ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GQ02L309 · 2002-10-23 00:00:00 — Rätten till egen bild tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätten till egen bild. Upphovsrätten för litterära och konstnärliga verk är mycket stark i . Den som har skapat ett litterärt eller konstnärligt verk i vid mening har långtgående skydd för sitt andliga skapande. En viktig ändring i lagen gjordes 1994 då fotografirätten infördes i upphovsrättslagen. Det innebär att fotografier som utgör fotografiska verk har fullt upphovsrättsligt skydd, men också att alla slags fotografier har ett särskilt skydd. Den som har framställt bilden har rätten till fotografin och dess användning, inte den enskilda individ som finns i bilden. Det är vanligt att enskilda personer fotograferas för att illustrera reportage, nyhetsinslag och liknande utan att de har samtyckt till detta. Inte sällan visas samma personer i TV-nyheter för att ge liv åt inslag om besparingar i vården, folkets ökande köplust, växande kritik mot höjda bensinpriser eller något annat aktuellt ämne. Det kan verka harmlöst, men att utan samtycke medverka i sammanhang som kan stå i strid mot ens uppfattningar eller ideologi är kränkande mot integriteten. Rätten till upphov värnas högre än rätten till egen bild. måste nyheterna naturligtvis kunna innehålla bilder med gatuvyer eller andra folksamlingar. Lagen gör en enda begränsning i upphovsrätten till fotografier. Bilder på enskilda får inte publiceras utan samtycke i reklam. Sedan denna begränsning infördes i lagen, har medieområdet genomgått en fullständig förändring. Det gäller inte minst radio, TV och datorbaserad media med Internet och hemsidor, där utbudet har exploderat. Därför är det nödvändigt att undersöka hur rätten till ens egen bild och skyddet för den personliga integriteten förbättras.
mot · GQ02L311 · 2002-10-23 00:00:00 — Resegarantins finansiering och de små företagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om finansieringen av resegarantier och de små företagarnas ekonomi. En ny och förstärkt resegaranti infördes . En välkommen förbättring av villkoren för resekonsumenter kom till stånd. Systemet med resegarantier kan ändå inte betraktas som helt tillfredsställande i relation till de små researrangörernas ekonomiska situation. Den nuvarande finansieringen av resegarantier bygger på en enorm ansamling av pengar deponerade på bank av resebranschens företag. Detta system är väl anpassat till konsumenternas, de stora arrangörernas och bankernas villkor, men lägger omotiverat tunga bördor på småföretagarna. De små företagen måste betala provision för olika banktjänster: de belopp de krävs på är relativt sett mycket högre än de avgifter som de stora företagen behöver lägga fram. Småföretagare tvingas ofta ta banklån för att finansiera säkerheten för bankernas åtaganden, eftersom sådana arrangörer saknar tillräckligt med förskottsinbetalda kundmedel. Lånen tas i flera fall upp till oförmånliga villkor mot säkerhet i form av personlig borgen eller inteckning i fast egendom och detta innebär stora risker för de små företagarna. I förhållande till företagens omsättning blir de kostnader för avgifter, inteckningar, borgensförbindelser nödvändiga för småföretagare mångdubbelt större än de belopp stora researrangörer betalar för garantin. Detta snedvrider konkurrensen, försvårar nyetableringar och får negativa konsekvenser också för konsumenterna genom högre priser och sämre utbud av tjänster. Regeringen har uppenbarligen inte beaktat systemets allvarliga svagheter i den nu aktuella lagstiftningen, trots att de små researrangörernas företrädare upprepade gånger tagit upp frågan i skrift och via uppvaktningar. Ett alternativt system för ställande av resegarantier måste snabbt utredas. De små reseföretagens intressen och konsumenternas behov av skydd kan förbättras utan att någon grupp tvingas till att ta på sig orimliga risker. En särskild fondlösning förekommer i flera nationella resegarantisystem. gjorde vissa överväganden i detta sammanhang, men propositionen utelämnade hela diskussionen om de mindre arrangörernas situation. En ny och snabb utredning bör också ta med i analysen alla aspekter förbundna med en EU-harmonisering av garantier för resenärer. