mot · GQ02MJ432 · 2002-10-23 00:00:00 — Genom att ett område blir naturreservat skyddas det mot den verksamhet som utgör ett hot mot området, såsom fiske och fartygstrafik. Hur ett naturreservat skall skyddas, regleras från fall till fall. Det viktiga är att reglera den verksamhet som utgör ett hot mot det skyddsvärda. Denna typ av åtgärder kräver ett samarbete mellan myndigheter, näringsidkare och forskare. anser att det är viktigt att, i större omfattning än skett, skydda områden och menar att regeringen bör arbeta utifrån det ovan nämnda förslaget från . Detta arbete skall bedrivas i nära samarbete med dem som berörs av ett sådant förslag. Vatten är vårt viktigaste livsmedel. Tillgången är riklig i . Vi har gott om råvatten. Vattentäkterna är dock fortfarande dåligt skyddade. Många kommuner har inte vederhäftiga vattenförsörjningsplaner. Två tredjedelar av vårt grundvatten är beroende av grusåsar. Grushushållningsplaner måste upprättas, regionalt och nationellt. Vidare behövs en ändring av som innebär att områden som är viktiga för vattenförsörjningen, såsom grundvattenförekomster, ytvatten och viktiga grusområden som kan användas för konstgjord grundvattenbildning, skall kunna anges som riksintresse. Som riksintresse anges bara områden som är viktiga för anläggningar för vattenförsörjningen. Det är viktigt att vi skyddar våra vattentäkter från förorening, från både olyckor och urlakning av gifter via mark. Uppsökande verksamhet bör utvecklas för att minska risken att vatten med hög radonhalt utnyttjas som dricksvatten i enskilda brunnar. Dricksvattnet används även som toalettvatten, vilket gör att det blir stora mängder vatten att rena med åtföljande stora mängder slam, som visat sig vara svårt att hantera. Dagvattenledningssystem saknas i många kommuner, vilket ökar belastningen betydligt på reningsverken. Hanteringen av avloppsvattnet är mycket resurskrävande och av det skälet bör användningen av vatten minskas. Biologisk mångfald är en förutsättning för människors välbefinnande och hälsa. Bevarande och hållbart nyttjande av den biologiska mångfalden är mål som självklart utgör allmänna intressen. De biologiska resurserna får inte utnyttjas, bara nyttjas enligt förvaltarskapsprincipen. Nyttjandet av mark och vatten får inte innebära att framtida generationers möjlighet att nyttja naturen inskränks. Ett ekosystem kan kollapsa till följd av mänsklig påverkan. Därför måste försiktighetsprincipen råda, dvs. att när man inte säkert vet hur en åtgärd påverkar naturmiljön, skall den inte genomföras. Mångfalden hotas av markanvändning, förorening från luft och mark, direkta giftutsläpp, olämpliga fiskemetoder m.m. För att säkra och stärka den biologiska mångfalden är det viktigt med naturskydd/naturhänsyn. Detta arbete kan inte enbart göras på nationell nivå, utan måste bygga på internationella överenskommelser, inom och utanför EU. Stora resurser avsätts för detta ändamål i årets budgetproposition. menar att en större andel av avsättningarna skall ske genom frivilliga åtaganden. Olika rapporter har visat på ett mer eller mindre kraftigt vikande bestånd av torsk i . Råden från () innebär förslag om kraftiga nedskärningar vad gäller högsta tillåtna fångstmängder. Målet är att fångsterna skall anpassas till det långsiktigt, hållbara biologiska utrymmet. Också för fiskenäringens fortlevnad är det viktigt med en anpassning av fångstmängderna till vad som är biologiskt och ekologiskt hållbart. för (IBSFC) fastställer, efter rekommendationer från ICES, de fångstkvoter för som skall gälla för varje land. Den totala kvoten för torskfisket uppgår till , andel utgör . ICES uppskattar att överfiske sker med totalt för alla länder som är med i kvotsystemet. Bland annat på grund av den relativt väl utbyggda kontrollverksamheten torde andel av överfisket vara minimal. I en situation där det svenska fiskets andel av den torsk som i verkligheten tas upp ur utgör torde ett ensidigt svenskt torskfiskestopp inte få avsedd effekt. Tvärtom