ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GQ02Fö207 · 2002-10-23 00:00:00 — Samutnyttjande av samhällsresurser vid miljöräddningsinsatser begär att regeringen skall tillsätta en utredning med syfte att utreda förutsättningar att genom avtal kostnadsfritt möjliggöra för att snabbt och enkelt kunna utnyttja Försvarsmaktens helikoptrar för miljöräddningsinsatser. utsätts våra kuster för miljöfarliga utsläpp. orsakas de av fartyg som utan hänsyn till miljön rengör sina tankar och tömmer sitt giftiga innehåll rakt ut i havet. Beteendet sparar tyvärr både tid och pengar för rederiet. Att det drabbar miljön och orsakar stora kostnader för det land vars kust och djurliv drabbas, tar man ingen hänsyn till. Detta förkastliga beteende uppmuntras av att riskerna att behöva stå till svars för sina handlingar är i det närmaste obefintliga. Även om bildbevis kan knyta utsläppet till ett visst fartyg har man lätt att skylla på någon krånglande ventil eller andra orsaker som befälhavaren inte kunnat styra över. har svårt att skaffa bindande bevis, då sjögående enheter ofta har långt fram till det aktuella fartyget och ett övervakningsflygplan inte kan göra annat än just övervaka och dokumentera. Vårt förslag är att Försvarsmaktens räddningshelikoptrar som redan finns i beredskap för bl.a. sjöräddning, snabbt ska kunna lyfta ut inspektörer från för att visitera en misstänkt miljöbov. Ytbärgaren har möjlighet att ta oljeprov ur vattnet som sedan kan jämföras med oljan i tankarna. personal kan vid en inspektion gå igenom fartyget och förvissa sig om att utsläppet inte skett på grund av materielfel eller liknande. Försvarsmaktens räddningshelikoptrar kan , utöver sjöräddning, tas i anspråk för annan verksamhet (nödhelikopteravtalet). Denna är dock belagd med kostnader för beställaren. Helikoptrarna lägger huvuddelen av sin flygtid på olika övningar för att hålla en hög nivå på besättningarna. Dessa övningar består till stor del av vinschningar mot fartyg till sjöss. Stödet till bidrar till denna normala övningsverksamhet som ändå skulle behöva genomföras. Därför hemställer vi om en snabbutredning med syfte att genom avtal kostnadsfritt möjliggöra för att snabbt och enkelt kunna utnyttja Försvarsmaktens helikoptrar för miljöräddningsinsatser. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv torde det vara en god användning av de gemensamma resurserna.
mot · GQ02Fö208 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att kan fortsätta sin verksamhet. Skeppsbrutne bildades på i . Initiativet kom till för att samla alla intresserade krafter och gemensamt gripa sig an den stora uppgiften att öka intresset för räddning av skeppsbrutna samt att införskaffa medel till nödvändig räddningsutrustning. har 27 000 medlemmar och de flesta är familjer. Stödmedlemmarnas antal är runt 8 000 och de verkar genom olika stödföreningar spridda över hela landet. har 49 stationer med sammanlagt 90 räddningskryssare och räddningsbåtar stationerade utefter samt de tre , och . Mer än 600 frivilliga kvinnor och män håller jourtjänst och bemannar räddningsenheterna året runt under dygnets alla timmar. Anspänningstid, det vill säga tiden för avgång med båten, är mellan 5 och . utför ca 1 7001 800 uppdrag varav hälften är sjöräddning och sjuktransporter. räddade 116 människor i överhängande sjönöd, assisterade 701 fartyg/båtar med 1 500 personer ombord. Sällskapet utförde 210 sjuk- och läkartransporter. är enligt lag, utfärdad , befriat från arvskatt och gåvoskatt, SFS 1978:922, och momsbefriat vad gäller fartyg för livräddning och utrustning, mervärdesskattelagen 3 kap. 22 §. Detta viktiga arbete utförs ideellt och utan större inblandning från staten annat än befrielse från moms, arv- och gåvoskatt. Våra farvatten är väldigt hårt trafikerade, speciellt och här utför en oerhört värdefull insats. Det är viktigt att roll får bestå och att kärnverksamheten med att rädda liv och att assistera vid räddningsaktioner till sjöss får vara prioriterad utan att andra uppgifter läggs på denna funktion.