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GQ02L313 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av samäganderättslagen. Samäganderättslagen är ålderdomlig till sin utformning. Exempelvis uppvisar lagen i vissa fall brist på flexibilitet. Det finns inte någon allmän civilrättslig lag som reglerar uppkomsten av samägande. Lagen innehåller endast regler som utgår ifrån att samägande redan föreligger. Samägande kan uppstå om parterna förvärvar egendomen tillsammans. Det kan också vara så att det är den ena parten som har betalt egendomen medan den andra parten har lagt ut motsvarande belopp på löpande utgifter, då uppstår också ett samägande. Enligt lagen skall det efter det att samägande konstaterats fastställas vardera partens andel i egendomen. Samäganderättslagen är dispositiv, vilket innebär att parterna kan avtala om att annat skall gälla. Huvudregeln är att varje förfogande över det samägda godset i dess helhet eller vidtagande av förvaltningsåtgärd förutsätter enighet mellan delägarna. Kan delägarna inte enas kan varje delägare ansöka om att rätten förordnar god man som omhändertar godset . Kan inte parterna enas om försäljning av samägd tillgång kan envar av delägarna ansöka i domstol om offentlig auktion. Så långt lagen. Lagen kan leda till ett antal komplikationer om parterna inte är eniga om att upplösa ett samägande. Parterna kan till exempel vara oeniga om hur det skall upplösas men eniga om att egendomen inte skall gå till offentlig auktion. I det fallet anger lagen inte någon lösning på problemet. För i synnerhet sambor men även makar som separerar/skiljs kan lagens brist på flexibilitet skapa problem för egendom som för båda parter har ett affektionsvärde, dvs ett känslomässigt och inte enbart materiellt värde. En översyn av samäganderättslagen är nödvändig. Det bör ges regeringen till känna. Skånberg (kd)
mot · GQ02L315 · 2002-10-23 00:00:00 — Opt-in modell för e-postreklam tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om s.k. opt in-system för e-postreklam. De allra flesta svenskar får reklam i sin e-postlåda. I många fall är det, för användaren, oönskade meddelanden som fyller inkorgen. gjorde för sedan en studie som beräknade att s.k. junk-mail kostar ca för användarna. tillämpar en s.k. opt out-modell, som innebär att det är tillåtet att skicka sådana meddelanden så länge inte mottagaren uttryckligen sagt ifrån att han inte vill ha dem. Opt in-modellen innebär istället att det är förbjudet att skicka kommersiella meddelanden om inte mottagaren i förväg har begärt det eller i varje fall accepterat detta. De EU-länder som lagstiftat om e-postreklam har alla antagit opt in-lösningen. Enligt det s.k. e-handelsdirektivet är medlemsstaterna fria att själv välja system. Det anges i artikel 7:2 att medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att se till att tjänsteleverantörer som sänder icke begärda kommersiella meddelanden via e-post regelbundet konsulterar och respekterar det opt out-register som tillhandahålls. Det är oerhört svårt att få tjänsteleverantörerna att kontrollera sina sändlistor mot ett register. Därmed är det nästan omöjligt att avsäga sig e-postreklam. Enligt det nu antagna kommunikationsdataskyddsdirektivet förordas ett opt in-system, om än i vaga ordalag. Av dessa anledningar bör även se över nuvarande lagstiftning och överväga ett opt in-system. Det skulle ge tydligare regler för tjänsteleverantörerna och en enklare hantering för e-postanvändarna.
mot · GQ02L320 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insemination. Endast gifta kvinnor får låta sig insemineras vid svenska sjukhus. Däremot har många andra kvinnor en stark längtan efter barn. Lesbiska kvinnor som lever i en relation med en annan kvinna har inte den möjligheten. I stället har det vuxit fram andra sätt för dessa att skaffa barn. Ett sätt är att låta en manlig vän stå som spermadonator. Sedan kan man relativt lätt skaffa en enkel utrustning för att själv tekniskt befrukta ett ägg och skapa ett barn. Ett annat sätt som är vanligt är att kvinnan åker utomlands till ett land, t.ex. , där det är tillåtet för lesbiska att insemineras på sjukhus. Det finns dock en del problem med de metoder som vi som lagstiftare måste förhålla oss till, framför allt om man delar uppfattningen om att lagen skall ha barnets bästa för ögonen. Vid privat insemination finns det ingen medicinsk kontroll av sperman. Onödiga risker att smitta både moder och barn med hiv/aids eller andra sexuellt överförbara sjukdomar växer med denna teknik. Det undviker man vid sjukhusinsemination. Vid insemination i gäller andra regler än i . Ett barn som kommit till genom konstgjord befruktning i har rätt till sin genetiska identitet , d v s har rätt att ta reda på vem som är ens biologiska pappa. Det kan vara mycket viktigt för en människa att få reda på sitt ursprung för att själv skapa sig en identitet. Den rätten finns inte i och därför skulle denna regelförändring påföra barnen fler rättigheter. Det är redan ett faktum att dessa barn blir till. Att tillåta bl.a. lesbiska kvinnor att insemineras på svenska sjukhus tillför barn fler rättigheter än . Insemination sker oavsett om vi möjliggör detta eller ej. Dagens situation är inte förenlig med principen om barnets bästa.
