inte leva i . Även då dessa problem berör ett mindre antal, får vi inte blunda för att de existerar i vårt land. Det sätter svensk lag stopp för, och den lagen ska tillämpas. Valet av som tillflyktsort undan annat förtryck i hemlandet medger inte heller detta. Detta måste vara klart. Därför bör påföljden för liknande kränkningar av kvinnornas lika värde skärpas. Vi tror att frågor kring det svenska medborgarskapet är viktiga, också i ett integrationsperspektiv. Det kan tyckas paradoxalt, eftersom många invandrare inte är svenska medborgare och inte heller har någon ambition att bli det. Det sägs ibland att där segregationsproblemen är störst är medborgarskap ingen aktuell fråga. Men vi har en annan uppfattning. Vi menar att möjligheten till medborgarskap tidigt ska stå klar för invandrare som kommer hit. Medborgarskapet ger unika rättigheter, till exempel rösträtt i riksdagsval och en ovillkorlig rätt att stanna i , som inte kan uppnås på annat sätt. Men medborgarskapet ska också vara förenat med vissa tydliga krav. Dit hör exempelvis att inte bedriva brottslig verksamhet man har uppehållstillstånd. Det ska alltså vara något eftersträvansvärt att bli svensk medborgare. Medborgarskapet ska vara ett erkännande av att man uppfyllt ett antal kriterier som ger vissa fördelar. Om det blir så, kan det ha positiva effekter redan tidigt i integrationsprocessen. Med denna syn är det naturligt att själva erhållandet av medborgarskapet förknippas med en viss högtidlighet. I flera av kommuner har medborgarskap delats ut i samband med mindre ceremonier som uppmärksammar händelsen och dess betydelse för de involverade. Det är en positiv sak att markera inträdet som medborgare i det svenska samhället. Med anledning av de positiva erfarenheterna bör man överväga att genomföra medborgarskapsceremonier i en större utsträckning och med en officiell innebörd. Att ge ett konkret tecken på det nya medborgarskapet som ett bevis på tillhörighet och deltagande i det svenska samhället bör förstärkas. Med denna syn är det också naturligt att acceptabla kunskaper i svenska språket blir ett krav för medborgarskap. Om medborgarskapet ska kunna utnyttjas förutsätter det kunskaper om svenska lagar och andra förhållanden som i sin tur kräver vissa kunskaper i svenska språket. För att kunna delta i samhällslivet krävs ett visst mått av språkkunskaper. I detta liksom tidigare riksdagsval fanns invandrartäta bostadsområden där färre än hälften röstade. Vi är inte nöjda med det. Bättre språkkunskaper är ett sätt att nå en förändring. Motsvarande regel för medborgarskap finns också i de allra flesta länder och har tidigare förekommit i . Det ska naturligtvis finnas undantag, exempelvis personer med handikapp eller gamla människor som är analfabeter när de kommer hit eller har mycket svårt att lära sig ett nytt språk, men ändå bör få bli medborgare. Dispens ska dock inte ges till kvinnor och män som gifter sig med en person som är svensk medborgare. Således kan man inte automatiskt slippa språkkravet på grund av äktenskap, då det skulle kunna få negativa konsekvenser för bland annat invandrarkvinnor som kan bli isolerade av att inte lära sig språket. Med den tid det tar att bli svensk medborgare och med den svenskundervisning som erbjuds, är det inget orimligt krav att den som vill bli svensk medborgare tillägnat sig en acceptabel förmåga att förstå och själv tala svenska. Enligt uppfattning bör frågan om den exakta kunskapsnivån som ska krävas för medborgarskap utredas vidare, men utgångspunkten ska vara att sfi-nivån ska räcka. Språktesterna bör genomföras så obyråkratiskt och så rättssäkert som möjligt. Språkkravet ska dock inte gälla för att få komma in på den svenska arbetsmarknaden. Det är bättre och mer effektivt att personen går på en introduktionskurs i svenska och så fort som möjligt kommer ut i arbetslivet, där studierna sedan kan kombineras med arbete. Genom