mot · GQ02Sf380 · 2002-10-23 00:00:00 — Familjecentralen organiseras utifrån lokala förutsättningar och behov och utgör en viktig förebyggande och stödjande verksamhet i kommunen. Det är viktigt att i detta sammanhang poängtera att mödravårds- och barnavårdscentralen har alldeles speciella möjligheter att tidigt upptäcka och uppmärksamma barn och familjer som behöver stöd och hjälp. Dessutom har de ett stort förtroende bland föräldrarna och fyller en funktion för nära nog alla barn och familjer i landet. Det är därför viktigt att slå vakt om den verksamheten. vill här särskilt lyfta fram modellen med familjerådslag, som finns i flera kommuner. genomförde två försöksprojekt med familjerådslag. Det ena projektet omfattade barn och unga som var i behov av skydd och omsorg och det andra omfattade ungdomar som begått brott. Familjerådslag är ett möte då familjen, släkten och andra viktiga personer i familjens privata nätverk samlas för att diskutera och göra en handlingsplan för den unge. Planen skall sedan godkännas av om den garanterar den unge skydd och omsorg. Sjutton kommuner har deltagit i projekten och ytterligare drygt fyrtio kommuner har fått utbildning och hjälp med att komma igång med arbetet. Projekten är avslutade och utvärderade. Handlingsplanerna från familj, släkt och vänner har kunnat godkännas av och av de familjer som haft familjerådslag är nöjda och anser att detta är ett bra sätt att lösa problem på. Eftersom projekten har visat på mycket goda resultat bör arbetsmodellen införas i fler kommuner. socialutskott har slagit fast att det är en självklar rättighet för familjer att vara delaktiga när beslut skall tas om sociala ingripanden eller om stödåtgärder. Om familjen så önskar bör den därför ha rätt till ett familjerådslag eller annan arbetsmodell som i likhet med familjerådslag tar de närståendes resurser till vara. Utskottet uppmanade regeringen att i lämpligt sammanhang återkomma till med en redovisning. När regeringen fick ett tillfälle att redovisa avsikterna med anledning av socialutskottets tillkännagivande konstaterade regeringen till skillnad från utskottet att det finns skäl för att inte låta familjerådslag bli en rättighet. Detta är minst sagt anmärkningsvärt. Regeringen konstaterar i skrivelse 2001/02:166 Barnpolitiken arbetet med strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter att de flesta av familjerådslagsbarnen placerades hos släktingar, medan detta var ovanligt bland dem som utretts på traditionellt sätt. Detta är, enligt vår mening, ytterligare ett skäl som talar för att familjerådslag bör bli en självklar rättighet. anser att regeringen bör återkomma till med ett förslag om hur de familjer som så önskar, skall få rätt till familjerådslag eller annan liknande arbetsmodell. 6 Mer tid för barnen I en Skopundersökning redovisades det svenska folkets syn på finansieringen av barnomsorgen. 1 171 personer svarade på frågan Bör man ge ekonomiskt stöd också till de föräldrar som vill ordna sin barnomsorg på annat sätt än genom offentligt finansierad barnomsorg?. svarade ja på frågan och mest positiva till detta var åldersgruppen . I en Sifomätning i Kvinna om svenska kvinnors attityd till längre föräldraledighet svarade 517 kvinnor mellan på frågan Vad tycker du om att med skattepengar ge föräldrar ekonomisk ersättning så att de kan vara hemma med sina barn tills de blir ? Skulle det vara bra eller dåligt?. av kvinnorna svarade att det skulle vara bra. Regeringen bortser tyvärr helt från vad som kommer till uttryck i dessa och många andra undersökningar med liknande resultat. För att föräldrar och barn skall få mer tid tillsammans måste de olika regelsystemen för föräldraförsäkring, barnomsorg, flexibel arbetstid och rätt till tjänstledighet samverka på ett sådant sätt att det blir praktiskt möjligt. Barn är olika och har olika behov. Konsekvensen av detta blir att det som passar den ena familjen kanske inte fungerar i en annan. Ledstjärnan i konstruktionen av systemen måste vara att varje