mot · GQ02L321 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om . Vad är en familj? Det borde rimligen vara helt civilt begrepp. Politiken bör inte lägga sig i och framför allt inte favorisera vissa livsstilar. Ett vanligt argument i debatten kring partnerskapslagen var att homosexuella relationer inte kunde resultera i egna barn och därför heller inte var att betrakta som en familj. Med detta resonemang finns det bara en enda typ av familjebildning som verkligen går att definiera som en familj, nämligen kärnfamiljen. Alla andra typer av relationer bortdefinieras automatiskt. Redan före partnerskapslagstiftningen fanns det ju fler typer av familjer än kärnfamiljen. Dessutom borde den som använder detta argument logiskt sett också anse att ett heterosexuellt par som inte kan få egna barn inte utgör en familj. Det enklaste och mest rimliga vore om kvinnor, män, kompisar eller syskon reglerade sina förhållanden genom fria civilrättsliga avtal. ger ett paketskydd för alla gifta par oavsett önskemål och levnadssätt. Vid skilsmässor sätts balkens skydd i prövning eftersom väldigt få har tagit reda på vilket skydd och vilka förpliktelser den innebär. Man tror att man har rätt till hälften, men det finns en mängd av kryphål som uppdagas i domstol eller i en förhandling mellan parterna. Dessutom kan man vid äktenskapets ingång förhandla bort delar av skyddet. Människor borde upprätta sina egna avtal mellan varandra. På det sättet blir båda makar medvetna vilket skydd och vilka förpliktelser som verkligen gäller. Civilrättsliga avtal löser dessutom de skillnader som finns i lagstiftningen mellan hetero- och homosexuella parbildningar. Alla människor är inte juridiskt bevandrade. Därför kan det tyckas att detta blir en försvårande för blivande äkta makar. Men finns det standardavtal att köpa i pappersaffärer. Den som hyr ut sin hyreslägenhet i andra hand hittar ett standardkontrakt i butiker. Det skulle kunna vara en modell även för dem som skall flytta ihop eller gifta sig. Regeringen bör tillsätta en utredning som ser över konsekvenserna av ett borttagande av och att den ersätts av civilrättsliga avtal. Tills dess att vi övergett äktenskaps- och parlagstiftningen till förmån för fria avtal mellan kvinnor och män i olika konstellationer så är det rimligt att staten, i detta läge, tillhandahåller en så individanpassad och livsvalsneutral familje- och parlagstiftning som möjligt. Staten bör inte favorisera eller peka ut en viss samlevnadsform. Begreppen familj och familjepolitik måste utvidgas till att omfatta mer än kärnfamiljen, som är långt ifrån den enda familjeformen. Ett modernt samhälle är ett öppet samhälle och omsluter alla oavsett det individuella valet av livsstil. I den bästa av världar skulle det inte finnas något behov av en lagstiftning som berör den privata sfären. Tilltron till människors förmåga att av egen kraft ta hand om sina närmaste i den vidaste bemärkelsen skulle på samtliga områden vara politikens ledstjärna.
mot · GQ02L324 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barn i skall kunna döpas enligt isländskt namnskick även när en förälder har svenskt medborgarskap. I , artikel 8, står det: Konventionsstaterna åtar sig att respektera barnets rätt att behålla sin identitet, innefattande medborgarskap, namn och släktförhållanden såsom dessa erkänns i lag, utan olagligt ingripande. Trots detta kan ett barn med en isländsk förälder och en förälder med svenskt medborgarskap inte döpas enligt isländskt namnskick trots att de båda föräldrarna så önskar. I ett uppmärksammat fall vägrade skattemyndigheten i att registrera det namn som ett barn med isländsk far och svensk mor registrerats för i . Barnet har som en följd därav två olika namn. Ett isländskt och ett svenskt. Det måste anses vara i strid med att ett barns namn inte erkänns i svensk lag. En ändring i lagstiftningen bör ske på denna punkt. En förebild kan sökas i den finländska lagstiftningen som följt upp överenskommelser inom när det gäller namnskicket på ett mera föredömligt sätt än .
