mot · GQ02K333 · 2002-10-23 00:00:00 — Moderata samlingspartiet ser tre huvuduppgifter för mediepolitiken. Den första är att skapa ett regelverk och tydliga spelregler för att garantera yttrandefrihet, tryckfrihet och etableringsfrihet i medierna. Den andra är att garantera tillgången till vissa kvalitetsprogram, det så kallade public service-uppdraget. Den tredje är att hantera de statliga radio- och TV-bolagen , , och . Staten skall slå vakt om yttrande- och etableringsfriheten. Därmed uppnås en mångfald på publikens villkor. För ett vitalt kultursamhälle är det av stor vikt att det finns så många forum för skapande som möjligt, så många kanaler för att nå publiken som tekniken medger, och så många alternativ att välja mellan som det finns intresse av att sända och som publiken efterfrågar. Yttrandefriheten och tryckfriheten är centrala värden i det fria samhället. Det skall råda frihet att ge ut och distribuera medieprodukter och att pröva deras ekonomiska bärkraft. Inom ramen för de tekniska begränsningarna för medier skall det vara läsarna, lyssnarna, tittarna och användarna som genom sina val avgör vilka medier som skall ha framgång. Det kan inte vara, och får inte vara, politiskt grundat godtycke som avgör mediernas utveckling. En politik för fria medier kommer också att leda till att teknikens utveckling sker utifrån de enskilda medborgarnas behov och intressen. Det innebär att gränserna mellan olika medier luckras upp. Det ställer krav på lagstiftning som ger en frihet för de nya mediernas utveckling, från Internettjänster till television. skall vara ett land där denna utveckling är naturlig och internationellt ledande. Den svenska mediepolitiken skall syfta till mångfald, kulturell vitalitet och en öppenhet för nya mediers tillväxt i . I statens åtaganden på medieområdet måste det ingå att säkerställa etableringsfrihet för nya kanaler utan att reglera deras programverksamhet. Vägledande skall vara ansvaret gentemot publiken. Koncessioner skall fördelas på motsvarande sätt som den privata lokalradions ursprungliga regelverk, nämligen genom ett auktionsförfarande. Ett modernt public service-tänkande, där public service ses som ett komplement i stället för som en konkurrent, bör etableras. Utgångspunkterna för vilken programverksamhet som skall finansieras med offentliga medel bör formuleras på följande sätt: Offentlig finansiering skall bara användas för program och verksamheter som kompletterar övrigt medieutbud, innehålls- och kvalitetsmässigt. Public service-programmen skall komma alla till del. Offentligt finansierade program måste präglas av högsta kvalitet. Staten har att noga ange vilka uppgifter som skall anses nödvändiga, även om de inte är kommersiellt bärkraftiga och därför omfattas av public service. Till sådana uppgifter kan höra mer omfattande kulturprogram, program för minoriteter, nyhetsrapportering i den mån delar av landet inte täcks av andra m.m. Det ligger i sakens natur att public service-uppdraget kontinuerligt måste prövas i ljuset av vad andra aktörer på mediemarknaden erbjuder. Värnandet av svenska språket är en huvuduppgift. Kärnuppdraget bör även omfatta en spegling av hela landet och dess kulturliv. Om hela eller delar av SVT, SR och UR får ett nytt ägande ges de bättre förutsättningar att agera på den förändrade mediemarknaden. Vid en privatisering skall ett spritt folkligt ägande eftersträvas. Därigenom öppnas möjligheterna att konkurrera på likvärdiga villkor med andra medieföretag utan den tvångströja som dagens statliga ägande ger. Nya finansieringsformer, nya distributionsformer, möjlighet till betaltjänster och allianser med andra mediebolag bäst genom ett breddat ägande. Ett engagerat, kunnigt och intresserat ägande skulle stärka företagen avsevärt. Med en modern definition av public service och en successiv avveckling av det statliga företagandet inom mediebranschen upphör också motiven för en särskild TV-avgift. Avgiftsfinansieringen bör därför avskaffas och public service-verksamheten finansieras gemensamt av skattemedel, liksom annan verksamhet som befinns omistlig för allmänheten. 