mot · GQ02U280 · 2002-10-23 00:00:00 — Säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Dess övergripande mål är att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till fredlig utveckling i omvärlden. Globala förändringar har komplicerat säkerhetspolitiken. måste därför utforma en bredare säkerhetspolitik för att kunna hantera nya typer av hot och konflikter. Detta arbete pågår. Mycket återstår att göra. Ekonomisk och teknisk utveckling för världens stater närmare varandra. Detta är i grunden positivt men orsakar även en gemensam sårbarhet. Framtidens konflikter kommer i ökad grad att uppstå i en gråzon där det är svårare att särskilja fred från krig och det civila från det militära. Folkrättens innehåll, betydelse och roll är föremål för debatt. Vi kristdemokrater anser att folkrätten förändrats i efterspelet av terrordådet mot . Kampen mot terrorism är långsiktig och kräver internationell samverkan. Den måste föras med alla tillgängliga medel och följa folkrättens regler. Alla länder har rätt till självförsvar mot terrorism, även med militära medel. Men denna självförsvarsrätt behöver analyseras och definieras. Nationell säkerhet skapas i ökad grad genom avtalsbunden samverkan med andra stater. Deltagande i internationell krishantering och fredsfrämjande verksamhet blir allt viktigare. skall aktivt och solidariskt delta i och bidra till sådan verksamhet. skall fortsatt arbeta för ett starkare FN. Samarbetet med Nato är en mycket viktig del av svensk säkerhetspolitik. Säkerheten i skapas främst genom en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik inom EU. är militärt alliansfritt. Neutralitetsoptionen är inte längre relevant. Förslag till riksdagsbeslut 13 1.1 Rätten till liv och värdighet 14 1.2 Behovet av demokratier 14 1.3 Rätten till försvar 15 2 Säkerhetspolitiken förändras 15 2.1 Förändrade konflikter 16 2.2 Nya typer av hot 16 2.3 Gråzon mellan civilt och militärt och krig och fred 18 2.4 Folkrätt i förändring 18 2.4.1 Humanitära interventioner 18 2.4.2 Självförsvarsrätten och terrorism 19 2.5 Internationellt samarbete mot terrorism 19 3 Säkerhetspolitikens medel och organisationer 21 3.1 Internationell krishantering och fredsfrämjande verksamhet 21 3.4 EU och 24 4 Omvärlden när och fjärran 25 4.1 Bortom närområdet 25 4.2 Samarbete och säkerhet i 26 5 Den svenska säkerhetspolitikens huvuddrag 28 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att demokratier som respekterar och skyddar de mänskliga rättigheterna skall vara fundamentet i arbetet med att bygga en säkerhetspolitiskt stabil och trygg värld. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att säkerhetspolitikens övergripande mål skall vara att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i omvärlden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om när väpnat våld skall få användas i försvarssyfte. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att få vapenproduktion och illegal handel med lätta vapen under kontroll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att hiv/aids skall bedömas som en säkerhetspolitisk risk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att folkrätten först och främst skall främja människors säkerhet före staters. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom Europol förstärka samarbetet mot terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att terrorister måste kunna dömas på det internationella planet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att självförsvarsrätten måste analyseras och definieras ur ett internationellt perspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kampen mot terrorism förutsätter internationellt samarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den internationella säkerhetspolitiken alltmer bygger på solidarisk och avtalsbunden samverkan med andra stater och att aktivt skall delta i sådan samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de centrala begreppen inom internationell krishantering och fredsfrämjande verksamhet bör definieras och tydliggöras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att konfliktförebyggande arbete skall betonas i arbetet för en fredligare värld. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att FN som organisation måste stärkas genom reformer, ökade resurser och ökad politisk vilja för att framgångsrikt kunna arbeta med global krishantering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett nära och öppet samarbete med Nato skall ses som en naturlig del av svensk säkerhetspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att framtida hot mot säkerheten i företrädesvis bör hanteras och lösas gemensamt inom ett utvidgat EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall bidra till EU:s krishanteringsstyrka. