mot · GQ02A332 · 2002-10-23 00:00:00 — För den enskilde är det centralt att ha ett arbete för att ha verklig makt över sin vardag. Arbetslöshet är negativt för individen såväl ur ekonomiskt som socialt perspektiv. Den absolut viktigaste arbetsmarknadspolitiska åtgärden är att skapa ett företagsklimat och skattesystem som gör att nya arbeten kan skapas. Dagens arbetsmarknadspolitik är alldeles för stelbent och byråkratisk. Den måste reformeras från grunden. AMS skall läggas ned och på central nivå ersättas av en förhållandevis liten organisation för rena myndighetsuppgifter och tillsyn. Den enskilde individen skall ges större frihet att finna olika vägar till ett jobb. Privata arbetsförmedlingar, bemanningsföretag m.fl. skall kunna ta över verksamheten från den statliga arbetsförmedlingen. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna skall utformas utifrån den enskildes behov och möjligheter. En jobb- och utvecklingsgaranti skall införas för dem som fastnat i socialbidragsberoende och en omställningspeng kan vara ett sätt att anpassa arbetsmarknadspolitiken till den enskilde individens förutsättningar. En arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla på arbetsmarknaden och som är en del av den generella välfärdspolitiken skall införas. Försäkringen skall ge tillfälligt inkomstskydd då en arbetslös söker ny anställning. De funktionshindrades roll på arbetsmarknaden skall stärkas. föreslår ökade budgetmedel för åtgärder för arbetshandikappade och höjt tak för lönebidrag samt en översyn av organisation. Arbetsrätten skall moderniseras för att underlätta tillkomsten av nya arbeten och för att ge skydd åt dem som saknar det. Arbetstidslagen skall förändras så att den enskilde får mer makt över sin arbetstid. Förslag till riksdagsbeslut 5 Arbetets betydelse för individen 7 En politik för fler riktiga jobb 7 Lägg ned AMS 8 Arbetsmarknadspolitik med underifrånperspektiv 8 Ökad rörlighet på arbetsmarknaden 9 Jobb- och utvecklingsgaranti 11 En socialliberal a-kassa 13 Särskilt utsatta grupper 14 Avskaffa åldersdiskrimineringen i LAS 17 Nej till lagstadgad arbetstidsförkortning 18 Ja till flexibel arbetstid 18 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbetets betydelse för individen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att skapa fler riktiga jobb. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lägga ned AMS. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett underifrånperspektiv i arbetsmarknadspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ökad rörlighet på arbetsmarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om platsförmedlingens uppgift. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om större valfrihet i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att tillsätta en utredning om omställningspeng. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att införa en jobb- och utvecklingsgaranti. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kompetensutveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de arbetshandikappades situation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att taket för lönebidragsanställningar bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om långtidsarbetslöshet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en äldre arbetskraft. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av 3 § tredje stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en modernisering av arbetsrätten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en flexibel arbetstidslagstiftning. anvisar till utgiftsområde 13 Arbetsmarknad för /03 enligt uppställning: -1 200 000 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd -3 450 000 -7 300 000 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader -1 300 000 22:4 Särskilda arbetsinsatser för handikappade -12 900 000 anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 14 Arbetsliv enligt