mot · GQ02U326 · 2002-10-23 00:00:00 — Ett EU för framtiden vision om ett enat handlar om ett smalare men effektivare EU som värnar mänskliga rättigheter, främjar rörlighet och utbyte men som också slår vakt om mångfalden och olikheterna i vår världsdel. Det är ett mångfaldens , präglat av olika språk, kulturer, nationella, regionala och lokala identiteter, som alla samsas och berikar varandra. Den europeiska kommissionen har meddelat att tio av kandidatländerna är redo för medlemskap inom . Detta om något bevisar att EU:s grundtanke som ett fredens projekt är giltigt. Unionens strukturer och program skapades utifrån andra förutsättningar och utmaningar än dem som dagens EU står inför. För att unionen ska fungera effektivt efter en utvidgning bör institutionella reformer genomföras. Att förändra de institutionella arrangemangen är ett långsiktigt arbete. 3 Förslag till riksdagsbeslut 6 6 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 10 7 Asyl- och flyktingpolitik 10 8 EU:s gemensamma miljöpolitik, CEP 12 9 EU:s gemensamma jordbrukspolitik, CAP 13 11 Smalare och effektivare EU 14 11.1 Den offentliga makten 14 11.2 Överstatlighet, mellanstatlighet eller federalism? 12 Konstitutionella frågor 16 12.1 Konsolidera och förenkla fördragen 16 12.2 Förskjut tyngdpunkten mot de valda institutionerna 17 12.3 EU:s kompetens 17 12.4 En tvådelad konstitution 18 12.6 De kontrollerande organens uppgifter 19 13 Det civila samhället 20 15 Inför nästa regeringskonferens 21 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är av yttersta vikt att de nya EU-länderna har fullt tillträde till EU:s inre marknad . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utökad information till och medverkan av EU:s nuvarande befolkning om utvidgningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU:s utrikes- och säkerhetspolitik skall stärkas och utvecklas för att möta nya hot. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s samarbete med . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU endast kan spela en betydande roll på den internationella arenan om unionen är samlad och talar med en stämma. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en klar och entydig definition på flykting, immigrant, asylsökande och tvångsflyttade bidrar till en rättvis och koherent politik.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av Genèvekonventionen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är viktigt att förblir en säker för offer för förföljelse och att erbjuder skydd för människor som har fått sina mänskliga rättigheter kränkta.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en starkare miljöpolitik kräver att majoritetsbeslut används om miljöskatter i EU.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stärkt ambitionsnivå i EU:s inre miljöarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU skall vara en pådrivande kraft i internationella miljöfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den avgörande betydelsen av att gå vidare med Lissabonprocessen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s inriktning mot ett smalare och effektivare EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga den offentliga makten ur ett underifrånperspektiv. begär att regeringen initierar en bred debatt om EU:s beslutsstruktur. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en europeisk konstitution som underlättar relationen mellan medborgarna och institutionerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en tydligare beslutsstruktur där beslut måste passera båda institutionerna skulle underlätta insyn och offentlig debatt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skapandet av en kompetenskatalog. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en uppdelning av i två delar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beslutsprocedurens förändring och förtydligande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utveckling av allmänhetens rätt till avgiftsfri tillgång till handlingar på sitt eget språk hos EU-institutionerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införlivandet av stadgan för de mänskliga rättigheterna i en framtida konstitution. