mot · GP02Sf19 · 2002-01-18 00:00:00 — 9.2Â Arbetsolycksfall 9.2.1Â Drivkrafter fÃ¶r att minska arbetsskador ArbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen bÃ¶r utformas sÃ¥ att den befrÃ¤mjar fÃ¶rebyggande Ã¥tgÃ¤rder och rehabilitering fÃ¶r att pÃ¥ sÃ¥ sÃ¤tt reducera riskerna fÃ¶r arbetsskador till ett minimum. Dock bÃ¶r inte kostnaderna fÃ¶r prevention och rehabilitering Ã¶verskrida intÃ¤kterna av att eliminera eventuella arbetsskador. Insatserna fÃ¶r att eliminera arbetsskador bÃ¶r sÃ¥ledes dimensioneras sÃ¥ att varje investerad krona pÃ¥ fÃ¶rebyggande Ã¥tgÃ¤rder och rehabilitering skall ge ett mervÃ¤rde genom minskande antal skador och minskande antal olÃ¤genheter som Ã¤r betingade av skadorna. Det gÃ¥r sannolikt inte att helt eliminera risken fÃ¶r att arbetstagare skadas i arbetet, men de kan genom fÃ¶rebyggande Ã¥tgÃ¤rder minskas. BÃ¥de mÃ¤nskliga och samhÃ¤llsekonomiska kostnader som uppkommer pÃ¥ grund av arbetsskador kan begrÃ¤nsas genom en vÃ¤l genomfÃ¶rd rehabilitering. 9.2.2Â Samordning av information En tillfredsstÃ¤llande grad av korrekt information krÃ¤vs bÃ¥de fÃ¶r en korrekt premiesÃ¤ttning samt fÃ¶r att kunna gÃ¶ra en Ã¥terkoppling och minska risken fÃ¶r arbetsskador. GÃ¶rs detta pÃ¥ arbetsplatsen och inte centraliserat Ã¶kar mÃ¶jligheten att skapa drivkrafter fÃ¶r att fÃ¶rbÃ¤ttra arbetsmiljÃ¶n. Att samla information fÃ¶r att fÃ¶rsÃ¤kra arbetstagare kan ske pÃ¥ tvÃ¥ sÃ¤tt, antingen genom en mÃ¥ngfald av aktÃ¶rer pÃ¥ en marknad eller via offentliga institutioner. Ett exempel pÃ¥ hur det offentliga fÃ¶rsÃ¶ker motverka bristen pÃ¥ information Ã¤r det elvapunktsprogram mot ohÃ¤lsa i arbetslivet som regeringen presenterat i budgetpropositionen fÃ¶r Ã¥r 2002. Ett annat tydligt exempel Ã¤r den planmÃ¤ssiga informationsskyldighet som regeringens utredare vill Ã¥lÃ¤gga arbetsgivarna i SOU 2002:5 Handlingsplan fÃ¶r Ã¶kad hÃ¤lsa i arbetslivet. Eftersom information om risker och problem i arbetsmiljÃ¶n Ã¤r utspridd bland miljontals arbetsgivare och arbetstagare vet vi erfarenhetsmÃ¤ssigt (bland annat frÃ¥n sammanbrotten fÃ¶r de planekonomiska lÃ¤nderna) att denna typ av Ã¥tgÃ¤rder har dÃ¥lig effektivitet och att den information som myndigheterna mÃ¥ste erhÃ¥lla och agera efter Ã¤r ofullstÃ¤ndig. I de flesta fall Ã¤r arbetsgivaren bÃ¤ttre informerad om hur stor risken Ã¤r att arbetstagaren rÃ¥kar ut fÃ¶r en olycka eller sjukdom pÃ¥ grund av arbetsplatsrelaterade faktorer Ã¤n vad Ã¤r. Dock har Ã¤ven marknadsekonomiska lÃ¶sningar brister och krÃ¤ver dÃ¤rfÃ¶r institutionella ramar om bland annat ansvar och sanktioner vid eventuella kontraktsbrott. Eftersom parterna pÃ¥ den enskilda arbetsplatsen har den bÃ¤sta Ã¶verblicken av information om arbetsmiljÃ¶n Ã¤r det effektivast att utforma arbetsskadelagstiftningen ur ett arbetsplatsperspektiv. 