uppställning: Arbetets betydelse för individen Ett arbete är inte bara av betydelse för individens personliga ekonomi. För de flesta människor innebär värdet i att ha ett jobb också att den enskilde har en uppgift som andra i samhället efterfrågar. Hon eller han har tillgång till det sociala umgänge som arbetsplatsen utgör. Att gå arbetslös och inte kunna umgås med arbetskamrater är negativt för individen ur både ett ekonomiskt och ett socialt perspektiv. Arbetet och den egna inkomsten är av avgörande betydelse för alla utsatta gruppers integration i samhällslivet. Kvinnofrigörelsen började när kvinnor fick börja arbeta och skaffa sig en egen inkomst. Den egna lönen gav en ekonomisk grund för självständiga beslut över det egna livet. På samma sätt kan inte invandrarna forma sina egna liv så länge som arbetslöshet drabbar dem i mycket stor omfattning. Extra viktigt är det sociala värdet av ett jobb för de arbetshandikappade. Deras ställning är alltid utsatt och därför förordar ökade satsningar på lönebidrag och anställningsstöd för människor med funktionshinder. En politik för fler riktiga jobb Vi kan läsa i tidningarna om nya varsel och företagsnedläggningar. Den svenska konjunkturen är på nedgång och företagsklimat är alldeles för dåligt. Mycket talar därför för att arbetslösheten kommer att öka . Högkonjunkturen som just passerat borde ha varit en gyllene chans att genom strategiska reformer se till så att landet står bättre rustat för nya konjunkturnedgångar. Den chansen missade den socialdemokratiska regeringen. Högkonjunkturen innebar visserligen att arbetslösheten sjönk och sysselsättningen ökade. Men den innebar också att antalet sysselsatta stannade på en betydligt lägre nivå än . Det är viktigt att konstatera att minskningen i antalet arbetslösa i mångt och mycket motsvaras av den dramatiska uppgång av antalet sjukskrivna som vi sett . som det är alldeles för få sysselsatta i råder det arbetskraftsbrist i en rad yrken. Arbetslöshet och arbetskraftsbrist förekommer sida vid sida, vilket visar att den svenska arbetsmarknaden inte fungerar som den skall. Att råda bot på arbetskraftsbristen är centralt för att klara att få fram nya arbetstillfällen och därmed öka sysselsättningen. Bland annat mot den bakgrunden har i en motion föreslagit att skall öppnas för arbetskraftsinvandring. Den absolut viktigaste arbetsmarknadspolitiska åtgärden är att skapa ett företagsklimat och ett skattesystem som gör att nya arbeten kan skapas. Fler människor måste komma i arbete. Den bästa förutsättningen för att få fler arbeten i är att politiken läggs om radikalt i en riktning som skapar fler jobb genom företag och företagande. har en hel rad förslag för att förbättra för företagen och företagsamheten. Det handlar främst om sänkta skatter på arbete, att ta bort för företagsamheten skadliga skatter samt att göra det mindre krångligt att starta och driva företag. förslag för jobb genom företagande återfinns i första hand i vår näringspolitiska motion. Stora delar av dagens arbetsmarknadspolitik måste reformeras och förnyas. Dagens system kännetecknas av alltför omfattande central byråkrati med regleringar och för lite frihet för den enskilde. Att inte reformera dagens system vore ett svek mot dem som sitter fast i ett kritiserat och föråldrat system. föreslår en arbetsmarknads- och integrationsreform som skall leda till att fler får chans att etablera sig på arbetsmarknaden och därmed ges möjlighet att försörja sig själva och en chans att förverkliga sina drömmar och livsprojekt. Att fler människor försörjer sig genom eget arbete är också avgörande för tillväxt och välfärd. Kännetecknande för dagens AMS är ett alltför detaljerat regelverk. Vi föreslår att i sin nuvarande form skall läggas ned. AMS skall på central nivå ersättas av en förhållandevis liten organisation för rena myndighetsuppgifter och tillsyn. Delar av servicefunktionen i arbetsmarknadspolitiken, som