riskerar en sådan åtgärd att få en rad oönskade konsekvenser. Andra arter riskerar att bli hårt utsatta, starka position i det internationella förhandlingsarbetet urholkas och det framgångsrika och förtroendefulla samarbetet mellan fiskenäringen, myndigheter och forskare undergrävs. För att uppnå målet om ett långsiktigt, hållbart fiske är det viktigt att fortsätta det nationella och internationella arbetet med att utveckla de olika former av begränsningar som införts eller är på väg att införas. Exempel på sådana åtgärder är att flytta ut trålgränser, öka maskstorleken, höja minimimåtten på fångad torsk, utöka antalet fredningsområden och tiden för fiskeuppehåll, begränsa bifångsterna, begränsa garnmängden samt öka kontrollverksamheten. Om dessa åtgärder inte får avsedd effekt när det gäller att stärka torskbeståndet i måste ytterligare åtgärder, som exempelvis mer omfattande stopp för fisket, övervägas. Den nationella och internationella övervakningen av fångstmängderna måste skärpas ytterligare. Det är oacceptabelt att vissa fiskare fortsätter att fiska långt utöver sina tilldelade kvoter. Så kallade checkpoints, det vill säga rutiner för in- och utpassering vid fiske i annat lands fiskezon, har visat sig vara effektiva instrument i kontrollverksamheten i de länder där de används. I ett bilateralt avtal med har denna typ av kontrollmekanism redan införts. bör, såväl bilateralt som multilateralt, aktivt verka för inrättandet av fler checkpoints. Regeringen bör senast i tilläggsbudgeten i vårpropositionen 2003 återkomma till med förslag om hur en sådan skärpning kan utformas och vilka kostnader detta för med sig. Försurning av mark och vatten beror på utsläpp av svavel och kväveföreningar som framför allt kommer från transportsektorn, industrin, energiproduktion, arbetsmaskiner och jordbruket. Förutom utsläppsminskningar inom industrin och energisektorn m.m., krävs omfattande kalkning för att minska den befintliga försurningen. anser regeringens åtgärder vara otillräckliga. En långsiktig strategi för sjöar och vattendrag bör omfatta mer än bara åtgärder direkt i vattnet eftersom försurningen i sjöar och vattendrag bland annat är en följd av att omgivande marker försurats. Vi har tidigare kritiserat att det varit svårt att utläsa ur regeringens budgetförslag hur mycket pengar som anslås till kalkning. Vi har därför yrkat på att kalkning skall redovisas separat. Skogskalkning bör inledningsvis tas med som ett nytt anslag. bör hela den samlade kalkningsinsatsen sammanföras till ett gemensamt anslag, eftersom en strategi med sammanslagen sjö- och skogskalkning kan komma att minska resursbehovet totalt sett. har arbetat fram ett åtgärdsprogram för en sammanslagen sjö- och skogskalkning, som skulle vara effektivare än nuvarande system både ur praktisk och ekonomisk synvinkel. har tidigare föreslagit, och står fast vid, att åtgärdsprogrammet från bör genomföras och vi anslår därför, under en treårig förberedelsefas, för detta ändamål. För att uppnå miljömålen är de normativa styrmedlen med lagstiftning, förbud, gränsvärden samt myndighetsutövning viktiga delar. Dessa delar bör dock kompletteras och förstärkas för att uppnå en bättre styrning. Tillsyn i enlighet med miljölagstiftningen är av central betydelse. Det är vår uppfattning att subsidiaritetsprincipen i första hand skall gälla. Det vill säga att det som kan utföras bäst på nivå också skall utföras där. Det är viktigt att inse att stora samordningsvinster finns att uppnå mellan de olika tillsynsområdena. Vidare är lokal kännedom och samarbete med andra lokala myndigheter i regel det effektivaste sättet att lösa problem. Tillräckliga resurser för tillsynen måste anslås. Det är också viktigt att länsstyrelse och statliga myndigheter ges tillräckliga resurser och bättre möjligheter till tillsynsvägledning. Hur behovsutredningar och tillsynsplaner påverkat kvaliteten på tillsynen bör också granskas efter hand. Kommunerna skall ha fortsatt ansvar för tillsynen