mot · GP02Fi37 · 2002-05-02 00:00:00 — På det viset handlar fördelningspolitik om att låta alla människor i ökad utsträckning få bidra till samhällsutvecklingen. Regeringens fördelningspolitik är i långa stycken både misslyckad och orättvis. Detta gäller inte minst på familjepolitikens område. Den socialdemokratiska politiken går ut på att subventionera de familjer som väljer rätt, det vill säga använder föräldraförsäkringen i ungefär och sedan förvärvsarbetar, med barnen inom den kommunala barnomsorgen. De familjer som av olika skäl inte kan eller vill utnyttja daghem får därmed inte del av det offentliga stödet. Denna politik har utvecklats ytterligare genom den maxtaxa inom barnomsorgen som införts. Denna styrande fördelningspolitik går på tvärs mot den Kristdemokratiska subsidiaritetsprincipen som innebär att staten ska stödja och inte styra familjernas val. vill se en reformerad familjepolitik med ökad valfrihet och ett mer rättvist fördelat offentligt stöd till barnfamiljerna. En del av de besparingsåtgärder som regeringen vidtagit under saneringsåren är och har varit förödande för enskilda människor och ett uttryck för regeringens betydande okänslighet för människors faktiska situation. Som exempel på sådana åtgärder kan nämnas besparingarna på änkepensionerna, bostadsbidragen och övriga försämringar för ålderspensionärer. Regeringen har också genom de utomordentligt omfattande skattehöjningar som skett pressat många hushållsekonomier över den gräns där de själva klarar av att försörja sig utan socialbidrag. skattepolitik inriktas på sänkta skatter för låg- och medelinkomsttagare. vill att alla, även pensionärerna, ska få en standardförbättring, genom det grundavdrag som vi förordar. Regeringens tal om att värna svaga grupper har när det gäller biståndet till världens fattigaste skorrat falskt. Biståndet bör stegvis höjas för att återgå till enprocentsnivån av BNI. 6.2 Den ekonomiska politiken Som ett led i saneringsprogrammet för statens finanser höjde Socialdemokraterna skatterna med räknat nivå, trots vallöften om att eventuella skattehöjningar skulle begränsas till . Med världens högsta skattetryck redan före dessa skattehöjningar är det därför inte konstigt att pengarna strömmat in i statskassan när konjunkturen varit god. Men lika fort som skatteinkomsterna ökat i takt med en högre tillväxt, kommer de nu att minska som en effekt av den sämre konjunkturen. Regeringen har dessvärre helt försuttit chansen att rätta till de strukturproblem som finns i den svenska ekonomin, medan förutsättningarna var goda. Men möjligheten att flytta en del av beslutsmakten tillbaka till familjerna och medborgarna måste prioriteras även om konjunkturen blir sämre, genom att sänka inkomstskatterna för alla och genom att minska de samlade marginaleffekter som finns för stora grupper. Sänkta inkomstskatter handlar om att människor får bestämma över en större del av sin egen lön. Minskade marginaleffekter handlar om att de val enskilda och familjer gör i mindre utsträckning påverkas av den offentliga sektorns regler. Om ska vara ett land för företagande, investeringar och tillväxt kan vi inte ha kvar regler som gör att företag, kapital och kompetens har starka ekonomiska skäl att lämna landet. Vi kan till exempel inte ha kvar en orimligt hög beskattning av lättrörliga skattebaser. Det finns alltså flera skäl att sänka skatterna. Parallellt med detta behöver andra strukturförändringar genomföras. Strategin bör vara att vidta sådana åtgärder som förstärker utbudet av arbete och kapital och därmed motverkar riskerna för ett ökat inflationstryck. Om de strukturförändringar för bättre fungerande lönebildning och arbetsmarknad samt för bättre konkurrens som föreslås nedan genomförs, kommer inflationshotet att kunna bemötas på ett effektivt sätt. Sammantaget skulle den svenska ekonomin