2 Förslag till riksdagsbeslut 4 3 Kampen för fri radio och 3.1 Monopolet bryts 5 3.2 Varför mediepolitik? 4 Regelverk för tryckfrihet, yttrandefrihet och etableringsfrihet 7 4.2 Generellt regelverk för fria medier 8 4.3 Fler fristående kanaler 10 4.3.1 Fristående TV-kanaler 10 4.4 Villkoren för privata etermedier 10 4.4.2 Fria nationella radiokanaler 10 4.5 En levande tidningsmarknad 12 4.6 Reklam i radio och 4.8 Begränsa must carry-regeln 13 5 Public service statligt betalda program 14 5.1 De statliga programmen måste leva upp till nya krav 14 5.2 TV-licens och finansiering 15 5.3 Statligt betalda program skall vara allmänt tillgängliga 16 6 De fyra statliga företagens framtid 16 6.1 Nya roller för SVT, SR och UR 16 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens tre uppgifter inom mediepolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om riktlinjerna för mediepolitiken.1 beslutar att nya avtal med programbolag inte får innehålla vare sig program- eller reklamvillkor i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar att framtida koncessioner inom radio och TV skall fördelas via auktion i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet till etablering av kommersiell nationell radio. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om digital radio och TV. beslutar att avveckla presstödet i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en neutral tidningsmoms.2 beslutar om avveckling av regleringen av tiden för reklam i radio- och TV-sändningar i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör verka för en avveckling av EU:s TVdirektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om begränsning av must carry-principen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om public service-uppdraget och dess finansiering.1 bemyndigar regeringen att privatisera de statliga medieföretagen i enlighet med vad i motionen anförs.1 1Yrkandena 1, 2, 12 och 13 hänvisade till KrU. 2 Yrkande 8 hänvisat till SkU. 3 Kampen för fri radio och TV Vem är medierna till för? Är det den enskilde tittaren, läsaren, lyssnaren som själv vill bestämma vad han eller hon skall titta på, läsa eller lyssna till, eller är det TV-producenten, journalisten eller mediepolitikern? För oss är den självklara utgångspunkten att medierna är till för den enskilde individen. Det är tittarnas, lyssnarnas, läsarnas fria val som skall avgöra mediernas bärkraft. Kampen har därför stått hård mot en rigid socialdemokrati som slagit makt om etermedierna som statens bastion för politisk kontroll. Socialdemokraterna har kämpat intensivt för att behålla TV- och radiomonopolet. Drivkrafterna att få ta till sig annat än vad statens mediemonopol distribuerar går långt tillbaka i . Ett av de första exemplen är de kommersiella radiosändningar som Radio Nord och Radio Syd bedrev, som reklamfinansierade sändningar från båtar på internationellt vatten. Det var bara som skulle få sända. De stoppades till slut. Den som ville lyssna på radio var utlämnad till , och den som önskade se rörliga bilder fick hålla till godo med . För den som inte ville se Hylands hörna på bästa sändningstid fanns inga alternativ i etermedierna. Socialdemokraterna har alltid försökt begränsa och kontrollera utbudet i medierna. Den borgerliga regeringen 197678 införde närradion, som innebar rätt för organisationer och föreningar att bedriva egna lokala sändningar vid sidan av . När TV-tekniken utvecklades , innebar det att TV-sändningar från satelliter blev möjliga. kom den revolutionerande videon. Med möjligheter att spela in och spela upp försvann möjligheten att helt styra när medborgarna skulle konsumera TV. Tittaren kunde själv välja tid och plats för sitt tittande. Med hyrmöjligheter och moviebox kom möjligheten att själv styra även