enligt miljö-, djurskydds- och livsmedelslagstiftningen. innebär en höjd ambitionsnivå vad gäller tillsynen av offentliga miljöers hälsosäkerhet. Exempel på offentliga miljöer där tillsyn skall ske är , idrottsanläggningar, skolor, förskolor, frisersalonger etc. Kommunernas behovsutredningar har bl.a. inneburit en omprioritering så att ökade resurser ges för tillsyn av ett stort antal offentliga miljöer. Den ökade ambitionsnivån beträffande tillsynen av offentliga miljöers hälsosäkerhet förutsätter fler anställda och ökade anslag. har många kommuner svårt att hinna med ålagt arbete inom hälsoskyddet, t.ex. radonsäkerhet, allergirisker i barns miljöer etc. är ett viktigt verktyg för att skydda miljön och kompletterar andra styrmedel men har inneburit en ökad arbetsbelastning för kommuner och myndigheter. Detta ställer krav på ökade resurser för att det skall vara möjligt att leva upp till miljölagstiftningens ambitioner. Avfallsmängden är ett växande problem. Redan vid tillverkningen skall varan kretsloppsanpassas och eventuellt förberedas för demontering. Den allmänna förhoppningen att producentansvaret skulle ge ekonomiskt incitament till kretsloppsanpassade varor har tyvärr inte infriats. Producentansvaret förutsätter konsumentens deltagande, och det är därför viktigt att det finns ett förtroende för insamlingssystemet. Det har förekommit mycket klagomål på hämtningen vid återvinningsstationerna. Att städning sköts på ett riktigt sätt är viktigt för den allmänna acceptansen av källsortering. Förpackningsinsamlingen har därför bildat ett särskilt städbolag som skall städa och hålla rent vid återvinningsstationerna. Hanteringen av hushållsavfall är inriktad på källsortering, återanvändning, återvinning och kompostering av det organiska avfallet. delar EU:s prioritering för avfallshantering: 1. anser dock att hänsyn också måste tas till avfallets beskaffenhet och eventuella transporters längd, så att avvägning mot miljönyttan kan ske i varje enskilt fall. Arbetet med avfalls- och kretsloppsfrågor är viktigt för att skapa ett långsiktigt hållbart samhälle. EU-medlemskapet innebär att många frågor löses internationellt där ett flertal lagar, förordningar och direktiv styr arbetet. Ansvar vilar också på konsumenten, handeln, industrin och övriga samhällssektorer. Statliga och privata företags arbete med miljöledningssystem och den enskilde konsumentens sopsortering är också nödvändiga. Det är slöseri att inte utnyttja och återanvända avfallet i så stor utsträckning som möjligt. Hanteringen av organiskt avfall är ett stort problem för de flesta svenska kommuner . För majoriteten av kommunerna är det ekonomiskt mest gynnsamt att bränna avfallet osorterat. Förbränningen förutsätter mycket hög temperatur samt avancerad teknik och avgasrening. har det inneburit stora anläggningar men teknik för mindre förbränningsverk med möjlighet till samma höga förbränningstemperatur finns . Huruvida en oförändrad miljöprestanda då är möjlig är dock oklart. Problemet med avfallsverkens slam är mycket stort, eftersom slammet slutligen måste deponeras. Slammet är rikt på fosfor och borde därför återföras till jorden för att ingå i kretsloppet. Problemet är att tungmetaller, t.ex. kadmium, anrikas i slammet. Läkemedelsrester finns också i slammet, vilka kan ha biologiska effekter i naturen, liksom flamskyddsmedel och andra miljögifter. Problemet med slam har inneburit att Arla nekar att ta emot mjölk från gårdar med slamgödslat bete. Spannmål från slamgödslade åkrar betingar lägre ersättning (pris). Få bönder använder därför slammet. anser att slamkontrollerna bör inkludera fler ämnen och kemikalier, för att slamgödsel skall kunna anses vara en del i framställningen av säkra livsmedel. Olika metoder för att utnyttja och rena slammet har prövats. Man har t.ex. använt tekniken flerårig slambehandling i vassbädd, som tyvärr är utrymmeskrävande. Man har också provat att slamgödsla odlingar av en speciell Salix-art, som selektivt tar upp