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör bli mer aktiv i debatten om EU:s framtidsfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tidig förankringsprocess av EU-frågor i riksdagsarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EMU-folkomröstning och praktiska arrangemang kring denna.3 1Yrkandena 68 hänvisade till SfU. 2Yrkande 9 hänvisat till SkU. 3Yrkande 25 hänvisat till FiU. Grunden till EU lades . Strävan efter att säkra freden och bygga upp ett ekonomiskt välstånd efter de båda världskrigen födde tankar om ett nära och fast samarbete mellan de krigströtta länderna. Den europeiska kol- och stålgemenskapen föddes. Nästa steg blev att skapa ett ekonomiskt samarbete. Kol- och stålgemenskapens medlemsländer gick vidare mot en gemensam europeisk marknad för alla produkter. Resultatet blev fördraget om Europeiska ekonomiska gemenskapen, EEC som också kallades , där den gemensamma jordbrukspolitiken ingick. För att kunna nå målet att genomföra den inre marknaden antog EG Europeiska enhetsakten. Enhetsakten var den första stora omarbetningen av EG:s tre fördrag och skapade en sorts gemensam överbyggnad. EG blev EU efter ett beslut av medlemsländerna i den nederländska staden . (eller ) innebar att samarbetet mellan förändrades och utökades med nya områden. En av EU:s första reaktioner blev att sluta handels- och samarbetsavtal med de tidigare kommunistländerna och ge stöd till uppbyggnad av nya, demokratiska samhällen. De gamla kommunistländerna ville bli riktiga medlemmar. De fick börja med associationsavtal för att sedan gå över till att bli kandidatländer. Tio länder bedöms vara klara för medlemskap . Att unionen tar emot nya medlemsländer , länder som varit under kommunistiskt styre, är ytterligare ett bevis på att EU är ett fredsprojekt. Detta är något som ofta glöms bort, speciellt som debatten tenderar att fokusera på detaljer. Den europeiska unionen är ett projekt i rörelse, ett projekt som saknar slutmål. Att EU:s allmänna inriktning bör vägledas av en pragmatisk grundhållning är bra men bara i kombination med en tydlig viljeriktning. Vi bör ha visioner för vad vi vill med den europeiska unionen. Vår vision om EU är ett smalare men effektivare EU, där makten byggs underifrån och delegeras uppåt. Vi vill utveckla EU för att möta framtidsfrågor. Unionen står inför andra utmaningar än den gjorde 1950. Unionens institutioner och beslutsformer, liksom en del stödåtgärder, skapades för ett färre antal länder i som präglades av närheten till de två världskrigen. Det är dags att anpassa unionen till dagens rådande situation. Utmaningarna EU står inför är, förutom reformeringen av institutionerna, genomförandet av utvidgningen, och miljöproblemen både inom EU och på det internationella planet, den bristande folkliga förankringen, förstärkningen av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, den ökande högerpopulismen samt skapandet av en gemensam asylpolitik. Den europeiska kommissionen rekommenderade tio av unionens tretton kandidatländer som nya EU-medlemmar 2004. De tio är , , , , , , , , och . Samtliga spås kunna lovas EU-medlemskap 2004 när EU:s stats- och regeringschefer möts i . och , som halkat efter i förhandlingarna, anses inte ha några chanser att komma ifatt de andra länderna på den korta tid som återstår. , som ännu inte fått börja förhandla, hålls på is ytterligare . Det s.k. ska anpassa EU:s institutioner för en kommande utvidgning. Fördraget måste godkännas av alla medlemsländers nationella parlament innan det träder i kraft. är det enda land som har haft en folkomröstning om detta. underkändes i en folkomröstning . hölls en andra folkomröstning, vilken godkände fördraget. EU kan således gå vidare med utvidgningen som planerat. Vägen till EU-medlemskap är lång. Kommissionens årliga översyn av kandidatländerna listade återstående frågor som måste lösas . Hit räknas områden som korruption, organiserad brottslighet, människosmuggling, jordbruk, regionalpolitik och EU-avgifter. Kommissionens utvidgningsrapport är överlag mycket positiv till de tio ländernas utveckling. De är stabila demokratier med respekt för mänskliga rättigheter och minoriteter. De bedöms ha fungerande marknadsekonomier som tål den ökade konkurrens som ett medlemskap i innebär. Utvidgningen av EU är en historisk utmaning. Ytterst handlar det om att konsolidera grunden för fred, frihet, demokrati och välstånd i . Att den europeiska unionen utvidgas med tio länder bidrar till en ökad fred och stabilitet i området. välkomnar EU-medlemskapet för de tio kandidatländerna. För att inte få en uppdelning i gamla och nya medlemsländer är det av yttersta vikt att de nya EU-länderna har fullt tillträde till EU:s inre marknad . Detta bör ges regeringen till känna. Förberedelser och information till allmänheten i de nuvarande medlemsstaterna om utvidgningen är minst lika viktiga som förberedelserna i kandidatländerna. Människors oro för utvidgningen blir allt större, eftersom de inte har tillräcklig information om vad utvidgningen kommer att betyda för dem. Brist på information och debatt underblåser farhågorna för det okända och främlingsfientligheten. En utvidgning som sker i ett klimat av rädsla och misstro är dömd att misslyckas. Därför föreslår vi utökad information till och medverkan av EU:s nuvarande befolkning. Vad som ovan sagts om utökad information till och medverkan av EU:s nuvarande befolkning om utvidgningen bör ges regeringen till känna. 