över innehåll. Videon fungerade som en revolt mot monopolet och innebar valfrihetens triumf över den statliga styrningen. Friheten var emellertid fortfarande mycket begränsad. När började sända nyårsnatten 1987 och nådde hela bröts det statliga monopolet. Såväl radio som television har alltså stått under politisk kontroll i . Tekniska framsteg gjorde emellertid att monopol inom etermedier blev omöjliga att upprätthålla, såvitt man inte valde drastiska metoder för att hindra medborgarna från att ta del av radio- och TV-utbudet i en gränslös värld som man inte kunde styra över. Det saknades inte förslag om att ta till sådana metoder. Precis som man i öststatsländerna eller i dagens förbjudit viss mottagarutrustning fanns det här ledande socialdemokrater som ville förbjuda parabolantenner. Utrymmet för markbundna sändningar kunde i längden inte döljas. Utbyggnaden av kabel-TV och av satellitsändningar gjorde det dessutom meningslöst. I och med att i konflikt med svenska myndigheter började sända via satellit från till bröts monopolet upp genom publikens efterfrågan och kraften i den moderna informationstekniken. Etableringen av en markbunden, oberoende TV-kanal, , innebar att monopolet även formellt upphörde. Via vanlig antenn, kabel och satellit nås svenska folket av en mångfald TV-sändningar. nås av svenska folket av satellitsändningar och av kabel-TV. I realiteten är det alltså endast som bara har tillgång till public service-utbudet och . Detta hindrar inte att public service-verksamhetens television, i kraft av att man disponerar två rikstäckande kanaler och , dominerar det utbud som har störst betydelse för kultursamhället, samhällsdebatten och politiken. I då televisionen blivit ett dominerande medium är detta en maktkoncentration som verkar i motsatt riktning till de idéer som pressfrihetens och tryckfrihetens traditioner bärs upp av. Det är dessutom inte nog med att det fria ordet begränsas. Som på alla andra områden leder monopol till att vitalitet, mångfald och entreprenörsanda för hela branschen blir lidande, med stagnation och brist på nytänkande som följd. När lokalradion släpptes fri uppstod 80 nya radiostationer. Motsvarande utveckling skulle kunna ske inom andra medier, förutsatt att dagens mediefientliga politik avvecklas. När utbudet växer och mediemarknaden expanderar blir statens ansvar som lagstiftare och upprätthållare av lagarna allt viktigare. Detta ansvar måste skötas. Det blir lättare om kvarvarande monopol, till exempel nationella radiokanaler, avvecklas. Staten skall stå neutral. 3.2 Varför mediepolitik? Som vi ser det finns det tre statliga uppgifter på medieområdet. Den första är att skapa ett regelverk och tydliga spelregler för att garantera yttrandefrihet, tryckfrihet och etableringsfrihet i medierna. Den andra är att garantera tillgången till vissa kvalitetsprogram, det så kallade public service-uppdraget. Den tredje är att hantera de statliga radio- och TV-bolagen , , och . Vi anser att följande riktlinjer borde vara grundläggande för den svenska mediepolitiken: Målet för mediepolitiken skall vara att säkerställa yttrandefriheten, respekten för upphovsrätten samt mediernas oberoende och tillgänglighet. Det offentliga skall inte genom skattemedel eller andra med tvång uttaxerade medel motverka konkurrens och mångfald. Staten skall inte utöva sin makt så att den styr och dominerar medieutbudet. Det ställer krav på att det offentliga utformar sin verksamhet på ett sådant sätt att det bidrar till det samlade medieutbudet med det som andra inte gör. Staten skall verka för etableringsfrihet så långt tekniken medger. Inom ramen för tillgängliga frekvenser eller kanaler skall var och en behandlas likvärdigt. Den nya tidens medier skall, liksom den fria pressen, stå oberoende från stat och kommun. Staten skall inte genom politiska beslut och godtyckliga val avgöra vem eller vilka som skall få sända. Tryckfrihetens principer och yttrandefrihetsgrundlagen skall vara ramen för vad som får sändas. Olika medier skall ha rätt att söka sin finansiering genom t.ex. reklam eller avgifter från publiken. Yttrandefriheten måste säkras även i nya medier, som Internet. Förhandsgranskning och censur är lika förkastliga i nya medier som i gamla. Begränsningar av medieföretags ägandeförhållanden skall inte förekomma. Staten skall så långt som möjligt avveckla sitt ägande i mediebolag. 