jobbförmedling och yrkesutbildning, kan till stor del genomföras av andra aktörer som utbildningsföretag, komvux, folkhögskolor etc. Vi räknar med en framväxt av en rad nya aktörer som privata arbetsförmedlingar, branschvisa arbetsförmedlingar, privata utbildningsföretag, ideella föreningar, kooperativ, nätverk samt nya bemanningsföretag. Ytterst har det offentliga ansvaret för förmedlingsverksamheten. I glest befolkade och arbetsmarknadssvaga områden i finns det inte alltid underlag för privata aktörer överallt och där måste det offentliga träda in. Mycket har gjorts för att göra den statliga arbetsförmedlingen effektivare och det arbetet bör fortsätta. Vi tänker då speciellt på Socsam-försöken (samordning mellan arbetsförmedling, sjukvård, socialtjänst samt ) och de s.k. modellkontoren. Arbetsmarknadspolitikens mål skall vara att förstärka de arbetslösas ställning på arbetsmarknaden så att de kan få ett nytt jobb efter det att arbetslösheten inletts. Därför måste det finnas en effektiv arbetsmarknadspolitik i hela landet. Arbetsmarknadspolitiken kan dock aldrig och skall ej heller ensamt skapa nya arbetstillfällen. Arbetsmarknadspolitiken måste istället utgå ifrån vad vi i valt att kalla arbetsmarknadspolitikens tre ben: En näringslivspolitik för fler jobb genom företagande, en ekonomisk politik för sunda och sanerade statsfinanser samt en offensiv arbetsmarknadspolitik riktad mot den enskilde. De tre benen är beroende av varandra och måste finnas för att vi skall kunna nå full sysselsättning i landet. Som liberaler anser vi att det är den enskilda människan som i största möjliga mån skall ha makten över sin vardag. Arbetsmarknadspolitiken måste därför ta sin utgångspunkt utifrån ett underifrånperspektiv, där den enskilde individen står i centrum. Beslutsfattande och planering uppifrån är det som allra minst gagnar en god arbetsmarknadspolitik. En arbetsmarknadspolitik som bygger på en tilltro till individen skall istället skapas. Ökad rörlighet på arbetsmarknaden Mycket talar för att de fasta jobben framöver kanske blir en än mindre vanlig anställningsform än . Projektanställningar, uppdragsjobb och olika former av tidsbegränsade förordnanden står för en allt större andel av de nya jobben. En fortsatt utveckling i denna riktning innebär att det blir vanligt att byta arbete under yrkeslivet, med mellanperioder av arbetssökande eller utbildning. En av arbetsmarknadspolitikens centrala uppgifter kommer framöver att bli att underlätta yrkesmässig och geografisk rörlighet. För utvecklingen av nya företag och nya branscher är rörligheten ofta avgörande. Att öka den dubbla rörligheten på arbetsmarknaden är och förblir en av arbetsmarknadspolitikens långsiktigt viktigaste uppgifter. Det underlättar framväxten av nya företag och nya branscher. Utbildningsinsatser är det lämpligaste instrumentet för att underlätta främst yrkesmässig rörlighet. Den allra viktigaste uppgiften för platsförmedlingen är den s.k. matchningen. Med detta menas att förmedla arbete till arbetslösa och arbetskraft till arbetsgivarna på ett snabbt och rationellt sätt. vill ha en reformering av platsförmedlingsverksamheten som syftar till att stärka den arbetslöse och den enskilde platsförmedlarens roll i arbetssökningsprocessen. Vi anser att arbetsförmedlingen måste få konkurrens från andra aktörer när det gäller förmedlingsverksamheten. Privata arbetsförmedlingar, branschvisa arbetsförmedlingar, privata utbildningsföretag, ideella föreningar, kooperativ, nätverk och nya bemanningsföretag bör vara komplement till den statliga förmedlingsverksamheten. Frågor kring hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen bör lyftas av från platsförmedlingsverksamheten. En av de viktigaste liberaliseringar som genomfördes , under starkt motstånd från Socialdemokraterna, var avskaffandet av förbudet mot privat arbetsförmedling. Det öppnade för personaluthyrningsföretag. Efter en trög start