6 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken EU:s utrikespolitik består numera av tre delar: utrikeshandel, utrikes- och säkerhetspolitik samt bistånd. Detta är relativt nytt. Från början var handeln den enda utrikespolitiska gemenskap som EU-länderna hade. 1989 gjorde att behovet av sammanhållning kändes mer akut . När förhandlades fram valde medlemsländerna att lägga grunderna till en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. slår fast vilka grunder som den europeiska utrikes- och säkerhetspolitiken ska vila på: att skydda unionens gemensamma värden, grundläggande intressen och oavhängighet att stärka unionens och medlemsländernas säkerhet att bevara freden och stärka den internationella säkerheten att främja internationellt samarbete, utveckla och befästa demokratin, rättsstaten och de mänskliga rättigheterna. Stabilitet och säkerhet är utan tvivel en fråga som för tillfället står högt på alla dagordningar. Därför är detta en fråga som bör prioriteras. EU:s utrikes- och säkerhetspolitiska arbete ska stärkas och utvecklas för att möta de nya hot som vi såg exempel på i 2001. Det finns skäl att ha en mer samordnad EU-policy inom det konfliktförebyggande området. Samtliga de instrument för konfliktförebyggande samt civil och militär krishantering som EU och dess medlemsstater förfogar över skall utnyttjas så effektivt som möjligt. Vad som ovan anförts om att EU:s utrikes- och säkerhetspolitik ska stärkas och utvecklas för att möta nya hot bör ges regeringen till känna. Det är positivt om EU har ett ekonomiskt, politiskt och framför allt säkerhetspolitiskt samarbete med . måste förenas med oss i vårt arbete mot terrorism. Dock måste vårt missnöje med insatser i tydligt markeras. Vad som ovan anförts om EU:s samarbete med bör ges regeringen till känna. Den europeiska unionen ska ha en aktiv utrikespolitik där respekten för de mänskliga rättigheterna, demokrati, god samhällsstyrning, frihandel och respekten för internationella konventioner och avtal är fundamentala delar. Fördubblingen som existerar mellan den höge representanten för utrikespolitik och kommissionären för externa relationer måste avlägsnas. EU kan endast spela en betydande roll på den internationella arenan om unionen är samlad och talar med en stämma. Detta bör ges regeringen till känna. 7 Asyl- och flyktingpolitik Det är oundvikligt att kommer att attrahera fler invandrare och asylsökande. Det är av central betydelse att den europeiska responsen på denna utmaning är baserad på respekten för mänskliga rättigheter och friheter. De behov som kommer att uppstå som en följd av en åldrande befolkning bör tas i beaktande. Responsen måste skräddarsys utgående från individuella behov, behov i olika länder, etniska grupper och segment av samhället som är involverade i detta. Vi välkomnar ett större åtagande från EU, även om det rådande ansvaret bör finnas kvar på nationell, regional och lokal nivå. Det är viktigt att poängtera att integration innebär både rättigheter och skyldigheter, både från enskilda individer och från samhället. Integration ska inte likställas med att ge upp sin historia och sin identitet. Det betyder en ömsesidig respekt och att vara en del av ett samhälle. EU är på väg att sätta gemensamma minimistandarder för asyl- och flyktingpolitik. Gemensamma standarder lämnar utrymme för tävlan mellan olika medlemsländers förhandlingssätt, vilket leder till orättvist behandlande av asylsökande. En gemensam asyl- och flyktingpolitik kan förhindra detta. Gemensamma minimistandarder får inte betyda att vissa länder inte kan vara föregångarland. Innan unionen kan gå vidare och fastställa en gemensam asylpolitik måste man vara överens om definitioner. En klar och entydig definition av flykting, immigrant, asylsökande och tvångsflyttade bidrar till en rättvis och koherent politik. Detta bör ges regeringen till känna. Det finns starka åsikter som talar för att en gemensam asyl- och flyktingpolitik bör genomföras före utvidgningen . anser att de kommande tio nya medlemsländerna bör vara med i utformningen av denna. , den s.k. , som 143 länder anslutit sig till utgör den juridiska grunden för flyktingskydd. Alla EU:s femton medlemsstater har ratificerat denna. Konventionen anger fem tunga skäl för att flyktingar ska beviljas asyl i ett land: politiska åsikter, religion, ras, nationalitet och medlemskap i en särskild social grupp. I takt med att den