4 Regelverk för tryckfrihet, yttrandefrihet och etableringsfrihet Staten skall slå vakt om yttrande- och etableringsfriheten. Därmed uppnås en mångfald på publikens villkor. För ett vitalt kultursamhälle är det av stor vikt att det finns så många forum för skapande som möjligt, så många kanaler för att nå publiken som tekniken medger, och så många alternativ att välja mellan som det finns intresse av att sända och som publiken efterfrågar. Yttrandefriheten och tryckfriheten är centrala värden i det fria samhället. Det skall råda frihet att ge ut och distribuera medieprodukter och att pröva deras ekonomiska bärkraft. Inom ramen för de tekniska begränsningarna för medier skall det vara läsarna, lyssnarna, tittarna och användarna som genom sina val avgör vilka medier som skall ha framgång. Det kan inte vara, och får inte vara, politiskt grundat godtycke som avgör mediernas utveckling. Grunden för att yttrandefrihetsgrundlagen tillåter lagstiftning om tillstånd och villkor för att sända radioprogram ligger i behovet av att på något sätt ordna användningen av frekvenserna för TV och radio. I yttrandefrihetsgrundlagen finns också vissa bestämmelser i 3 kap. 5 § om redaktionell självständighet och i 1 kap. 3 § första stycket om frihet från censur. En skyldighet för ett programföretag att i sin redaktionella verksamhet hålla sig till en i förväg lämnad programförklaring, vilket bl.a. föreslagits av för DAB-radion och som gäller för digital marksänd TV, är diskutabel från konstitutionell synpunkt. En sådan ordning kan ge möjlighet till en obehörig styrning av vad som yttras i radio. En god regel är att i tveksamma fall inte välja lösningar som kan leda till begränsningar av grundlagsskyddade medborgerliga rättigheter. En politik för fria medier kommer också att leda till att teknikens utveckling sker utifrån de enskilda medborgarnas behov och intressen. Det innebär att gränserna mellan olika medier luckras upp. Lagar och regler som är teknikbundna kommer därmed snabbt att bli både otidsenliga och motverka sina egna syften. Det ställer krav på lagstiftning som ger en frihet för de nya mediernas utveckling, från Internettjänster till television. skall vara ett land där denna utveckling är naturlig och internationellt ledande. Det är naturligt att se Internet, television och radio som olika funktioner av digitala medier. Internet utvecklas inte bara som en form av datakommunikation utan är också ett medium i sig. Det innehåller information, kunskap och kultur. Likaväl kan radio och TV sändas via Internet. World är ett forum för kultur och nyheter bredvid andra mer traditionella medier. Denna utveckling kommer att accelerera. Det som sker på webben är på en gång en del av både kultursamhället och mediesamhället. Detta understryker vikten av en lagstiftning som skyddar konstnärlig frihet, upphovsrätt och det fria ordet även på Internet. I takt med att mediemarknaden globaliseras är det viktigt att ge även svenska företag möjligheter att konkurrera på goda villkor. För att öppna möjligheter att skapa och vidmakthålla konkurrenskraftiga regionala medieföretag skall dessa ges möjlighet att agera inom alla distributionsformer. Begränsningar för tidningsföretag att äga radiostationer skall avskaffas. Svenska medieföretag, som i och utomlands verkar inom ramen för en internationell konkurrens, skall inte hindras från att utveckla sina möjligheter. Mångfald genom en fri radio och TV och genom ny teknik skall så långt som möjligt bejakas och tillåtas stimulera utvecklingen av digital teknik i stället för att begränsas genom teknikval och offentlig tillståndsgivning. Den svenska mediepolitiken skall syfta till mångfald, kulturell vitalitet och en öppenhet för nya mediers tillväxt i . 