mot · GQ02U284 · 2002-10-23 00:00:00 — menar att biståndet bör ses över så att det i högre utsträckning inriktas på miljövänliga alternativ för en ökad hållbar tillväxt i utvecklingsländerna. Det råder ingen tvekan om att de största globala utmaningarna för framtiden ligger i miljöfrågorna. Det är allas vårt ansvar att åstadkomma en mer hållbar utveckling . De internationella miljökonventionerna måste följas upp och implementeras i världens alla hörn, speciellt i västvärlden och industriländerna. Här ingår arbetet med att följa upp , , konventionen om biologisk mångfald, konventionen mot ökenspridning och Montrealprotokollet som reglerar användningen av ett antal ozonförstörande gaser. Men det räcker inte enbart med att skriva under olika konventioner. Miljöarbetet kräver snabba och politiska beslut om förändringar. Klimatförändringar har lett till förödande naturkatastrofer som drabbar tusentals människor, framför allt i utvecklingsländer. Bristande tillgång till vatten är en allt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är det faktum att 1 miljard människor saknar tillgång till rent dricksvatten. saknar halva världsbefolkningen goda sanitära faciliteter. Detta orsakar av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. Vi kristdemokrater anser att inom EU och FN måste sätta upp mål för att öka andelen människor som har tillgång till rent vatten och goda sanitära faciliteter. I kölvattnet efter i var förhoppningarna stora på vad världstoppmötet i skulle kunna åstadkomma. Redan i var enigheten stor om att i-ländernas produktions- och konsumtionsmönster inte är hållbara. Om alla människor i skulle nå samma levnadsstandard som i-länderna skulle det behövas ytterligare fyra planeter jorden för att täcka resursbehoven. Lösningen på problemet är dels en effektivisering av i-ländernas egen energi- och resurshantering, dels att får teknisk hjälp att hoppa över smutsiga utvecklingssteg. Det var i som ambitionerna från skulle omsättas i konkret handling. Vissa framsteg gjordes vad gäller energi- och vattenfrågor, men vi kristdemokrater anser att de radikala, djärva greppen för att gå till botten med en rad svåra miljö- och utvecklingsproblem saknas. har och EU en viktig uppgift med att fortsätta arbeta för att få till stånd konkreta mål och åtgärder för hållbar utveckling. 5.8 Konfliktförebyggande, säkerhet och utveckling Internationellt utvecklingssamarbete kan utgöra en nyckel till en fredlig utveckling. Bistånd för att bekämpa miljöproblem och hiv/aidsspridningen, liksom för att lösa vattenfrågan och befolkningstillväxten, är starkt länkade till de säkerhetspolitiska aspekterna. Detta ger motiv för att se biståndet som absolut nödvändigt i försöken att förhindra kommande kriser och konflikter. Biståndets stöd till mänskliga rättigheter, demokrati och konfliktförebyggande verksamhet kan bidra till att stabilisera en trygg samhällsutveckling och därmed också bidra till fred och framtidstro. Det konfliktförebyggande biståndet ges innan en konflikt har brutit ut, till riskzoner, samt till fredsuppbyggande insatser i efterkrigsområden. I det internationella samfundet krävs det ett förbättrat varningssystem för att upptäcka potentiella konflikter, och länkat till det en förmåga att sätta in konfliktförebyggande insatser . Det kan handla om att förhindra svältkatastrofer, miljöförstörelse eller vattenbrist som i förlängningen kan leda till konflikter. I det fredsuppbyggande arbetet behövs det ofta ett brett spektrum av olika biståndsinsatser. Erfarenheterna från bl.a. visar på behov av humanitär hjälp, minröjning, infrastruktursprojekt, demokratistöd, civila poliser, kommunalt stöd m.m. anser det speciellt viktigt med bistånd riktat mot insatser för förståelse och försoning mellan tidigare stridande folkgrupper. En viktig del av det konfliktförebyggande arbetet är även att skipa rättvisa och ställa krigsförbrytare inför rätta. Med andra ord bör bistånd i högre utsträckning också riktas till uppbyggnad av rättsväsende, fängelsevård, domstolar och utbildning av det juridiska systemets personal. För att öka säkerheten för människor i efterkrigsområden eller i sönderfallna stater med utspritt krigsmateriel, bör ett förstärkt bistånd riktas mot att öka kapaciteten för minröjning och effektivisera insamlingen av handeldvapen m.m. De fredsbevarande insatserna bör mer integreras med den fredsuppbyggande verksamheten. Naturkatastrofer och konflikter har med stor tydlighet visat behovet av en väsentligt stärkt beredskap för stora humanitära kriser. Insatser behövs på flera plan. För det första att kraftfullt stärka kapaciteten för att hantera katastrofer i länder som är särskilt drabbade. När det gäller jordbävningar har vi god kunskap om de viktigaste riskområdena. Effektiva förvarningssystem behöver därför upprättas i riskområden. För det andra