mot · GQ02Kr373 · 2002-10-23 00:00:00 — menar att även borde få ett uppdrag att bilda ett dansnätverk i landet där samarbetet till exempel kunde bestå i den producerade dansen i landet. Även de internationella gästspelen kunde tillgängliggöras för en bredare publik. Samarbetet skulle knyta till sig samtliga dansproducenter, såväl dansinstitutioner som fria dansgrupper och koreografer. Ett nätverk skulle också kunna knyta till sig internationella kontakter för exempelvis samproduktioner mellan olika länder och smidigare hantering av gästspel. Självklara delar skulle även kunna vara gemensamt publik- och informationsarbete i landet och internationellt, som ett led i att marknadsföra dansen och nå fler ovana dansbesökare. Även skulle kunna ingå i nätverket och bidra bl.a. med sin kunskap och erfarenhet av turnéverksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 17.4 Utvärdering av anslagen Efter en genomlysning av dansområdet, genom ett antal översyner och analyser , har konstaterat att det finns behov av ökat stöd till flera delar av dansområdet. finns platser i landet där befolkningen sällan får uppleva professionell dans. De nationella målen om regional förankring och tillgänglighet i hela landet är därmed långtifrån uppnådda. Fördelningen av anslagen till dans administreras och bedöms av . Enbart nationalscenerna Operan och får sina anslag direkt i budgetpropositionen via . Anslaget destineras således till såväl institutionerna som de fria grupperna. har ett mycket stort ansvar för att de statliga medlen fördelas på ett rättvist sätt och med tydliga kriterier. Den huvudsakliga tilldelningen av anslagen till dansområdet går till nationalscenerna och institutionerna. Konsekvensen av denna obalans har bl.a. medfört att de fria gruppernas ekonomi urholkats och förutsättningarna för det fortsatta konstnärliga utövandet begränsats. Ett annat dilemma för dansens kostnadsutveckling är det faktum att gästspelen kostar mer när kronans värde sjunker. Eftersom så har varit fallet har kostnaderna ökat för att ta in utländska gästspel. Detta är ett av de områden som måste analyseras när kostnadsutvecklingen inom dansområdet utvärderas. Vi ser också behovet av en utvärdering av den faktiska kostnadsutvecklingen om hur anslagens storlek svarar mot den verksamhet som bedrivs på respektive dansinstitutioner och i de fria dansgrupperna. Med detta vill vi komma bort från diskussionen om anslagen i sig och i stället få underlag till en diskussion om vad anslagen ska användas till, dvs. få en fördjupad kulturpolitisk diskussion. Vi ser inte att det föreligger något konkurrensförhållande mellan institutioner och fria grupper, utan enbart ett ojämlikt ekonomiskt förhållande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. vill att minst treåriga avtal sluts med de fria dansgrupperna och koreograferna. Vi menar att konstnärerna ska få ägna sig åt den skapande processen och inte åt tidsödande arbete med att fylla i ansökningshandlingar för att erhålla anslag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. finns en struktur med verksamhetsbidrag och projektbidrag för de fria dansgrupperna och koreograferna. Vi ser allvarligt på utvecklingen att alltfler ordinarie verksamheter tvingas genomföras i form av projekt. Förutom den osäkra arbetssituationen för konstnärerna medför projektomvandlingen av ordinarie verksamhet att kvalitet och kontinuitet äventyras. Projektformen kan givetvis vara en mycket lyckad form för att utveckla en verksamhet eller framför allt en möjlighet till nyskapande och gränsöverskridande satsningar, dock inte en form att bygga kontinuerlig verksamhet på. Den rådande situationen med verksamhetsbidrag som inte räcker till verksamheten, har gjort projektanslaget till en omistlig del av finansieringen av den ordinarie verksamheten. Vad blir det då av alla spännande verksamheter och projekt som inte får statligt stöd? Vi vill att regeringen utreder de finansiella konsekvenserna av en långsiktig och hållbar lösning på frågan om verksamhetsbidragen och det särskilda projektanslaget. Ett annat förslag är en koncentration av anslaget till färre dansgrupper och koreografer. Här ser en risk att mångfalden hotas. Att färre grupper erhåller högre anslag försämrar situationen för de grupper som inte erhåller något verksamhetsbidrag. En sådan åtgärd begränsar det konstnärliga uttrycket genom att det leder till att vi får ett mycket mindre antal fria grupper och koreografer. menar att det föreligger ett behov av en långsiktig lösning på frågan om verksamhetsbidrag i relation till projektbidrag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett nationellt uppdrag innebär att erfarenheter av och kunskaper om en verksamhet som haft stor positiv betydelse för en kommun eller region får spridning nationellt. Ett riktat nationellt uppdrag innebär dessutom en möjlighet till en tidsbegränsad satsning och utvecklingsfas. självklara mening är att ett nationellt uppdrag skall tilldelas dansområdet. Dessutom behövs det ett nationellt uppdrag specifikt