mot · GQ02L325 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa en sambolag som är lika för alla, oavsett kön. I finns det två lagar som reglerar sambor. Detta är orimligt. Det finns inget rimligt skäl till att vi i vårt land skall fortsätta med den här negativa särbehandlingen i lagen av homosexuella. (SOU 1999:104) har tidigare tagit upp den här frågan och i dess förslag låg även lagkonstruktion. Genom att genomföra det förslag som (SOU1999:104) lade fram kan denna negativa särbehandling avskaffas.
mot · GQ02L327 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en snabb utredning angående finansieringen av resegarantier och de små företagarnas ekonomi. En ny och förstärkt resegaranti infördes . En välkommen förbättring av villkoren för resekonsumenterna kom därmed till stånd. Systemet med resegarantier kan ändå inte betraktas som helt tillfredsställande i relation till de små researrangörernas ekonomiska situation. Den nuvarande finansieringen av resegarantier bygger på en enorm ansamling av pengar deponerade på bank av resebranschens företag. Detta system är väl anpassat till konsumenternas, de stora arrangörernas och bankernas villkor, men lägger omotiverat tunga bördor på småföretagarna. De små företagen måste betala provision för olika banktjänster: de belopp de krävs på är relativt sett mycket högre än de avgifter som de stora företagen behöver betala. Småföretagare tvingas ofta ta banklån för att finansiera säkerheten för bankernas åtaganden, eftersom sådana arrangörer saknar tillräckligt med förskottsinbetalda kundmedel. Lånen tas i flera fall upp till oförmånliga villkor mot säkerhet i form av personlig borgen eller inteckning i fast egendom och detta innebär stora risker för de små företagarna. I förhållande till företagens omsättning blir de kostnader för avgifter, inteckningar och borgensförbindelser som är nödvändiga för småföretagare mångdubbelt större än de belopp stora researrangörer betalar för garantin. Detta snedvrider konkurrensen, försvårar nyetableringar och får negativa konsekvenser också för konsumenterna genom högre priser och sämre utbud av tjänster. Regeringen har uppenbarligen inte beaktat systemets allvarliga svagheter i den nu aktuella lagstiftningen, trots att de små researrangörernas företrädare upprepade gånger tagit upp frågan i skrift och via uppvaktningar. Ett alternativt system för ställande av resegarantier måste snabbt utredas. De små reseföretagens intressen och konsumenternas behov av skydd kan förbättras utan att någon grupp tvingas till att ta på sig orimliga risker. En särskild fondlösning förekommer i flera nationella resegarantisystem. gjorde vissa överväganden i detta sammanhang, men propositionen utelämnade hela diskussionen om de mindre arrangörernas situation. En ny och snabb utredning bör också ta med i analysen alla aspekter förbundna med en EU-harmonisering av garantier för resenärer. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GQ02L328 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen vad som i motionen anförs om åtgärder för att förbättra den kommunala överförmyndarverksamheten. I sin årliga berättelse avger rapporter med iakttagelser och påpekanden från hela det offentligrättsligt reglerade fältet efter kontroller och inspektioner. Ett av de områden som JO anmärkt på i samtliga sina fyra senaste årsberättelser är förhållanden som berör den kommunala överförmynderiverksamheten. JO skriver i sin senaste berättelse: Frågor som har anknytning till förmynderskapslagstiftningen kan få mycket ingripande verkningar för den enskilde. Det är därför ytterst angeläget att sådana ärenden handläggs korrekt och med omsorg. Men JO noterar precis att det har konstaterats allvarliga brister vad gäller myndigheters registrering av allmänna handlingar som har med överförmynderiverksamheten att göra, att redovisningsskyldigheten för gode män och förvaltare inte alltid efterlevs, att det råder brister i handläggning och kontroll m.m. Problemet med bristande rättssäkerhet, bristande rutiner och dålig kontroll i just dessa ärenden är att det allt som oftast drabbar människor som ej kan föra sin egen talan och knappt har ombud till sin hjälp. Det är starkt upprörande att år notera att överförmynderiverksamheten sköts så bristfälligt av många kommuner. Därför måste regeringen överväga åtgärder för att skärpa rättssäkerheten vid landets överförmynderier.
