mot · GQ02T249 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om finansieringen av isbrytningen. Isbrytning är med hänsyn till våra klimatförhållanden en oundgänglig verksamhet för att medge vintersjöfart på framför allt hamnarna efter och i . Vissa svåra vintrar krävs isbrytning även i andra sydligare delar av landet. har kunnat svara upp till målsättningen att genom isbrytningsservice ge förutsättningar för åretruntsjöfart på alla viktiga svenska hamnar. Denna pålitlighet i villkoren för vintersjöfart har bl.a. varit av avgörande betydelse för den svenska skogsindustrins exportskeppningar, som kunnat byggas upp på effektiva sjötransportsystem. Isbrytningens betydelse för transporterna i nordliga farvatten har också uppmärksammats av EU. I de riktlinjer som gäller för utvecklingen av det s.k. Transeuropeiska transportnätverket (TEN-T) har fastlagts att isbrytning norr om 60:e breddgraden räknas till sådan infrastrukturverksamhet som går in under TEN-begreppet. Den svenska infrastrukturen till sjöss i stort sett verksamhetsområde finansieras, till skillnad från vad som gäller i övriga , fullt ut med avgifter på sjöfarten. innebär de principer som lagt fast för avgiftssystemets utformning att enhetliga farledsavgifter skall tas ut oberoende av kostnaderna för det enskilda farledsavsnittet eller kustområdet. I praktiken innebär detta att de trafikstarka delarna av landet väst- och sydkusten får bära kostnader som i allt väsentligt hänför sig till andra delar av landet. Isbrytningen är det tydligaste exemplet på detta. Isbrytningen har självfallet stor regionalpolitisk betydelse för . Detta var också anledningen till att statsmakterna finansierade denna verksamhet över statsbudgeten. har emellertid successivt alltmer av kostnaderna för isbrytningen flyttats över till avgiftsfinansiering, dock utan att några särskilda isavgifter tas ut. finansieras hela isbrytarverksamheten med farledsavgifter. Kostnaderna för isbrytningen varierar med hänsyn till vintrarnas svårighetsgrad och uppgår till . Dessa kostnader bärs till stor del av sjöfarten på våra väst- och sydkusthamnar. Denna kostnadsbelastning, i kombination med den i jämfört med andra europeiska länder höga avgiftsbelastningen på sjöfarten, leder till att de svenska hamnarna får allt svårare att konkurrera med utländska hamnar. Särskilt för och den transoceana trafiken är konkurrensen med de stora nordeuropeiska hamnarna mycket hård, vilket kan leda till att godset omlastas i kontinenthamn och vidaretransporteras till i feedersystem till lands eller sjöss. Sådana transportlösningar innebär sannolikt merkostnader för transportköparna och kan dessutom antas leda till ökade samhällsekonomiska kostnader i form av bl.a. högre miljökostnader. Mot bakgrund av detta perspektiv och med hänsyn till isbrytningens stora regionalpolitiska betydelse för Norrlandssjöfarten, och därmed den svenska basindustrin, anser vi det rimligt att betydande delar av kostnaderna för isbrytningen överförs från dagens avgiftsfinansiering till skattefinansiering. Detta var en slutsats som även den tidigare Godstransportdelegationen kom fram till och som bör uppmärksammas i den inom pågående översynen av sjöfartsavgifterna.