9.2.3Â Vems ansvar? Eftersom arbetsgivaren har stÃ¶rst mÃ¶jlighet att pÃ¥verka arbetsmiljÃ¶n genom val av produktionsteknik och arbetsmetoder Ã¤r det rimligt att arbetsgivaren har ansvar fÃ¶r att reducera risken fÃ¶r arbetsskador genom bland annat en arbetsolycksfallsfÃ¶rsÃ¤kring. FÃ¶r att skydda arbetstagaren bÃ¶r det finnas en tredje part som Ã¤r kunnig pÃ¥ riskbedÃ¶mning, dvs. Enligt lag mÃ¥ste arbetsgivaren att teckna en fullstÃ¤ndig fÃ¶rsÃ¤kring gÃ¤llande arbetsskada med aktuarisk premie. Obligatoriet motiveras av att ingen skall kunna undandra sig fÃ¶rsÃ¤kringen och agera som fripassagerare. 9.2.4Â Premie Premien skall sÃ¤ttas efter de risker och skadefall arbetsgivaren genererar. En farlig arbetsmiljÃ¶ Ã¤r dyrbar. HÃ¶ga fÃ¶rsÃ¤kringspremier skapar drivkrafter att minska riskerna genom tekniska insatser, utbildning, det vill sÃ¤ga i vid bemÃ¤rkelse genom ett aktivt och konstruktivt sÃ¤kerhetstÃ¤nkande. FÃ¶rsÃ¤kringsbolagen den kunniga parten som agerar fÃ¶r att minska riskerna bÃ¥de fÃ¶r arbetstagare och arbetsgivare. FÃ¶rsÃ¤kringar kan leda till beteenden som Ã¤r skadliga. Ett flygbolag kan nonchalera vissa piloters alkoholmissbruk och en sjukfÃ¶rsÃ¤krad kan sjukskriva sig fÃ¶r minsta Ã¥komma. Ett sÃ¥dant beteende kallas moral hazard och Ã¥tgÃ¤rder bÃ¶r vidtagas fÃ¶r att minska sÃ¥dana yttringar sÃ¥ lÃ¥ngt mÃ¶jligt. Den vanligaste metoden Ã¤r sjÃ¤lvrisk. En annan vÃ¤g Ã¤r att krÃ¤va aktiv rehabilitering frÃ¥n den skadade fÃ¶r att minska inkomstbortfallets varaktighet. 9.2.5Â Vad blir resultatet av en obligatorisk ansvarsfÃ¶rsÃ¤kring fÃ¶r arbetsolyckor? Arbetsgivare i skilda branscher uppvisar mycket olika risker fÃ¶r olycksfall i arbetet. FÃ¶ljderna av arbetsolyckor varierar ocksÃ¥ kraftigt mellan olika nÃ¤ringsgrenar. Inom jordbruk Ã¤r antalet sjukdagar per olycksfall betydligt lÃ¤gre Ã¤n till exempel inom vÃ¥rd som antalet arbetsolyckor inom vÃ¥rdsektorn Ã¤r betydligt fÃ¤rre. Om de nu nÃ¤mnda faktorerna vÃ¤gs samman har verksamheter inom hantering av icke miljÃ¶farligt avfall, slakt och sÃ¥gverk, brand- och rÃ¤ddningsverksamhet samt charkuteri- och annan kÃ¶ttillverkning betydligt hÃ¶gre skadefrekvens Ã¤n inom handel, viss tillverkningsindustri och banker och fÃ¶rsÃ¤kringsbolag. Vid samma Ã¥rsinkomst skulle fÃ¶rsÃ¤kringspremien fÃ¶r sjukpenningen inom arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen fÃ¶r de mest skadeutsatta nÃ¤ringarna (insamling av icke miljÃ¶farligt avfall) vara ungefÃ¤r 50 gÃ¥nger sÃ¥ hÃ¶ga som fÃ¶r banker och fÃ¶rsÃ¤kringsbolag. Skillnaderna i extremfallen kan vara frÃ¥n nÃ¥gra till upp emot . I nuvarande arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kring betalar alla arbetsgivare samma avgifter trots mycket olika risker. Detta innebÃ¤r att sÃ¤kra arbetsplatser subventionerar farliga. Premien fÃ¶r att tÃ¤cka livrÃ¤ntor vid arbetsolyckor Ã¤r generellt betydligt hÃ¶gre Ã¤n fÃ¶r sjukpenningen och spÃ¤nnvidden mellan de farligaste nÃ¤ringsverksamheterna kan krÃ¤va som Ã¤r 20â30 gÃ¥nger hÃ¶gre. Sannolikt har ocksÃ¥ de farligaste branscherna hÃ¶gre kostnader fÃ¶r andra ersÃ¤ttningar enligt arbetsskadelagen, bland annat fÃ¶r sjukvÃ¥rd och tandvÃ¥rd samt fÃ¶r sveda och vÃ¤rk. Om det Ã¤r sÃ¥, vÃ¤xer premieskillnaderna ytterligare. Det finns ocksÃ¥ vissa kostnadsskillnader mellan kvinnor och mÃ¤n. Premierna fÃ¶r kvinnor blir i