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla relationerna till och att ytterligare förstärka samarbetet med de nordiska och baltiska staterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inkludera i en alleuropeisk och transatlantisk säkerhetsordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den svenska säkerhetspolitiken. 1.1 Rätten till liv och värdighet Vi kristdemokrater anser att säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Denna rätt är knuten till respektive individs existens och behöver således varken förvärvas eller förtjänas. Dessvärre behöver den försvaras . Människan är en ofullkomlig varelse som existerar i spänningsfältet mellan gott och ont. Ofullkomlighet i kombination med makt, kan i förlängningen leda till krig. Men i människans natur finns även kapaciteten att skilja mellan rätt och fel och att förändra människors villkor i positiv riktning, bort från fattigdom och förtryck och mot ett liv i fred och trygghet. 1.2 Behovet av demokratier Den moderna demokratin är historiskt sett den bästa styresformen när det gäller att bygga fredliga samhällen. Den utgår från tanken om alla människors lika värde och medfödda rättigheter och innehåller inbyggda restriktioner som gör det svårare för makthavare att dra in staten och dess medborgare i krig. Kompromissen är i demokratin institutionaliserad vana. Det brukar i sammanhanget poängteras att demokratier inte för krig mot andra demokratier. Därför är etablerandet av demokratier som respekterar och skyddar de mänskliga rättigheterna ett oundgängligt fundament i arbetet med att bygga en säkerhetspolitiskt stabil och trygg värld. Även om demokratiteoretiker inte alltid är överens om vilka element som krävs för att demokratiseringsprocesser skall kunna initieras, genomföras och efterhand förstärkas, så är fred alltid en bättre utgångspunkt än motsatsen för demokratisk utveckling. Säkerhetspolitikens övergripande mål bör därför vara att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i omvärlden. 1.3 Rätten till försvar Rätten till liv och värdighet innefattar även rätten att försvara sig mot väpnade angrepp. Vi kristdemokrater anser att säkerhetspolitikens främsta skyddsobjekt är människor och inte stater. är det stater som bär huvudansvaret för deras medborgares säkerhet. När stater av någon anledning inte kan skydda sina medborgare, eller systematiskt bryter mot medborgarnas mänskliga rättigheter, har vi en förpliktelse att ställa upp för utsatta medmänniskor. Ingen har rätt att överge människor som utsätts för kränkningar av sitt människovärde. Det går inte att förhålla sig neutral till kränkningar av människovärdet. Bruket av militär makt för att skydda mänskliga rättigheter kan med rätta uppfattas som motsägelsefullt. Vi kristdemokrater anser att konflikter alltid i första hand skall lösas med fredliga medel och att varaktig fred aldrig kan byggas utan aktiva, förebyggande och skapande ansträngningar. Men förutsatt att samtliga fredliga möjligheter prövats, måste vapenmakt, med ett kristdemokratiskt synsätt, kunna användas som en sista utväg enligt följande principer och kriterier: För att förebygga att konflikter växer, främja uppbyggnad av fred samt vara till stöd för och skydda humanitära hjälpinsatser. Om det är ett försvarskrig, förutsatt att det gäller självförsvar, skydd av oskyldiga liv eller för att säkra grundläggande mänskliga rättigheter. Vapeninsatsen måste stå i proportion till det som avses försvaras samt att insatserna inte riktas mot civila. Det måste finnas en seriöst grundad utsikt till framgång. Även försvarskrig förlorar sin legitimitet om det endast medför fortsatt lidande. Genom det slut förändrades säkerhetspolitikens förutsättningar fundamentalt. Den globala maktstrukturen är inte längre bipolär utan multipolär om än med en dominant, . Även om stater är de grundläggande byggstenarna av det internationella systemet så har, bland annat, globalisering och ekonomisk och teknisk utveckling medfört att icke-statliga aktörer fått mer makt på staternas bekostnad. Dessa icke-statliga aktörer kan vara multinationella företag och internationella organisationer liksom organiserad brottslighet och terrorister av olika slag. Säkerhetspolitiken har komplicerats efter det slut. De väpnade konflikterna har delvis ändrat karaktär och nya typer av hot har uppstått och tidigare förekommande hot, såsom terrorism, har fått ny uppmärksamhet. Traditionella skiljelinjer har blivit svårare att urskilja. Det