mot · GQ02N2 · 2002-10-23 00:00:00 — med anledning av skr. 2002/03:8 Regeringens redogörelse för regelförenklingsarbetet med särskild inriktning på små företag 2 Förslag till riksdagsbeslut 6 3 Bättre företagsklimat med borgerliga regeringar 6 4 behöver en större och mer dynamisk småföretagsamhet 7 5 Åtta förlorade år med en socialdemokratisk regering 8 7 Färre och enklare regler 9 7.1 orimliga effekter 11 7.2 Ändrade 3:12-regler 12 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förbättrat svenskt näringsklimat. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att Småföretagsdelegationens förslag skall genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en oberoende avregleringsgrupp tillsätts. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mätbara mål för förenklingsarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det bör sättas upp en bestämd tid inom vilken myndigheten måste ha svarat eller handlagt ett ärende. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om serviceattityden hos svenska myndigheter. 3 Bättre företagsklimat med borgerliga regeringar var de flesta ekonomiska verksamheter i utsatta för förbud och begränsningar. Det var staten som bestämde vilka som fick ägna sig åt olika näringar, var verksamheten fick äga rum och hur den skulle bedrivas. I två steg skråväsendets avskaffande 1846 och näringsfrihetens införande 1864 togs många av begränsningarna bort. Därmed blev det tillåtet att ägna sig åt fler näringar . Dock var det fortfarande mycket som inte var öppet för företagande. De borgerliga partiernas valseger 1991 innebar startskottet för en rad åtgärder för att förbättra det svenska företagsklimatet. I den nya regeringens första regeringsförklaring deklarerades att en av de huvudsakliga uppgifterna för regeringen var att bryta den ekonomiska stagnationen och lägga grunden för en ny period av tillväxt, företagande och utveckling i . De konkreta förslagen lät inte vänta på sig. Arbetet med avreglering och regelförenkling satte igång. Man genomförde 19911994 den största satsningen på infrastruktur vägar, järnvägar och broar sedan den industriella revolutionen. Vid sidan av detta startades satsningar på den då nya informationsteknologin. Den borgerliga regeringens privatiseringsprogram inleddes sedan bifallit regeringens proposition om statligt ägda företag och bemyndigat regeringen att sälja statens aktier i 34 helt eller delvis ägda bolag. Vidare gjordes satsningar på forskning och teknikspridning. Många marknader öppnades för marknadslösningar . Som exempel kan nämnas inrikesflyget, , postens brevbefordran, telemarknaden, , husläkarna, universitetsutbildningen, arbetsförmedlingen, TV och radio, typgodkännandeverksamhet och provningsverksamheten. Vidare vidtogs åtgärder i syfte att avreglera räddningstjänsten, sotningsmonopolet, vårdhemsverksamheten, tandvården och järnvägsmarknaden. Dessutom trädde en ny konkurrenslag i kraft . Avmonopoliseringen var en av orsakerna till det svenska teleundret. Från att ha varit ett stelbent monopol har den svenska telemarknaden kommit att bli mer präglad av konkurrens. En viss konkurrens blev det , men den stora förändringen kom i samband med att 1993 fick världens mest liberala telelagstiftning. Den konkurrens som blev konsekvensen av den nya lagstiftningen har stimulerat produktutvecklingen och pressat ner priserna. Fler människor har fått pröva sina idéer och nya företag har kunnat etableras och växa. Avregleringen och reformeringen av energimarknaden inleddes . På den fria elmarknaden sker produktion och handel med el i konkurrens, vilket har skapat förutsättningar för en effektiv prisbildning som elkonsumenternas valfrihet ökat. Dessutom slopades arbetsförmedlingsmonopolet vilket gav upphov till bemanningsföretag, skatterna sänktes och det skapades bättre förutsättningar för människor att få ett arbete. 