genomsnitt cirka 1/3 lÃ¤gre fÃ¶r arbetsskador. Om kostnaderna hade gjorts synliga fÃ¶r arbetsgivaren, hade sÃ¤kerligen arbetet med att minska riskerna intensifierats. Investeringar i sÃ¤kerhet hade blivit utomordentligt lÃ¶nsamma i de mer riskfyllda verksamheterna. â_BelÃ¶ningenâ_ hade blivit sÃ¤nkta fÃ¶rsÃ¤kringspremier. Att hÃ¶ga leder till anstrÃ¤ngningar att fÃ¶rbÃ¤ttra sÃ¤kerheten kan vi iaktta pÃ¥ andra fÃ¶rsÃ¤kringsomrÃ¥den t.ex. nÃ¤r det gÃ¤ller brandfÃ¶rsÃ¤kringar. Kravet pÃ¥ en sÃ¤ker arbetsmiljÃ¶ skulle pÃ¥verka en rad beslut hos arbetsgivaren, inte minst investeringsbeslut gÃ¤llande maskiner och annan teknisk utrustning. En sÃ¥dan medvetenhet vad gÃ¤ller kostnaderna fÃ¶r en riskfylld arbetsmiljÃ¶ skulle Ã¶ka intresset fÃ¶r att skapa optimala arbetsfÃ¶rhÃ¥llanden inom produktionen fÃ¶r att exempelvis minska belastningsskador och liknande, detta trots att arbetssjukdomar inte ingÃ¥r i fÃ¶rsÃ¤kringen. En aktuarisk fÃ¶rsÃ¤kring med tydliga och rÃ¤ttvisande kostnader fÃ¶r skaderisker skulle sannolikt pÃ¥ sikt minska kostnaderna . Detta Ã¤r en betydande samhÃ¤llsekonomisk vinst och i hÃ¶g grad en framgÃ¥ng fÃ¶r att minska svÃ¥ra varaktiga skador. 9.2.6Â Nackdelar InvÃ¤ndningar kan resas mot den nu skisserade fÃ¶rsÃ¤kringslÃ¶sningen. Den mest framtrÃ¤dande Ã¤r de Ã¶kade administrativa kostnaderna. Det Ã¤r dyrare att administrera en aktiv, premiedifferentierad fÃ¶rsÃ¤kringsverksamhet fÃ¶r arbetsskador. All erfarenhet talar dock fÃ¶r att minskande antal skador och mindre allvarliga skadefall ger hÃ¶gre besparingar Ã¤n merkostnaderna fÃ¶r administrationen. Till detta kommer att kostnaderna inom den statliga fÃ¶rvaltningen fÃ¶r arbetsmiljÃ¶frÃ¥gor och socialfÃ¶rsÃ¤kringen kan gÃ¶ras effektivare till lÃ¤gre kostnader. 9.2.7Â Offentligtâprivat En aktuarisk fÃ¶rsÃ¤kring gÃ¤llande olycksfall kan antingen skÃ¶tas av ett offentligt monopol eller av konkurrerande privata fÃ¶rsÃ¤kringsbolag. All erfarenhet talar fÃ¶r att konkurrens Ã¤r vÃ¤sentlig fÃ¶r att driva fram den typ av dynamiska effekter som beskrivits ovan. Statens uppgift Ã¤r att ge ramar fÃ¶r fÃ¶rsÃ¤kringen och fÃ¶rsÃ¤kringsbolagen. Bland annat mÃ¥ste det finnas en lagstiftning av samma slag som gÃ¤ller fÃ¶r trafikfÃ¶rsÃ¤kringen. Alla arbetsgivare med anstÃ¤llda (och Ã¤ven egenfÃ¶retagaren) mÃ¥ste ha tecknat en fÃ¶rsÃ¤kring. Att lagen fÃ¶ljs skall i sista hand staten kontrollera precis som sker vad gÃ¤ller trafikfÃ¶rsÃ¤kringen. 9.3Â Arbetssjukdom En aktuarisk fÃ¶rsÃ¤kring Ã¤r effektiv nÃ¤r det gÃ¤ller arbetsolyckor, men gÃ¥r i det flesta fall inte att tillÃ¤mpa nÃ¤r det gÃ¤ller arbetssjukdomar. Orsaken till detta Ã¤r att sambanden mellan en sjukdom och dess uppkomst samt arbetsmiljÃ¶n Ã¤r komplicerade och oklara. Kunskaperna pÃ¥ detta omrÃ¥de Ã¤r helt enkelt mycket bristfÃ¤lliga. DÃ¤rfÃ¶r bÃ¶r andra lÃ¶sningar vÃ¤ljas. Problemen med en aktuarisk fÃ¶rsÃ¤kring som Ã¤ven gÃ¤ller arbetssjukdomar syns vÃ¤l i de danska och norska arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringarna. FÃ¶r arbetssjukdomar gÃ¥r det inte att sÃ¤tta korrekta , bland annat dÃ¤rfÃ¶r