familj så långt möjligt får hitta lösningar som passar de egna behoven. anser att det är av största vikt att barn och deras föräldrar får en väl fungerande vardagskontakt med varandra. Det är eftersträvansvärt att föräldrarna tar tillvara möjligheten att dela på föräldraledigheten så att också pappan till barnet tidigt får möjlighet till en nära relation. Detta är bra både för barnen och för jämställdheten i föräldrarnas relation. Den mest väsentliga förutsättningen för att barn ska få en positiv utveckling är att de direkt efter födelsen har nära och stabila, det vill säga långvariga, känslomässiga bindningar till bestämda vuxna. För de flesta barnfamiljer är tid tillsamman en stor bristvara. Föräldrarna måste få bättre möjlighet att ge barnen det de helst av allt vill ha mer tid tillsammans. 6.1 Rätt till tjänstledighet Den lagstadgade rätten till tjänstledighet (hel- eller deltid) när man blir förälder bör förlängas från till . Föräldrarna skall ha bibehållen rätt att återvända till sitt arbete. De skall kunna dela upp ledigheten mellan sig, om båda föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. Detta är en naturlig konsekvens av att vi vill göra det möjligt för fler att förlänga tiden tillsammans med sina barn när de är små. Man skall inte behöva säga upp sig för att kunna göra detta. I det nya pensionssystemet finns, efter ett kristdemokratiskt initiativ, rätten till s.k. barnår. Det innebär att per barn räknas som pensionsgrundande. 6.2 Föräldraskap och arbetsliv anser att flexibel arbetstid för anställda bör underlättas. Flexibel arbetstid innebär att arbetstagaren tillsammans med arbetsgivaren kan välja hur arbetstiden skall förläggas. Kommittén Välfärdsbokslut har i sin antologi och ungdomars välfärd redovisat de positiva effekterna med att föräldrar har möjlighet att ha flexibel arbetstid i arbetslivet. Man konstaterar att arbetsvillkoren har förändrats och att det blivit vanligare med flextid och med s.k. öppna arbetsplatser där arbetstagaren kan lämna arbetsplatsen eller ta emot besök. Detta har visat sig vara positivt för familjelivet. Flextiden kan bli ett sätt för familjen att pussla ihop sin egen tid, och på det sättet kan man få mer tid för barnen. Det har också visat sig att föräldrar i första hand använder sin flextid för att förkorta den tid barnen vistas i förskola eller annan barnomsorg utanför hemmet. En undersökning från Hem och skola förstärker det intrycket. av de tillfrågade anser att flexibel arbetstidsförläggning är bästa botemedlet mot ansvarskrockar. Det ökar möjligheten att också ha mer tid för sina barn när de nått skolålder eller behöver föräldrastöd som tonåringar. Enligt Kommittén Välfärdsbokslut är det dock så att mödrar i högre grad än fäder har mer begränsade arbetsvillkor och i mindre utsträckning rätt till flexibel arbetstid. Föräldrar önskar flexiblare inte kortare arbetstid, i första hand för att kunna förena föräldraskap och arbetsliv. Tack vare den tekniska utvecklingen är det lättare att arbeta hemifrån. Denna möjlighet bör tas tillvara i högre grad än vad som är fallet , och den bör kombineras med ekonomiska insatser från stat eller kommun. Arbetet bör kunna organiseras så att möjlighet ges till frivillig arbetsdelning och/eller att tjänstledighet underlättas. En förutsättning för att både kvinnor och män skall ha möjligheten att utvecklas i sin yrkesroll och kunna fungera i den viktiga föräldrarollen är att vi kan skapa ett barnvänligt arbetsliv, alltså en arbetsmiljö där det ses som en kompetenshöjning och en viktig samhällsuppgift att vårda och fostra sina barn. Detta gäller både män och kvinnor. Det finns positiva exempel på arbetsgivare som på olika sätt fyller ut en del av skillnaden mellan föräldraförsäkringen och lönen för den anställde. Det är glädjande att arbetsgivare ser värdet av att medarbetare får möjlighet att umgås med sina barn. En positiv syn på föräldraledighet bidrar även till att arbetsgivaren får lojala och nöjda medarbetare. som det finns goda exempel