4 behöver en större och mer dynamisk småföretagsamhet Det är en vitt spridd kunskap att ett framgångsrikt företagande är den absolut viktigaste förutsättningen för välstånd. Utan ett livskraftigt näringsliv och ett bra företagsklimat är det omöjligt att skapa tillräckliga resurser till en fungerande sjukvård, en bra skola och en värdig äldreomsorg. Det måste bli enklare att starta och driva företag. Globalisering, liberalisering och informationsteknologins snabba utveckling öppnar enorma möjligheter för dem som förstår att göra sig attraktiva genom att skapa ett internationellt konkurrenskraftigt klimat för arbete och företagande. Inte bara de svenska företagen utan i högsta grad som land befinner sig därmed i en knivskarp konkurrenssituation. Det nationella näringsklimatet måste formas så att klarar av att tävla med de mest konkurrenskraftiga delarna av världen i fråga om goda villkor för företagande och investeringar. Omvärldsförståelse och förändringsbenägenhet i politiken är helt avgörande för framtida position. Det är i detta perspektiv förödande att klamra sig fast vid stela modeller, rigida arbetsmarknadsregler och världens högsta skattetryck. Tillkomsten av jobb bygger på en tillväxt bland de små och medelstora företagen. Negativa attityder till småföretagande har i vårt land påverkat företagsstrukturen. Villkoren för företagande har helt anpassats till storföretagen vilket i förlängningen lett till en bristande mångfald av medelstora växande företag som finns i många andra länder. Av cirka en halv miljon företag är den överväldigande majoriteten enmansföretag och har fler än 20 anställda. Framväxt av nya företag inom tjänste- och servicesektorn har effektivt hindrats genom den offentliga sektorns kraftiga utbyggnad och monopol. Världens största offentliga sektor har krävt världens högsta skatter, vilket ytterligare har bromsat tillkomst av företag och tillväxt. Den arbetsintensiva privata tjänstesektorn som fungerat som sysselsättningsmotor i exempelvis har utvecklats betydligt långsammare i . behöver en god företagarpolitik, vilket omfattar en mängd förändringar inom områdena skatter, arbetsmarknad, konkurrens, regelförenkling och Europaengagemang. Grundläggande är att i hela samhället förändra attityderna till företagande och entreprenörskap. Det måste i skapas ett gott företagarklimat så att fler kvinnor och män vill och vågar ta det ansvar som det innebär att starta och driva företag och anställa medarbetare. För att skall få en växande företagsamhet måste entreprenörskap och företagande löna sig bättre än det gör . 5 Åtta förlorade år med en socialdemokratisk regering Socialdemokratiska regeringar har av tradition inte varit speciellt intresserade av de mindre företagens frågor. Då chefen för avgick kunde han som en i raden av vittnen berätta vad som är det största hotet mot minskat regelkrångel i : regeringen själv. Detta bekräftas av regeringen själv i skrivelsen där man helt öppet säger att SimpLex granskar ett till två nya eller ändrade förslag till lagar och förordningar som tagits fram inom . Tala om regelinflation. Medan regeringens företrädare talade vitt och brett om de regelförenklingar som skulle underlätta för företagen, förlamades SimpLex arbete genom intern byråkrati och motstånd inom . I regeringens skrivelse 2002/03:8 lämnar regeringen en redogörelse för tillämpningen av förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor . Tyvärr är det inte mycket av positiv art som hänt inom området , vilket inte är förvånande. Regeringens politik när det gäller företagande har ju präglats av mycket prat med lite handling . De allvarligaste bristen i regeringens politik är, förutom den regelinflation som redan nämnts, att en fjärdedel av de svenska småföretagarna upplever att uppgiftslämnadet och kontakterna med myndigheter ökat , enligt en undersökning från och . Brist på tid och krångliga regler är företagarnas största bekymmer, enligt samma undersökning. 7 Färre och enklare regler Regeringen tillkallade Småföretagsdelegationen för att identifiera problem och föreslå åtgärder för att undanröja onödiga hinder för etablering och tillväxt i mindre företag. Småföretagsdelegationen lade fortlöpande fram förslag om förenklade regler. Men sedan har regeringen valt att inte genomföra många av förslagen. Av de 80-talet förslag som delegationen lade fram återstår fortfarande en stor del att genomföra. Vi fyra partier anser att delegationens förslag måste genomföras fullt ut. Vi har redan ovan varit inne på regeringens bristande handlingskraft när det gäller egen förenklingsgrupp, SimpLexgruppen, som visade sig inte kunna fungera när det gällde att åstadkomma resultat i arbete. Efter många om och men händer det något i SimpLexgruppen, men det är alldeles för lite och otillräckligt. Men från den regering som utropade att företagaren är vår tids hjälte hörs inget nytt när det gäller avregleringsarbetet. Det har bara blivit