att sjukdomarna ofta fÃ¶rst upptrÃ¤der efter lÃ¥ng fÃ¶rdrÃ¶jning. DÃ¤rfÃ¶r har staten fÃ¥tt subventionera ersÃ¤ttningen vad gÃ¤ller arbetssjukdomar. Detta gÃ¤ller det danska systemet som handhas av privata fÃ¶rsÃ¤kringsgivare och som omfattar bÃ¥de olycksfall och arbetssjukdomar. Vi fÃ¶reslÃ¥r dÃ¤rfÃ¶r att enbart arbetsolycksfallsdelen i arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen gÃ¶rs aktuarisk. (Ur lÃ¶ntagarperspektiv torde det vara ointressant huruvida inkomstbortfall pÃ¥ grund av sjukfrÃ¥nvaro Ã¤r arbetsrelaterad eller ej, och dÃ¤rfÃ¶r bÃ¶r arbetsskadesjukdomarna Ã¶verfÃ¶ras till sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen.) 9.4Â FÃ¤rdolycksfall I detta sammanhang bÃ¶r fÃ¤rdolycksfallens plats inom fÃ¶rsÃ¤kringen fÃ¶r arbetsskador ifrÃ¥gasÃ¤ttas. Arbetsgivare har inga mÃ¶jligheter att pÃ¥verka och fÃ¶rhindra denna typ av olyckor. DÃ¤rfÃ¶r fÃ¶reslÃ¥r vi att fÃ¤rdolycksfallen inom arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen Ã¶verfÃ¶rs till trafikfÃ¶rsÃ¤kringen som ocksÃ¥ skall utge ersÃ¤ttning fÃ¶r personskador. 9.5Â ÃvergÃ¥ngsproblem ArbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen har betydande Ã¥rliga kostnader mÃ¥nga Ã¥r framÃ¶ver fÃ¶r gamla skador i form av livrÃ¤ntor. De totala utgifterna fÃ¶r livrÃ¤ntor inklusive det Ã¤ndrade och mindre strÃ¤nga skaderekvisitet budgeteras till Ã¥r 2002 av regeringen. Finansiering sker via avgifter. NÃ¤r arbetsgivaren bÃ¶rjar betala fÃ¶rsÃ¤kringspremier fÃ¶r arbetsolycksfallen bÃ¶r arbetsskadeavgiften successivt kunna reduceras. ÃvergÃ¥ngen frÃ¥n nuvarande finansiering till en renodlad fÃ¶rsÃ¤kringsfinansiering fÃ¶r arbetsolyckorna mÃ¥ste fÃ¥ ta tid, dels pÃ¥ grund av skulderna pÃ¥ gamla livrÃ¤ntor, dels pÃ¥ grund av den stora spÃ¤nnvidden fÃ¶r premierna mellan arbetsgivare med mycket smÃ¥ risker och arbetsgivare med mycket stora. De riskfyllda arbetsgivarna mÃ¥ste hinna med att investera i nyare och sÃ¤krare teknik samt satsa pÃ¥ preventiva insatser. ÃvergÃ¥ngstiden krÃ¤ver en ganska hÃ¶g grad av solidarisk finansiering. Arbetsgivare med riskfylld verksamhet och hÃ¶ga fÃ¶rsÃ¤kringspremier bÃ¶r under en Ã¶vergÃ¥ngstid fÃ¥ viss del av sina betalade ur en sÃ¤rkskild fond. Ett sÃ¤tt att finansiera denna Ã¤r att gÃ¶ra nedtrappningen av arbetsskadeavgiften lÃ¥ngsammare Ã¤n vad som teoretiskt skulle vara mÃ¶jligt. Detta innebÃ¤r att en nÃ¥got lÃ¥ngsammare minskning av arbetsskadeavgifterna fÃ¥r ses som en investering i en sÃ¤krare arbetsmiljÃ¶ med betydligt fÃ¤rre framtida arbetsolycksfall. 10Â Vid avslag av vÃ¥ra yrkanden 10.1Â Andrahandsyrkanden I fÃ¶regÃ¥ende kapitel har vi presenterat ett fÃ¶rslag till hur den nuvarande arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen kan uppgÃ¥ i andra fÃ¶rsÃ¤kringslÃ¶sningar, och dÃ¤rmed skapa ett mer tidsenligt och Ã¤ndamÃ¥lsenligt fÃ¶rsÃ¤kringssystem fÃ¶r arbetstagare. Om vÃ¥ra krav icke tillgodoses har vi Ã¤ndock synpunkter pÃ¥ bÃ¥de den befintliga arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringslagstiftningen och regeringens fÃ¶rslag till Ã¤ndringar av denna. 