mot · GQ02Fö209 · 2002-10-23 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyndsamma åtgärder för att säkerställa deltidsbrandmännens medverkan i den framtida brand- och räddningstjänsten. Deltidsbrandkårerna fyller en viktig uppgift i vårt avlånga och glest befolkade land. Deltidsbrandmännens engagemang och arbetsinsatser är helt avgörande för en väl fungerande räddningstjänst och därmed för enskilda människors trygghet på landsbygd och mindre orter. har problemen ökat med att få människor är intresserade av att bli deltidsbrandmän. Detta har medfört att av landets kommuner haft problem med att upprätthålla den i räddningsplanen angivna beredskapen. Människors trygghet och stora ekonomiska värden står på spel. Därför är det viktigt att skyndsamt vidta åtgärder som kan leda till att rekryteringen av deltidsbrandmän underlättas. Även regeringen har uppmärksammat problemet och uppdrog åt att till redovisa förutsättningarna för deltidsanställda brandmän vad avser rekrytering, ersättning, utbildning och arbetsförhållanden. Vi förutsätter därför att regeringen, efter en skyndsam beredningsprocess, återkommer till med redovisning av sakläget, sina överväganden och förslag i syfte att säkerställa en väl fungerande brand- och räddningstjänst. I denna bör deltidsbrandmännens insatser rimligtvis även framgent spela en viktig roll.
mot · GQ02Fö210 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av en nationell katastroffond för att täcka kostnaderna för framtida naturkatastrofer som kan drabba enskilda, kommuner och juridiska personer. har drabbats av ett stort antal naturkatastrofer i form av översvämningar m.m. exempelvis i , och kommuner. Översvämningarna har förorsakat stora skador på vägar, järnvägar och på vatten- och avloppssystem. Även enskilda och juridiska personer, exempelvis näringsidkare och ideella föreningar, har fått se sina fastigheter svårt skadade av inträngande vatten. Stora delar av återställningskostnaderna har täckts av försäkringar, men de enskilda har också av olika skäl fått svara för betydande kostnader själva. Kommunerna har i allmänhet själva fått svara för återställningskostnaderna. Stor osäkerhet har förelegat om staten har något ansvar att mildra effekterna av dylika naturkatastrofer. Det har också tagit innan kommunerna fått besked från staten. Hade det funnits en nationell katastroffond med ett tydligt reglemente och en självständig styrelse hade skadorna kunnat regleras betydligt fortare. Jag föreslår därför att en nationell katastrofond byggs upp, som ger enskilda, juridiska personer och kommuner rätt att få ersättning för inträffade skador som inte omfattas av gällande försäkringar.