behöver vi intensifiera forskningen kring naturkatastrofer och deras orsaker. Även om kunskapen numera är relativt bred kring både risker och geografi skulle beredskapen avsevärt kunna stärkas genom ökad forskning. Lika viktigt är fortsatt kunskapsuppbyggnad kring klimatförändringen och dess konsekvenser. För det tredje är det nödvändigt att kraftfullt verka för en bättre samordning av den internationella beredskapen för större katastrofer. Hur man än betraktar stora humanitära kriser finns det inget försvar för den bristfälliga beredskap och organisation som karaktäriserar det internationella samfundet. Dessutom bör regeringen anslå mer pengar till det humanitära biståndet. Det finns en mycket liten beredskap och reserv för nya katastrofer. anser detta ytterst oroväckande och anslår mer än regeringen för det humanitära biståndet under anslagsposten A 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete. Vid väpnade konflikter är brotten mot de mänskliga rättigheterna oftast som värst, och det är då som den civila befolkningen drabbas hårdast. Därför är det nödvändigt med ett omfattande internationellt bistånd som kan värna människoliv och lindra de humanitära följderna av väpnade konflikter. Såväl interna som externa flyktingar är de kanske mest utsatta människorna i vår värld. Därför måste FN:s ekonomiska kris lösas. anser det oerhört viktigt att i detta sammanhang finna stöd till lokalt förankrad konflikthantering och försoningsarbete. Biståndet bör så långt som möjligt gå via frivilligorganisationer som bättre når fram till de behövande folken. Detta bistånd bör ges med utgångspunkt från DAC:s riktlinjer om biståndets roll i konfliktsituationer. 7 Samarbete med enskilda organisationer De enskilda organisationerna, ramorganisationerna, utgör enligt en ytterst viktig del av det bilaterala biståndsarbetet. Deras arbete på lokalnivå ger dem en unik position som måste utnyttjas på ett bättre sätt i det svenska utvecklingssamarbetet. Det rör såväl samråd kring landstrategier som möjligheterna att bygga upp starka civila samhällen. Dessutom är ramorganisationernas folkliga förankring stor och deras effektivitet känd, vilket gör att folk litar på att pengarna kommer fram. Ramorganisationerna är bland dem som drabbats hårdast av tidigare års utgiftstak. Planerade och utlovade projekt har fått ställas in. Även om regeringen har ökat budgetramarna för de enskilda organisationerna, är det inga större reella höjningar då de disponibla medlen inte ökar. Detta beror bland annat på den överbudgetering som alltid görs inom biståndet och att ramorganisationerna har blivit bättre på att använda sina anslagna pengar. Vi anser det viktigt att än mer av bilaterala bistånd kanaliseras via enskilda organisationer. De enskilda organisationernas kunskaper, erfarenheter och kompetens kan med fördel tas tillvara och användas i planeringen och genomförandet av nationella, såväl som internationella biståndsinsatser. Det är också känt att biståndsinsatser på lokal nivå ofta kan vara betydligt effektivare än de som görs på nationell nivå, framför allt beroende på att förutsättningarna för projekt är tydligare på lokalnivå. Vi anser att samråd med de enskilda organisationerna bör ske kontinuerligt i biståndsplaneringen, framför allt i samband med landstrategiarbetet, vilket skedde . 8 Människor med funktionshinder Av de sex miljarder människor som lever på jorden har någon form av funktionsnedsättning. Två tredjedelar av dessa lever i fattiga länder. Människor med funktionshinder är inte speciellt uppmärksammade i det svenska utvecklingssamarbetet. I teorin ska dessa frågor genomsyra utvecklingssamarbetet, i praktiken ser det annorlunda ut. De återfinns endast i ett fåtal isolerade projekt och har sällan inflytande i andra biståndsprojekt. Det finns vidare en brist på konkreta integrerade strategier vilket får till följd att en stor del av befolkningen lämnas utanför utvecklingen. Ofta nås inte dessa personer av utbildningsinsatser och hälsovård. Särskilt utsatta är funktionshindrade kvinnor och barn som ofta förvägras grundläggande ekonomiska och sociala rättigheter. har genom en skyldighet att verka aktivt för att stärka funktionshindrade barns rättigheter. Även i FN-samarbetet har åtagit sig att skapa förutsättningar för funktionshindrade personers delaktighet och jämlikhet i samhället. Det är även viktigt att lyfta fram människor med funktionshinder i konfliktdrabbade områden, liksom människor med psykiska funktionshinder eller utvecklingsstörning. Funktionshinderfrågor är rättighetsfrågor. För att inkludera funktionshinderfrågor i svenskt utvecklingssamarbete krävs det konkreta åtgärder. Det krävs bl.a. god kunskap om handikappfrågor inom de organisationer som bedriver någon form av utvecklingssamarbete. Bristen på fakta och statistik är ett stort problem. Det