mot · GQ02Ju280 · 2002-10-23 00:00:00 — 2 Förslag till riksdagsbeslut 26 4 Våld i vår vardag 27 5 Allt grövre brottslighet 28 6 Den typiske ungdomsbrottslingen 29 7 Hög återfallsfrekvens 29 8 Brottets konsekvenser 30 8.1 Individuella reaktioner 30 8.2 Konsekvenser i vardagslivet 31 8.3 En grogrund för antidemokratiska värderingar 31 9 Socialdemokratins brist på insikt 32 10 Brist på ansvar 32 11 Ett moderat åtgärdsprogram mot ungdomsvåldet 33 11.1 Brottsoffren i fokus 33 11.2 Konkreta åtgärder mot unga brottslingar 34 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillskott till Brottsofferfonden genom avdrag på de intagnas dagersättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagstadgad rättighet för målsägande att inför domstol berätta hur brottet påverkat honom eller henne. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärdstrappa i grundskole- och gymnasieförordningen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokala handlingsplaner mot ungdomskriminalitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärdsgaranti inom socialtjänsten.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om polisens möjligheter till ingripande i vissa situationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drogtest av ungdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kriminalvårdshem för unga brottslingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rättskedjans normerande verkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av goda förebilder. 1 Yrkande 3 hänvisat till UbU. 2 Yrkande 5 hänvisat till SoU. Det finns en växande oro i bland allmänheten och inte minst bland föräldrar för ett hårdare samhällsklimat och en allt råare våldsanvändning, främst mellan yngre. Oron har underbyggts i radio, TV och tidningar, som rapporterat om våld bland ungdomar i skolan och . Att oron är befogad märks också inom rättsväsendet. Antalet ungdomar mellan som döms för grova brott har nästan fördubblats . Samhället måste tydligare än markera att vissa typer av beteenden och kriminella gärningar inte accepteras. Vi anser att det krävs att varje kommun i samverkan med närpolisen skall ta fram en individuell handlingsplan för hur ungdomskriminalitet skall motverkas lokalt. Ansvaret skall fördelas på föräldrar, skola, socialtjänst och polis. Handlingsplanen skall redovisas till kommunstyrelsen, som skall se till att planen följs upp och utvärderas. När en ung person gör sig skyldig till upprepade förseelser eller en allvarligare gärning som skulle varit straffbar om han eller hon varit över måste det finnas konkreta åtgärder att ta till. Om rektor, i samverkan med vårdnadshavare och socialtjänst inte lyckas lösa problemen, skall eleven tas ur skolan och få göra praktik i lagmiljö (brandstation, hockeylag, bilverkstad etc.). Åtgärden skall i första hand vara frivillig i samförstånd med vårdnadshavare. Om inte detta visar sig vara effektivt återstår ett omhändertagande av den unge enligt LVU. Polisen bör få rätt att utföra blod- och urinprov på personer , när misstanke föreligger om att den unge tagit narkotika. Polisen bör också ha möjlighet att föra register över icke straffmyndiga ungdomar som begår brottsliga handlingar. På detta sätt kan man tidigt se negativa mönster och utforma lämpliga åtgärder för att bryta dessa. Vård inom som påföjdsform skall avskaffas. För lagöverträdare skall en särskild frihetsberövande påföljdsform införas som ersätter den nuvarande. Verkställigheten skall syfta till att återanpassa den unge till ett socialt ordnat liv. Straffet skall inte avtjänas i fängelse, utan på ett särskilt inrättat kriminalvårdshem, som skall vara anpassat och avsett för dessa unga lagöverträdare. Vi vill också införa en möjlighet till villkorligt fängelse för unga lagöverträdare. 