de förändringar av sfi-undervisningen som föreslår är det vår övertygelse att de allra flesta kommer att klara språktestet. Vi menar att frågan om språktest borde ha utretts redan av medborgarskapsutredning. representant, , ville ha fram detaljförslag på detta område, men alla andra i kommittén tyckte att det var fel att ställa krav för medborgarskap och därför togs de förslagen aldrig fram. Mot den bakgrunden anser att en ny medborgarskapsutredning bör tillsättas, vilket bör ge regeringen till känna. Där ska alla de detaljförslag som den förra utredningen stoppade tas fram. Formerna för medborgarskapsceremonier och språkkrav bör slås fast i lag. är det ett reellt problem för många invandrare att de saknar de identitetshandlingar som krävs för svenskt medborgarskap. Medborgarlag-stiftningen ska därför ses över så att det blir möjligt för dessa individer att erhålla svenskt medborgarskap. 8 Skolpolitiken som murbräcka mot segregation Enligt saknade var femte elev med utländsk bakgrund som lämnade grundläggande behörighet till studier på ett nationellt program. Siffran ska jämföras med att det totalt är var tionde elev som saknar behörighet. Elever med utländsk bakgrund nådde i genomsnitt sämre betyg än elever med svensk bakgrund. var det endast omkring hälften av de barn som kommit till som lämnade med kompletta avgångsbetyg. I sammanhanget bör dock konstateras att efter kontroll av social situation var risken allmänt sett inte större för elever med invandrade föräldrar att få låga eller ofullständiga betyg än vad den var för deras helsvenska kamrater. Men i och med att de nya svenskarna har en sämre social situation än de gamla svenskarna går utanförskapet i arv. Den nuvarande skolpolitiken har misslyckats med att utjämna skillnaderna och ge de nya svenskarna en god skolutbildning. En bra skola, som är anpassad efter den enskilde elevens förutsättningar, är den bästa vägen att skapa ett mer jämlikt samhälle. Den som får med sig en god utbildning har alla möjligheter att klara sig på den moderna arbetsmarknaden. Den som inte får det har däremot begränsade möjligheter att hävda sig i ett arbetsliv som ställer allt högre krav på den enskilde arbetstagarens kunskapsnivå. En bra skola är därmed den mest effektiva murbräckan i arbetet mot segregation. 8.1 Krav och tydliga mål ger resultat Studier visar att skolan i brister när det gäller att vara tydlig och berätta vilka krav och förväntningar det finns på eleverna. Resultatet blir att eleverna inte känner sig delaktiga och saknar kunskap om vad som krävs av dem. Vi har en skola där betygen sätts sent. Det tror vi i är en viktig anledning till att det ofta är först i årskurs åtta eller nio som informationen om att eleverna har svårt att nå målen kommer. Och ju senare informationen kommer, desto senare kan man sätta in det stöd som behövs. Tydliga mål och utvärderingar, extra tid för de elever som behöver det samt fokus på svenska, matematik och engelska kan skapa en skola där alla kan lyckas. Skolan måste få vara skola. Det finns en tendens att tona ner lärarnas specifika professionalism att förmedla kunskap till förmån för andra kompetenser. Det är farligt om läraryrket tappar sin unika kompetens. En svensklärares främsta uppgift är att lära en elev att läsa, även om eleven har sociala problem. Det är kanske ännu viktigare att satsa på kunskapsinhämtandet för just de eleverna. En elev som lär sig blir mindre frustrerad. Vad som ovan anförts om vikten av tydliga mål och utvärderingar i skolan bör ge regeringen till känna. 