mot · GQ02Fö213 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att reformera sotningsväsendet och avskaffa det s.k. sotningsmonopolet utan att invänta ytterligare utredningar. Kommuner, fastighetsägare och hyresgäster har framfört kritik mot den lagstiftning som gör det möjligt att bedriva sotning med stöd av ett monopol. har dessa intressenter tillsammans tillskrivit Försvarsdepartementet i frågan. har med utgångspunkt från ett konkurrensperspektiv framfört uppfattningen att det behövs en reformering av reglerna på sotningsområdet. Den statliga myndighet som har till uppgift att värna brandskyddet, , har också tillstyrkt en reformering av sotningsväsendet. ansåg under förra det anmärkningsvärt att regeringen inte lämnat någon proposition i ärendet. Rengöring av s.k. imkanaler ingår som en del av sotningsmonopolet. I de stora tätorterna har denna verksamhet större ekonomisk betydelse än den rena sotningen. har i en utredning konstaterat att rengöring av imkanaler inte kan motiveras av brandskyddsskäl. Konsumenternas kostnader för rengöring av imkanaler kan uppskattas till . Även denna onödiga kostnad förorsakas av den föråldrade lagstiftning som avser sotningen. Det finns således en bred samstämmighet i samhället om att sotningsmonopolet måste avskaffas . Endast de yrkesverksamma skorstensfejarmästarna förefaller vara emot ett avskaffande av monopolet. Frågan om monopolet inom sotningsväsendet har varit uppe vid nästan varje /87. Frågan har också ingående utretts av flera statliga utredningar. Ett underlag till en ny lagstiftning inom sotningsområdet finns därför redan inom . Regeringen har i sin budgetproposition framfört att innan man reformerar sotningsväsendet avser man att genomföra en förutsättningslös utvärdering av de avregleringar och förändringar av offentlig verksamhet som genomförts . Vi vill här fästa uppmärksamhet på det faktum att sotningsverksamheten nästan undantagslöst bedrivs av privata entreprenörer. Resultaten av den aviserade utvärderingen har därför ingen koppling till hur sotningsverksamheten bedrivs.
mot · GQ02Fö214 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nya bestämmelser vad gäller förvaring av hemvärnsfrivilligas vapen. Militära vapen i svenska hem har relativt hårda regler vad gäller att tillåta privatpersoner att få bruka och äga skjutvapen. Likaså finns bestämmelser om hur skjutvapen skall förvaras. Den stora svenska jägarkåren har fått allt strängare förhållningsregler om hur de skall förvara sina vapen i hemmet. Detta är bra. Vi vill inte ha ett samhälle där det finns stor tillgång till skjutvapen, innehavet skall vara behovsprövat. Det finns en bred enighet i vårt land om att en ökad tillgång till vapen riskerar att resultera i ökad grov kriminalitet. Det finns, förutom jägarna, en stor grupp människor i vårt land som har tillåtelse att förvara skjutvapen i sina hem, nämligen hemvärnskåren, och bestämmelserna är inte alls lika stränga för hur denna grupp skall förvara sina vapen. Under efterkrigstidens försvarsdoktriner har invasionshotet varit en utgångspunkt. I scenarierna var det inte sällan ett snabbt förlopp mellan krigsförklaring till anfall av främmande makt. Hotet från öster var hos många människor levande och högst realistiskt. I den andan byggdes hemvärn och driftvärn upp runt om i vårt land till skydd för speciellt viktiga byggnader och anläggningar, samt för att dessa styrkor under en mobiliseringsfas skulle vara en garant för att lede fi inte skulle kunna ta sig in i oskadad. Det var då av nöden att hemvärnsmännen hade tillgång till hel personlig militär utrustning i sitt hem, inkluderande skjutvapen. Sedan det tagit slut, finns det tidigare nämnda invasionshotet. I det nya försvaret finns fortfarande uppgifter för ett hemvärn, även om det finns anledning att antaga att dessa uppgifter mer sällan kan komma att vara av en så akut karaktär att det är nödvändigt med förvaring av hela utrustningen i sitt hem. Att skjutvapen och ammunition finns i hembygden, t.ex. på regemente eller på polisstation, torde räcka. På så sätt minimeras risken att dessa militära vapen kommer i kriminellt bruk genom inbrott. Det torde även vara till gagn för den enskilde hemvärnsfrivilliga som inte längre behöver känna oro för att något barn eller annan anhörig skall kunna