4 Våld i vår vardag En 16-årig pojke skjuts till döds på en skoltoalett av en tonårig bekant. En 18-årig flicka huggs ihjäl med kniv framför ögonen på sina klasskamrater av en jämnårig före detta skolkamrat. En 19-årig pojke jagas av jämnåriga och skjuts till döds på en tunnelbanestation. Tre dramatiska exempel på ungdomsvåldet i dagens . Många unga lever med våldet som en del av sin vardag. har ett nytt fenomen dykt upp i den våldsrelaterade ungdomskriminaliteten; ungdomar som rånar andra ungdomar i samma ålder. Dessa rån motsvarar inte den vanliga föreställningen om ett personrån, de sker oftast och det finns ofta vuxna i närheten. Brottsoffren får ärr som de tvingas bära med sig genom livet. Även äldre utsätts för personrån och annan brottslighet av unga gärningsmän. I dömdes två pojkar, , till fängelse för olaga hot, grov stöld, rån, rånförsök och vapenbrott och narkotikabrott. De hade utsatt sammanlagt 34 människor för brott. I västra har ett gäng 1517-åringar begått minst fyra rån och nio väskryckningar deras offer är äldre kvinnor som tillfogats brutna fingrar, revbensbrott och krosskador. I skolan manifesteras våldet på olika sätt. kallar man det för mobbning, men det rör sig i realiteten om brott elever emellan. En 15-årig pojke åtalades för att ha stuckit handen innanför en flickas byxlinning och uttalat stötande ord, samt tryck ett vasst föremål mot hennes hals. Tillsammans med en jämnårig kamrat har han bränt en skolkamrat i ansiktet med en cigarrett. Två 15-åriga pojkar höll fast en kamrat och tejpade hans ben. I flera fall har skolelever misshandlats så svårt att de varit tvungna att söka läkarvård, i en del fall med tillkallande av ambulans. har skolor i tolv fall varit tvungna att stänga på grund av bråk, dödshot, slagsmål och trakasserier. Eleverna är tydliga i sina åsikter; både elever och personal måste kunna känna sig trygga i skolan. Det meningslösa våldet har krupit ned i åldrarna. Två 17-åriga pojkar häktas efter att ha rånat en kvinna på hennes bil, tillfogat henne grova skallskador och dumpat henne ensam på en motorväg mitt . En grupp unga pojkar mellan våldtar en 12-årig flicka upprepade gånger när hon är på väg hem från skolan. Av respekt för enskilda brottsoffer och för att inte driva upp stämningen måste dessa våldsbrott behandlas varsamt i den allmänna debatten. Det får dock inte förhindra att problemen lyfts fram eller att berättigad kritik mot regeringens ansvar för en mycket allvarlig utveckling tydliggörs. 5 Allt grövre brottslighet Enligt en undersökning har antalet intagna på hem för sluten ungdomsvård ökat kraftigt. Andelen 15-16-åringar bland dessa har ökat . av de intagna var dömda för brott med våldsinslag. Det är inte ovanligt att det döljer sig ett flertal grova våldsbrott bakom en enda dom. Enligt en undersökning bland elever i årskurs nio har av pojkarna och av flickorna begått brott. I de flesta fall handlar det om snatterier, skadegörelse och andra förhållandevis lindriga brott. Det har dock skett en förskjutning mot fler våldsrelaterade brott; misshandel, hot och rån. avsåg av alla lagföringar misshandel och olaga hot. hade andelen ökat till . Personrånen visar ökade tendenser . Andelen misstänkta gärningsmän ökade i . av de misstänkta var och var . 6 Den typiske ungdomsbrottslingen Ungdomsbrottsligheten går inte bara ned i åldrarna utan är också vidare spridd inom åldersgrupperna . Av de ungdomar som lagfördes 1999 hade varit aktuella för insats eller utredning före våldsbrottet. kom att bli aktuella för nya utredningar efteråt. Ungdomarna kan grovt delas in i tre grupper: Den första gruppen () består av ungdomar vars brott kan anses som en engångsföreteelse. Hälften av dem var alkoholpåverkade vid händelsen, och de flesta kände sig ångerfulla efteråt fast de ställde sig undrande till varför händelsen fått så stora proportioner. Den andra gruppen () hade varit föremål för insatser från , men var utan omfattande dokumenterad kriminalitet. Den tredje gruppen () består av ungdomar som aktualiserats hos fem gånger eller mer. Alla är anmälda för ett stort antal brott och har debuterat . Mer än häften i denna grupp har eller har haft ett konstaterat