visar det sig nu alltmer att det tillkommit en lång rad av privata arbetsförmedlingar och personaluthyrningsfirmor, speciellt är det förmedlingar som specialiserat sig på ett visst yrkesområde som skapats. Fristående små eller medelstora aktivitetscentrum, produktions- och distributionsagenter, förmedlare av kunskapstjänster (översättningar, intensiv språkutbildning, information och kommunikation om olika branscher och yrken mellan kulturer och länder), stödgrupper för forskare och akademiker, mediefolk och konstnärer har växt fram. Dessa fristående organisationer har skapat en decentraliserad och privatiserad arbetsmarknad där initiativ och ansvar alltmer förflyttas från stora offentliga system till individen och den lilla fristående gruppen. Detta visar med all tydlighet på att lagen fungerar som det var tänkt och vi har fått en mångfald på arbetsförmedlingsområdet som gynnar både arbetsgivare och arbetstagare. Det finns goda grunder att påstå att uthyrningsföretagen har minskat arbetslösheten, ökat tillväxten, minskat segregationen och pressat upp orimligt låga kvinnolöner, bl.a. i vården. I ett internationellt perspektiv är uthyrningsföretagens andel av den svenska arbetsmarknaden fortfarande låg. I arbetade 38 000 personer 2001, eller av arbetskraften. Det är lägre än i omvärlden och kan jämföras i och i . I flera andra länder, till exempel , och , används privata bemanningsföretag systematiskt i arbetsmarknadspolitiken. Vi vill skapa en sådan utveckling även i . Arbetsmarknadsutbildningen präglades länge av en inriktning mot utbildningar som alltför mycket var anpassade för gårdagens arbetsmarknad. En klar förbättring har dock skett genom att arbetsmarknadsutbildningen, i högre grad, anpassats till den enskildes behov och till förutsättningarna och kraven på dagens arbetsmarknad. Det är nödvändigt att denna förändring av arbetsmarknadsutbildningen får fortsätta att utvecklas. Arbetsmarknadsutbildningen måste inriktas på en mindre volym med högre kvalitet. Viktigt är att det finns andra anordnare av arbetsmarknadsutbildning utanför det statliga verksamhetsområde och att den enskilde får större inflytande över hur utbildningen läggs upp. I förslag till en reformerad arbetsmarknadspolitik ingår också att vissa delar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan privatiseras eller genomföras av andra aktörer som utbildningsföretag, komvux, folkhögskolor m.fl. Ett system med omställningspeng kan vara ett sätt att öka individens valfrihet. Den arbetslöse vänder sig till en arbetsförmedling för att få hjälp. Den enskilde ansöker då om en omställningspeng. Hur stor pengen skall vara avgörs utifrån vilka åtgärder som krävs. Direkt vid den första kontakten med jobbkontoret delas därför de arbetssökande in i olika grupper utifrån den enskildes behov. Man kan kalla det att man ger den arbetssökande en profil. En sådan indelning finns t ex i den holländska poldermodellen. Konstateras det att den arbetssökande snabbt kan få ett nytt jobb inom sin profil behövs det inte någon större insats från förmedlingskontoret utan man kan få jobb på i stort sett egen hand omgående. Arbetssökande som behöver någon form av utbildningsinsats eller åtgärd för att få ett nytt jobb, och det därmed tar för att få jobb, bedöms också för att se vilken profil de skall ha och hur de bör vara i åtgärd innan de kan få ett nytt jobb. Mot bakgrund av det sagda bör en utredning tillsättas om att tillskapa en omställningspeng. har under en rad tidigare år kritiserat den socialdemokratiska regeringen för att den inte rensat upp i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Dessa blev under en rad av år alldeles för många, inte minst mot bakgrund av det då rådande konjunkturläget. Så många var åtgärderna att risken var stor att den arbetslöse kunde slussas runt mellan dem utan att komma ut i ett riktigt jobb. Det är därför med tillfredsställelse vi nu kan konstatera att