missbruka vapnet, likaså undanröjs en risk för tragiska olyckshändelser. Motionärerna är dock medvetna om att det kan finnas skäl till dispenser för dessa hårdare regler. Det kan finnas hemvärnsavdelningar som har ålagts en högre beredskap, eller enskilda hemvärnsfrivilliga som bor så långt från närmaste polisstation eller regemente att det blir ogörligt att förvara sitt vapen där. I de fall då dispenser beviljas kan det dock vara av nöden att skärpa bestämmelserna så de kommer i paritet med dem som gäller för jägarkåren. anser att de skjutvapen som får förvaras i hemmet borde förvaras under betydligt mer skyddade förhållanden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sermin Özürküt (v)
mot · GQ02Fö216 · 2002-10-23 00:00:00 — Prövningsförfarande vid ansökan om vapenfrihet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förändra ansökningsförfarandet vid ansökan om vapenfrihet. Prövningsförfarande vid ansökan om vapenfrihet Det finns en möjlighet för en som är uttagen till att göra sin totalförsvarsplikt att välja en tjänst där han eller hon inte behöver hantera vapen. En ansökan om vapenfrihet skall, om den inkommer senare än efter mönstring, kompletteras med en redogörelse (3 kap. 19 § lagen om totalförsvarsplikt, 1994:1809). Den totalförsvarspliktige skall där redogöra för de förhållanden som han eller hon vill åberopa som stöd för sin inställning till ansökan om vapenfrihet. Syftet med redogörelsen är att bekräfta den totalförsvarspliktiges övertygelse angående bruk av vapen (PM Handläggning av vapenfriärenden, , , s. 10), dvs. att den totalförsvarspliktige ges en möjlighet att förklara att han eller hon uppfyller lagens krav. Denna redogörelse skall inte vara föremål för utredning av den totalförsvarspliktiges ställningstagande. Om den totalförsvarspliktige i redogörelsen skriver att han eller hon har en allvarlig personlig övertygelse mot bruk av vapen som avses i lagen, innebär detta att han eller hon uppfyller lagens krav, eftersom det därför är antagligt att den totalförsvarspliktige har en sådan övertygelse. I regeringens proposition 1990/91:169 står följande att läsa på sidan 13: Av det låga beviskrav som gäller och som bör gälla fortsättningsvis följer att det är tillräckligt att sökanden nöjaktigt för fram sina skäl och att dessa kan antas stämma med lagens krav. Redogörelsen består av tre frågor, som den totalförsvarspliktige skall besvara skriftligt. Dessa frågor är följande: När och hur har du kommit fram till din inställning rörande bruk av vapen mot annan? Kan du tänka dig att använda väpnat våld i någon situation eller för något särskilt ändamål eller finns det något slags våld du anser dig kunna använda? Hur tror du att din inställning till att själv använda vapen i en krigssituation kommer att påverkas om andra i din omgivning försvarar landet med vapen? Relevansen av dessa frågor är tveksam. Så länge de är ämnade att vara ett hjälpmedel för den totalförsvarspliktige att uppfylla beviskravet fyller de, såvitt kan se, ingen funktion. Lagen ställer kravet att det skall vara antagligt att den totalförsvarspliktige har en allvarlig personlig övertygelse rörande bruk av vapen mot annan, inte hur övertygelsen uppkommit, om man kan tänka sig att använda våld i någon situation eller hur den kan påverkas av andras bruk av vapen. Lagens krav på redogörelse kan och bör uppfyllas genom att man enkelt får redogöra för varför man ansöker om vapenfrihet. Uppmaningen skulle istället kunna lyda: Redogör för varför du ansöker om vapenfrihet. Med en sådan redogörelse som instrument torde det gå att bedöma om det är antagligt att den totalförsvarspliktige har en sådan allvarlig övertygelse rörande bruk av vapen mot annan att han eller hon uppfyller lagens krav. Sermin Özürküt (v)