alkohol- eller narkotikamissbruk. Samtliga har skolproblem. Hos nästan hälften av ungdomarna hade problemen varit så stora att skolan åtminstone en gång hade gjort anmälan till . Debutåldern för dessa ungdomar är . Många ungdomsbrottslingar polisanmäldes för brott redan innan de fyllt och några till och med innan de fyllt . Enligt en undersökning av ungdomsbrott i återföll av de ungdomar som 1995 dömts för ett våldsbrott . av dessa hade sammanlagt minst nio lagföringar . Återfallsfrekvensen är betydligt högre bland dem som blivit lagförda redan än hos dem som lagfördes som 16-åringar. Bilden inom den kriminologiska forskningen bekräftar detta ju tidigare man debuterar, desto större är risken att fastna i kriminaliteten. I Stockholmsundersökningen framgår att cirka en tredjedel av ungdomarna som lagfördes dömdes till vård inom för det aktuella våldsbrottet. De flesta ungdomarna hade redan tidigare varit föremål för ett stort antal insatser från . av dessa hade redan tidigare blivit dömda till denna påföljd. har redan innan domen verkställts blivit anmälda för nya brott. Enligt en undersökning från återföll av dem som dömts till vård inom i brott. Ett problem med som framkommit i samtal med aktiva inom brottsofferjouren är att den enbart fokuserar på de kriminella ungdomarnas sociala problembild. Det finns ingen kompetens för att ta i tu med och söka lösa den unges kriminalitet. Ett annat problem för är att den vårdande insats, utifrån den enskildes behov, som är kärnan i verksamhet rimmar mycket illa med det tänkta korrigerande av beteende som ryms inom en domstolspåföljd. Bland professionella som möter unga brottsoffer talar man om de fem kränkningarna. Genomgående mår de unga brottsoffren mycket psykiskt dåligt på grund av de kränkningar som de utsatts för. Den första kränkningen är att falla offer för ett brott. Den andra kränkningen består av att vuxna som bevittnat händelsen inte ingripit utan valt att titta bort. Den tredje kränkningen uppstår då polisen inte hittar gärningsmannen och utredningen läggs ned. Om ärendet går till rättegång finns det risk för en fjärde kränkning. Till skillnad från brottsoffren brukar gärningsmannen ofta upp av sina kompisar i rättssalen. Dessutom kan rättegången avslutas med att gärningsmannen går fri i brist på bevis, då inga vittnen träder fram. Den femte kränkningen kan bestå av att försäkringsbolagen inte betalar ut skadestånd. En vanlig reaktion är att brottsoffren riktar starka hat- och hämndkänslor mot gärningsmannen eller -männen. De blir också rasande på de personer ofta vuxna som passerat platsen och bevittnat händelsen, men inte ingripit. Risken finns att de brottsoffer som inte bearbetar händelsen mister tilltron till polisen, rättsväsendet, politiker och den övriga vuxenvärlden. Varje offer reagerar individuellt, men brotten utgör en akut, traumatisk händelse. Den trygga världsbilden kastas omkull och ersätts av ett okontrollerbart kaos. Ungdomarna blir fråntagna sitt mest grundläggande behov; känslan av trygghet. En förut positiv självkänsla förbyts lätt i en negativ självbild. Offren känner sig kränkta som de känner skam och skuld. De blir rädda i situationer som varit harmlösa för dem; att vistas ute, att vistas bland jämnåriga, att ta tunnelbanan hem om kvällen. Sömnsvårigheter, oro, rastlöshet och koncentrationssvårigheter är vanliga symptom. Brotten har konsekvenser även för brottslingen. Det är stor risk att den som gör sig skyldig till ett våldsbrott vid ung ålder återfaller i brott. En liten del blir vad som kallas för kroniska brottslingar de inleder en kriminell karriär som de inte förmår ta sig ur. En stor fara är således att brott föder brott och att den onda spiralen fortsätter om inte tidiga, omedelbara och effektiva åtgärder sätts in. 8.2 Konsekvenser i vardagslivet Oron för brott ger återverkningar i vardagen för ungdomar. Nästan var femte elev uppskattar risken att bli rånad till eller mer. Omkring hälften av tillfrågade flickor och av pojkarna uppger att de försöker undvika att vara ute ensamma under kvällstid på grund av bland annat risken att bli rånad. av tillfrågade elever uppger att de försöker undvika vissa platser och var fjärde pojke i årskurs nio att han försöker undvika vissa människor. En uppenbar risk är att ungdomar som oroar sig för att bli utsatta för brott vidtar olagliga och farliga åtgärder för att freda sig. av pojkarna uppger att de brukar ha vapen med sig för att minska risken att bli rånad. Motsvarande siffra för flickorna är . 