krångligare att vara företagare. Hjälteskapet tycks bestå i att man ska stå ut med alla regler som blir allt krångligare. Regler som ibland är så krångliga att inte ens myndigheterna själva kan tolka dem, vilket är fallet när det t ex gäller de numera riksbekanta 3:12-reglerna. Avregleringsarbetet har en så hög prioritet att huvudansvaret inte bör ligga på . Istället bör en oberoende avregleringsgrupp med hög politisk prioritet leda avregleringsarbetet. Gruppen bör föreslå modeller för hur arbetet skall bedrivas, bistå med kompetens samt lyfta fram goda exempel på avregleringar. Gruppen bör också rapportera om hur arbetet fortlöper. Varje departement och varje myndighet är ansvarigt för rapporteringen till avregleringsgruppen. Inte ens när det gäller i stort sett kostnadsfria regelförenklingar som förenklade blanketter, att införa ett enkelt bokförings- och deklarationspaket för egenföretagare, vettigare F-skatteregler eller solnedgångsparagraf för onödiga företagsregler har regeringen lyckats åstadkomma någonting konkret. I kan en blivande företagare registrera sitt företag, anmäla sig för olika skatter samt ordna eventuella tillstånd via Internet. Hela proceduren ska inte behöva ta . Regelkrånglet kostar också. En jämförelse som genomförts mellan tio varav är ett, visade att svenska små och stora företag låg relativt bra till vad avser kostnader för att administrera lagar och andra regler. Däremot är det mycket sämre för svenska företag med 2049 anställda. De har de högsta administrativa kostnaderna av de jämförda länderna, något som oroar. Kostnaden för ett svenskt företag med 119 anställda för att administrera skatte-, arbetsmarknads- och miljöreglerna är ca per anställd och år. För företag med 2049 anställda ligger kostnaden på ca per anställd och år medan kostnaden för företag med upp till 500 anställda ligger är ca per anställd och år. Överför vi dessa siffror till alla företag så ligger företagens kostnader för att administrera lagar, regler och föreskrifter på . Om det är för krångligt att starta företag blir det färre företag. Är byråkratin för omfattande och regelverket för krångligt växer inte småföretagen i den utsträckning som det är önskvärt. Bygger vi in onödiga hinder mot produktutveckling och investeringar riskerar vi att storföretagen investerar på annat håll där lagstiftningen är enklare. I har parlamentet beslutat att företagens kostnader för att hantera regelverket ska minska på en permanent bas. De första togs . På många håll i våra konkurrentländer pågår ett aktivt arbete för att minska företagens regelbörda. Som tidigare nämnts i motionen så tog den borgerliga regeringen initiativ till och genomförde regelförenklingar som berörde i stort sett alla områden i samhället. Mycket av det arbetet har avstannat eller bromsats upp. Vi fyra borgerliga partier föreslår att under den nu påbörjade mandatperioden ska hela det regelverk som berör företagande gås igenom så att onödiga och krångliga regler tas bort. Målet är att företagarnas kostnader för administration av regelverket ska minska med minst en fjärdedel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I behöver en blivande företagare kontakta ett stort antal myndigheter. Mängder av blanketter ska beställas och fyllas i. Ofta får företagaren ringa tillbaka till myndigheterna på rätt telefontid och försöka hitta en person som kan förtydliga blanketterna. Därefter kan beskeden låta vänta på sig i månader. Det säger sig självt att många då drar sig för att starta företag. Därför bör det sättas upp en bestämd tid inom vilken myndigheterna måste ha svarat eller handlagt ett ärende. Annars ska staten förlora sin talesrätt i frågan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna Många företagare upplever administrationen kring den egna verksamheten som alltför omfattande. Krångliga regler och ständigt ökande krav på uppgiftslämnande ställer stora krav på kunskaper hos företagaren. Det omfattande uppgiftslämnandet och redovisandet kan också uppfattas som ett slags misstroende. Det är inte heller rimligt som sker att belägga småföretagare med höga avgifter för olika typer av kontroller och inspektioner. Kommuner och länsstyrelser måste kunna utöva sådana verksamheter utan att onödigt höga kostnader vältras över på företagarna. Slutligen måste myndigheterna i övergå från en fogdementalitet till en servicementalitet. Myndigheterna bör uppträda som