har en genomförd studie om svenska företags attityd till att mannen tar ut föräldraledighet visat att många män motarbetas passivt eller aktivt av sina arbetsgivare. upplever de även en negativ attityd från arbetskamrater. Undersökningen visar att av de undersökta företagen är uttalat positiva till att fäder tar ut sin föräldraledighet. Det är således viktigt att stat och kommun tillsammans med de fackliga organisationerna tar sin opinionsbildande roll på allvar för att förändra synen på föräldraledighet. Detta skulle t.ex. kunna göras genom en nationell kampanj för ett barnvänligt arbetsliv. Om män i större utsträckning blir aktiva deltagande föräldrar skapas förutsättning för kvinnors möjligheter till karriär inom arbetslivet. Att det föds så få barn i är en varningssignal. Mycket tyder på att en ökad förvärvsfrekvens, högre tempo i arbetslivet, ökad arbetslöshet och därmed ökad rädsla att förlora jobbet, försvårar kombinationen föräldraskap och förvärvsarbete. Det är förödande för en nation om det inte skapas utrymme för barn att födas och för vuxna att vara föräldrar. De ekonomiska villkoren för att ta hand om barn måste vara gynnsamma. En generös föräldraförsäkring inklusive en rimlig garantinivå, rätt till tjänstledighet, barnomsorgskonto och tillgång till god barnomsorg av olika slag som kan väljas efter föräldrarnas önskemål och barnets behov är viktiga inslag för att göra kombinationen föräldraskap/arbetsliv möjlig (se nedan). 6.3 Hemarbetet måste uppvärderas Med tanke på hur viktig omsorgen om barnen är framstår dagens system, som inte tar hänsyn till omvårdnad i hemmet, som ganska otidsenligt. När barnomsorgsfrågor diskuteras glöms ofta att småbarnsperioden för de allra flesta är av livet. Ekonomen kom ut med en bok om hemarbete som väckte mycket debatt. Hon konstaterade att det arbete som görs utanför den etablerade arbetsmarknaden endast ger låg grundtrygghet. Detta drabbar i första hand kvinnorna. Män och kvinnor arbetar ungefär lika mycket räknat, men proportionerna mellan hemarbete och arbete utanför hemmet är olika. Kvinnorna arbetar mindre på den så kallade öppna arbetsmarknaden. Med andra ord missgynnas kvinnor över livscykeln genom den här arbetsfördelningen. Detta är en viktig jämställdhetsfråga. Ur detta perspektiv finns det anledning att fråga sig hur staten betraktar arbete som sådant. Hemarbete måste utföras och är viktigt inte minst ur livskvalitetssynpunkt, men signalerna som ges med dagens regelverk är att alla bör förvärvsarbeta heltid även då arbetsbelastningen i hemmet är som störst, till exempel när man har små barn. noterar i sin bok att vård och underhåll av maskiner är en skattebas och räknas som värde i BNP, medan vård och underhåll av människor inom hemmet inte räknas i skattesammanhang och inte alls registreras i den ekonomiska statistiken. En ökad insikt om detta samband kan dock, främst tack vare att varit pådrivande, konstateras i det nya pensionssystemet. per barn räknas som pensionsgrundande i det nya systemet. Denna insikt borde också gälla andra reformer. För många familjer där mannen eller kvinnan eller båda vill satsa mycket tid och kraft på sitt arbete kan det bli en omöjlig uppgift att också hinna med hem och hushållsarbete. Man vill istället prioritera tid med barnen. Traditionellt sett har kvinnorna haft hand om hemmet och denna förväntning finns fortfarande kvar även om de flesta kvinnor är yrkesarbetande. Ett sätt att stödja familjen är att utforma beskattningen så att det går att köpa hushållstjänster vitt till ett rimligt pris. Detta skulle få en rad omedelbara effekter. Rimliga priser på hushållstjänster skulle möjliggöra även för människor med normala inkomster att köpa dessa tjänster. Tillsammans med de andra borgerliga partierna har föreslagit att det vita priset på hushållstjänster ska halveras. Det sker genom en femtioprocentig skattereduktion på arbetskostnaden inklusive moms. Därmed reduceras nästan hela den extra skattekil som hushåll, till skillnad från företag, möter