mot · GQ02U263 · 2002-10-23 00:00:00 — WTO och global rättvisa 2 Förslag till riksdagsbeslut 13 4 WTO och det globala civila samhället 15 4.1 Nya politiska och etiska mål för WTO 16 4.2 WTO öppenhet, demokrati och makt 16 4.3 Sociala klausuler och miljöklausuler i 17 4.4 WTO, livsmedelssäkerhet, TRIPS och ursprungsbefolkningar 18 4.5 Biopiracy, äganderätt och genteknik 19 5 Nya spelregler för en rättvis världsekonomi 19 5.2 Global ekonomisk styrning 20 5.3 Skuldavskrivningar för de fattiga länderna 20 5.4 Exportzoner i världsekonomin 21 5.5 En rättvis handel 21 5.7 Biståndsviljan och kompensation 23 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att FN, IMF, WTO och måste reformeras, öppnas upp och få ändrade regler så att de tar ansvar för en mer solidarisk fördelning, miljöansvar och ett mer rättvist regelsystem.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att WTO:s nästa förhandlingsrunda måste bli en utvecklingsrunda som tar hänsyn till utvecklingsländernas krav och behov för en rättvisare handel.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att WTO bör förändras till en mer demokratisk och mer öppen organisation, liksom att WTO bör verka för en social, rättvis och ekologiskt hållbar utveckling.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det skall införas sociala och miljömässiga klausuler i handelsavtalen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att patent på mänskliga gener och gener av djur och växter inte skall tillåtas samt att det behövs en internationell konvention som förbjuder patent på alla livsformer.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ursprungsbefolkningarnas kunskaper om och nyttjande av lokala genetiska resurser skall skyddas, varvid FN:s deklaration om farmers rights måste ges företräde och rättigheterna till kunskaper om de lokala genetiska resurserna måste kombineras med kravet på att de skall bevaras.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att biopiracy privatisering, patentering och kommersialisering av gener och genetiskt material borde tas upp i FN utifrån hållbar utveckling och säkerhet.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Tobinskatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de fattiga ländernas skulder bör avskrivas omgående. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett säkerhetsråd inrättas inom ramen för FN som verkar för en miljömässig, social, ekonomisk och demokratiskt hållbar utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ekonomisk och politisk makt måste demokratiseras genom en omfattande decentralisering och självtillitsstrategi. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att världshandeln och den globala ekonomin behöver långsiktigt hållbara och ekologiska spelregler.1 1Yrkandena 14 och 12 hänvisade till NU. 2Yrkandena 57 hänvisade till LU. Handel är bra när den sker med beaktande av breda mänskliga mål om socialt och ekologiskt hållbar utveckling och när den syftar till ekonomisk utjämning och välståndsökning för alla parter. Den globalisering vi har är orättvis, skapar klyftor och marginalisering och förvärrar för sårbara grupper och för de minst utvecklade länderna, säger , FN:s f d människorättskommissarie. Det är inte bara hon utan många fler som ifrågasätter globaliseringens effekter. Dessa effekter, både positiva och negativa, finns inom i stort sett alla områden i samhällslivet. Vi kan se hur miljontals människor lyfts ur fattigdom i delar av världen, som fattigdom och miljöförstörelse ökat i stora delar av världen. Globaliseringen har också ökat kunskapen om människor i andra länder och deras behov. I en global värld ställs större krav på solidaritet och rättvisare spelregler. Detta är anledningen till att människor från olika solidaritetsrörelser samlas till protester vid WTO-möten och vid Internationella valutafondens (IMF) och möten runt om i världen. med att världen blivit öppnare har effekterna av