är bland annat svårare att skilja mellan det civila och det militära och mellan krig och fred. Synen på folkrätten, dess innehåll och syften har debatterats livligt efter . Det man frågar sig är huruvida folkrätten bör/har förändra(t)s eller inte som en konsekvens av terrordådet mot och Pentagon och dess efterspel. Merparten av dagens konflikter är inomstatliga och inte som tidigare främst mellanstatliga. Efter det slut har konflikterna i ökad grad handlat om etnisk, religiös, språklig och annan identitet. Det tidigare överhängande hotet om massiv användning av kärnvapen är svagare . Det finns dock en fortsatt hotbild, bland annat i form av risken för spridning där massförstörelsevapen kan hamna i terroristers händer. Detta till trots är det snarare de konventionella, lätta vapnen, dvs. främst handeldvapen, som är de farligaste . Dessa vapen skördar cirka en halv miljon människoliv . Enligt FN finns det mer än femhundra miljoner lätta vapen i cirkulation runt om i världen och i fyrtiosex av fyrtionio konflikter har vapen ur denna kategori varit de mest förekommande. Trots att lätta vapen dödar långt fler människor än alla andra typer av vapen, så finns inga globala avtal om icke-spridning vilket är fallet när det gäller kemiska, biologiska och nukleära vapen. Världssamfundet måste vidta åtgärder för att få vapenproduktionen och den illegala handeln med vapen under kontroll. 2.2 Nya typer av hot En invasion av hela eller delar av vårt territorium är inte längre aktuell som det stora hotet mot och dess befolkning. I dess ställe träder en mer komplex hotbild och en bredare sårbarhet fram. När man tidigare talade om försvar av främst territorium, talar man även om försvar av något mer abstrakt en gränslös gemenskap sammanfogad av ekonomiska, militära, teknologiska och andra system där skyddet av värden och värderingar blir allt viktigare. Hoten och sårbarheten bygger på andra grunder än bara de rent militära och medför andra konsekvenser än enbart de rent militära. I debatten består hotbilden av allt från miljökatastrofer, sårbar infrastruktur och kommunikationer, omfattande och okontrollerade flyktingströmmar, organiserad brottslighet till terrorism i olika former. Försvarsberedningen har i en serie säkerhetspolitiska rapporter betonat att fortsatt globalisering och internationalisering ökar det ömsesidiga beroendet mellan folk och stater. Det ömsesidiga beroendet är i grunden positivt för fred och stabilitet, men rymmer också en ny gemensam sårbarhet. Bland en uppsjö tänkbara problem har beredningen konsekvent pekat på följande: För det första anses lokala och inomstatliga konflikter kunna få allvarliga konsekvenser långt bortom det specifika konfliktområdet i takt med att territoriella gränser minskar i betydelse. Det medför förstås att den internationella freden och säkerheten i ökad grad kan bli hotad även av lokala och/eller regionala konflikter. Därför måste en stats säkerhetspolitiska planering inkludera ett allt större intresseområde och i ökad grad bygga på internationell samverkan. För det andra har hotet från NBC-stridsmedel (nukleära, biologiska, kemiska) ökat. Trots reglering i globala icke-spridningsavtal så kretsar problematiken huvudsakligen kring just spridningsrisken till ett ökat antal stater och grupper samt de svårigheter som det internationella nedrustningsarbetet mött. Även här orsakar snabb teknisk utveckling ökade risker då nya vapentyper och ämnen kan komma att utvecklas. Särskilt problematiskt är detta i kombination med terrorism. Med tillgång till ett eller flera av dessa fasansfulla medel ökar möjligheterna för terrorister att utöva påverkan och orsaka skada och terror. För det tredje har teknisk infrastruktur (såsom elförsörjning, kommunikationer och IT-system) blivit allt viktigare för samhällets funktioner. Ju mer utvecklad och tillgänglig tekniken blir, desto mer beroende, sammankopplade och därmed sårbara blir de tekniska systemen. Både inom och över territoriella gränser. Genom ny informationsteknik får kriminella grupper, icke-demokratiska stater och terrorister ytterligare möjligheter att, oavsett var i världen de befinner sig, hota avsevärt fler samhällsområden än tidigare till betydligt lägre ekonomiska, politiska och militära kostnader . Vi kristdemokrater vill till ovanstående punkter lägga till spridningen av hiv/aids. Eftersom de skräckbilder som målades upp , rörande hiv/aids, tyvärr har infriats så måste även detta ofantliga problem bedömas som en säkerhetspolitisk risk. Epidemien orsakar enorm förödelse genom att slå ut tiotals miljoner människor, bryta ned staters strukturer och administrationer. När