avsett för dans riktad till barn och ungdomar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns ett antal verksamma unga koreografer i landet, några av dem utbildade i . Dessa har från tid till annan svårt att etablera sig. Det måste ligga i samhällets intresse att finna etableringsmöjligheter för att möjliggöra för unga koreografer att komma ut med sitt skapande och bidra till dansens utveckling. I synnerhet gäller detta yngre kvinnliga koreografer vilka ofta har svårare att hävda sig än sina manliga kollegor, precis som fallet är på andra områden i samhället. menar att etableringen av unga koreografer är en investering för framtiden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De statligt anställda dansarna har en garanti- eller avtalspension som ger dansarna möjlighet att gå i pension . Detta är en välförtjänt pension eftersom flertalet av dansarna då slitit ut sina kroppar och behöver vila. Dilemmat är att inga andra dansare, exempelvis i de fria grupperna, har rätt till en sådan pension. mening är att frågan kring dansarnas pension och socialförsäkring måste ses över så att inte de fria dansarna missgynnas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Väl fungerande institutioner är en förutsättning för det fria skapandet. Vi menar att en målmedveten satsning på det fria kulturlivet är ett nödvändigt komplement till institutionerna. Det finns alltså ingen konkurrenssituation mellan institutioner och fria grupper. Detta gäller också förhållandet mellan våra nationalscener och . Det är viktigt att nationalscenerna lever upp till sina mål att vara en motor i det svenska kulturlivet och breddar sitt utbud med små uppsättningar som kan turnera ute i landet. Det ska inte ställas sådana krav på full beläggning att teatrarna måste anpassa sin repertoar efter kommersiella behov. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den försvagning av arrangörsleden som har kunnat iakttas på teater- och dansområdet verkar vara bestående. Små orter utan fast teater har fått allt svårare att ta emot turnerande föreställningar och konserter. Här spelar länsteatrarna en viktig roll. Strukturen med länsteatrar är viktig och kräver en gemensam finansiering av stat, landsting/region och alla de kommuner som ingår i länsteaterns geografiska spel/turnéområde. anser således att regeringen bör se över strukturen för länsteatrarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 18.2 De fria teatergrupperna Flertalet av de fria teatergrupperna har fortfarande sin hemvist i , även om det går att se en regionalisering. Men många av de Stockholmsbaserade grupperna har en bred turnéverksamhet i hela landet. Bland de fria teatergrupper som erhåller statliga bidrag finns de flesta utanför . För att kontinuitet och kvalitet skall kunna utvecklas krävs att staten, landstingen/regionerna och kommunerna sluter minst 3-åriga avtal med de fria teatergrupperna. Vi menar att konstnärerna ska få ägna sig åt den skapande processen och inte åt tidsödande arbete med att fylla i ansökningshandlingar för att erhålla anslag. Det är vår uppfattning att både konstarten och samhället kommer att tjäna på de längre avtalsperioderna. På så vis ges förutsättningar för att stärka och utveckla kvaliteten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De fria grupperna har en omfattande och mycket viktig turnéverksamhet. tvingas de använda sina verksamhetsmedel till turnékostnader. Detta medför en ökad ekonomisk belastning både för grupperna och för arrangörerna. Vi menar att det inte är rimligt att de grupper som för ut sina föreställningar i landet ska ha extra kostnader för det. Det är heller inte rimligt att arrangörer ska få ökade kostnader för att de inte verkar i en storstad med gångavstånd till en teaterscen. Det har i olika sammanhang utgått turnéstöd till viss del, men anser att frågan måste lösas med ett särskilt anslag som täcker extrakostnaderna för turnéverksamheten. Regeringen bör därför ge i uppdrag att tillsammans med centrumbildningarna initiera en försöksverksamhet där samordning sker mellan t.ex. olika grupper och olika regioner samt arrangörer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 18.4 Kvinnliga dramatiker och regissörer Trots en viss utveckling på området är det fortfarande ont om spännande och starka roller för kvinnliga skådespelare, och kvinnliga regissörer har svårare att ta sig fram än sina manliga kollegor. menar att det behövs en särskild satsning på kvinnliga dramatiker och regissörer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan viktig teaterinstitution är radioteatern. Verksamheten vid radioteatern har på ett drastiskt sätt hotats. Anslagen har minskat avsevärt och diskussioner om nedläggning har förekommit. Radioteatern har möjlighet att nå publik i hela landet. För konstnärer har radioteatern blivit ett viktigt forum för utveckling och inneburit arbetstillfällen. förutsätter att radioteatern hör till de prioriterade områden inom där kvaliteten ska säkras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.