de globala institutionerna blivit allt tydligare. FN:s, IMF:s, och roll och regelsystem har ifrågasatts. anser att dessa internationella institutioner måste reformeras, öppnas upp och få ändrade regler så att de tar ansvar för en mer solidarisk fördelning, miljöansvar och ett mer rättvist regelsystem. Utan ett bra regelsystem som tar dessa hänsyn kommer bara orättvisorna att öka och protesterna mot de globala institutionerna kommer att växa. Om vi vill överbrygga de växande klyftorna mellan nord och syd, mellan överflödssamhällen och samhällen som präglas av svält, fattigdom och vanmakt, måste vi reformera våra globala institutioner. Vi måste minska de globala orättvisorna, inte bara av ren medmänsklighet, men också för att förhindra allvarliga globala spänningar. 4 WTO och det globala civila samhället har det vid varje förekommit intensiva protestaktioner. Den mest kända protestaktionen ägde rum vid i . I tidningar, radio, TV och på webben kunde man följa slaget om där de protesterande skildrades som globaliseringsmotståndare och protektionister. Förvisso fanns bland demonstranterna personer och organisationer som kan kategoriseras med ovanstående etiketter. Men, vad protesterna handlade om och vad medierna inte rapporterade är de orättvisa regler som gäller för de materiellt fattiga länderna. De protesterande riktade också kritik emot att WTO ensidigt prioriterat frihandel när reglerna står i konflikt med miljöintressen och mänskliga rättigheter. om arbetsmiljö och FN- konventioner, till exempel konventionen om biologisk mångfald, sätts systematiskt på undantag eftersom är de som har företräde vid en tvistlösning. En annan värld är möjlig! lyder ropet från Attacrörelsen. En värld som inte domineras av multinationella företag. anser att måste förändras, att människors hälsa ska vägas in i frihandelsavtal. är beroende av en omfattande reform. Detta gäller bland annat öppenheten, beslutssystemen, innehållet i de olika underavtalen samt relationen till FN:s övriga konventioner. Sociala och miljömässiga klausuler bör införas i regelverken och organisationen måste få nya politisk-etiska mål. 4.1 Nya politiska och etiska mål för WTO De rika länderna i WTO har inte fullföljt de förändringar som utlovades i tidigare WTO-förhandlingar, förändringar som skulle bidra till en mer rättvis handel än dagens. I Uruguayrundan beslöt man sig för att uppmana medlemmarna till att minska exportsubventionerna till jordbruket, något som EU, med världens högsta exportsubventioner till jordbruket, inte genomfört. Inte heller Marrakechbeslutet om kompensation till de minst utvecklade länderna och till nettoimporterande länder har genomförts. Skulle dessa överenskommelser realiseras skulle det bidra till en bättre ekonomisk utveckling i de fattigaste länderna. anser att WTO:s nästa förhandlingsrunda måste bli en utvecklingsrunda som tar hänsynstagandet till utvecklingsländernas krav och behov som sin överordnande målsättning. Organisationen behöver vidare fastställa tydliga etiska och politiska mål på kort och på lång sikt för sitt framtida arbete. Som ett led i detta måste WTO integrera de politisk-etiska mål som finns i andra så att handelsfrågorna genomsyras av fred, demokrati, rättvisa och utveckling i linje med FN:s ambitioner. Ekologiskt hållbar utveckling, avskaffande av fattigdomen och säkerställande av livsmedelssäkerheten är nära relaterade frågor som måste integreras och inte motverkas av WTO. WTO måste också utveckla nya instrument för att nå dessa mål. Sammanfattningsvis behöver alltså revideras, repareras och reformeras! 