samhällen bryts ned ökar risken för konflikter avsevärt. Hiv/aids skall inte bekämpas främst av säkerhetspolitiska skäl, utan främst för att tiotals miljoner människor dör av epidemien. Men det är likväl ett problem som måste inkluderas i säkerhetspolitiken. måste fortsätta att driva och bistå kampen mot epidemien, såväl nationellt som globalt. Insatser mot hiv/aids är helt enkelt en fråga om mänskliga rättigheter. syn på hiv/aids ur ett globalt perspektiv ges i särskild motion. Det bör i sammanhanget också betonas att uppkomsten av nya säkerhetspolitiska hot inte ersatt gårdagens problem. Invasionshotet mot , exempelvis, må vara litet , men vi kan inte utesluta det. Noterbart är också att flera av de nya hottyperna främst drabbar utvecklade industriländer med avancerade infrastrukturer. I de mindre utvecklade länderna dominerar snarare mer traditionella hot och det är traditionella vapen som fortsatt skördar bedövande många människoliv. 2.3 Gråzon mellan civilt och militärt och krig och fred Den militära kapaciteten är ofta beroende av samhällets infrastruktur och civila kompetens. Gränsen mellan till exempel civil och militär informationsteknik blir allt otydligare. Det ökar risken för att angripare, i syfte att förstöra elförsörjning och kommunikationer, inriktar sina attacker mot civila mål och den civila infrastrukturen. Risken ökar således ytterligare för att civila medborgare drabbas av väpnade angrepp och konflikter. är nio av tio offer i väpnade konflikter civila. I motsats till historiska erfarenheter så kommer det även att bli allt svårare att särskilja krig och fred. Exempelvis kommer framtidens väpnade konflikter troligtvis inte att regelmässigt utvecklas steg för steg från ett fredligt läge till motsättningar, eskalering av våld, vidare till öppen väpnad strid som förhoppningsvis kan hanteras och lösas för att sluta i en allmän återuppbyggnad av det drabbade området. Erfarenheter visar att konflikter böljar fram och tillbaka mellan olika hotnivåer som var för sig kräver olika typer av insatsförmågor. För militära förband som deltar i krishanteringsinsatser medför detta nya krav på flexibilitet. De måste kunna hantera både humanitära insatser med såväl skydd som praktiska spörsmål av civil karaktär och att utkämpa intensiv och akut strid mot tungt väpnade motståndare av mer eller mindre reguljär form. 2.4 Folkrätt i förändring Vi kristdemokrater anser att folkrätten är föränderlig och att den av flera olika skäl både är i förändring och har förändrats. Tyvärr är det ofta först i kristider som folkrättens principer debatteras och/eller förändras. Natos ingripande i och konsekvenserna av terrordådet är två exempel. Vi kristdemokrater har länge förespråkat en förskjutning av fokus inom folkrätten, från staters rätt och säkerhet till människors rätt och säkerhet. Folkrätten och staters suveränitet får inte användas som alibi för brott mot mänskliga rättigheter. Denna problematik aktualiserades då Nato ingrep i konflikten i Kosovo utan att förankra operationen i . Risken för att rådsmedlemmar skulle lägga in veto uppfattades uppenbarligen som stor. Normalt sett finns det två allmänt accepterade undantag från förbud mot våld: rätten till självförsvar och ingripanden auktoriserade av . Det senare förutsätter alltså att samtliga av säkerhetsrådets medlemsstater är överens. Natos agerande i illustrerar en tredje punkt som vunnit ökat gillande: rätten att med militärt våld ingripa i humanitära nödlägen utan säkerhetsrådets godkännande. Det är dock ett instrument som uppenbarligen måste hanteras med yttersta försiktighet och endast i mycket kritiska lägen. En humanitär intervention måste för att ses som legitim uppfylla minst fyra krav som till stor del överensstämmer med vår syn på rätten till försvar. För det första måste det röra sig om en humanitär katastrof som folkmord eller andra brott mot mänskligheten eller en stats sammanbrott och brutalisering. För det andra måste bruket av våld vara en absolut sista utväg och det enda medel som kan avbryta kränkningarna efter att alla fredliga metoder att lösa konflikten prövats. För det tredje måste den potentiella skada interventionen är tänkt att förhindra överstiga den potentiella skada som kan åstadkommas genom interventionen. Slutligen måste sannolikheten vara hög för att interventionens humanitära syften skall uppnås. Om dessa kriterier kan uppfyllas får folkrätten inte tillåtas utgöra ett hinder för att rädda människoliv. 