4.2 Generellt regelverk för fria medier Övergången från analog till digital teknik innebär stora förändringar i fråga om produktion, distribution och lagring. I takt med utbyggnaden av bredbandsnät kommer allt fler att kunna se TV via bredband. Med Internettekniken blir hundratals, kanske tusentals, kanaler tillgängliga för dem som har bra uppkopplingsmöjligheter. Övergången till digital teknik innebär att TV och datatjänster kan växa ihop. Det blir möjligt att med behållning se TV på datorn respektive utnyttja TV:n som PC. Med Internettekniken främjas framväxten av tillgängliga programarkiv hos kanalerna. Det innebär att människor själva kan välja vilka program och tjänster man vill hämta hem från de olika kanalerna, när man vill titta på dem och om man vill se dem på datorskärmen eller i TV-rutan. Vad som sker som en följd av teknikskifte och nya distributionsformer är en kraftig individualisering av tittandet. Utvecklingen går från Prime Time till . Programtablåerna styr allt mindre. Olika teknik lyder under olika regelstrukturer. När TV börjar sändas över bredband uppstår frågan vilken lagstiftning som gäller. Ett exempel är sidotjänster som går utöver sändningstillståndet. Lagar och regler måste justeras så att det blir möjligt att sända olika tjänster på samma frekvens. Med ny teknik och nya distributionsformer förändras också affärslogiken. handlade det mest om vad som var tekniskt möjligt. handlar det mer om vad kunden vill ha och är beredd att betala för. Det förändrar också politikens roll. Det digitala marknätet är ett tydligt exempel på hur politiken försöker spjärna emot de tekniska möjligheterna i stället för att främja kundens valmöjligheter. Innehållet blir viktigare än distributionsformen, och företag som skapats för att fylla en specifik distributionsform, exempelvis SVT, möter problem. Nya och gamla aktörer på mediemarknaden går ihop, som exempelvis Time sammangående med Internetaktören AOL. Tekniken ändrar också mediernas kommersiella villkor. Med nya distributionsformer och ny teknik ökar t ex intresset hos de annonserande företagen att själva äga relationen till kunden. Portalbyggande, produktplacering, relations- och lojalitetsbyggande blir nya nyckelbegrepp. Människor använder mer och mer medier i sina dagliga liv. I Mediebarometern för redovisas följande konsumtion av medier hos befolkningen. Andel av befolkningen som tar del av (Källa: ) som radiolyssnandet i stort har ökat har andelen som lyssnar på minskat drastiskt. Enligt RUAB () ligger andel av radiolyssnandet och de kommersiella kanalerna har en lyssnarandel om (Källa: . På samma sätt kan man se hur SVT:s andel av TV-tittarna har minskat . har exempelvis SVT:s andel av tittandet minskat från bland alla tittare. I grupper med tillgång till satellit eller kabel, samt bland yngre tittare, är nedgången än mer dramatisk. I åldersgruppen med tillgång till kabel eller satellit ser fördelningen av tittartiden ut så här: SVT (dvs och ) Big 3 (dvs , och Kanal ) (Källa: , MediaVision, 2000) 4.3 Fler fristående kanaler I statens åtaganden på medieområdet måste ingå att säkerställa etableringsfrihet för nya kanaler utan att reglera deras programverksamhet. Ansvaret mot publiken skall vara vägledande. Staten bör genom regionala koncessioner ge olika möjlighet att, redan i det analoga nätet, börja sända med olika delar av landet som sändningsområden. TV-bolag som växer fram ur en sådan process skall kunna genomföra nationella sändningar genom samarbete. Ett nytt avtal för eller något annat programbolag skall innehålla särskilda av staten reglerade program- och reklamvillkor. Koncessionerna skall fördelas på motsvarande sätt som den privata lokalradions ursprungliga regelverk, nämligen genom ett auktionsförfarande. Utöver de hänsyn som av tekniska skäl talar för att närliggande frekvensområden bör utnyttjas för samma typ av användningsområde (TV-signaler, mobiltelefoni etc.) skall staten inte lägga sig i hur frekvensbanden utnyttjas. Statlig reglering på grund av trängsel i etern för radiostationer blir allt mindre aktuell i takt med att den tekniska utvecklingen gör utnyttjandet av frekvensbanden effektivare. 