när de anlitar extern arbetskraft med sina redan beskattade pengar. En stor del av den omfattande svarta marknad som råder för denna typ av tjänster skulle kunna bli vit, och fler arbetstillfällen skulle uppstå. Skattereduktionen ska omfatta alla tjänster inklusive s.k. ROT-arbeten som utförs i det egna hemmet eller på den egna tomten. Maximalt per hushåll och år ska berättiga till skattereduktion. har drivit frågan om ett återinförande av kontaktdagarna sedan de togs bort 1995. kunde användas av föräldrarna fr.o.m. det kalenderår barnet fyllde fyra t.o.m. det år barnet fyllde tolv. Föräldern hade möjlighet att avstå från förvärvsarbete och barn i samband med föräldrautbildning, besök i barnets skola eller besök i förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg. Kontaktdagarna har varit mycket viktiga för föräldrarna. När regeringen aviserade att kontaktdagarna skulle återinföras välkomnade detta. Tyvärr har det sedermera visat sig att regeringen brutit sitt löfte om ett återinförande. Endast en kontaktdag och barn för barn mellan har införts. vill istället ge föräldrarna möjlighet att ta ut per barn och år för barn mellan , . På så sätt kan båda föräldrarna delta i sina barns liv på lika villkor. Kontaktdagarna utbetalas med den högre garantinivå som vi föreslår. Föräldrarna bör även kunna spara kontaktdagar som inte kunnat utnyttjas därpå. 7 Valfrihet och kvalitet inom barnomsorgen 7.1 Dagens system orättvist Dagens stöd till barnfamiljerna strider mot viktiga principer som rättvisa, valmöjligheter och god fördelningspolitik. Den mycket höga beskattningen även av låga inkomster kombinerad med inkomstrelaterade bidrag och taxor innebär att orimliga skattekilar skapas. Kostnaden för den som själv ordnar sin barnomsorg, i egen regi eller genom att köpa tjänsten osubventionerad, blir orimligt stor. För att motverka detta och skapa drivkrafter för förvärvsarbete tillhandahåller stat och kommun kraftigt subventionerad offentlig barnomsorg. Sambandet mellan barnomsorgens verkliga kostnader och den avgift som föräldrarna betalar är mycket svagt. I praktiken innebär det att en stor grupp föräldrar gynnas på en annan grupps bekostnad. Utöver de statliga transfereringar som nämnts innebär vissa delar av den skattefinansierade offentliga konsumtionen dolda inkomstöverföringar med minimal fördelningspolitisk träffsäkerhet. är det bara de som väljer att ha sina barn på kommunalt finansierad förskola och familjedaghem som får del av barnomsorgssubventionerna. Familjer där någon av föräldrarna valt att stanna hemma med barnen får ingen del av de offentliga subventionerna. Det får inte heller familjer som ordnat sin barnomsorg privat. Vidare får inte familjer som arbetar skift på tider som inte stämmer med kommunens öppettider någon del av de offentliga subventionerna. Familjer som står i kö till den kommunala barnomsorgen får inte heller del av samhällets stöd. Totalt handlar det om drygt 100 000 barn mellan ett och . Den så kallade Lindbeckkommissionen1(SOU 1993:16) uttryckte detta förhållande så här: Framför allt kan inte dagens subventioner av barnomsorg utanför hemmet motiveras från fördelningssynpunkt. Subventionerna till de kommunala barndaghemmen innebär en inkomstöverföring till de av småbarnsfamiljerna som utnyttjar just denna omsorgsform. Subventionerna till de av småbarnsfamiljerna som utnyttjar andra former av kommunalt understödda är mindre, medan de av småbarnsfamiljerna som inte utnyttjar någon barnomsorg alls inte får någon som helst subvention. Från fördelningssynpunkt vore ett kontantstöd eller en servicecheck, lika för alla, mer motiverad. En annan möjlighet är skatteavdrag för barnomsorgskostnader. 