regeringen gått in för att rensa upp och förenkla i åtgärdsfloran. Inga människor skall behöva leva på bidrag . Långtidsarbetslösa som fastnat i bidragsberoende skall därför omfattas av en jobb- och utvecklingsgaranti. Garantin skall upphandlas av bemannings- och uthyrningsföretag som startar bemanningspooler. Även frivilligorganisationer skall kunna delta i detta förfarande. Jobb- och utvecklingsgarantin består av två delar, som kombineras i varierande grad beroende på individens behov. En del består av samhällsnyttigt arbete, som bemanningspoolerna förmedlar. Den andra delen, som också organiseras av bemanningspoolerna, är en utvecklingsdel, bestående av exempelvis språkinlärning, informationsförmedling och yrkesorienterade kurser. Detta moment är viktigt för att förbättra den arbetslöses möjligheter att gå vidare till ett vanligt arbete, som är det egentliga syftet med garantin. Jobb- och utvecklingsgarantin är med andra ord en form av övergångssysselsättning, som skall slussa den arbetslöse till den öppna arbetsmarknaden. Ersättningen till den enskilde skall ligga något högre än socialbidraget. Den som utan godtagbar anledning vägrar att medverka i bemanningspoolen kan inte räkna med att få bidrag på socialbidragsnivå utan får en lägre ersättning till sitt uppehälle. En viktig del i garantin är att den enskildes ställning, i den utsatta situation som råder när hon eller han blir arbetslös, skall stärkas. Dagens AMS-kultur präglas av för mycket byråkrati och långa väntetider. Med vårt förslag kan en radikal förändring ske. Byråkrati och omhändertagandementalitet skall ersättas av effektivitet, handling och krav krav på alla de inblandade och på oss alla, krav på att inte låta den massiva utslagningen från arbetsmarknaden som har pågått fortsätta. Starta-eget-bidraget är en form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd som funnits i och som under ger bidrag till den som vill starta ett eget företag. Tyvärr finns det stora brister med dagens utformning av starta-eget-bidraget. För det första skapar bidraget en falsk illusion av att det går att få igång ett företag på . För det andra kan det sätta konkurrensen ur spel då de som har bidraget har lägre kostnader än vad andra näringsidkare har. måste det finnas någon form av stöd till dem som har en idé och vill starta ett eget företag och inte har något eget kapital att sätta in. Bankerna såväl som är ofta inte en möjlighet, eftersom det först krävs ett eget kapital i botten. Flyktingar, långtidsarbetslösa, ungdomar utan sparkapital, invandrare utan a-kassa eller kvinnor som blir övertaliga efter lågavlönade jobb i offentlig sektor är exempel på människor som normalt har mycket svårt att spara ihop till ett eget kapital. Har man hänvisats till socialbidrag för sin omedelbara försörjning är egna sparpengar uteslutna. Som ett alternativ till starta-eget-bidraget anser att det system med mikrokredit som beslutade att införa i samband med behandlingen av den regionalpolitiska propositionen (2001/02:4) måste utvecklas. Strukturomvandlingen i näringslivet ställer långtgående krav på arbetskraftens kompetens. Det handlar om såväl breda som specialiserade kunskaper och färdigheter, men kanske framför allt om förmågan att inhämta nya kunskaper i ett alltmer föränderligt samhälle. Det finns behov av återkommande fort- och vidareutbildning och det behovet kommer att öka. Utbildningssystemet har som främsta uppgift att ge en bra grund för fortsatt, livslångt lärande och skall ses som en investering för framtiden. Arbetsmarknadspolitiken var tidigare inriktad på att förse de stora industrierna med mer eller mindre utbytbar arbetskraft. En följd av det framväxande kunskapssamhället är att kraven ställs högre på kunskaper och personliga färdigheter, t.ex. på kommunikativ förmåga. Det spelar helt enkelt stor roll vilken individ som anställs. Arbetsmarknadspolitiken måste läggas om och inriktas på den