4.4 Villkoren för privata etermedier Grunden för att yttrandefrihetsgrundlagen tillåter lagstiftning om tillstånd och villkor för att sända radioprogram ligger i behovet av att på något sätt ordna användningen av frekvenserna för TV och radio. I yttrandefrihetsgrundlagen finns också vissa bestämmelser i 3 kap. 5 § om redaktionell självständighet och i 1 kap. 3 § första stycket om frihet från censur. En skyldighet för ett programföretag att i sin redaktionella verksamhet hålla sig till en i förväg lämnad programförklaring är däremot diskutabel från konstitutionell synpunkt. En sådan ordning kan ge möjlighet till en obehörig styrning av vad som får yttras i radio. Sändningstillstånd bör därför fördelas på ett sätt som minimerar statens möjlighet att styra och reglera programinnehåll. Auktionsförfarandet utestänger ingen från möjlighet att delta och gynnar de som har ett utbud som kan förväntas nå en bred publik. Sändningstillstånd bör vara långa med goda möjligheter till förlängning för att medge investeringar i såväl teknik som programinnehåll. 4.4.2 Fria nationella radiokanaler Även om det statliga monopolet på radio brutits lokalt finns det fortfarande kvar nationellt. Det är fortfarande förbjudet att starta nationella radiokanaler. SR:s ställning på etermediemarknaden är ett av de tydligaste exemplen på maktkoncentration. Etableringsfrihet är det bästa sättet att motverka all sorts maktkoncentration och monopolbildning inom medierna. Förbudet mot kommersiella nationella kanaler inverkar negativt på utbudet för lyssnarna. Underlaget för att satsa på kvalitet och dyra programkoncept hålls litet genom att varje kommersiell kanal måste uppfinna hjulet på nytt i varje regional sändning. Detta motverkar möjligheten till mångfald och undandrar därigenom lyssnarna chanserna till en högkvalitativ rikstäckande kanal, som de befintliga, statliga, rikstäckande radiokanalerna inte utsätts för någon heltäckande konkurrens alls. Det är viktigt att vidga yttrandefriheten och öppna för såväl nya regionala kanaler som fria nationella kanaler. Det finns inga tekniska eller demokratiska skäl till att begränsa den fria radions utveckling. Nationella radiokanalkoncessioner bör utbjudas till auktion. 4.4.3 Digitalradion och TV finns inget kommersiellt intresse i digital radio eftersom den statliga styrningen är alltför stark. Om den digitala radion frigörs, kan utvecklingen komma att gå framåt. DAB har sagts vara den nödvändiga tekniska utvecklingen inom radio och är den digitala sändningsstandard som valts för marknätet för att kunna ersätta dagens analoga sändningar. DAB började sändas reguljärt av SR 1995. Det digitala utbudet i marknätet består av SR:s kanaler P 1, P 2, P 3, P 4, P 6 (International) och P 7 (Sisuradio, finskspråkig kanal). Enbart sändningskostnaderna för DAB, som SR betalar till sändarbolaget , uppgår till . Sändningarna når av landet men kan bara tas emot av ca 500 mottagare som finns hos lyssnarna. Från början sades att DAB skulle leda till lägre sändningskostnader, men verkligheten har blivit den rakt motsatta. Orsakerna till misslyckandet med DAB är flera. Mottagarna är dyra, den billigaste kostar fortfarande ca . DAB har inte heller skapat något mervärde för lyssnarna. Eftersom de privata lokalradiostationerna inte finns med är utbudet begränsat. Priset på mottagare kan regeringen inte göra mycket åt, men utbudet styrs av politiska regler. De viktigast gäller vilka villkor som ställs upp för den privata radions deltagande.