10.2Â SGI eller PGI? Vid sjukfrÃ¥nvaro kan en arbetstagare beroende pÃ¥ omstÃ¤ndigheterna fÃ¥ inkomstbortfallsersÃ¤ttning frÃ¥n sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen, arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen eller genom fÃ¶rtidspension (sjukersÃ¤ttning och aktivitetsgaranti frÃ¥n och med 2003). ErsÃ¤ttningarna frÃ¥n de tre fÃ¶rsÃ¤kringarna grundas pÃ¥ tre olika berÃ¤kningsgrunder. ErsÃ¤ttning frÃ¥n sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen faststÃ¤lls genom den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI), vari icke ingÃ¥r semesterlÃ¶n, naturafÃ¶rmÃ¥ner eller kostnadsersÃ¤ttningar. ArbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen baseras pÃ¥ gamla regler fÃ¶r att faststÃ¤lla SGI. Det innebÃ¤r att andra skattepliktiga fÃ¶rmÃ¥ner Ã¤n pengar, kostnadsersÃ¤ttningar samt semesterlÃ¶n och semesterersÃ¤ttning skall ingÃ¥ fÃ¶rutom den inkomst som gÃ¤ller i nuvarande SGI. FÃ¶r dem som fÃ¥r sjukersÃ¤ttning eller aktivitetsgaranti berÃ¤knas ersÃ¤ttningen baserat pÃ¥ de regler som gÃ¤ller fÃ¶r att faststÃ¤lla den pensionsgrundande inkomsten (PGI). En fÃ¶rtidspensionerad arbetstagare (aktivitetsgaranti och sjukersÃ¤ttning frÃ¥n och med 2003) kommer efter 2003 fÃ¥ inrÃ¤kna lÃ¶n och skattepliktiga fÃ¶rmÃ¥ner. ErsÃ¤ttning fÃ¶r sjukfrÃ¥nvaro oavsett om den Ã¤r arbetsrelaterad eller ej bÃ¶r berÃ¤knas enligt reglerna fÃ¶r faststÃ¤llande av SGI. Rent principiellt finns anledning att ifrÃ¥gasÃ¤tta varfÃ¶r inkomstunderlaget skall skilja sig Ã¥t fÃ¶r den som fÃ¥r inkomstbortfallsersÃ¤ttning frÃ¥n sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen och den som fÃ¥r det frÃ¥n arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen. 10.3Â Personkrets 4:10 Av 3 kap. 4 Â§ socialfÃ¶rsÃ¤kringslagen framgÃ¥r att personer som arbetar i omfattas av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen. UtgÃ¥ngspunkten fÃ¶r att fÃ¥ ta del av de arbetsbaserade fÃ¶rsÃ¤kringarna Ã¤r att den fÃ¶rsÃ¤krade har en inkomst som hÃ¤rrÃ¶r frÃ¥n fÃ¶rvÃ¤rvsarbete. Det finns dock speciella fÃ¶rsÃ¤kringssituationer som medger undantag frÃ¥n denna princip, vilket anges i 3 kap. 12â15 Â§ socal-ÂÂÂ fÃ¶rsÃ¤kringslagen. Det Ã¤r 3 kap. 15 Â§ socialfÃ¶rsÃ¤kringslagen som medÂger undantag frÃ¥n kravet pÃ¥ fÃ¶rvÃ¤rvsarbete om en person â_genomgÃ¥r utbildning som Ã¤r fÃ¶renad med sÃ¤rskild risk fÃ¶r arbetsskada. /.../ Regeringen eller den myndighet som regeringen bestÃ¤mmer meddelar nÃ¤rmare fÃ¶reskrifter om dettaâ_. Av 1993 Ã¥rs arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringslag framgÃ¥r att en person som genomgÃ¥r yrkesutbildning nÃ¤r arbetsskadan uppkommer Ã¤r fÃ¶rsÃ¤krad. I den av regeringen fÃ¶reslagna Ã¤ndringen av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringslagens 4 kap. 10 Â§ ingÃ¥r utÃ¶ver den Ã¤ldre regeln om att personer som genomgÃ¥r yrkesutbildning omfattas av lagen Ã¤ven socialfÃ¶rsÃ¤kringslagens 3 kap. 15 Â§, av vilken framgÃ¥r att personer som genomgÃ¥r utbildning som Ã¤r fÃ¶renad med risk fÃ¶r arbetsskada omfattas. Trots att socialfÃ¶rsÃ¤kringslagens paragraf