8.2 Hårdsatsa på läsning tidigt! Elever med invandrarbakgrund kan nästan aldrig få samma stimulans hemifrån i det svenska språket som andra elever. För att bli jämlik måste skolan kompensera för detta. Genom att prioritera läsning och skrivning redan från förskoleklassen kan barn med invandrarbakgrund komma lika långt i svenska som sina kamrater med helsvensk bakgrund. Förra mandatperioden införde ett läsutvecklingsschema (LUS) i ett antal av skolor, och liknande scheman har på initiativ införts i flera andra kommuner. Schemat innehåller en 23-gradig skala enligt vilket elevens läsutveckling följs upp. Tanken är att genom tydliga målbilder och krav bidra till att eleven lär sig läsa och skriva. Resultaten är häpnadsväckande. I Oxhagsskolan, där av eleverna har annat modersmål än svenska, klarar att läsa och skriva på godkänd nivå i årskurs 3. Jag kan inte med ord beskriva hur mycket detta betyder för våra elever, det har skapat en fantastisk läslust och vilja att kunna läsa. Så kommenterar det nya läsutvecklingsschemat (DN ). De principer som ligger till grund för bör få genomsyra hela skolan, vilket bör ge regeringen till känna. Det ska vara tydligt för eleverna vad de ska uppnå, studieresultaten ska utvärderas regelbundet, utfallet av utvärderingarna ska kommuniceras på ett tydligt sätt till alla berörda, alltså eleven, föräldrarna och skolan, och för elever där resultaten brister ska det finnas vidsträckta möjligheter till stöd i form av tid och extra personalinsatser. Genom modersmålsundervisning kan en elev med invandrarbakgrund få hjälp att behålla kontakten med sina föräldrars kultur. I en internationaliserad värld är flerspråkighet en ovärderlig tillgång. Det handlar då inte bara om att kunna engelska och franska. Språk som arabiska, ryska och kinesiska blir allt mer värdefulla att kunna. Modersmålsundervisningen bör dock i huvudsak bedrivas utanför schemalagd tid så att den inte tar tid från ordinarie ämnen. När detta är sagt, finns det anledning att framhålla att modersmålsundervisningen och modersmålslärarna i många fall spelar en positiv roll för invandrarbarnens integration. Barn som inte kan svenska när de börjar skolan kan ofta använda modersmålsläraren som lots in i andra ämnen, där undervisningen bedrivs på svenska. Även om svenskstudierna bedrivs intensivt, finns det ett skede där det är en trygghet att kunna fråga någon på det egna modersmålet. Det är alltså uppfattning att modersmålsundervisning ska erbjudas i den omfattning som sker, men att formerna måste ses över. Det är inte acceptabelt att de elever som bäst behöver den ordinarie skolundervisningen går miste om delar av den. I de fall modersmålsundervisningen är och upplevs som viktig, finns det en beredskap hos barnen och deras familjer att acceptera att undervisningen förläggs till tider då annan undervisning inte pågår. Vad som ovan anförts om modersmålsundervisning bör ge regeringen till känna. Ingen elev ska lämna utan att kunna läsa och skriva. börjar elever i gymnasieskolans individuella program om de inte har nått mål i matematik och svenska. Men av eleverna där avslutar sin gymnasieutbildning. Insatserna måste komma mycket tidigare. Därför anser att det individuella programmet ska avskaffas och resurserna istället föras över till . Lärarna måste noga följa alla elevers läs- och skrivutveckling. För elever som behöver det ska läs- och skrivträning tillåtas att prioriteras före allt annat. Skolans kvalitet är en avgörande faktor för var människor väljer att bosätta sig. En väg att bryta bostadssegregationen är därför att satsa extra resurser på skolor i utsatta områden. Skolor i olika bostadsområden har oerhört olika förutsättningar. Naturligtvis sätter det sina spår i en skola när av eleverna har ett annat modersmål än svenska. Det behövs ofta undervisning i mindre grupper, fler speciallärare och mer resurser för elevvård. Det har inte alltid varit så att dessa skolor har fått kompensation för sina större utgifter. Resurserna måste fördelas så att det verkligen blir ett rejält tillskott till de skolor som har många barn med stora behov av extra stöd. Pengarna måste sedan verkligen följa med eleverna till de skolor de väljer. vill att skolan finansieras med hjälp av en nationell skolpeng. En del av