kadmium. Sälgen kan sedan brännas, varvid kadmium kan tas bort, och askan återföras till jorden. Används rötkammare, uppstår biprodukten metan, som kan nyttjas t.ex. vid energiproduktion. För rötat slam finns certifieringssystem som kontrollerar innehållet av tungmetaller och andra skadliga ämnen. Slammet kan också primärt torkas och brännas, då tungmetaller kan tas om hand, och askan kan återföras till jorden. får enligt beslut inget slam eller organiskt avfall deponeras. skall dessutom av fosforn i slammet återföras till jordbruket enligt riksdagbeslut. Eftersom fosfor är en mycket begränsad resurs är det angeläget att fosfor i slam på något sätt kan återvända till kretsloppet. Om den antagna lagen om förbud mot deponering skall fungera, måste realistiska alternativ finnas. Vi har tidigare krävt att regeringen tillsätter en utredning som klargör möjligheterna att använda slamgödseln. En sådan utredning har genomförts men fått förlängning. En av de slutsatser som utredningen har dragit är att sorterande system, som fångar upp näringsämnen och ger mindre mängd föroreningar, måste byggas ut. utgår från att regeringen följer utredningen i detta avseende och återkommer till med förslag om hur detta praktiskt skall genomföras. 10.2 Behandling av brännbart avfall Förbud mot deponering av utsorterat brännbart avfall trädde i kraft . Trots att kommunerna har ambitiösa planer på att omhänderta sitt avfall kommer det att saknas behandlingskapacitet. Bristen beräknas till minst en miljon ton avfall, eller knappt en åttondel av konsumtionsavfallet i . Kommunernas planer visar att deponeringen minskar betydligt , som kapaciteten att behandla det utsorterade brännbara avfallet genom avfallsförbränning med energiutvinning ökar. Den biologiska behandlingen kommer att fördubblas. Resultaten visar totalt på en fördubblad kapacitet att omhänderta avfall på annat sätt än deponering . Planeringen innehåller dock ett visst mått av osäkerhet. Ett stort och kostsamt ansvar för genomförandet har lagts på kommunerna. förutsätter att regeringen förbättrar kommunernas förutsättningar att behandla avfallet. klassas flera nya avfallsslag som farligt avfall, t.ex. el- och elektronikskrot, impregnerat virke, skrotade kylskåp, skrotbilar, kablar och asbesthaltigt byggavfall. Detta innebär att mängden farligt avfall i fördubblas. Det svenska farliga avfallet ökar från till mellan , exklusive gruvavfallet. Ett av de svåraste problemen vad gäller farligt avfall finns i bygg- och rivningssektorn. De företag som är i rivningssektorn har uppenbarligen inte tillräckliga incitament eller saknar information för att omhänderta miljöfarligt avfall, t.ex. vid rivning av småhus. Det bör studeras om frivillig certifiering för rivningsföretag eller någon typ av ackreditering skulle kunna förbättra situationen. Vi vill att regeringen tillsätter en utredning för att undersöka frågan. För att öka mängden farligt avfall som sorteras ut på rätt sätt, måste insamlingen underlättas. Ett exempel på farligt avfall som ofta finns i hushållen är batterier. I används ca 90 miljoner lösa batterier . gäller en förordning som säger att alla batterier skall samlas in. Syftet med batteriförordningen är att förhindra utsläpp av de giftiga tungmetallerna kadmium, kvicksilver och bly. Ändå samlas bara cirka en tredjedel av alla batterier in och en lika stor del förmodas slängas felaktigt i soporna. Resten finns kvar i hushållen. Konsumenterna har goda kunskaper om att batterier inte skall slängas med soporna. Att så få batterier samlas in tros bero på att konsumenterna inte är medvetna om i vilka produkter batterierna finns och på att det kan vara långt till en batteriholk. Insamlingen av allt farligt avfall bör underlättas för konsumenterna. I pågår införande av hushållsnära insamling av batterier, vilket innebär att det finns batteriholkar som ligger i anslutning till hushållen. Detta kommer säkerligen att öka insamlingen av batterier och bör testas i . För att kunna genomföra detta måste en översyn av förordningen om farligt avfall (1996:971) göras. Som den nu är utformad begränsar den möjligheterna till hushållsnära insamling av flera slag av farligt avfall. Regeringen bör tillsätta en utredning för att undersöka möjligheterna till hushållsnära insamling av batterier och annat farligt avfall. 