faktiska arbetsmarknad som växer fram. Den snabba teknologiska utvecklingen och nya förutsättningar på de internationella marknaderna gör att planeringshorisonten krymper. Arbetsgivare kan i mindre utsträckning än tidigare bedöma det framtida behovet av arbetskraft. En följd av detta är att de lediga jobb som anmäls till arbetsförmedlingen i mycket stor utsträckning är tidsbegränsade. anser att kompetensutveckling är en viktig fråga och vi har i en gemensam motion med , lagt ett förslag om denna fråga. Lokala arbetsmarknadsprojekt utifrån individens förutsättningar skall uppmuntras och stödjas. Dessa behöver inte vara begränsade till sådana som arbetsförmedlingen eller driver. Vi ser gärna att arbetsförmedlingen köper kurser och utbildningar från privata entreprenörer och då gärna från sådana som provar nya grepp för att få folk i arbete eller starta eget. Framgångsrika exempel går att finna i initiativ startade av olika invandrargrupper afrikanska projektgrupperna Simba och Framtidens företagare, för kvinnor i , Stiftelsen samt i , IFS. ser vi med oro på att det finns kommuner runtom i landet som bygger upp en arbetsmarknadspolitik som tränger ut riktiga kommunala jobb, men också jobb på den privata marknaden, t ex inom byggsektorn, riskerar att trängas ut om exempelvis kommunalt sysselsatta arbetslösa utför renoveringar på kommunala hus. Marknadsekonomi i offentlig upphandling måste hävdas. En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en frihetsfråga för oss liberaler. Den enskildes trygghet och rörligheten på arbetsmarknaden gynnas av att det finns ett försäkringsskydd vid tillfällig arbetslöshet. Därför behövs en arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla på arbetsmarknaden och ger tillfälligt inkomstskydd då en arbetslös söker ny anställning. En sådan försäkring bör vara en del av den generella välfärdspolitiken. anser att arbetslöshetsförsäkringen skall utformas som en omställningsförsäkring där en tidsbegränsad ersättning baserad på inkomstbortfall utgår till alla som arbetat länge nog för att kvalificera sig. Ersättningen bör för dessa inledningsvis motsvara av inkomstbortfallet för att successivt trappas ned. Den övre gränsen för inkomster som berättigar till inkomstbortfall skall bli densamma som i övriga socialförsäkringar. Den inkomstrelaterade ersättningen bör vara tidsbegränsad. Genom att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inriktas på de långtidsarbetslösa kommer antalet utförsäkrade att bli litet. Att mer än en gång kvalificera sig till en ny ersättningsperiod genom deltagande i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd skall ej vara möjligt. För arbetslösa som trots allt blir utförsäkrade, men som står till arbetsmarknadens förfogande, bör ett efterskydd införas på en nivå som visserligen är lägre än a-kassenivån, men som till skillnad från socialbidragen inte sänks på grund av besparingar och fastighetsinnehav. Efterskyddet skall vara kopplat till krav på en insats av den arbetslöse av samma typ som följer av jobbgarantin. Det finns vissa grupper på arbetsmarknaden som alltid drabbas hårt i tider av hög arbetslöshet. Arbetsmarknadspolitiken måste vara utformad så att stöd och kraft riktas mot dessa grupper. Oavsett om konjunkturen är bra eller dålig så har de handikappade alltid en svår situation på arbetsmarknaden. De statliga insatserna för att stärka handikappades ställning är därför mycket viktiga och måste alltid prioriteras. Arbetslinjen måste gälla även för handikappade. Förtidspensioneringar skall undvikas i största möjliga utsträckning. Både lönebidrag och anställningar inom har visat sig vara värdefulla lösningar för många handikappade. kommer att fortsätta att stödja de arbetshandikappade och vi kommer att gå emot alla eventuella förslag om försämringar för denna grupp. Vi har därför i vårt budgetalternativ anslagit extra till stöd till jobb för arbetshandikappade för .