4.2 WTO öppenhet, demokrati och makt anser att om världshandelssystemet ska kunna bidra till en förbättrad levnadsnivå världen över och ett förbättrat miljöskydd, måste institutionerna som reglerar detsamma vara öppna, demokratiska och ta hänsyn till andra frågor som är av betydelse för det globala samfundet. Även om WTO har tagit några steg till att förbättra öppenheten i sina processer och sitt konsensusbaserade beslutssystem, vilket gett ett demokratiskt intryck, har det fortfarande många brister. Det gäller bland annat bristen på öppenhet i WTO:s mäktiga tvistlösningspanel, arbetet som bedrivs i olika standardsättande kommittéer såsom Codex Alimentarius- utskottet, de mäktiga staternas oinskränkta möjligheter att sätta agendan och dominera handelsförhandlingarna, svårigheten för mindre länder att, när det är nödvändigt, sätta in handelsembargon under det att en tvist löses, möjligheterna för multinationella företag att påverka processerna och de multilaterala handelsavtalens allt eller inget-karaktär gällande beslutsprocessen. anser att allt detta gör att dagens världshandelssystem kan karaktäriseras som slutet. Att skapa en mer öppen och mer demokratisk organisation borde stå högt på WTO:s dagordning, liksom att nå en social, rättvis och ekologisk hållbar utveckling. 4.3 Sociala klausuler och miljöklausuler i Kvarvarande närmast koloniala förhållanden som bristfälligt socialt och miljömässigt skydd i fattiga länder medför betydande problem. Svaga statsbildningar och korrupta samhällssystem leder på många håll till en brutal utsugning av människor och miljö. Barnarbete, modernt slaveri och extremt låga löner som ingen kan leva på och förbud mot facklig organiseringen är inte ovanliga fenomen i de globala produktionssystemen. Globalisering kan i värsta fall leda till att effektivt motverka en positiv utveckling i svagt utvecklade stater. De inhemska företagen får ingen chans att hävda sig och den interna samhällsstrukturen destabiliseras. I detta sammanhang är viktigt att påpeka att ett fattigt lands intressen kanske inte främst företräds av dess industrialister eller ens dess handelsminister. Även inom fattiga länder finns ofta en klasstruktur som gör att ekonomistiska tankesätt och privata vinstmotiv tillåts överflygla folkflertalets behov eller en nödvändig demokratiseringsprocess. anser att det således finns många starka skäl till att införa sociala och miljömässiga minimikrav i handelsavtal. Det finns även ett behov av undantagsregler som tillåter fattiga länder att skydda vissa delar av sin produktion så att de på så sätt kan vara med och konkurrera på mer jämlika villkor. Det handlar om regler som reglerar arbetsmiljö, sociala rättigheter med mera i de varor som importeras. har utarbetat förslag om hur sådana sociala klausuler skulle kunna se ut på global nivå. Ett problem med sociala klausuler vid import är att den nuvarande tolkningen av WTO-reglerna innebär att inga länder får införa importrestriktioner som särbehandlar varor utifrån hur de är tillverkade, så länge tillverkningsmetoden inte påverkar varans kvalitet, något som en ny WTO-runda får prioritera. Ett annat problem är att WTO-reglerna säger att lika varor ska behandlas lika. Detta innebär att varor som är tillverkade i enlighet med principer för rättvis handel eller som är miljömärkta inte får beläggas med andra tullar eller importrestriktioner än konventionellt framtagna varor. På kan och måste dock tolkningen av de nuvarande reglerna ändras i takt med att internationella miljöregler utvecklas och konsumenternas syn på vad som är lika varor ändras. 4.4 WTO, livsmedelssäkerhet, TRIPS och ursprungsbefolkningar Hundratals miljoner människor får inte tillräckligt med mat. Livsmedel är mer än en handelsvara, och bidrar inte till livsmedelssäkerhet. För att uppnå en långsiktigt hållbar produktion av livsmedel måste förstörelsen av jord och vatten upphöra, människor måste ha tillgång till odlingsbar jord och vi måste tillämpa lokalt anpassade uthålliga jordbruksmetoder. anser att jordbrukspolitiken ska ge bönderna rimliga villkor för produktionen, i samklang med en ekologisk utveckling. Livsmedelssäkerheten ett hållbart jordbruk som tar hänsyn till sociala, miljömässiga och ekonomiska aspekter får inte motverkas i WTO:s jordbruksavtal. Jordbruket är inte bara