skolpengen ska vara lika för alla elever men en del ska kunna riktas till skolor i socioekonomiskt utsatta områden och en del ska riktas till de elever som behöver särskilt stöd. Därmed tar man större hänsyn till skolors och elevers olika förutsättningar. Genom att erbjuda högre lärarlöner, rusta upp skollokalerna, ställa krav på eleverna, ge svaga elever extra tid och göra satsningar på nya pedagogiska hjälpmedel kan de skolor som har sociala problem omvandlas till motorn som lyfter ett bostadsområde. Genom sådana s.k. magnetskolor kan människor lockas att bosätta sig i utsatta områden och segregationen därmed brytas. Vad som anförts om magnetskolor och extrasatsningar på skolor i utsatta områden bör ge regeringen till känna. 8.4 Bryt boendesegregationen genom fritt val av skola Det är viktigt att slå fast att den frihet att välja som friskolorna medfört kan vara ett sätt att motverka segregationen. När elever och föräldrar själva kan välja skola behöver de inte välja den skola som ligger närmast vilket gör att bostadssegregationen inte slår igenom på samma sätt i skolan. Framför allt handlar det dock om att ge makt åt den enskilde. Den som känner att hon eller han har makt över sitt liv kan lättare komma in i det svenska samhället. Även etniska friskolor kan vara en väg att bryta segregationen om man med segregation menar, som vi gör, maktlöshet och utanförskap. Den trygghet det kan innebära att gå i exempelvis en muslimsk friskola kan leda till bättre studieresultat och därmed bättre möjligheter att bryta utanförskapet. Kraven på de etniska friskolorna ska givetvis vara lika som för andra skolor. Skolan har ett ansvar att ge den enskilde eleven en grundläggande demokratisk fostran. Likaså är det en självklarhet att undervisning om de stora världsreligionerna måste komma alla till del. Vad som anförs ovan om friskolor som ett sätt att motverka segregation bör ge regeringen till känna. 9 Frihet att välja bostadsort ej fast i förorten Ur liberal synvinkel är det i grunden inget problem att nya svenskar bosätter sig i samma område. Om turksvenskar, kinessvenskar eller kurdsvenskar väljer att bosätta sig i närheten av sina landsmän är det i sig inget problem. Det är snarare naturligt att den som kommer från ett annat land väljer att bosätta sig i närheten av människor hon eller han känner samhörighet med. Vad som är ett problem är om de nya svenskarna blir fast i utsatta förorter inte för att de valt det utan därför att de inte har möjlighet att ta sig därifrån. Målet ska vara att alla ska kunna välja var de ska bo, men det ligger inget självändamål i att andelen gamla och nya svenskar är exakt lika stor i samtliga bostadsområden. 9.1 Skapa en positiv spiral i , i och i är alla tre mycket invandrartäta förorter. Även om utvecklingen i dessa områden på flera sätt varit positiv ska det inte förnekas att det finns och har funnits stora sociala problem i dessa och andra bostadsområden där det bor en stor andel nya svenskar. Problemen beror i sig inte på att andelen invandrare är stor utan på att det är områden med en hög arbetslöshet och stora sociala problem. Vad som måste till är att de socialt utsatta områdena lyfts det behöver skapas en positiv spiral. Det handlar om att skapa magnetskolor och att se till att de nya svenskarna verkligen får tillträde till arbetsmarknaden. En annan åtgärd kan vara att lokalisera kommunala och statliga förvaltningar till de utsatta områdena. Förvaltningarna för i sig med sig arbetstillfällen men de ger också ringar på vattnet genom behov av restauranger och andra servicenäringar. Vad som ovan anförts om åtgärder för att lyfta socialt utsatta områden bör ge regeringen till känna. 