8.3 En grogrund för antidemokratiska värderingar Den som utsatts för ett brott söker gärna efter någon eller några att hämnas på. Det är ett enkelt sätt att söka freda sig själv och bearbeta en traumatisk upplevelse att kollektivisera och skuldbelägga grupperingar utanför det egna jaget. Dessvärre ligger de subjektiva upplevelserna av ett brott ofta till grund för framtida attityder och värderingar. Det är viktigt att brottsoffren får hjälp med att bearbeta sina upplevelser. Enligt , förbundssekreterare på , lagras de utsattas frustration om de inte får bearbeta det inträffade. Det blir en tickande bomb som kan leda till exempelvis främlingsfientlighet. En relativt stor del av ungdomsrånen begås av ungdomar med invandrarbakgrund. I ett övergripande samhällsperspektiv kan ungdomsrånen och utvecklingen av dessa få allvarliga konsekvenser. Att personer med utländsk bakgrund är överrepresenterade i brottsstatistiken är ingenting som är unikt för . Bilden är likartad i andra europeiska länder med stor invandring. Situationen antas till stor del bero på att invandrarna oftare har svagare anknytning till det omgivande samhället. som barnen till invandrare kan antas ha liknande mål i sina liv som svenskfödda barn, är deras möjligheter att nå dessa mål ofta mer begränsade. Detta ställer stora krav på integrations- och arbetsmarknadspolitiken i . En återkommande teknik för att värva fler till främlingsfientliga partier är att peka på och starkt överdriva kriminaliteten bland ungdomar med invandrarbakgrund. På hemsidor och i kontakt med unga aktiva i bland annat det rasistiska () hänvisas till egna erfarenheter av våld och hot från invandrargäng. Det är svårt att komma åt alla överdrifter som används. Ett problem är den ofta använda tekniken att helt förtiga kriminaliteten som följer i den misslyckade integrationspolitikens spår. Denna teknik spelar främlingsfientliga extremgrupper i händerna. Det brottsoffer som genomgår alla de fem nämnda kränkningarna, och som känner sig övergivna av vuxenvärlden, rättsväsendet och det demokratiska samhället faller lättare för extremgruppernas argument. En rättsstat som inte reagerar på brottslighet som utförs ungdomar emellan riskerar göda främlingsfientligheten. 9 Socialdemokratins brist på insikt Debatten om ungdomsvåldet och huruvida det ökat eller minskat har gått hög. Forskare uppger olika siffror baserade på olika undersökningar och med beaktande av olika variabler. Däremellan anklagar de varandra för att vara oseriösa eller för att gynna främlingsfientliga krafter. Den bild vi ser är dels att det rent siffermässigt anmäls ett stort antal våldsbrott bland unga och att många ungdomar återfaller i brott. Vi ser också att unga oroar sig för brottslighet och att vuxna sviker dem. Dels sviker de vuxna som passerar förbi ett pågående angrepp men inte ingriper. Dels sviker de vuxna som tillhör rättsväsendet och inte förklarar, stödjer eller agerar tillräckligt tydligt för de utsatta. Dels sviker de politiker och forskare som inte tar problemet på allvar. , och trefaldigt brottsoffer, säger: kan aldrig ha blivit rånad. Skulle han bli det skulle det hända ! Vissa kriminologer anser att debatten om ungdomsvåldet riskerar att skapa en grogrund för rasism och rop på starka ledare. Underlåtenhet att tala om ungdomsvåldet kommer dock att leda till precis detta. Forskare som ofta återkommer till vad de uppfattar vara överordnade skäl för att hävda