varuproduktion utan har även ett ansvar för t ex bevarandet av värdefulla naturresurser, för utvecklingen av kulturlandskapet, för landsbygdsutvecklingen, för den lokala ekonomin och för livsmedelssäkerheten. Skillnaden mellan vad som är protektionism å ena sidan och ett legitimt försvar av jordbrukets många funktioner å den andra är komplex och kräver en noggrann analys. För att klara dessa olika funktioner som jordbruket har och säkerställa livsmedelssäkerheten bör ett första steg vara att livsmedelssäkerheten integreras i artikel 20 i WTO:s jordbruksavtal som en non-trade issue. Därmed skulle den få en överordnad roll i jordbruksavtalet och förutom att avvecklingen av exportsubventioner i de rika länderna ska påskyndas ska åtgärder kunna vidtas, till exempel skyddstullar, stödåtgärder eller minimum access-kvoter för att import ska kunna vidtas, i syfte att stärka livsmedelssäkerheten. Kompensationsmekanismerna enligt Marrakechöverenskommelsen ska implementeras . WTO:s (Trade Related Intellectual Property Rights) har kritiserats hårt av lokala och globala folkrörelser. Det finns en motsättning mellan detta avtal och FN:s konvention om biologisk mångfald, CBD. Den ger rätten till den biologiska mångfalden till de människor som förvaltar bl a hotade arter. Enligt TRIPS artikel 27.3 (b) åläggs samtliga WTO:s medlemsländer att införa patentlagstiftning eller liknande (s k sui generis) lagstiftning för alla växtsorter. Vi anser att FN:s konvention om biologisk mångfald måste ges företräde framför . De folkrörelser som engagerat sig mot TRIPS (bonderörelser, miljö- och konsumentrörelser) menar att patent på mänskliga gener och av djur och växter inte ska tillåtas. delar denna uppfattning. Frågan om patent på liv är en etisk fråga, inte en handelsfråga. Vidare måste ursprungsbefolkningarnas kunskaper om och nyttjande av lokala genetiska resurser skyddas. FN:s deklaration om farmers rights måste här ges företräde. Rättigheterna till kunskaper om de lokala genetiska resurserna måste kombineras med kravet på att de ska bevaras. 4.5 Biopiracy, äganderätt och genteknik Biopiracy att röva biologiskt genetiskt material handlar om privatisering, patentering och kommersialisering av livets byggstenar, generna. anser att denna verksamhet borde tas upp i FN utifrån hållbar utveckling och säkerhet. Rätten till patent på växter och djur finns numera i WTO:s och därmed är det möjligt att äga livsformer. Konflikten finns här mellan stater där högteknologiska bioteknikföretag har sitt säte och de fattiga länder, vanligen i syd, vilka förfogar av det genetiska materialet på planeten. anser att rätten till livet ska betraktas som mänsklighetens gemensamma egendom som inte ska kunna patenteras av en enskild individ eller företag. Det behövs en internationell konvention som förbjuder patent på alla livsformer. I slutändan handlar detta också om vem som ska ha kontrollen över livsmedelssäkerheten. förs denna kontroll i snabb takt över från utvecklingsländer och från små bönder till ett fåtal globala multinationella livsmedels- och frö/kemikalieföretag. Detta i sin tur leder till ett sårbart kemikaliebaserat jordbruk byggt på patenterade växtsorter. Detta är inte en långsiktig lösning för vare sig miljön, bönderna, landsbygden eller världens livsmedelssäkerhet. 5 Nya spelregler för en rättvis världsekonomi Det internationella finansiella systemet har genomgått många kriser . För att världsekonomin ska fungera bättre krävs rättvisare spelregler för de finansiella transaktionerna och handel som inte ensidigt dikteras av världens rika. I en värld där det blir allt svårare för nationalstaterna att reglera de multinationella företagens verksamhet, medan WTO-systemet gradvis byggs ut, går utvecklingen således från nationell avreglering till en global på-reglering av marknaden! anser att det krävs en broms på de alltför snabba och i grunden improduktiva globala kapitaltransaktionerna för att stabilisera