7.2 Dagens system saknar flexibilitet och valfrihet Det nuvarande systemet har också brister ur flexibilitets- och valfrihetssynpunkt. Friheten för föräldrar att välja barnomsorgsform för sina barn är mycket begränsad. För de allra flesta finns bara möjligheten att ha barnen inom kommunalt subventionerad barnomsorg. Många som skulle önska en annan lösning har inte ekonomiska möjligheter till det. är det bara de mest välbeställda som kan välja den barnomsorgsform som passar dem bäst. Med barnens och familjernas behov som utgångspunkt för familjepolitiken är det angeläget att alla har möjlighet att välja den barnomsorgsform som passar de egna förhållandena bäst. Behoven och önskemålen kan naturligtvis variera över tiden och därför ställs stora krav på att samhällets stöd till barnfamiljer är organiserat så att det kan användas på ett flexibelt sätt. 7.3 Erfarenheter av vårdnadsbidraget 1994 Efter en kompromiss i fyrpartiregeringen kunde ett beskattat vårdnadsbidrag på per barn i åldern , med viss modifiering för utnyttjad barnomsorg med kommunalt stöd, införas. Det bidrog till att skapa ökad rättvisa mellan olika barnfamiljer och underlätta för föräldrarna att ordna barnomsorgen utifrån sina egna behov. Långt mer än hälften av alla barnfamiljer som var berättigade till det valde vårdnadsbidraget under den korta tid det existerade. av föräldrar med barn som fyllt men ej fick vårdnadsbidrag . av dessa föräldrar fick per barn, fick per barn och fick per barn. Storleken på vårdnadsbidraget var beroende av hur många timmar barnet vistades på daghem. Den socialdemokratiska regering som tillträdde efter valet avskaffade emellertid stödet . 7.4 Familjepolitiskt nytänkande låt föräldrarna välja barnomsorg Den kristdemokratiska politiken utgår från subsidiaritetsprincipen. Denna innebär att politiken byggs underifrån. Det en liten gemenskap själv klarar av att hantera skall den ansvara för och själv besluta om. De överordnade gemenskaperna skall stödja de små gemenskaperna. För familjepolitikens utformning innebär detta att så många beslut som möjligt, som berör familjen, skall fattas av familjen själv. Ett sådant beslut är till exempel valet av barnomsorgsform som enligt vår mening är en föräldraangelägenhet. Vi vill flytta makten över barnomsorgen från riksdags- och kommunpolitiken till föräldrarna. Staten och kommunerna skall underlätta familjens val, inte styra det. Dagens system som utgår från Socialdemokraternas syn på barnomsorg bygger på ett socialistiskt, kollektivistiskt tänkesätt. av stöden till småbarnsfamiljerna har en starkt styrande utformning. Det är en politik som tonar ner familjens och den lilla gemenskapens betydelse. Vi vill, till skillnad från regeringen, ge föräldrar och kommuner resurser för att kunna skapa ekonomiska och praktiska förutsättningar för val mellan olika och flexibla omsorgsformer. Vid sidan av maxtaxan som förstärker ekonomin för dem som väljer dagens offentligt finansierade barnomsorg vill vi även införa ett barnomsorgskonto. Principen för barnomsorgskontot är densamma som för vårdnadsbidraget, nämligen att låta föräldrarna bestämma över vilken barnomsorgsform som passar familjen bäst. Till skillnad från nuvarande system omfattar det alla barn. Det ger valfrihet, flexibilitet och rättvisa. Förslaget stärker alternativen i barnomsorgsverksamheten, förbättrar kvaliteten i förskolan och visar på en familjepolitisk reform som tilltror föräldrarna själva valet mellan heltid, deltid eller ingen tid alls på arbetsmarknaden under olika perioder av livet. Vi vill helt enkelt myndigförklara föräldrarna. 7.5 Barnomsorgskontot familjen bestämmer Vårt förslag: Från införs ett barnomsorgskonto på för barn som fyller . Maximalt per barn får tas ut . De barn som när reformen införs fyller får ett barnomsorgskonto på . Om barnet helt eller delvis har plats inom kommunalt finansierad barnomsorg reduceras beloppet. Halvtid i barnomsorg innebär halvt kontobelopp, osv. Om barnet vistas heltid (mer än ) inom den kommunala barnomsorgen utgår inget barnomsorgskonto. Beloppet är inte skattepliktigt. Taket för barnomsorgsavgifterna (maxtaxan) är kvar, men kommunerna åläggs att utforma och införa deltidstaxa i minst tre nivåer under taket. Den som nyttjar den offentligt finansierade barnomsorgen mindre skall inte betala lika mycket som den