globala migrationsströmmen har ändrats och att antalet människor på flykt har ökat dramatiskt har tillämpligheten av konventionen, som tillkom , ifrågasatts. Konventionen har allvarliga brister. Kvinnor som förföljs p.g.a. sin könstillhörighet löper risk för hedersmord, könsstympning eller sexuellt våld skyddas inte av . Flyktorsaker som krig och inbördeskrig, odemokratiska regimer, förtryck av minoriteter, natur- och hungerkatastrofer och förtryck på grund av kön eller sexuell läggning innebär att de tidigare definitionerna av begreppen flykt och asyl måste utvidgas. Det är av yttersta vikt för mänsklighetens skull att ses över och utvidgas enligt det ovanstående för att kunna möta dagens behov. Vad som ovan anförts om en översyn av bör ges regeringen till känna. En Genèvekonvention som möter de verkliga behoven och utmaningarna bör stå som grund för den gemensamma asyl- och flyktingpolitiken i . Det är viktigt att förblir en säker för offer för förföljelse och att erbjuder skydd för människor vilka har fått sina mänskliga rättigheter kränkta. Detta bör ges regeringen till känna. 8 EU:s gemensamma miljöpolitik, CEP behöver en internationell miljödiplomati och ett helhjärtat engagemang för skärpt europeisk miljöpolitik. vill att EU ska hantera miljöfrågorna resolut genom en gemensam europeisk miljöpolitik, GEM. Fortsättningsvis används begreppet CEP, Common Environmental Policy, med tanke på att vi avser att förslaget ska diskuteras i ett internationellt och vidare perspektiv. kommer att vidareutveckla arbetet med CEP samt återkomma med en diskussion kring denna politik. Miljöfrågorna har under fått en mer framskjuten position i EU:s beslutsfattande och det har i allmänhet blivit enklare att fatta beslut. Miljöregler som har bäring på den inre marknaden t.ex. varuregler fattas nu med medbestämmandeproceduren, vilket innebär att det i miljöfrågor relativt radikala parlamentet har stora möjligheter att påverka. Men EU saknar fortfarande tänder på viktiga delar av miljöområdet. Möjligheten att fatta beslut om gemensamma miljöskatter finns men kräver enhälligt beslut i ministerrådet, vilket visat sig vara ett oöverstigligt hinder. Den för en ekologisk omställning centrala jordbrukspolitiken kan inte heller ändras annat än med enhällighet. En starkare miljöpolitik kräver att majoritetsbeslut används om miljöskatter i EU. Detta bör ges regeringen till känna. EU kan om EU vill! EU beslutar med oinskränkt makt inom den gemensamma jordbrukspolitiken om hur många hektar en bonde i eller ska träda, eller om bidrag på köttjurar över och under viss ålder. Men EU kan inte besluta om lika miljöåtgärder eller samma utsläppsbegränsning i hela unionen. En gemensam fast miljöpolitik bör vara EU:s nästa stora projekt. Målet för CEP bör vara tvådelat: För det första måste ambitionsnivån i EU:s inre miljöarbete stärkas. EU bör bli ett skyddande drivhus för en gradvis omställning till ett ekologiskt hållbart samhälle. Långtgående miljöskatter och lagstiftning blir möjlig genom att alla länder går tillsammans och alltså inte kan locka till sig företag och jobb med lägre miljökrav s.k. miljödumpning. Genom en fortgående utvidgning med fler länder och genom ett massivt miljö- och utvecklingsbistånd till övriga länder i närområdet kan miljösituationen i radikalt förbättras. Vad som ovan anförts om stärkt ambitionsnivå i EU:s inre miljöarbete bör ges regeringen till känna. För det andra måste EU ta på sig rollen att vara miljöns stridbare förkämpe i det internationella samarbetet. Inom ramen för FN, WTO, IMF och ska EU vara starkt pådrivande för att skärpa och utvidga internationella miljökonventioner och bidra till att anpassa regelverk för handeln i en riktning som försvårar miljödumpning. I kraft av en ökad politisk samstämmighet i miljöfrågorna och en stor ekonomisk tyngd kan EU som enda globala aktör sätta press på . Den möjligheten bör i ökad utsträckning användas. EU:s globala miljöpolitik bör ha ett solidariskt utvecklingsperspektiv gentemot de fattigare länderna. Ett förstärkt bistånd med tydlig inriktning mot hållbar utveckling bör vara ett viktigt fundament. Vad om ovan anförts om att EU ska vara en pådrivande kraft i internationella miljöfrågor bör ges regeringen till känna. EU:s femte miljöhandlingsprogram löpte ut . Eftersom det sjätte miljöhandlingsprogrammet blev föremål för en förlikningsprocess mellan rådet och parlamentet dröjde det från att det föregående avslutades till att det följande kunde påbörjas. Detta om något visar att EU måste höja ambitionsnivån på sitt miljöarbete. 