varaktigt utvecklas starkare. Med en vikande konjunktur är det därför hög tid att rätta till några av de strukturfel som den svenska ekonomin lider av: Högt skattetryck och stora marginaleffekter som gör att det lönar sig dåligt att arbeta och skapar ett osunt bidragsberoende för stora grupper. Svårt att locka och behålla företag, kapital och kompetens i landet med nuvarande orimligt höga beskattning av lättrörliga skattebaser. Dåligt fungerande lönebildning och arbetsmarknad vad gäller rörlighet, flexibilitet och effektivitet i de arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammen. Bristande konkurrens i stora delar av ekonomin, bland annat offentlig tjänsteproduktion och bygg- och livsmedelssektorn, vilket leder till ett högt prisläge och låg köpkraft jämfört med andra länder. Dessutom måste en övergripande målsättning för den ekonomiska politiken vara att uppnå en uthålligt högre tillväxt än de knappa har haft . Målet för tillväxtpolitik är en varaktigt hållbar BNP-tillväxt på . 6.2.1 Övergripande mål för den ekonomiska politiken Det överordnade målet för den ekonomiska politiken är (se avsnitt 6.1.1) att ge en till alla delar god livsmiljö för människorna. Därför måste den ekonomiska politiken både främja och skapa möjligheter för en uthållig tillväxt av den totala nationalförmögenheten. Endast med detta synsätt kan ett gott förvaltarskap förverkligas och verklig välfärd utvecklas. Inom ramen för detta synsätt kan vår inriktning av den ekonomiska politiken sammanfattas på följande sätt: Det övergripande målet för den ekonomiska politiken är att lägga grunden för att höja den långsiktigt hållbara tillväxten till åtminstone och därmed skapa ett ökande välstånd för alla. För att möjliggöra detta krävs en politik som slår vakt om den statsfinansiella stabiliteten genom lägre utgifter, lägre skattetryck, sänkt skuldkvot och minskad statsskuld och därigenom minskar den svenska ekonomins sårbarhet, skapar bättre villkor för arbete och företagande genom konkurrenskraftiga skattenivåer, ett bättre utbildningssystem och en reformerad lönebildning, skapar goda förutsättningar för att alla skall kunna växa och förverkliga sina ambitioner och på så sätt minska de regionala och sociala obalanserna, ökar valfriheten och säkrar både mäns och kvinnors kontroll över den egna tillvaron, förbättrar den inhemska konkurrensen, bland annat i offentlig tjänsteproduktion samt inom bygg- och livsmedelssektor. 6.2.2 statsfinanser har i tidigare motioner lagt fram förslag som sammantaget innebär överskott i de offentliga finanserna på i genomsnitt över en konjunkturcykel, sänkt skattetryck samt lägre utgifter och utgiftstak för staten. Detta är vår utgångspunkt även vid de förnyade konsekvensberäkningar vi har gjort av vår politik som vi lade fram . Genom en snabbare utförsäljningstakt av statligt aktieinnehav uppnås ett väsentligt starkare budgetsaldo än vad regeringen budgeterar för, vilket leder till en minskad statsskuld. Det finansiella sparandet i staten beräknas också vara något starkare än vad regeringen räknar med till följd av att skattesänkningarna är något mindre än de utgiftsminskningar som föreslås. Detta i kombination med våra förslag till strukturella förbättringar på arbetsmarknads- och skatteområdet leder till att svensk ekonomi i allmänhet och de svenska statsfinanserna i synnerhet kommer att bli mindre sårbara vid konjunktursvängningar. Därmed kan även utlandets förtroende för svensk ekonomi stärkas vilket ytterligare förbättrar möjligheterna att klara den konjunkturnedgång som pågår. 