världsekonomin. Världshandeln skapar en globalisering av ekonomin och en hastighet på transaktionerna som har ökat känsligheten för störningar. Det behövs ett globalt politiskt instrument för att minska sårbarheten: Svaret är Tobinskatten! Förslaget om en internationell Tobinskatt på på kortsiktiga valutaspekulationer fördes fram av nobelpristagaren och USA-ekonomen . Hans förslag om en transaktionsskatt på valutahandel har blivit en ofta framförd tanke, även bland ekonomer. Han konstaterade att om inget görs för att kasta grus i maskineriet för kortsiktiga, spekulativa kapitalflöden kommer detta att allvarligt skada den internationella ekonomin. En skatt på skulle generera intäkter på . Pengarna skulle kunna bidra till att minska klyftorna i världen, som den snabba takten i spekulationerna dämpas. En idé är att använda pengar till utvecklingsbistånd (miljö, utbildning, utveckling) i FN:s regi. anser att en skatt på bör införas på kortsiktiga valutaspekulationer mot alla OECD-valutor, detta genom en internationell överenskommelse, uppbackad av nationell lagstiftning. Den bör tillämpas där transaktionerna äger rum eller där affären avgörs, vilket gör respektive nationella centralbank ansvarig för skatteuppbörden. I samband med införandet av Tobinskatten bör man se över IMF:s kapitalpolitik. 5.2 Global ekonomisk styrning Den av ledda Commission on Global Governance föreslog i sin rapport ett globalt ekonomiskt säkerhetsråd. Commission on Global Governance har efter Asienkrisen upprepat sina krav och sin kritik av den nuvarande ordningen och föreslår ett globalt ekonomiskt säkerhetsråd med en mer balanserad sammansättning än dagens G 8-grupp, i vilken endast världens rikaste länder och ingår. Det är ett gigantiskt demokratiskt problem att endast de rika länderna sätter de finansiella spelregler som resten av världen får rätta sig efter. Mot bakgrund av detta anser att ett hållbarhetens säkerhetsråd bör inrättas inom ramen för FN som verkar för en miljömässig, social, ekonomisk och demokratiskt hållbar utveckling. 5.3 Skuldavskrivningar för de fattiga länderna Commission on Global Governance menar också att det är nödvändigt med starkare global ekonomisk styrning för att hantera skuldkrisen. Det finns en växande ekonomisk marginalisering av världens fattiga. Det har gjorts vissa framsteg att bekämpa fattigdomen i länder som , och . Även om många lösningar till fattigdomsproblemen också ligger inom de fattiga länderna själva så finns det mycket som det internationella samfundet måste göra för att skapa mer gynnsamma globala förhållanden. Det gäller i första hand villkoren för handel, en omfattande skuldavskrivning och bistånd. Inom dessa områden måste vi göra mer som enskilda länder, men också gemensamt. En speciellt viktig fråga för att få en fungerande världsekonomi och en social utveckling som kan bekämpa fattigdomen är ett samlat initiativ för skuldavskrivningar av de fattiga ländernas skulder. De skulder som den fattiga världen har till den rika är ett stort hinder för social utveckling och en bidragande faktor till världsfattigdomen. anser att dessa omoraliska skulder, som betalats tillbaka om genom åren, måste avskrivas . 5.4 Exportzoner i världsekonomin Den ekonomiska globaliseringen, i kombination med stater som inte har ett starkt socialt engagemang, gör att många fattiga människor som arbetar i tillverkningsindustrin exploateras för att skapa billiga varor för de rika. Obetald arbetstid, löner långt under existensminimum, långa arbetspass, utsatthet för farliga kemikalier, sexuella trakasserier, barnarbete, tvångsarbete och dålig arbetsmiljö är vanliga inslag som präglar tillverkningen i så kallade exportzoner i fattiga länder. I dessa zoner ges företagen särskilt gynnsamma villkor i stil med skattelättnader, obegränsad rätt att föra ut vinstmedel ur landet, förmånliga eller subventionerade hyror samt inskränkningar i arbetsrätten. Fackföreningar är ofta helt