mot · GQ02Ub3 · 2002-11-01 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR3 revisorers förslag angående statens styrning av skolan tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kvalitetsgranskningsnämnden skall avvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör revidera de allmänna råden rörande kommunernas egentillsyn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förordningen om kvalitetsredovisning bör samordnas med kraven på redovisning i kommunallagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra en översyn av den skriftliga dokumentationen i skolväsendet. revisorer har granskat statens styrning av skolan i rapporten av skolan från målstyrning till uppsökande bidragsförmedling (2001/02:13). Den har lämnats som förslag till (2002/03:RR3). Granskningen har gjorts utifrån skollagen 1 kapitel 2 §, som innebär att alla barn i har rätt till likvärdig utbildning. förändrades den svenska skolan från att vara en regelstyrd verksamhet till att vara målstyrd. I den målstyrda skolan är kommuner och fristående utbildningsanordnare utförare, de bedriver skolverksamheten och är ansvariga för den. Staten skall stå för lagar och regler samt uppföljning, utvärdering och tillsyn. Det fanns ett antal faktorer som var tänkta att garantera en likvärdig utbildning över landet när skolväsendet decentraliserades och fick ett stort antal utförare: tydliga läroplaner, likvärdig lärarutbildning, fortbildning av lärare utifrån varje lärares behov, ett väl fungerande uppföljnings- och utvärderingssystem och centrala behörighetsregler och meritvärdering och så vidare. Problemet är att den nya organisationen inte lett till bättre resultat. Trenden är den motsatta. Andelen elever som lämnar med underkänt i ett eller flera ämnen ökar. Sedan det nuvarande betygssystemet infördes /98 har siffrorna pekat åt fel håll. Varje procenttal i nedanstående tabeller motsvarar ungefär 1 000 elever. Det innebär att ungefär 10 000 elever, eller en av tio elever i nionde klass, lämnar utan att ha behörighet till gymnasiet. Andel elever ej behöriga till gymnasiet. (Källa: 212 tabell 1.1 A.) För att vara behörig krävs att man är godkänd i matematik, svenska och engelska. Oerhört grundläggande kunskaper. Professor konstaterar att: ... det [är] var tionde elev som inte når gymnasiebehörighet. Ändå ligger kraven uppenbart lägre än . (Skola eller ungdomsomsorg (2002) sidan 88.) Andel elever med ej godkänt i något ämne i årskurs nio. (Källa: 212 tabell 1.1 A.) Om man istället studerar andelen elever som har underkänt i något ämne när de lämnar är resultaten ännu sämre. Från /98 till 2001/02 har andelen ökat från drygt 20 till . Det innebär att var fjärde elev eller ungefär 25 000 16-åringar lämnar med ej godkänd i något ämne. Detta trots att är det land i som satsar störst andel av sin bruttonationalprodukt på grundskoleutbildning. Det är alltså befogat att granska hur styrningen av skolan sker som ett led i arbetet för att förbättra utbildningsresultatet. har sedan starten omvandlats från en liten kunskapsorganisation som stannade vid kommungränsen till ett av regeringens viktigaste organ för bidragsförmedling till kommunerna. Antalet anställda har fördubblats . hade fyra huvudsakliga uppgifter: uppföljning, utvärdering, utveckling och tillsyn. Men har bidragsförmedling tagit en allt större del av verkets tid i anspråk. förmedlade till kommunerna. Utvecklingsarbetet har allt mer kommit att handla om att fördela projektpengar till kommunerna. Revisorerna är kritiska till hur tillsynen går till. Det är inte första gången blivit granskat och tillsynen kritiserats. kom rapporten (RRV2001:24) från och genomförde revisorer granskningen och skolans utveckling (1998/99:RR8), för att nämna två exempel. Kritiken av bekräftar bilden av en regering som är oförmögen att styra skolan. Den kritik som har funnits mot verksamhet har resulterat i att regeringen beslutat att skapa ytterligare en myndighet, en skolutvecklingsmyndighet. I och med det lyfts den tredje uppgiften från . Detta är ett förslag som avvisar. Vi anser inte att staten ska ägna sig åt skolutveckling, den bör bedrivas på lokal nivå. I den målstyrda skolan är det kommunerna och de fristående skolorna som är utförare, inte staten. På lokal nivå är förutsättningarna för att lyckas med utvecklingsarbete bäst. Även revisorer avvisar förslaget om en skolutvecklingsmyndighet. Istället förordar de att universitet och lärarhögskolor ska ha ett nationellt ansvar för utvecklingsfrågor i skolväsendet. Den föreslagna myndigheten är ytterligare ett exempel på att regeringen inte lyckas hålla sig till rollfördelningen i den målstyrda skolan, till skada för kvaliteten i skolan. förordar istället ett nationellt kvalitetsinstitut, vilket vi tidigare motionerat om. En organisation vars enda uppgift skall vara att granska kvaliteten i det svenska skolväsendet. Det