6.2.3 Bättre villkor för arbete och företagande 6.2.3.1 Ökat arbetsutbud och valfrihet genom sänkt skattetryck och minskade marginaleffekter Utgångspunkten för den skattereform vi anser att behöver är att medborgarna själva får en ökad beslutanderätt över sina inkomster. För det andra bör de val människor vill göra, exempelvis öka eller minska sin arbetstid, inte påverkas negativt av kombinationen av offentliga skatte- och bidragsregler. Det första handlar alltså om att sänka det totala skattetrycket, det andra om att minska marginaleffekterna. En alltför stor del av vår tillvaro bestäms genom politiska beslut. vill öka förutsättningarna för ett personligt ansvarstagande, som ett växande etiskt medvetande och gemensamma värderingar mer och mer bör få ersätta detaljregleringar och politisk styrning. Detta gäller generellt, men särskilt tydlig är skillnaden mot dagens socialdemokratiska tänkande på familjepolitikens område där Socialdemokraterna genom en statligt beslutad maxtaxa för daghem ökar den politiska styrningen utöver den redan starkt styrande familjepolitiken. Med det regelverk som gäller , blir människors val alltför ofta en fråga om hur de offentliga reglerna fungerar, i stället för hur man själv vill gestalta sitt liv. Statens ska i stället ha en stödjande roll, där de ekonomiska resurser som passerar den offentliga sektorn inte hindrar och begränsar, utan tvärtom skapar valfrihet och flexibla lösningar. Insikten har funnits länge om att skattesystemet tillsammans med behovsprövade bidrag och inkomstprövade avgifter skapar orimliga marginaleffekter för stora grupper. Det vill säga att stor del av en inkomstökning går bort i form av ökad skatt, minskade bidrag och höjda avgifter. Likaså är insikten tämligen utbredd om att höga marginalskatter, eller höga kombinerade marginaleffekter, är skadligt för samhällsekonomin. Med samlade marginaleffekter på uppåt, och i vissa fall över, finns det inga privatekonomiska skäl att öka sin arbetsinsats, åtminstone inte på kort sikt. Omvänt betyder höga marginaleffekter att personer med låga inkomster som arbetar heltid faktiskt kan tjäna på att arbeta mindre. Kunskapen om hur, mer exakt, välfärdsstatens alla skatte-, avgifts- och bidragssystem samverkar är dock begränsad. Vissa ambitiösa försök till kartläggning3 har gjorts, men det är ofta mycket svårt att överblicka den aktuella helheten eftersom systemen förändras. De undersökningar som görs baseras i princip alltid på statistik och regler som gällde något eller . Den så kallade familjeutredningen konstaterar dock i sitt slutbetänkade Ur fattigdomsfällan (SOU 2001:24) att särskilt höga marginaleffekter drabbar familjer med låga inkomster. Bland samtliga barnfamiljer är marginaleffekten och bland dem som har bostadsbidrag . Det innebär att av en inkomstökning på får de endast behålla . Även om bostadsbidraget bidrar av den samlade effekten så står skatten för den största andelen. Bidragsberoendet och rundgången i skattesystemet måste minskas. anser att de partier som tillsammans genomfört den omfattande pensionsreformen, också gemensamt bör söka finna en bred och långsiktigt hållbar lösning på de skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemet. bör ta ett helhetsgrepp över både de höga genomsnittsskatterna och de höga samlade marginaleffekterna. I det följande presenteras ett antal förslag där målet är att reducera de samlade marginaleffekterna för stora grupper vid förvärvsarbete, ändrad förvärvsfrekvens, eller vid köp av tjänster med redan skattade pengar. Sänkt skatteuttag och minskade marginaleffekter. Åtgärder på kort sikt Det svenska grundavdraget, som i internationell jämförelse är väldigt lågt, bör höjas till , och kunde vid en större översyn eventuellt inledas med en upptrappning. En sådan upptrappning skulle kunna reducera marginaleffekten för taxerade inkomster med . Kommunerna ska kompenseras fullt ut för intäktsbortfallet. Marginalskatten bör minskas för alla förvärvsaktiva låg- och medelinkomsttagare genom ett statligt förvärvsavdrag mot beskattningsbara kommunala inkomster. Målet bör vara ett avdrag på av inkomsten som då