som nyttjar den i större utsträckning. Barnomsorgskontot omfattar alla barn och ger föräldrarna möjlighet att välja barnomsorg, minska sin arbetstid eller vara hemma under en längre del av barnens uppväxt. Med en mångfald av barnomsorgsformer kan olika verksamheter stimulera varandra och bidra till en utveckling av hela barnomsorgen. Därför måste olika barnomsorgsformer ha möjlighet att verka på lika villkor. Mångfald och valfrihet är dessutom den bästa garantin för hög och jämn kvalitet. Reformen omfattar vid ikraftträdandet barn som fyllt ett men inte , men föräldrarna har möjlighet att spara pengar tills barnen blir äldre än så. För barn som redan har fyllt ett eller proportioneras kontobeloppet i förhållande till åldern. Ett barn som är får ett kontobelopp på totalt , varav maximalt kan användas och maximalt när barnet är . behövs inte denna typ av infasningsregler längre, alla ettåringar får då ett kontobelopp på som får disponeras enligt ovan. Kostnaderna för barnomsorgskontot motsvarar för en halvårseffekt och ca för . Med vårt förslag kommer barnens behov och föräldrarnas önskemål att spela huvudrollen. 7.6 Olika barnomsorgsformer och etableringsfrihet Att verkar för att föräldrarna skall ges möjlighet att tillbringa med sina barn och vill uppvärdera föräldrarollen innebär inte att vi inte inser värdet av en förskoleverksamhet med hög kvalitet. För att alla föräldrar skall finna alternativ som passar just dem och deras barn måste det finnas en väl utbyggd barnomsorg med olika alternativ. Som komplement till föräldrarnas omsorg vill vi erbjuda en mångfald av olika sorters barnomsorg: familjedaghem, förskolor, öppna förskolor och fritidshem med olika inriktning och med olika huvudmän. Föräldrarna skall ha rätt att fritt välja barnomsorg. Detta ställer krav på att kommunerna kan erbjuda likvärdiga villkor för alla godkända barnomsorgs- och förskoleverksamheter. På samma sätt som eget val (pengsystem/kundval) fungerar inom skolväsendet, det vill säga att pengarna följer barnet, bör det fungera inom barnomsorgen. Det är en förutsättning för att alla skall kunna hitta en omsorgsform som passar den egna familjesituationen. 7.7 Ökad kvalitet i förskoleverksamhet Det är viktigt att förskoleverksamheten utvecklas så att en hög och jämn kvalitet kan säkerställas. Insikten om barns behov måste finnas och få styra både när det gäller planering av olika omsorgsformer, gruppstorlekar samt kontinuiteten i omsorgen. Såväl kommunala som privata barnomsorgsalternativ skall bedrivas med kvalitetskontroll. Tyvärr har regeringens senaste ensidiga styrning av subventioner till maxtaxan inom barnomsorgen fått den effekt alla förutspådde; barnens vistelsetider ökar och fler barn ställs i kö till en plats. Antalet barn är alldeles för stort i vissa barngrupper. Det är uppenbart att antalet barn per grupp inom förskolan måste minska. Vi anser att varje kommun bör åläggas att lägga fast ett tak för hur stora barngrupperna får vara för olika åldersgrupper. skall ange riktlinjer för detta. Med den politik som vi vill genomföra för ökad mångfald, rättvisare styrning av de offentliga subventionerna och garanterade deltidstaxor kommer trycket på förskolan att minska. Därigenom möjliggörs en högre kvalitet genom bl.a. mindre antal barn per grupp, särskilt i småbarnsgrupperna. Till skillnad från regeringen anser vi att arbetet som görs inom den öppna förskolan bör tas tillvara och vidareutvecklas. Öppna förskolan bärs av en idé som innebär att förskollärare, föräldrar, dagbarnvårdare och andra vuxna som besöker den skall vara med och utforma verksamhet och innehåll. Detta leder till ansvar, trivsel, ökad delaktighet och engagemang från olika vuxna. syn på förskoleverksamheten utvecklas vidare i en separat motion. 7.8 Allmän förskola och förskoleverksamhet Regeringen väljer att gång på gång betona vikten av att föräldrar lämnar sina barn till professionell personal och använder barnets utveckling som argument för införandet av maxtaxa och allmän förskola.