mot · GQ02Ub225 · 2002-10-23 00:00:00 — Riktlinjer för barngruppernas storlek i förskolan tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge i uppdrag att utfärda allmänna råd för barngruppernas storlek. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommuners skyldighet att införa en övre gräns för antalet barn i barngrupperna i förskolan. Förskolan är den mest omfattande av alla barnomsorgsformer. var av barnen mellan ett och inskrivna i förskolan. (Av alla barn i åldersgruppen är inskrivna i någon form av barnomsorg.) För väldigt många barn är en väl fungerande förskola med engagerad och kunnig personal en utmärkt omsorgsform. Förskolan är en viktig del av den barnomsorg som samhället erbjuder och som möjliggör att föräldrar studerar eller förvärvsarbetar. Den får dock aldrig bli en förvaringsplats utan ska innebära en god omsorg och pedagogisk verksamhet för barnen. Den ska vara ett stöd till föräldrarnas uppfostran och föräldrarna måste vara förvissade om att deras barn får bästa möjliga omsorg under deras frånvaro. Men förskolan kan inte och ska inte ersätta föräldrarnas uppfostran och omsorg. Förskolan är ett komplement till föräldrarna och ska som sådant anpassa sig efter familjernas behov. Förskolan styrs av en läroplan som innehåller mål och riktlinjer rörande bland annat normer och värden, barnens utveckling och lärande, barns inflytande, samarbete med hemmen och så vidare. Förskolan ska liksom skolan förmedla samhällets grundläggande värden till barnen. Barn ska lära sig förstå vad som är rätt och fel, hur vi ska bete oss mot varandra. Om förskolorna har ett aktivt värdegrundsarbete kan mobbning och trakasserier högre upp i åldrarna förebyggas. har resurserna till barnomsorgen minskat i de allra flesta kommuner. Bruttokostnaden i fasta priser för barnomsorgen har varit densamma trots att antalet barn ökat med 185 000. Besparingarna har framför allt genomförts genom att öka barngruppernas storlek och minska personaltätheten. Den genomsnittliga gruppstorleken har ökat från 13,8 barn 1990 till 18,2 barn 2001. Även antalet barn per vuxen har ökat kraftigt och snittet ligger på 5,4 barn per vuxen. Dagens situation med överfulla dagis och långa dagar för barnen har inneburit att kvaliteten i förskoleverksamheten försämrats. Personalen gör vad den kan för att överleva den ekonomiska krisen men på många håll kan man inte längre ansvara för barnens säkerhet och än mindre leva upp till läroplanens mål. De stora barngrupperna och den sjunkande kvaliteten i verksamheten får mycket negativa konsekvenser för barnen. Barnpsykologer har konstaterat att allt fler och allt yngre barn visar tecken på stress och övergivenhetssyndrom. De långa dagarna i stora högljudda barngrupper med sporadiska vuxenkontakter tros vara en orsak till detta. Barn, framför allt de riktigt små, behöver kontinuerlig tät vuxenkontakt för att utvecklas positivt, i stora barngrupper saknas den kontakten. I har forskare dessutom konstaterat att många barn lider av hörselskador till följd av förskolevistelsen. Vi delar föräldrarnas och personalens oro för hur barnen påverkas. Det krävs många olika åtgärder för att komma till rätta med den bristande kvaliteten i förskolan. Vi anser att det viktigaste är att få ner barngruppernas storlek. rekommenderade en personaltäthet på två vuxna per fem barn i småbarnsgrupperna och en vuxen på fem barn i syskongrupperna med lite äldre barn. Dessutom ansåg de att småbarnsgrupperna inte borde överstiga 1012 barn. är det en verklighet som verkar ligga långt borta. Barngrupper med över 20 barn är inte längre ovanligt. Barngruppernas storlek måste minska. Vi vill eftersträva minigrupper i förskolan framför allt genom att bevara en mångfald inom barnomsorgen. Det ska vara ekonomiskt möjligt för alla familjer att välja mellan familjedaghem, förskolor och föräldrakooperativ, att ta hand om barnen själva , minska sin arbetstid eller att exempelvis låta farmor, morfar eller en granne ta hand om barnen. Genom att främja mångfald är vi övertygade om att trycket på förskolorna kommer att minska. Regeringens metod att genom maxtaxans utformning tvinga alla föräldrar att välja förskola för barnen från förvärrar enbart problemen med de överfulla grupperna. Vi anser också att det är dags att sätta upp gränser för barngruppernas storlek i olika åldersgrupper. Det ska, i enlighet med vad vi presenterat , ske i två steg. För det första ska få i uppdrag att utforma nationella allmänna råd för barngruppernas storlek i olika åldersgrupper. För det andra ska kommunerna åläggas att i samråd med personal och föräldrar, utifrån de allmänna råden lägga fast en maxgräns för barngruppernas storlek i sin kommun. Att från statlig nivå lagstifta om en absolut gräns för barngruppernas storlek anser vi inte vara rimligt. Varje kommun måste efter sina förutsättningar få utforma sin verksamhet. Dessutom är inte en barngrupp den andra lik och därför blir absoluta gränsdragningar alldeles för oflexibla. Däremot kan staten ange riktlinjer för kommunerna. finns inte någon som helst reglering på detta område. Regeringen nämner i sin budgetproposition att de ämnar ge i uppdrag att utfärda allmänna råd för kvaliteten i förskolan. Det sägs dock ingenting om vad dessa råd ska innehålla eller när detta ska ske. Vi anser att en utgångspunkt för riktlinjerna bör vara forskningsöversikten Strukturella faktorer och pedagogisk kvalitet i barnomsorg och skola en kunskapsöversikt som presenterat. Där konstateras att för de äldre förskoleåldrarna () är en gruppstorlek om 1315 barn att föredra och för de yngsta barnen och för barn med särskilda behov bör grupperna vara ännu mindre. I de yngsta åldrarna grundläggs barns identitets- och språkutveckling vilket måste ske i en mindre grupp. Omsorgen om barnen är samhällets viktigaste uppgift. Därför måste föräldrarna få större handlingsfrihet och våra förskolor ha högsta kvalitet. Att minska barngruppernas storlek är ett första, absolut nödvändigt steg i det arbetet.