11 Kemikalier och miljögifter Kemikaliesamhället omger oss alla och skapar hos många en känsla av maktlöshet inför de mer eller mindre kända risker vi utsätts för i vardagen. Kemikalierna har faktiskt bidragit till vårt välstånd men vållar de hälso- och miljöproblem. Den stora okunskapen om kemiska ämnens förekomst i varor utgör grundläggande problem i arbetet för en giftfri miljö. I förekommer drygt 11 000 ämnen i de ca 60 000 kemiska produkter som tillverkas i, eller importeras till, landet. antog en strategi för giftfri miljö. Kemikalieinspektionen skall enligt budgetpropositionen ha huvudansvaret för miljömålet Giftfri miljö. Utöver detta skall Kemikalieinspektionen höja ambitionsnivån för den nationella tillsynen över tillverkare och importörer av kemiska produkter. Kemikalieinspektionens begränsningsarbete för olika ämnen består i att riskbedöma, anbefalla märkning och ange hantering av ämnet i fråga. En mycket viktig del i Kemikalieinspektionens arbete är också de förhandlingar som sker inom ramen för EU. Arbetet är ofta hårt tidspressat men kräver mycket förberedelsetid för att resultatet skall bli bra för människor och miljö. har konstaterat att Kemikalieinspektionen haft för små resurser för sitt arbete och vi har därför anslagit mer pengar. tillskjuter regeringen mer medel, vilket vi ser som en välkommen satsning. Bromerade flamskyddsmedel används för att förhindra att brand uppkommer i produkter som plast, gummi, textilier och elektroniskt material. Bromerade flamskyddsmedel sprids både vid tillverkning, användning och i avfallsledet. De är svåra att bryta ned och påträffas därför högst upp i näringskedjan, där människan befinner sig. Vi får i oss bromerade flamskyddsmedel genom hudkontakt, inandning och framför allt genom det vi äter. Höga halter har bl.a. hittats i fisk, men de finns även i bl.a. ost och smör. Bromerade flamskyddsmedel påverkar levern och kan ge hormonella skador hos människor. Vissa forskningsresultat visar också att de kan ge upphov till olika typer av cancer. Halterna av bromerade flamskyddsmedel i bröstmjölk ökar. Som en jämförelse har förbud mot PCB och DDT inneburit att halterna av dessa miljögifter har minskat i bröstmjölk, vilket visar att förbud är verkningsfulla. Bromerade flamskyddsmedel måste förbjudas, såväl i produktion som genom import, i . Regeringen bör också inom ramen för EU-samarbetet verka för ett sådant förbud i hela unionen. Det kommer ständigt nya kemikalier som är skadliga för miljön. Ett exempel på detta är en ökande användning av fluorerade ämnen, s.k. PFOS (Perfluoroktansulfonsyra). PFOS har bland annat använts som impregneringsmedel, i skumsläckare, vid kromatering och eloxering av aluminium samt i golvpolish. PFOS bryts ned mycket långsamt i naturen. Liksom PCB, DDT och andra organiska miljögifter anrikas det i djur och människor. Det finns än så länge få studier av dessa ämnen vad gäller skador på människor, men djurstudier tyder på att PFOS bland annat orsakar fosterdöd och är cancerframkallande. Det är viktigt att forskningen runt PFOS fortsätter och intensifieras samt att särskild försiktighet iakttas tills större kunskap finns på området. Även läkemedel inverkar negativt på miljön och det finns ingen metod för reningsverken att sortera ut läkemedel. Många läkemedel lämnar därför reningsverken i aktiv form. Man vet att läkemedlen är ett stort miljöproblem som ger negativa effekter på både människor och djur, t.ex. har fisk påvisats byta kön efter att ha utsatts för hormoner som har gått igenom reningsverkens processer. Ändå är detta ett eftersatt område i regeringens miljöarbete. Läkemedel nämns över huvud taget inte i och det finns