9.2 Möjligheten att äga sin bostad En gammal sanning är att det man äger det vårdar man. Möjligheten att äga sin bostad kan vara en väg att öka känslan för det område man bor i. Det är därför i utsatta områden särskilt viktigt att möjligheten finns att köpa ut sin hyresrätt och ombilda ett hyreshus till en bostadsrättsförening. Med fler bostadsrätter blir det även en bättre blandning av olika upplåtelseformer (bostadsrätt, hyresrätt, ägarlägenheter). Det skapar nya möten mellan människor med olika bakgrund. Det leder till mer av integration, snarare än till ökad segregation, vilket bör ge regeringen till känna. Den socialdemokratiska regeringen strävar dock åt motsatt håll, och har gjort det svårare att ombilda hyresrätter till bostadsrätter. En regel har införts som innebär att minst två tredjedelar, istället för att som tidigare enbart hälften, av hyresgästerna måste vara överens om att ombilda en fastighet från hyresrätter till bostadsrätter för att en bostadsrättsförening ska kunna bildas. Den paradoxala effekten av den nya 2/3-delsregeln är att den framför allt kommer att leda till en minskad ombildning av hyresrätt till bostadsrätt i de utsatta förorterna. I ett inledningsskede tenderar intresset i dessa områden att vara något mindre än i städernas, exempelvis , centrala delar. Med stor sannolikhet leder det till att ombildningen till bostadsrätter i centrala bostadsområden fortsätter medan utvecklingen i förorterna stannar av. Resultatet av Socialdemokraternas politik blir att segregationen ökar, inte tvärtom. Att äga sin egen bostad blir ett privilegium för somliga, inte en reell rättighet för alla. 9.3 Bostadsbristen skapar segregation Mer än halva befolkning lever i kommuner med bostadsbrist, enligt aktuella siffror från . Bostadsmarknaden präglas liksom arbetsmarknaden av ett omfattande skyddsnät för insiders, de som lyckats skaffa sig en bostad, men otrygghet för outsiders. Att skaffa sig en bostadsrätt kräver en någorlunda god privatekonomi, en hyresrätt kräver att man köat sedan barnsben, eller en annan hyresrätt att byta med. Andrahandsuthyrningar kräver kontakter. Den som är ny i saknar ofta allt detta, och hänvisas till de områden som de som kan välja har valt bort. Att få bukt med bostadsbristen är därför en viktig förutsättning för att få bukt med segregationen. Bostadsmarknaden har förstörts genom politiska regleringar och dess tillfrisknande hindras effektivt genom fortsatta regleringar, överbeskattning och brist på konkurrens. Byggare hävdar att nya projekt inte kan räknas hem. Så kan det inte få fortsätta. Det måste bli fart på bostadsbyggandet, vilket bör ge regeringen till känna. 10 En effektivare diskrimineringslagstiftning Integrationspolitiken ska främst syfta till att bryta de strukturer som hindrar människor av alla kategorier att delta på arbetsmarknaden och ha makten över sitt liv. Men parallellt med dessa system som måste förändras drabbas människor med annan etnisk bakgrund av diskriminering. Det innebär att de behandlas annorlunda bara för att de tillhör en viss etnisk grupp, har en speciell tro eller på annat sätt avviker från majoritetsnormer. I dessa fall är det angeläget att den enskilde kan få upprättelse. Den nuvarande lagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet infördes och förbättrades 1999 med stöd från . Den nya lagen är ett stort steg framåt mot en effektivare och mer rättssäker lagstiftning mot diskriminering. Ändå har tillämpningen av den nya lagen inte åstadkommit dramatiska förändringar i arbetslivets strukturer. En ny situation har uppstått : antalet anmälningar och klagomål som hamnar på () och fackföreningarnas bord har växt lavinartat. Lagen börjar bli känd och de diskriminerade börjar kräva sin rätt, vilket återspeglas också i antalet avslutade förlikningar som träffas. Men DO är fortfarande , trots förstärkningar, en liten myndighet och riskerar att bli förlamad av den ström av anmälningar som kommer in. Lösningen på denna fråga kan ligga i utveckling av ett nätverk av organisationer som på gräsrotsnivå arbetar för att försvara invandrarnas och de arbetslösas mänskliga rättigheter.