en viss utveckling underminerar dessutom sin egen akademiska trovärdighet. Problemet måste konfronteras det som skjuts under mattan är just det som antidemokratiska krafter tar fasta på. Oavsett vem det är som är offer och vem som är gärningsman är vi skyldiga ungdomarna att ta orosbilden på allvar. Det är inte statistiken, siffrorna eller beräkningsgrunderna som är det centrala. Det är varje ungdom som skadas på grund av brott och varje ungdom som riskerar att fastna i kriminalitet som måste vara fokus för den politik som måste föras. I den socialdemokratiska politiken saknas en sådan insikt. 10 Brist på ansvar Regeringen har presenterat två propositioner med bäring på ungdomsbrottsligheten Snabbare lagföring och Medling. Den förra avser detaljregleringar kring brottmålsprocessen och kommer enligt regeringen själv inte att leda till synbara effektivitetsvinster. Den senare är efterlängtad men dessvärre ofullständig och ogenomarbetad. I socialdemokraternas kriminalpolitiska program Allas vårt ansvar (Ds 1996:59) lanserades tanken att den främsta kriminalpolitiken är den brottsförebyggande och att det främsta brottsförebyggandet sker genom att de som riskerar att utsättas för brott ändrar sitt beteende. Ett viktigt led i det brottsförebyggande arbetet är därför att genom information eller annat stöd hjälpa dem som utsatts för brott att analysera varför just de blivit utsatta och vad som kan göras för att undvika att de på nytt blir utsatta. På utvecklings- och forskningsenhet säger man att social brottsprevention historiskt sett inte resulterat i någonting. Trygghet från våld och brott är den glömda välfärdsfrågan för Socialdemokraterna. Man ignorerar den bild av oro som finns hos allmänheten. Det är viktigare med politisk korrekthet och konsensus än en ärlig debatt kring ett verkligt problem. 11 Ett moderat åtgärdsprogram mot ungdomsvåldet För att vända den negativa utvecklingen inom området krävs en bred matta av insatser på många samhällsområden. Vi har inte svaren på alla frågor, men anser att de åtgärder som här föreslås krävs för att få stopp på den negativa utvecklingen och är en god början till en tryggare vardag för oss alla. Samhällets främsta brottsförebyggande resurs är trygga familjer. Familjer med föräldrar och andra nära som har tid och ork att överföra trygghet, kärlek och normer till sina barn. Samhället har undervärderat riskerna med att avlöva föräldraansvaret till förmån för samhällsinsatser. Samhället måste högre värdera denna resurs genom att stödja och uppmuntra familjers förmåga att leva upp till sitt ansvar. 11.1 Brottsoffren i fokus Offren för våldet anses ofta inte lika viktiga som andra faktorer när det gäller förslag till insatser. Vi anser att man måste ändra på den inställningen och sätta brottsoffren i fokus. I det följande föreslår vi tre konkreta insatser som skulle underlätta för de drabbade. Inrätta Stödcentrum för unga brottsoffer på fler platser Den verksamhet som bedrivs på Stödcentrum för unga brottsoffer i är ovärderlig. Unga brottsoffer vittnar om att de fått ett enormt stöd och god hjälp att komma vidare tack vare deras insatser. Denna verksamhet bör stödjas och tillåtas utvecklas på andra utsatta ställen i landet företrädesvis och . Dra av på de intagnas ersättning och ge pengarna till Brottsofferfonden. Detta är en naturlig utveckling av kriminalpolitikens fokusering på brottsoffrets situation. Avdraget skall framgå av de intagnas lönebesked. Enligt vår uppfattning finns det en betydelsefull pedagogisk poäng med denna ordning eftersom den dömde regelbundet påminns om att han betalar till Brottsofferfonden. Brottsofferfonden inrättades under den borgerliga regeringstiden i syfte att förbättra brottsoffrens situation. Finansiering av fonden skulle ske dels genom att de intagnas ersättning minskades , dels genom en avgift som tas ut av personer som döms för brott där fängelse ingår i straffskalan. Socialdemokraterna motsatte sig avdraget, med motiveringen att de intagna behöver sina pengar. Ge målsägande en lagstadgad rättighet att inför domstol avge sin berättelse om hur brottet påverkat honom eller henne. Vi är övertygade om att en sådan ordning skulle påverka allmänhetens förtroende för rättsstaten i en positiv riktning. Vi anser också att många målsägande skulle må bra av att offentligt få ge uttryck för de känslor som brottet orsakat. 