en lots i sin kontakt med företagen. Det fortsatta arbetet med avregleringar som , vill arbeta för, bör ges en vid innebörd och omfatta olika åtgärder som leder till en bättre fungerande marknadsekonomi. En av de åtgärder som bidrar till en positiv utveckling är att omvandla offentligt ägda företag till privata och medvetet sträva efter att hitta privata alternativ till tjänster och varor som produceras i offentlig regi. Ökad konkurrens bidrar till produktivitetstillväxt och innovationsförmåga. Den nya som trädde i kraft har en i grunden god ansats. Bland annat vill lagstiftningen främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. Problemet är att lagen visat sig få skadliga effekter för småföretagen, något som måste rättas till för att inte försvåra företagande. För att (liksom all lagstiftning) ska upplevas som rimlig och därmed legitim måste den fylla vissa grundläggande krav på överblickbarhet och på att tillämpningen sker objektivt och konsekvent. Reaktionerna från småföretagen har varit många och vi kan inte annat än instämma i kritiken om att balken i vissa stycken leder till rättsosäkerhet. utgör en mycket omfattande lagstiftning med en komplex teknisk nivå med förordningar och rätt för ett antal myndigheter att utfärda föreskrifter. Den omvända bevisbörda som balken föreskriver innebär att det är varje företags uppgift att dels känna till alla detaljer i lagstiftningen, dels visa att reglerna följs och utöva en egen verksamhetskontroll inför tillsynsmyndigheterna. Detta sammantaget skapar problem för de mindre företagen som måste ta fram kostsamma expertutredningar för att visa att verksamheten bedrivs på ett miljömässigt godtagbart sätt. Konsultarvoden på för en miljörapport är inte ovanligt. Det är inte heller en ovanlighet att småföretag som vänder sig till myndigheter för information och rådgivning får olika svar beroende på vem man frågar. Resultatet blir att företaget, trots en önskan att göra rätt för sig, saknar möjlighet att följa lagen. Följden blir att man straffas för lagöverträdelse och att en känsla av rättsosäkerhet sprider sig. Det ska ankomma på myndigheter att ge god och riktig service så att den företagare som anstränger sig kan följa lagen. Ett annat problem för småföretagen är de miljösanktionsavgifter som infördes i syfte att komma åt en mängd så kallade standardöverträdelser. Med standardöverträdelser menas sådana som är enkla att uppdaga, oavsett om företagaren har haft ett uppsåt eller om miljöfara funnits. Ett exempel på överträdelse är att inte lämna in . Sanktionsavgifterna är i de flesta fall fasta och anpassas alltså inte till företagens omsättning eller storlek. Vi vill ändra miljösanktionsavgifterna så att de tar hänsyn till företagens storlek, graden av miljöfara samt uppsåt. Att inte lämna in den årliga ska inte anses vara en förseelse som kräver orimligt hårda straff. Detta bör jämställas med sent inkommen skattedeklaration och beivras därefter. är det i allmänhet kommunerna och deras miljö- och hälsoskyddsnämnder som är prövande myndighet och därmed rättstillämpande för på de områden som berör småföretagens verksamhet. Problemet med detta är att de folkvalda frestas göra avvägningar i sin bedömning av ärenden som politiserar hanteringen och därmed skapar rättsotrygghet för företagaren. Lika fall behandlas olika beroende på vilket företaget är och i vilken kommun man verkar, något som inte är acceptabelt. utövas också tillsynen av de större företagens verksamhet kopplat till av staten via länsstyrelserna. För att tillförsäkra småföretagen likabehandling föreslår vi därför att det prövande beslutsansvaret för avlastas den politiska kontrollen. De krångliga så kallade 3:12-reglerna tvingar företagare att ta ut en del av sin vinst som högbeskattad arbetsinkomst. Reglerna missgynnar därmed aktivt ägande i småföretag till fördel för passivt kapitalägande samt missgynnar högavkastande och riskfyllt företagande till förmån för lågavkastande och relativt riskfritt företagande. Det råder en bred samstämmighet om att dessa regler måste ändras. Regeringen begravde tidigare frågan om 3:12-reglernas avskaffande i en utredning. Utredningen kom med förslag som var otillräckliga. har dessutom uppmanat regeringen att senast lägga fram förslag till ändring av 3:12-reglerna. Det är nu hög tid att dessa småföretagarfientliga regler avskaffas och förpassas till historiens papperskorg.