alltså reducerar marginaleffekten med . Avskaffad värnskatt reducerar marginaleffekten för inkomster över den högre brytpunkten för taxerad inkomst. En skattereduktion på för hushållens köp av tjänster bör införas. På så sätt elimineras nästan hela den extra skattekil som uppstår när extern arbetskraft anlitas med redan skattade pengar. Betydligt fler samhällsekonomiskt motiverade byten (köp) av tjänster kommer till stånd, eftersom de även blir privatekonomiskt lönsamma. Effektiviteten i ekonomin kommer därmed att öka. kan den svarta sektorn trängas tillbaka när det blir möjligt att både köpa och sälja privata hushållstjänster både vitt och lagligt. (Jämför avsnittet nedan om konkurrens.) Minskade totala marginaleffekter. Åtgärder på lite 1. Fempartiöverläggningar om marginaleffekterna Skadligheten av marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen erkänns nu av nästan alla. Icke desto mindre är de politiska svårigheterna att rätta till dem betydande. Det handlar oftast om att växla bidrag mot sänkta skatter. arbetar för att analysera och avlägsna de många skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen. För att skapa stabilitet och långsiktighet borde en samverkan ske mellan de fem partier som står bakom pensionsreformen. I sådana överläggningar bör bl.a. följande punkter kunna diskuteras. Bostadsbidraget är fördelningspolitiskt träffsäkert, men står därmed för en betydande del av marginaleffekterna, oftast , för familjer med låga eller medelhöga inkomster. Detta, visar bl.a. familjeutredningen (SOU 2001:24), beror på bostadsbidragets konstruktion och avtrappning. En lägre återbetalningsprocent i underhållsstödet skulle kunna växlas mot ett något lägre förbehållsbelopp. En sådan åtgärd kan göras statsfinansiellt neutral, som till exempel en sänkning skulle minska marginaleffekten från till . Marginaleffekterna i arbetslöshetsförsäkringen är ett väldokumenterat strukturellt problem på den svenska arbetsmarknaden som helst borde få en bred och långsiktig politisk lösning. Ett förvärvsavdrag eller skattereduktioner som enbart gäller för inkomst av tjänst skulle öka behållningen av arbete jämfört med a-kasseersättning. Även fribeloppsgränsen för studiebidraget ger orimliga marginaleffekter på vanligen för de studerande. Den kan reduceras med olika tekniker, varav den mest radikala är ett totalt avskaffande av gränsen. Ett förslag om slopat fribelopp för heltidsstuderande har tidigare presenterat, och det finns även med i beräkningarna i denna motion. Reformerad och fonderad socialförsäkring Den största delen av socialförsäkringssystemet omfördelar inte inkomster mellan personer, utan mellan olika tidsperioder i en och samma persons livscykel. Pensionssystemet är kanske det tydligaste exemplet, där den livsinkomst man arbetar ihop utgör grunden för de avgifter man betalar in och sedan den pension man får. För dem som inte har kunnat arbeta ihop till en rimlig pension finns ett golv, en garantipension, som finansieras av alla förvärvsarbetande via de vanliga inkomstskatterna. Systemet tar också särskild hänsyn till föräldraledighet för vård av barn, studier och värnplikt. Förutom att denna typ av rakare rör mellan vad man betalar in och vad man får ut behöver skapas i fler delar av socialförsäkringssystemet, går det också att göra stora vinster på att fondera delar av systemen. Enkelt uttryckt så kräver ett (helt eller delvis) fonderat system som ger en viss avkastning ett lägre skatteuttag för att finansiera de förmåner som man har bestämt. En fonderad försäkring verkar också stabiliserande, eftersom den i viss mån kan fungera som en buffert vid dåliga år. Statens lånebehov och statsbudgeten skulle därmed inte behöva variera i takt med till exempel den utveckling vi sett i sjukförsäkringen. Införandet av ett utbildnings- eller kompetenskonto dit