mot · GQ02Fö217 · 2002-10-23 00:00:00 — Civilt utnyttjande av militära resurser tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen presenterar ett tydligt regelverk vari det framgår vilken typ av militär materiel som ej kan komma det civila samhället till del. Civilt utnyttjande av militära resurser Regeringen har reglerat möjligheten för Försvarsmakten att stödja det civila samhället. I proposition 2001/02:158 nämns vissa förutsättningar som ska gälla vid sådant stöd. En generell förutsättning är, enligt utredningen, att det begärda stödet kan anses vara till nytta för samhället. En annan förutsättning för att stöd skall kunna lämnas är att Försvarsmakten har tillgång till lämpliga resurser i fråga om materiel eller personal. Vidare får uppgiften inte allvarligt hindra Försvarsmaktens ordinarie verksamhet. En uppgift får aldrig innebära att det finns risk för att Försvarsmaktens personal kan hamna i situationer där den kan komma att bruka våld eller tvång mot enskilda. Inte heller får personalen användas för uppgifter som kan medföra en inte obetydlig risk för att den kan komma att skadas. Vidare får endast sådan personal medverka som har lämplig utbildning för den aktuella uppgiften. Vidare nämns vissa konkurrens-begränsningar. Utredningen från Försvarsmakten (SOU 2001:98) har gjort en noggrann genomgång av förutsättningen för stödet. Regeringen har beslutat om förordningen 2002:375 som ersätter tidigare 1998:1111. Det är enligt bra att militära resurser kan användas för att stödja det civila samhället. Ingenstans i propositionen, betänkandet eller i föredragningen för redovisas tankar om att detta stöd skulle kunna utgöra militära vapen. Något anser vore uteslutet i fredstid. har det offentligt framkommit att det råder en viss tolkningsförvirring vad gäller begränsningar i Försvarsmaktens möjligheter att stödja det civila samhället. Det har bl.a. påståtts att det, så länge det finns personal med utbildning för den aktuella utrustningen, skulle vara möjligt för t.ex. polismakten att låna tunga militära vapen. Med vetskap om hur många av poliserna som har en militär bakgrund, är värnpliktiga befäl, reservofficerare eller på annat sätt har fått utbildning på militära vapen och vapensystem torde det innebära att det inom poliskåren finns teknisk kompetens på i stort sett vartenda vapen som finns i den militära arsenalen. Enligt är det en tolkning av regeringens intentioner som är direkt felaktig. Det är som att säga att allt som inte uttryckligen är förbjudet, är tillåtet. Det måste klarläggas för alla och envar att Försvarsmaktens stöd till det civila samhället inte inkluderar vapen eller annan, för direkt strid, avsedd materiel. anser att regeringen skyndsamt bör tillse att det tas fram reglerande direktiv där det framgår på ett tydligt sätt vilken typ av militär materiel som ej kan komma i fråga för ett civilt utnyttjande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sermin Özürküt (v)
mot · GQ02Fö224 · 2002-10-23 00:00:00 — begär att regeringen lämnar förslag till ändringar i relevant lagstiftning för att omvandla den allmänna värnplikten för alla män till en frivillig värntjänst för alla. När en kille i närmar sig 18-årsåldern kommer kallelsen till mönstring bokstavligt som ett brev på posten. Under en eller ska man genomgå test som kan visa hur länge man överlever om ryssen kommer fast alla partier kommit fram till att något invasionshot inte ens finns. Vissa slipper efter mönstringen undan militärtjänstgöring och hamnar i något slags reserv, medan andra tvingas offra närmare av sitt liv för att leka krig på statens bekostnad. Det behövs ett försvar. Men det försvaret ska vara inriktat på de verkliga hot som finns mot medborgarna. När klimatförändringarna rasar med full kraft och lägger under vatten behövs ett försvar. När en svensk kärnkraftsreaktor råkar ut för en olycka behövs ett försvar. Men är försvaret uppbyggt för att möta ett hot som inte finns. Och de som hamnar i försvaret är tvingade dit. Värnplikten borde omvandlas till en frivillig värntjänst. Det är min övertygelse att vi skulle få bättre personer i försvaret om de som var där var de som verkligen ville. Nödvändiga reformer skulle bli att höja ersättningarna till värnpliktiga (sedermera värntjänstgörande), förbättra arbetsmiljön, förbjuda att värnpliktiga (värntjänstgörande) används som svart arbetskraft och göra genomgången värntjänst till en merit. Samtliga dessa reformer anser jag vara bra. Värnplikten har blivit en helig ko, och det råder i det närmaste politisk konsensus om att tvinga alla manliga medborgare att mönstra och en del av dem att utföra lumpen. De som uttalar att de vill avskaffa plikten verkar vilja ersätta den med en dyr yrkesmilitär som ändå fortsätter skydda oss mot en invasion som aldrig kommer. Det är inte heller rätt väg att gå.