11.2 Konkreta åtgärder mot unga brottslingar Inför en åtgärdstrappa i skolförordningarna När en ung person gör sig skyldig till upprepade förseelser eller en allvarligare gärning som skulle varit straffbar om han eller hon varit över måste det finnas konkreta åtgärder att ta till. Grundskole- och gymnasieförordningarna bör skärpas och ges följande innehåll: Steg 1: Anmälan till rektor för samtal med vårdnadshavare eller annan närstående vuxen. Steg 2: Hänskjutande till elevvårdskonferens med obligatorisk närvaro av . åtgärdsgaranti faller ut. Steg 3: Eleven tas ur skolan och får göra praktik i lagmiljö. Syftet är att den unge skall lära sig att samarbeta och ta ansvar. bör i samverkan med det civila samhället organisera ett antal alternativa praktikplatser som kan aktualiseras vid behov. Härvid bör söka samarbete med representanter från samhället som kan göra en insats som goda förebilder för den unge, såsom räddningstjänst, hockeylag eller dylikt. Åtgärden skall i första hand vara frivillig och ske i samförstånd med vårdnadshavare. Fungerar inte detta kan ungdomen få förlängd praktiktid. Om inte heller detta visar sig effektivt återstår ett omhändertagande med stöd av LVU. Lokal handlingsplan mot ungdomskriminalitet Varje kommun skall i samverkan med närpolisen ta fram en handlingsplan för hur ungdomskriminalitet skall motverkas lokalt. Av denna skall framgå hur ansvaret ser ut och fördelas på föräldrar, skola, socialtjänst och polis. Denna handlingsplan skall redovisas till kommunstyrelsen, som också har att se till att planen följs upp och utvärderas. Inför en åtgärdsgaranti för 71 § socialtjänstlagen skall skärpas. En anmälan från förälder, skola eller polis om upprepade, konstaterade problem hos en ung person skall leda till ett individuellt åtgärdsprogram . Programmet skall innehålla målsättningar, tidsgräns för resultatuppfyllan och metod för uppföljning. Programmet skall också kunna innehålla olika former av stöd för föräldrar eller vårdnadshavare som känner att de tappat kontrollen över den unge. Ingripande i vissa situationer Polisen har begränsade möjligheter att ingripa när ungdomar befinner sig i situationer som uppenbarligen innebär en allvarlig risk för hans eller hennes hälsa. Detta beror till stor del på att förarbetena till 12 § polislagens är för snävt skrivna, vilket innebär att det måste föreligga extrema omständigheter för att polisen skall kunna ingripa. Lagen bör ses över så att polisen får möjlighet att ingripa till exempel då en ung person befinner sig i sällskap med en känd brottsling, på udda tider . är det viktigt att respekten för de ungas integritet upprätthålls. Inför möjlighet till drogtest av unga När misstanke föreligger om att en ung person tagit narkotika bör polisen ha rätt att utföra blod- eller urinprov på honom eller henne. Detta skall gälla för ungdomar . Kriminalvårdshem för unga brottslingar Vård inom har visat sig vara ett otillräckligt medel för att förhindra återfall i brott för ungdomar. Oavsett om insatserna inom sätts in före eller till följd av en dom är innehållet detsamma man koncentrerar sig på den unges sociala bakgrund snarare än på det kriminella beteendet. Undersökningar visar också att prioriterar ungdomar som blivit dömda till påföljden vård inom . Dessa ungdomar blir föremål för mer substantiella insatser än de övriga. Med beaktande av att denna påföljdsform är den dominerande för unga brottslingar är detta naturligtvis positivt, men det kan också anses vara en insats som är för liten och kommer . Återfallssiffrorna understödjer denna slutsats.