lagts till kvarstÃ¥r den Ã¤ldre skrivningen om att personer som genomgÃ¥r yrkesutbildning skall omfattas av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen i 4Â kap. 10 Â§. En nÃ¤rmare precisering av vad yrkesutbildning Ã¤r ges i SOU 1998:37 Den framtida arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen s. 69 dÃ¤r det framgÃ¥r: FÃ¶rsÃ¤kringen omfattar Ã¤ven vissa studerandegrupper. NÃ¤rmare bestÃ¤mmelser om dessa grupper finns i fÃ¶rordningen 1977:284 om arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kring och statligt personskadeskydd (FASP). Bland annat omfattas den som deltar i arbetsmarknadsutbildning, Ã¤r inskriven vid eller arbetstrÃ¤nar. Vidare omfattas den som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering enligt lagen om allmÃ¤n fÃ¶rsÃ¤kring. Vissa andra studerandegrupper omfattas bara nÃ¤r det i hans eller hennes yrkesutbildning eller fÃ¶rberedande till sÃ¥dan utbildning ingÃ¥r arbetsmoment som stÃ¤mmer Ã¶verens med eller till sin art liknar sÃ¥dant som vanligen utfÃ¶rs vid fÃ¶rvÃ¤rvsarbete. Den av regeringen fÃ¶reslagna upprÃ¤kningen av personkretsen i 4 kap. 10 Â§ i arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringslagen med hÃ¤nvisning till bÃ¥de socialfÃ¶rsÃ¤kringslagens 3 kap. 15Â Â§ och Ã¤ldre lagstiftning frÃ¥n 1977 om att person som genomgÃ¥r yrkesutbildning omfattas framstÃ¥r som otidsenlig och oklar, och bÃ¶r dÃ¤rfÃ¶r moderniseras och fÃ¶rtydligas. I samband med en sÃ¥dan utredning bÃ¶r Ã¤ven studenters fÃ¶rsÃ¤kringssituation belysas. 10.4Â Indexering Vi har i ett flertal tidigare motioner fÃ¶reslagit att det s.k. taket i sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen skall inkomstindexeras. Samma bÃ¶r gÃ¤lla fÃ¶r arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen. Eftersom vÃ¥ra tidigare krav om ett inkomstindexerat tak i sjukfÃ¶rsÃ¤kringen har avslagits, vÃ¤ljer vi att nu inte presentera motsvarande fÃ¶rslag i arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen. En fÃ¶rÃ¤ndring av indexeringen av det s.k. taket bÃ¶r gÃ¶ras i sjuk- och arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen. 10.5Â Karensdagarna Vi har tidigare beskrivit hur vi vill att arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen delas upp och omvandlas till en obligatorisk ansvarsfÃ¶rsÃ¤kring fÃ¶r arbetsgivare att teckna vad avser arbetsolycksdelen, att arbetssjukdomarna Ã¶verfÃ¶rs till sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kringen samt att fÃ¤rdolycksfallen Ã¶verfÃ¶rs till trafikfÃ¶rsÃ¤kringen. Vid en sÃ¥dan lÃ¶sning bortfaller behov av att ersÃ¤tta karensdagarna i enlighet med regeringens fÃ¶rslag. I den mÃ¥n vÃ¥ra krav ej bifalls kvarstÃ¥r frÃ¥gan om arbetsrelaterade skador och sjukdomar skall behandlas annorlunda Ã¤n icke arbetsrelaterade sÃ¥dana. Vi anser att oavsett sjukskrivningsorsak bÃ¶r karensdagarna omfatta samtliga fÃ¶rsÃ¤krade, och dÃ¤rfÃ¶r motsÃ¤tter vi oss regeringens fÃ¶rslag om en kompensation fÃ¶r karensdagarna vid godkÃ¤nd arbetsskada. 