mot · GQ02Fö225 · 2002-10-23 00:00:00 — begär att regeringen tillsätter en utredning för att tillskapa en lagstiftning som reglerar ersättningsfrågor vid naturkatastrofer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillskapa en statligt finansierad naturkatastroffond. När katastrofer inträffar är det viktigt att samhällets skyddsnät fungerar. Ett sådant skyddsnät och katastrofberedskap finns utarbetat och genomtänkt i många sammanhang och för många olyckssituationer inom de olika nivåerna i samhället, dock inte när det gäller naturkatastrofer. Här saknas det en tydlig ansvarsfördelning mellan enskilda, kommunen och staten. Det saknas också lagrum och lagstiftning som reglerar ersättningsfrågor vid naturkatastrofer, och det finns inte heller några statliga medel avsatta som snabbt kan användas för att åtgärda de skador som uppkommit. Erfarenheten visar att de översvämningar som skedde runt ledde till en lång och osäker väntan för de kommuner som ansökte om statliga pengar. En liknande katastrof med skyfall och översvämningar drabbade delar av kommun . Här är dock bilden ännu mer komplicerad då det även finns många enskilda vägar som har ett annat ägandeförhållande och finansieringsansvar än vanliga helt offentligt finansierade och ägda vägar. Ekonomin, vägansvaret och planeringen har hos dessa givetvis inte varit anpassade till katastrofsituationer där hela vägen och stora områden försvunnit. Det kan inte heller falla på dessa vägföreningars ekonomiska ansvar att ensamma ta ansvar för en situation som inte någon kunnat förebygga eller planera för. Och det är inte heller försvarbart att en kommun ska ta hela det ekonomiska ansvaret, som för kommun t.ex. innebär 30 miljoner av kommunens skattepengar. Här måste finnas ett nationellt ansvar och nationell finansiering som träder in i dessa katastrofala situationer.
mot · GQ02Fö226 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av insatser för att säkerställa rekryteringen av deltidsbrandmän. i klarar av att göra insatser vid såväl bränder, bilolyckor som översvämningar. Vid sidan av den heltidsanställda bemanningen finns en stor grupp deltidsanställda vars insatser är helt avgörande för en fungerande räddningstjänst kring mindre tätorter och i glesbygd. har det dock blivit allt svårare att rekrytera deltidsbrandmän, och mycket talar för att det är förändringarna på arbetsmarknaden som är orsaken. Det gäller inte bara den ökande rörligheten utan framför allt det sätt varpå arbetsorganisationer utvecklas. Ur samhällssynpunkt är naturligtvis denna utveckling starkt oroande. Det kommer sannolikt aldrig att finnas förutsättningar för heltidskårer i hela landet, utan deltidskårerna kommer alltjämt att vara en förutsättning för snabba insatser i hela landet På många ställen finns uppenbara problem med bemanningen av deltidskårerna, och vid de pensionsavgångar som väntar kan läget bli akut. Mot den bakgrunden var det angeläget att en översyn av rekryteringsfrågan genomfördes, inte minst för att belysa om ytterligare ekonomiska incitament kunde vara nödvändiga för att trygga bemanningen framöver. Detta tog regeringen initativ till i samband med riksdagsbehandlingen av denna fråga under förra . Den ansvariga myndigheten har därefter redovisat ett antal förslag syftande till att förbättra rekryteringen och bibehållandet av deltidsanställda brandmän. Det är nu angeläget att regeringen återkommer till med förslag som säkerställer rekryteringen av deltidsbrandmän. Det gäller inte minst mot bakgrund av den dom i regeringsrätten som avkunnades vars effekter blir försämrad sjukersättning för deltidsbrandmän.