inget granskningsansvar för läkemedel utlagt på någon myndighet. Information borde gå ut i större i omfattning, t.ex. måste bättre informera om läkemedlen ur ett miljöperspektiv och att tar hand om överblivna läkemedel. Det borde även finnas information i om detta. Det bästa vore att läkmedlen blev biologiskt nedbrytbara. Regeringen måste påbörja arbetet med hur incitament för detta kan skapas. I ett personbilsdäck ingår cancerframkallande, mjukgörande HA-oljor (högaromatiska oljor). HA-oljor är en restprodukt från raffinering och innehåller polyaromatiska kolväten, vilket enligt EU är ett av de mest angelägna ämnena att få bort i utsläpp till vatten. När däcken slits hamnar tusentals ton av de giftiga ämnena i naturen. Oljan är inte kemiskt bunden i däckgummit utan lakas ur de små gummipartiklar som är resultatet av däckslitaget. De polyaromatiska kolvätena finns spridda överallt i vår miljö, till och med i djuphav. Två tredjedelar av alla däck som säljs på den svenska marknaden innehåller fortfarande HA-olja. Dock finns tillverkare som har tagit fram däck som är fria från HA-olja. Även bland sommardäcken finns HA-fria alternativ nu att tillgå. I test har dessa visat sig fungera minst lika bra som däck som innehåller HA-olja, varför prestandaskäl inte kan anföras för att hålla fast vid oljan. På grund av den miljöskada HA-olja utgör bör ett förbud att sälja däck som innehåller HA-olja införas i . kräver att regeringen skyndsamt återkommer till med ett sådant förslag. För industrin är den moderna gentekniken av störst intresse främst beträffande läkemedel, diagnostik, växtförädling och miljövård. Vissa läkemedel kan nu framställas i tillräcklig mängd av genmodifierade bakterier. Denna industriprocess får anses okontroversiell och är till stor nytta, inte minst för sjuka människor. Även beträffande diagnostik och miljövård har gentekniken medfört stora fördelar. Mer kontroversiellt är det att sätta ut genmodifierade växter i naturen. Här finns problem med hot mot den biologiska mångfalden och en utarmning av det genetiska kapitalet samt att makten över maten riskerar att flyttas från jordbrukare och konsumenter till stora internationella företag på ett sätt som inte gynnar den sociala eller politiska utvecklingen. För är det inte önskvärt med totalstopp för nya GMO-produkter, men försiktighetsprincipen måste vara vägledande vid hanteringen av genmodifierade organismer. har också konsekvent argumenterat för försiktighetsprincipen i EU:s politik, vad gäller genmodifierade organismer. Det är angeläget att genforskningens stora potential för medicinska, livsmedelstekniska och ekonomiska förbättringar inte motverkas, men åligger det den politiska makten att i möjligaste mån skydda människor, djur och natur från oönskade och okända konsekvenser av denna utveckling. Därför arbetar vi för att försiktighetsprincipen skall stärkas när det gäller till exempel import av genmodifierade livsmedel eller grödor. Vi vill också se en förbättrad lagstiftning som innehåller krav på märkning, etisk prövning, nyttoprövning, samhällsekonomisk lönsamhet och skadeståndsmöjlighet. anser att universiteten får för små basanslag. Anslagen skall vara stora nog för universiteten att finansiera den långsiktiga forskningen. Uppföljningen av miljömålen måste anses tillhöra den långsiktiga forskningen. måste medel sökas projektvis för miljömålsarbetet. Vi menar att det är fel att betrakta miljömålen som projekt. Detta borde i stället vara fortgående forskning. Det är viktigt att forskningsanslagen disponeras och fördelas så att även långsiktig forskning kan få en stabil finansiering. Upprätthållandet och finansieringen av de forskningsinstitut som finns är avgörande för att kompetens inte skall gå förlorad. Det är också nödvändigt att statusen på olika forskningsinstanser klargörs, så att målmedveten och långsiktig finansiering för forskningen kan komma till stånd. Hållbar utveckling förutsätter att ekologi, ekonomi och sociala hänsyn integreras.