10.6Â IkrafttrÃ¤dandet I avsnitt 3.3 framgÃ¥r att LagrÃ¥det Ã¤r mycket kritiskt till regeringens avsikt att implementera Ã¤ndringen av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen innan den av regeringen fÃ¶reslagna utredningen av en koncentrering av handlÃ¤ggningen av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen har tillsatts. Eftersom vi till fullo instÃ¤mmer i LagrÃ¥dets kritik anser vi att i det fall regeringens fÃ¶rslag till Ã¤ndring av arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringslagstiftningen vinner bifall bÃ¶r ikrafttrÃ¤dandet av de nya reglerna samordnas med implementeringen av en ny organisation. 11Â Reducerad arbetsrelaterad ohÃ¤lsa 11.1Â Kvinnor och fÃ¶rbÃ¤ttrad arbetshÃ¤lsa Regeringen oroad Ã¶ver att kvinnor i mindre utstrÃ¤ckning Ã¤n mÃ¤n fÃ¥r sina skador klassade som arbetsrelaterade, vilket fÃ¶rklaras med att kvinnors sjukdomstillstÃ¥nd Ã¤r mer svÃ¥rbedÃ¶mda. VÃ¥r Ã¥sikt Ã¤r att i stÃ¤llet fÃ¶r att ha som ambition att lika mÃ¥nga mÃ¤n som kvinnor skall fÃ¥ ersÃ¤ttning frÃ¥n arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen borde snarare utformningen av bÃ¥de sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kring och arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kring skapa incitament fÃ¶r att reducera ohÃ¤lsa hos bÃ¥de mÃ¤n och kvinnor. Att motverka det faktum att offentliga arbetsgivare inte arbetar med skade- och sjukdomsfÃ¶rebyggande Ã¥tgÃ¤rder skall lÃ¶sas genom att Ã¤ndra bevisreglerna i arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen fÃ¶r att pÃ¥ sÃ¥ sÃ¤tt Ã¶ka andelen kvinnor som fÃ¥r godkÃ¤nda arbetsskador framstÃ¥r som en direkt hÃ¤lsovÃ¥dlig vÃ¤g att gÃ¥. Snarare borde vÃ¤l kÃ¤llan till ohÃ¤lsa, med vidhÃ¤ngande ansÃ¶kningar om ersÃ¤ttning fÃ¶r arbetsskador, Ã¥tgÃ¤rdas? FÃ¶r att vÃ¤nda pÃ¥ denna trend Ã¤r det viktigt att i arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen uppmÃ¤rksamma de friskgivande faktorerna i arbetet och att syftet Ã¤r att minska den arbetsrelaterade ohÃ¤lsan. En mycket stark drivkraft fÃ¶r arbetsgivare i det fÃ¶rebyggande arbetet Ã¤r dÃ¤rfÃ¶r att en aktuariskt framrÃ¤knad olycksfallsfÃ¶rsÃ¤kring infÃ¶rs som ett obligatorium. 11.2Â Motverka arbetsskador genom utÃ¶kad fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rd FÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden startade frÃ¥n bÃ¶rjan i de stÃ¶rre privata fÃ¶retagen. De fÃ¶rsta moderna riktlinjerna fÃ¶r fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden utarbetades av Svenska ArbetsgivarfÃ¶reningen (SAF) och LO. Det var ocksÃ¥ SAF som var initiativtagare till vidareutbildning av fÃ¶retagssjukskÃ¶terskor, skyddsingenjÃ¶rer och sjukgymnaster. Svensk fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rd bestÃ¥r av cirka 670 verksamheter vilka drivs av ungefÃ¤r 300 olika huvudmÃ¤n i varierande juridiska former. Verksamheten Ã¤r geografiskt spridd Ã¶ver landet. Inom branschen Ã¤r cirka 5 100 personer verksamma varav Ã¤r medicinsk personal (lÃ¤kare, sjukgymnaster och sjukskÃ¶terskor) samt med teknisk och beteendevetenskaplig kompetens och administrativ personal, allt enligt Statskontorets