förbjudna. Frihandelszoner eller exportzoner upprättas för att attrahera utländska investeringar och öka exporten. Dessutom hoppas regeringarna att detta ska innebära ökad kompetens, teknik och kapital som leder till utveckling. Problemet har varit att verksamheten i zonerna, förutom i några fall, inte spridit sig till landet i övrigt. De flesta företag som etablerar sig i zonerna är dessutom oftast lågteknologiska och konkurrerar med låga priser snarare än med hög produktkvalitet och teknologiskt kunnande. Dagens världshandelssystem tillåter och uppmuntrar en så kallad frihandel istället för socialt och miljömässigt ansvarsfull handel. Handel är inget mål i sig, utan ett medel att uppnå ökad välfärd. anser att frihandelszonerna och de gällande handelsrelationerna mer gynnar konsumenterna i de rika länderna än producenterna i fattiga länderna. Därför måste frihandelszoner regleras. 5.5 En rättvis handel Som en reaktion mot detta väljer allt fler konsumenter produkter och tjänster som tillverkats i enlighet med etiska principer. För att det ska vara möjligt krävs just nu mer av rättvis handel än av frihandel! Rättvis handel är både en uppsättning principer och ett konkret arbete som bedrivs av en rad organisationer som till exempel rättvisemärkningen. Syftet med en rättvis handel är att upprätta nya eller förändrade befintliga handelsrelationer med producenter i fattiga länder så att arbetsförhållanden, livsmiljö och miljön förbättras. Både sociala och miljömässiga kriterier är relevanta och oskiljaktigt sammanflätade med respekten för mänskliga rättigheter. För att handeln ska leda till ökad välfärd krävs det att de sociala och ekologiska kostnaderna avspeglas i produktionen. Som ett resultat av att de sociala och miljömässiga missförhållandena i de fattiga länderna blir alltmer kända för konsumenterna i de rika länderna skaffar sig många företag uppförandekoder. Uppförandekoder är dokument som anger vilka principer som ska gälla i företagens verksamhet (t ex anställdas arbetsvillkor, hälso- och säkerhetsaspekter). Uppförandekoderna har blivit viktiga redskap för företag som vill garantera att sociala och miljömässiga krav uppfylls i den egna såväl som i underleverantörernas verksamhet. Förutom företagens behov av att profilera sig som socialt ansvarstagande och etiska har bristen på internationellt bindande regler gjort att användningen av uppförandekoder vuxit snabbt. Problemet med dessa koder är att dessa inte är lagligt bindande utan endast utgör frivilliga åtaganden. Koderna kan utvecklas och antas av enskilda företag eller företagarorganisationer, men också av fackföreningar, folkrörelser och mellanstatliga organisationer. utvecklas de i samarbeten mellan ovan nämnda aktörer. har utarbetat en så kallad Codes of Practices för cirka tjugo branscher. Problemet med koderna är att de kanske mer fungerar som ett redskap för marknadsföring än som ett sätt att förbättra de anställdas arbetsförhållanden. Ofta är koderna mycket vaga och saknar konkreta metoder och mål att arbeta för. Inte sällan är koderna helt okända bland underleverantörerna där tillverkningen faktiskt sker. En försvårande omständighet i sammanhanget är också att företagen inom tillverkningsindustrin i allt större utsträckning lägger ut tillverkningen på andra företag som i sin tur kan ha underleverantörer. På detta sätt blir kedjan svår att kontrollera och granska i förhållande till företagets etiska principer. En fördel med uppförandekoderna är att företagen faktiskt kan stämmas för brott mot marknadsföringslagen om de uttryckligen säger sig stå för ett etiskt innehåll de inte kan garantera. Ännu en positiv aspekt är att om företagen menar allvar med sina koder så kan fristående revisorer eller miljöorganisationer och mänskliga rättighetsorganisationer få i uppgift att granska deras verksamhet. Genom denna metod finns möjligheter att ta steg framåt i strävan mot en socialt och miljömässigt hållbar utveckling.