behövs mer och förbättrat samarbete mellan funktionshinderorganisationer och Sidas land- och strategiarbete. Det multilaterala samarbetet behöver även förbättras. bör arbeta för att funktionshinderfrågor inkluderas i det multilaterala samarbetet inom exempelvis FN, och EU. Det behövs fler specifika biståndsprojekt om funktionshinder, liksom fler specifika komponenter om funktionshinder i initierade biståndsprojekt. Ett långsiktigt mål är en integrering av handikappaspekten i samtliga delar av projektcyklar och genomförande. Mot bakgrund av nationella funktionshinderpolitik är det en logisk utveckling att svenskt utvecklingssamarbete tydligt lyfter fram människor med funktionshinder som en prioriterad målgrupp, samt skapar verktyg för att tillförsäkra funktionshindrade människors delaktighet i samhället och utvecklingen. FN uppmanar sina medlemsländer att avsätta av bruttonationalprodukten (BNP) till bistånd. Det är inte orimligt att hävda att ett stort antal länder kan klara sig av sina totala inkomster. Statistiken visar emellertid att genomsnittet av i-länders bistånd 1997 enbart uppgick till av BNI. Dessutom har överföringen av resurser från i-länder till minskat . har haft en hög biståndsprofil och framstått som ett föredöme för andra länder. 1968 beslutade en enig riksdag att det svenska biståndet skulle uppgå till av vårt lands BNP (bruttonationalprodukt). Det är beklagligt att det nuvarande målet, av BNI (bruttonationalinkomsten), bara har uppnåtts två gånger . Båda gångerna med icke-socialistiska regeringar och när var biståndsminister. Då nåddes rekordnivån . Den nuvarande regeringens biståndspolitik innebar att utbetalningar för biståndet 1999 knappt översteg skammens gräns på 0,av BNI. utrikesutskott har med skärpa påpekat att denna procentsats inte får underskridas. Det har ofta diskuterats varför det finns ett utgiftsmål för biståndet, och varför det är just av BNI. anser att biståndet i största möjliga mån bör styras av behovet i omvärlden. är behoven för utvecklingsinsatser enorma, och därför behövs det ett kraftigt internationellt bistånd. Behoven överstiger vida de insatser som görs av i-länderna. För att stödja biståndsviljan är det lämpligt att fastställa en biståndsprocentnivå som gäller såväl i låg- som högkonjunkturer. FN rekommenderar att 0,av BNI går till biståndsinsatser. Vi anser att bör ta ett större ansvar och att vi i statsbudgeten borde kunna avvara av BNI. Dessutom är det viktigt att underlätta för frivilliga bidrag från den svenska befolkningen, vilket bland annat skulle kunna göras genom att införa avdragsrätt för gåvor och bistånd. Den globala kampen mot fattigdomen via utvecklingssamarbete måste därför även i fortsättningen inta en central och självklar plats i den svenska statsbudgeten. Genom ett generöst bistånd kan vara ett föredöme för andra länder och därigenom ge förutsättningar för att resurser skapas som innebär att antalet fattiga minskar. I vårt budgetförslag föreslår vi därför att biståndsramen för de kommande två åren ska höjas med totalt jämfört med regeringens förslag. 10.1 Anslagsbelopp och utgiftsutveckling Nedan (tabell 1 och 2) redovisar vi vårt kostnadsförslag till anslag för hela utgiftsområde 7, . Våra anslag för biståndsförvaltning, och kostnaderna för garantier, överensstämmer med regeringens förslag. I anslaget Biståndsverksamhet är ram högre än regeringens för . Vår ökningstakt av biståndsanslaget är också högre än regeringens då vi ökar med och når av BNI (se tabell 3). Ett tydligt steg på vägen i vår plan för att internationella bistånd skall nå av BNI. Tabell 1 anslagsbelopp utgiftsområde 7 Anslag (tusental kr) (+ 500 000) 16 386 126 9:1 Samarbete Central- & 9:2 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd och (+500 000) 17 640 303 Tabell 2 utgiftsutveckling för biståndsramen (+500) 19 446 (+600) 21 956 Tabell 3 utgiftsutveckling av biståndsramen i % av bni 10.2 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete anslår ökade medel för det bilaterala utvecklingssamarbetet. Till anslagsposten Ekonomiska reformer, där skuldavskrivningar ingår, tillskjuter vi ytterligare för att ska föregå med gott exempel och leda den internationella opinionen. Därutöver prioriteras Humanitärt bistånd genom ett extra anslag på utöver regeringens budget. har ett flertal katastrofer i vår omvärld visat på betydelsen av förbättrade förberedelser av det humanitära biståndet. För att lyfta fram frågor om Mänskliga rättigheter och demokrati, föreslår vi att en ny delpost upprättas med samma namn. För detta anslår vi 200 miljoner utöver det som regeringen redan lägger på bistånd för mänskliga rättigheter och demokrati. Tabell 4 anslagsposten 1.2 bilateralt utvecklingsarbete Bilateralt utvecklingssamarbete (tusental kronor) Mänskliga rättigheter och demokrati (+ 200 000) (+ 100 000) (+ 200 000)