skall ha en mer fristående ställning gentemot regeringen än vad har . Trots att revisorer, regeringen, , utbildningsutskottet och flera andra har krävt en bättre tillsyn har denna inte förbättrats. Tillsynen av fristående skolor har halverats , trots att antalet fristående skolor ökat. Men framförallt har tillsynen av de offentliga skolorna varit i det närmaste obefintlig. Detta anser vara mycket allvarligt. Utredningen konstaterar även att det finns oklara gränser mellan tillsynen och främjande arbete, det vill säga att det är svårt för att ha tillsynsansvar för en verksamhet som det är med och utvecklar. har på det sättet blivit delansvarigt för verksamheten och därmed ofritt i sin tillsynsroll. En stark och oberoende tillsyn är en garant för en likvärdig skola i ett decentraliserat och målstyrt skolsystem med många huvudmän. Något måste göras. Revisorerna konstaterar att om en tredjedel av verkets personal, 150 personer, avsattes för tillsyn skulle de kunna besöka varje grundskola, gymnasieskola och särskola under en arbetsvecka . Exemplet visar att det går att förbättra tillsynen genom prioriteringar inom verket. Som en konsekvens av förslag om ett nationellt kvalitetsinstitut förelår vi att den politiskt styrda kvalitetsgranskningsnämnden inom ska avvecklas. Revisorerna konstaterar att det även finns oklarheter på det lokala planet om ansvarsfördelningen. Bland annat beror det på att i sina allmänna råd talar om kommunernas egentillsyn. Det är missvisande, eftersom det snarare handlar om egenkontroll eller intern kontroll. Uttrycket skapar osäkerhet om det är kommunen eller som har tillsynsansvar. Därför bör de allmänna råden omgående revideras, så att rollfördelningen i den målstyrda skolan blir tydligare. Kommunerna är utförare. Staten ska stå för tillsynen. revisorer konstaterar att landets kommuner satsar olika mycket pengar på utbildning. Givetvis måste det finnas en rimlig miniminivå för att garantera undervisning av god kvalitet. Men pengar är ett trubbigt instrument för att mäta utbildningens kvalitet. Lokala förutsättningar gör att två kommuner som satsar lika många kronor per elev kan ha skolor med mycket olika kvalitet. Storstadskommunerna har till exempel mycket högre kostnader för lokaler, löner och material än kommuner i andra delar av landet. Glesbygdskommuner har å sin sida mycket höga skolskjutskostnader. Det vill säga: pengarna säger inte allt. Det är till och med så att det måste vara olika ekonomiska nivåer i olika kommuner om skolan ska kunna vara likvärdig. Men det måste även vara så att en kommun som har en välskött ekonomi ska kunna satsa extra pengar på skolan, även om politikerna i någon grannkommun måste prioritera äldreomsorg eller vägprojekt . Vad som är mycket allvarligt i revisorernas kritik är att statens specialdestinerade statsbidrag försvårar kommunernas planering. Bidragssökandet tar stora resurser i anspråk som bidragen bakbinder kommunerna. Statsbidragen för personalförstärkningar är ett sådant exempel. De skall oavkortat gå till nyanställningar. Men ingen kompensation ges för löneökningar. De merkostnaderna måste kommunerna stå själva för. Kommuner med ett vikande elevunderlag blir inte hjälpta av att de kan få statsbidrag för att anställa fler lärare när det egentligen finns större behov av nya läromedel eller nya skollokaler. Detta är återigen ett exempel på att regeringen inte förstått sin roll i den målstyrda skolan och att miljardsatsningar faktiskt till och med kan försämra kvaliteten i skolan genom att de försvårar för kommunerna att bedriva en långsiktig verksamhet. instämmer i revisorernas förslag att kommunernas möjligheter att bedriva sin verksamhet analyseras. Revisorerna uppmärksammar också att uppföljning har brister och behöver effektiviseras och förbättras. Det saknas inlämnade betyg, många elever genomgår inte nationella prov etc. stöder revisorernas ursprungliga förslag om att kvalitetsredovisningen ska samordnas med kommunernas årsredovisningar. Farhågorna om att de deskriptiva delarna skulle bli lidande genom det förfarandet går att åtgärda genom tydliga skrivningar om hur kvalitetsredovisningarna ska uttolkas. Vi ser kvalitetsredovisningen som en viktig del av den målstyrda skolan. Den blir ett kvitto på hur väl en huvudman har lyckas med sin uppgift. Det finns en stor mängd styrdokument i skolan: lokala arbetsplaner, skolplaner och så vidare. Det finns risk för att dokumentationerna överlappar varandra och inte blir en del av verksamheten utan bara rena pappersprodukter. Givetvis måste det finnas ett rimligt förhållande mellan den tid som går åt till det faktiska undervisningsarbetet och den tid som går åt till skriftlig dokumentation av olika slag. Framförallt måste den skriftliga dokumentationen kännas meningsfull och vara ändamålsenlig. Därför föreslår en översyn av dokumentationen inom skolväsendet.