rapport 2001:29. Andelen anstÃ¤llda som har tillgÃ¥ng till fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rd Ã¤r av samtliga anstÃ¤llda. FÃ¶retagslÃ¤karen och Ã¶vriga medarbetare inom fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden kÃ¤nner till den anstÃ¤lldes arbetsfÃ¶rhÃ¥llanden och har dÃ¤rfÃ¶r en god bild av situationen pÃ¥ arbetsplatsen. Det Ã¤r ofta genom uppkommen sjukdom som arbetsplatsens hÃ¤lsoproblem identifieras. Dessutom Ã¤r tillgÃ¥ngen till hÃ¤lso- och sjukvÃ¥rd en efterfrÃ¥gad tjÃ¤nst av mÃ¥nga anstÃ¤llda. I syfte att motverka arbetsrelaterade sjukskrivningar och dÃ¤rmed minska behovet av ersÃ¤ttning frÃ¥n arbetsskadefÃ¶rsÃ¤kringen, bÃ¶r fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden prioriteras i hÃ¶gre grad Ã¤n vad som Ã¤r fallet . PÃ¥ dagens arbetsmarknad hÃ¥ller det pÃ¥ att ske en hÃ¤lsosegregering i och med att arbetsgivare inom den privata sektorn i stÃ¶rre utstrÃ¤ckning Ã¤n offentliga arbetsgivare har uppmÃ¤rksammat fÃ¶rdelarna med fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rd. Privata arbetsgivare Ã¤r kÃ¤nsligare fÃ¶r kostnader fÃ¶rknippade med arbetsrelaterade sjukdomar pÃ¥ ett annat sÃ¤tt Ã¤n offentliga arbetsgivare. Detta tillsammans med det faktum att ohÃ¤lsa i arbetslivet samvarierar med storlek pÃ¥ arbetsplatsen, vilket regeringens utredare konstaterat, gÃ¶r att stora offentliga arbetsgivare Ã¤r Ã¶verrepresenterade med avseende pÃ¥ arbetsrelaterade skador och sjukdomar. FÃ¶r att ytterligare utveckla fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden anser vi det angelÃ¤get att denna fÃ¥r mÃ¶jlighet att Ã¤ven arbeta med annan hÃ¤lso- och sjukvÃ¥rd. De tjÃ¤nster fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden erbjuder skall styras av utbud och efterfrÃ¥gan, det vill sÃ¤ga behovsstyrd vÃ¥rd, och inte som med en fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rd som inte fÃ¥r samma ekonomiska fÃ¶rutsÃ¤ttningar att Ã¤gna sig Ã¥t traditionell hÃ¤lso- och sjukvÃ¥rd. Det Ã¤r hÃ¶gst rimligt att arbetstagare fullt ut fÃ¥r utnyttja den medicinska kunskap som finns nÃ¤rmast till hands, vilket i de flesta fall Ã¤r fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden. FÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden skulle dÃ¥ kunna utgÃ¶ra ytterligare en verksamhetsform fÃ¶r hÃ¤lso- och sjukvÃ¥rdstjÃ¤nster och pÃ¥ sÃ¥ sÃ¤tt avlasta vÃ¥rdcentraler och andra mottagningar. Mot bakgrund av det ovan anfÃ¶rda framstÃ¥r det dÃ¤rfÃ¶r som rimligt att fÃ¶retagshÃ¤lsovÃ¥rden skall fÃ¥ Ã¤gna sig Ã¥t sjukvÃ¥rdande behandling pÃ¥ samma villkor som den Ã¶vriga hÃ¤lso- och sjukvÃ¥rden. Gotab, 2002 () () GÃ¶ran () () () BjÃ¶rn Leivik (m) () () () [1] Termen fÃ¶rsÃ¤kringsmÃ¤ssig skall i sammanhanget uttydas som att fÃ¶rsÃ¤kringspremien baseras pÃ¥ statistik Ã¶ver skadeutfallet i en given population, vilket i fÃ¶rsÃ¤kringsteoretisk litteratur kan benÃ¤mnas aktuarisk. [2] Vi anvÃ¤nder framgent i texten begreppet sjukpenningfÃ¶rsÃ¤kring fÃ¶r att skilja inkomstbortfallsfÃ¶rsÃ¤kringen frÃ¥n den sjukfÃ¶rsÃ¤kring som trÃ¤der in vid behov av vÃ¥rd.