2.4.2 Självförsvarsrätten och terrorism Enligt artikel 51 har stater rätt till självförsvar mot väpnade angrepp. När skrevs var storskaliga internationella terrordåd inte en realitet och de anti-terrorkonventioner som redan fanns i kan inte hantera omfattningen av attacken mot och Pentagon . fördömde enhälligt terroristattacken. Genom resolutionerna och 1373 uttryckte säkerhetsrådet ett klart samband mellan rätten till självförsvar och storskaliga terroristattacker och att terrorismen hädanefter skulle kunna bekämpas även med militära medel vid sidan av de juridiska och polisiära. Rätten till självförsvar är inte på något sätt obegränsad. Samtliga eventuella insatser mot terrorism måste följa de allmänna folkrättsliga kraven: För det första måste det finnas proportionalitet mellan det hot man vill skydda sig mot via självförsvarsrätten och de militära resurser som sätts in. Det får för det andra inte gå mellan angreppet och självförsvarsinsatserna. Slutligen får insatserna endast hindra nya terroristattacker och civila offer måste undvikas så långt det är möjligt. Hur de två första folkrättsliga kraven skall bedömas finns det inga egentliga bestämmelser om. Därför måste självförsvarsrätten analyseras och definieras ur ett internationellt perspektiv. Annars är risken för omfattande missbruk av självförsvarsrätten både uppenbar och överhängande. 2.5 Internationellt samarbete mot terrorism Terrorismen, terroristerna och terrordåden de utför måste alltid fördömas. Det finns ingen ursäkt för terrorism och det går inte att vara neutral inför terrorism. Det finns många åsikter om vad terrorism är och vad som orsakar den. Det gör att begreppet missförstås, missbrukas och används som benämning på alla möjliga former av våld som inte är terrorism. En vanlig uppfattning är att fattigdom och förtryck är fullt tillräckligt för att en människa skall bli terrorist. anser att ekonomiska och politiska orättvisor har stor betydelse. Men för att få en fullständig och korrekt bild av terrorismens bakomliggande faktorer, och hur den bäst förebyggs och bekämpas, måste även ideologiska, religiösa och psykologiska faktorer tas med i analysen. Varje land har rätt att försvara sig mot terrorism, enskilt eller med andra länder. Vi kristdemokrater anser att internationellt samarbete är helt nödvändigt för att bekämpa terrorism. Den agerar ofta i gränsöverskridande nätverk och är därför mycket svår att komma åt för enskilda länder. Därför måste intensifiera samarbetet med de länder som förenat sig i kampen mot terrorism. Inte minst blir det uppenbart hur mycket den europeiska säkerhetspolitiken och värdegemenskapen betyder och vilken viktig roll EU har att spela. EU bygger på värderingar som mänsklig värdighet och frihet, respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Unionen måste också kunna försvara dessa värden, även i kampen mot terrorism. må ha godkänt att även militära medel kan användas, men de juridiska och polisiära medlen utgör även både grunden och stommen för anti-terrorismarbetet. Inom EU finns redan ett fungerande samarbetsorgan, Europol, med befogenhet att samordna de olika polismyndigheternas kamp mot terrorism. måste Europol tilldelas tillräckliga resurser för att bedriva spanings- och utredningsarbete, inom ramen för en särskild anti-terroristenhet. För att få överblick över och insyn i detta arbete skulle Europol kunna presentera en årlig lägesrapport om terroristbekämpningen. Europol och de myndigheter som samverkar under dess paraply får inte hindras från att effektivt efterspana och gripa terrorister på andra medlemsstaters territorium. finns rättsliga luckor som uppstår, bland annat, genom att behörigheten att väcka åtal är geografiskt begränsad. Enligt beslut vid i , skall dessa förfaranden avskaffas. Det är angeläget att så sker . Dessutom välkomnar vi kristdemokrater rådets beslut att införa en gemensam europeisk arresteringsorder, och att anta principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden och domar i Europeiska unionens medlemsstater. Vi kristdemokrater anser att terrorister också bör kunna ställas inför rätta på det internationella planet. Den kommer sannolikt inte att omfatta terrorism. Målet måste vara att införa även terroristbrott i den internationella brottmålsdomstolens befogenheter, alternativt upprätta en internationell tribunal specifikt för terroristbrott. EU har enats om en gemensam definition av terrorism genom rambeslutet om terroristbekämpning. Detta är särskilt betydelsefullt eftersom det i princip är omöjligt att effektivt bekämpa terrorismen om det inte finns samsyn om vad som skall bekämpas. Beslutet innehåller, utöver en definition av terrorism, även en beskrivning av de brott som räknas som terroristbrott samt de straff som skall kunna utmätas för dessa brott.