mot · GQ02L329 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en statlig patentförsäkring för att skydda svenska innovatörer. Företag som exporterar till länder med instabila regelverk, tveksam rättssäkerhet eller dåliga betalningsrutiner kan erhålla skydd för sina fordringar genom stöd av . Företag eller enskilda som förlorar materiella tillgångar genom stöld erhåller ett vidsträckt skydd genom normala och prisvärda företags- eller hemförsäkringar. Därtill ställer det allmänna upp för att spåra, ta fast och fälla tjuven utan kostnadsdebitering. Ett tredje exempel på garantiutfästelser till skydd för företag och enskilda är de beslut som tagits i riksdag, liksom i och , som följd av försäkringsbolagens minskade garantiåtaganden gentemot flygtrafikbolagen. Företag som hamnar i civilrättsliga mål på grund av tvist eller annan orsak har som regel ett rättsskyddsbelopp i sin företagsförsäkring att tillgå för att bestrida processkostnaderna. Men en enskild uppfinnare eller upphovsman har som regel inte en ekonomisk möjlighet att försäkra sig mot patent- eller upphovsintrång och de processer som kan följa av detta. Uppfinnaren/upphovsmannen har som regel fullt upp med att finna finansiering för att bekosta patentansökningar eller mönsterrättsansökningar. Det finns ett otal exempel på hur stora företag, både inhemska och multinationella, har gjort allt för att hindra patent att kommersialiseras. Knepen därtill är många och svårbemötta. En enskild innovatör har som regel aldrig en möjlighet att värja sig mot ett storbolags försök att skada eller stoppa en innovation. I vart fall har innovatören som regel inte råd att bekosta de nödvändiga processer som krävs för att föra talan. Detta är ett hot mot innovationsklimatet och därmed mot framtidens näringsstruktur och arbetsmarknad. Ett enkelt sätt vore att staten gav uppdraget att organisera en innovatörs/patentförsäkring, som alla blivande och existerande patentägare/upphovsmän kunde teckna för en överkomlig peng och som skulle syfta till att bestrida rättsliga processer åtminstone fram till tingsrättsnivån. Efter denna dom kunde en särskild patentutvärderingsnämnd ges uppdraget att bedöma huruvida svenska intressen kan anses så hotade att man rekommenderar talan i högre instans. Om så bedöms vara fallet, kunde staten föra patentinnehavarens talan i följande processer och vara beredd att bekosta dem mot vissa framtida royaltyanspråk i ersättning. Med andra ord utjämnas styrkeförhållandena radikalt och sannolikheten minskar rejält för att mindre nogräknade intressen genskjuter ett patent av rent och skärt konkurrensbegränsningsuppsåt eller annat tveksamt syfte. Oavsett vilken organisationsmodell som slutligen väljs är själva syftet med motionen att skapa ett bättre och starkare rättsskydd för uppfinnare och upphovsmän genom någon typ av statlig försäkringskonstruktion.
mot · GQ02L331 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att se över reglerna kring skolsponsring och marknadsföringslagen. Företagssponsring av utbildning, på både grundskole- och gymnasienivå, blir allt vanligare. Dessvärre är regelverket kring sponsring i skolan otydligt. är generellt sett negativ till skolsponsring och befarar inte utan skäl att företagen härigenom får ett för stort inflytande över undervisningen. jurister varnar för att objektiviteten i undervisningen kan ifrågasättas. Lärarna får ju dubbla lojaliteter, dels gentemot rektorn, dels gentemot företaget. vill att marknadsföringslagen ska bli tydligare när det gäller sponsrade skolor. Näringslivets närvaro i skolan är på många sätt bra. Skolan är ingen skyddad verkstad, den måste formas och verka i samklang med det omgivande samhället. Särskilt på de mer yrkesinriktade utbildningarna måste teori varvas med praktik, dels för kunskapernas skull, dels för att minska glappet mellan skola och arbetsliv. Men det får inte inskränka utbildningens självständighet. I informationssamhället är skolans viktigaste uppgift att ge eleverna kritiska ögon att se med. Flödet av information kräver att vi kan sålla bland budskapen. Då är det hämmande om kommunerna låter företag ge sig in i grund- och gymnasieskolan med den enda ambitionen att stärka sitt varumärke. Lagarna som reglerar skolsponsring måste tydligt dra gränsen mellan sund företagsmedverkan och ren reklam. Företag måste hindras från att kräva skolor på motprestationer. Skolan behöver föra en ständig diskussion om reklamens makt och därigenom ge eleverna goda verktyg att kritiskt granska budskapen. Utbildning ska föras på elevernas villkor, inte på företagens. bör tillkännage för regeringen behovet av att se över reglerna kring skolsponsring samt marknadsföringslagen.