9 EU:s gemensamma jordbrukspolitik, CAP första hälft rådde regelbundet livsmedelsbrist och hungersnöd i . De båda världskrigen och mellankrigstidens depression visade hur sårbart ett samhälle var som inte var självförsörjande. Detta tillsammans med att många människor var sysselsatta inom jordbruket gjorde jordbruksnäringen till en mycket viktig ekonomisk sektor. Det blev därför viktigt för de europeiska länderna att vidta olika åtgärder till stöd och skydd för det nationella jordbruket. Varken eller EU är längre i samma situation som när den gemensamma jordbrukspolitiken inrättades 1962. Vi har inte längre livsmedelsbrist och hungersnöd i . Vi anser att det därför är dags att ersätta den gemensamma jordbrukspolitiken med en politik som är mer anpassad till dagens verklighet. EU:s nuvarande jordbruksprogram löper ut . Vi anser att den gemensamma jordbrukspolitiken då bör ersättas av en mat- och landsbygdspolitik FRP (Food and Rural Policy) för att bättre garantera säker och hälsosam mat, livskraftig landsbygd och höga miljökrav. Det är vår starka åsikt att kandidatländerna måste få vara med i utformningen av den nya politiken, eftersom de kommer att påverkas av den som fullvärdiga medlemmar i den europeiska unionen. Resonemanget utvecklas i kommittémotionen om jordbruk (2002/03: MJ487). Genomförandet av Lissabonstrategin måste påskyndas avsevärt för att en hållbar ekonomi för alla skall kunna uppnås. Med nuvarande takt i genomförandet kommer de mål som satts upp inte att uppnås. Ett av de viktigaste hindren för genomförandet är att det råder viss motvilja mot att påbörja komplicerade reformer och att förmågan till förändring är otillräcklig. Med tanke på dels den rådande lågkonjunkturen, dels de nya medlemsstaternas anslutning är det av avgörande betydelse att gå vidare med Lissabonprocessen. Detta bör ges regeringen till känna. För att uppnå en hållbar ekonomi för alla måste omsorgen om miljö och samhälle ses som ett grundinslag i ekonomin och inte bara som en kostnadsfaktor eller en separat politisk fråga. Socialpolitiken och miljöpolitiken kan i själva verket bidra till produktivitetstillväxt och ökad konkurrenskraft. Arbetskraftens kvalitet och sammansättning, förvärvsfrekvens på arbetsmarknaden, produktionskostnader och energiförsörjning är endast några av de områden som berörs. De lokala och regionala myndigheterna är i många fall huvudaktörer och bör därför vara direkt delaktiga i utformningen av EU:s politik. 11 Smalare och effektivare EU Vi vill leva i ett som står redo att möta framtiden. Ett som är humant, tolerant, generöst, framåtsträvande och miljömedvetet. För att vårt ska kunna bli det vi vill att det ska vara bör verktyget, den europeiska unionen, förändras. Vår vision om ett smalare men effektivare bygger på att makten skall byggas underifrån. För att uppnå detta bör institutionernas roll och utveckling ses över. Att förändra institutionerna, som byggts upp sedan mitten av , är ett långsiktigt arbete. Det är varken möjligt eller önskvärt att genomföra en snabb totalrevidering av alla fördragen. Men en revidering bör göras. Vad som anförs om EU:s inriktning mot ett smalare och effektivare EU bör ges regeringen till känna. 11.1 Den offentliga makten Grunden för hur den offentliga makten bör utformas är att ett samhälle ska byggas underifrån. Makten ska ligga på den lokala nivån för att delegeras uppåt, till nästa nivå. Var besluten ska fattas måste avgöras av närheten till dem som berörs, men också av om det går att fatta beslutet på just den nivån. Vi behöver klara och tydliga argument för vilka beslut som skall fattas var. Vi vill använda EU till vad unionen är bra för. Unionens huvudsakliga ämnesområden ska vara frågor som inte kan hanteras lokalt, regionalt eller nationellt, frågor som sköts bättre på unionsnivå. Till dessa hör, förutom de redan nämnda fred och rättssäkerhet, miljö och hållbar utveckling, främjandet av ekonomisk utveckling och välståndsutveckling (särskilt i de fattigaste delarna av och tredje världen). På de här områdena ska EU vara ett offensivt arbetsforum. Det finns frågor som löses bättre på nationell eller regional nivå. Till dessa hör bl.a form och val av utbildning, kultur och socialpolitik. Att medlemsländerna samarbetar kring dessa frågor ser vi inte som något hinder; däremot anser vi inte att dessa frågor ska vara föremål för beslutsfattande. Vad som ovan sagts om att bygga den offentliga makten ur ett underifrånperspektiv bör ges regeringen till känna. 11.2 Överstatlighet, mellanstatlighet eller federalism? Ofta uttrycks tanken om en författning byggd underifrån i termer av federalism. Ordet har emellertid kommit att betyda olika saker för olika människor och i den svenska debatten framför allt kommit att bli ett skällsord för centralister och anhängare av en europeisk statsbildning.