löntagare och arbetsgivare kan avsätta pengar för kompetensutveckling, är också ett exempel på hur man på ett mer individuellt sätt kan fondera medel för människors kontinuerliga kompetensutveckling i arbetslivet. Staten har givetvis, vid utformandet av regelverket, ett ansvar att se till att kontosystemet både blir effektivt och ger alla grupper rimliga förutsättningar för en god kompetensutveckling. Även om bara delar av systemen är fonderade och avkastningen är låg, kan den sammanlagda vinsten på samhällsnivå bli stor. Sjukförsäkringen beräknas gå med ett underskott av ca , jämfört med ett överskott . Sjukförsäkringen borde ges en mer autonom utformning. är beredda att diskutera villkoren för reformering, eventuellt med en egen buffertfond för att utjämna inbetalningar och utbetalningar över tillfälliga variationer mellan olika år. De partier som står bakom pensionsreformen vore även här en lämplig konstellation för sådana samtal. 6.2.3.2 Bättre förutsättningar för företagande, regional utveckling och bibehållna skattebaser är ett litet land med öppen ekonomi gentemot omvärlden. Detta medför att vi i stor utsträckning är beroende av hur skattesystem och regler ser ut i omvärlden, särskilt i våra viktigaste konkurrentländer. Om långsiktigt ska vara ett land för företagande, investeringar och tillväxt, går det inte att ha kvar vissa skatter som gör att företag, kapital och kompetens har starka ekonomiska skäl att lämna landet. Vad hjälper det om har aldrig så höga skattesatser, om skattebaserna i en globaliserad ekonomi flyr ur landet? Det krävs också att medborgarna har en etiskt förankrad vilja att betala skatt och att bidra till samhällsutvecklingen. Varje skattesats är möjlig att eliminera med fusk, om inte viljan att göra rätt och vara ärlig hålls vid liv och motiveras. Därför måste den etiska debatten hållas levande. har de exempellöst höga svenska skattesatserna ofta på ett övermäktigt sätt utmanat medborgarnas etiska medvetande och moral. Om vi inte justerar vissa regler och skattebaser är risken stor för att många skattebaser snabbt eroderar. Uppskattningsvis är placerade i utlandet eftersom kapitalskatten där är mycket lägre, eller i praktiken noll, då dessa medel inte deklareras alls. En rad svenska företag har flyttat sina huvudkontor utomlands till följd av skillnader i beskattning. Vi riskerar att en alltför stor del av nyutexaminerade civilingenjörer och andra viktiga resurspersoner flyttar utomlands. Antalet företagare måste öka för att nya arbetstillfällen ska skapas och nödvändiga skatteintäkter genereras som kan finansiera den välfärd vi önskar. Tyvärr pekar statistiken åt fel håll. En genomgång visar att under de gångna åtta åren med socialdemokratiskt styre upplever en nedåtgående trend med allt färre företagare vilket framgår i nedanstående diagram. Diagram 6.2 Antalet företagare Källa: SCB har bara börjat ta fart, men redan har den svenska bok- och skivbranschen fått problem med vikande försäljning på grund av skillnader i mervärdesskatt gentemot andra länder. Prisskillnader som beror på lägre produktionskostnader, effektivare distributionsmetoder eller lägre vinstmarginaler är självklart ingenting som från svenskt håll ska motarbetas eller korrigeras på något sätt. Med prisskillnader som i stort sett endast beror på att beskattningen är olika blir resultatet en ineffektiv resursfördelning och att konsumenterna styrs till val de kanske annars inte skulle gjort. Förändringar behöver göras för att inte kapital och kompetens två mycket viktiga faktorer för en fortsatt välfärdsutveckling ska flytta utomlands. Sänkt skattetryck och minskade marginaleffekter ingår som viktiga delar, vilket beskrivits i tidigare avsnitt. I detta sammanhang är också skatter på kapital viktiga. Nedan presenteras några åtgärder som anser behöver genomföras för att i ökad utsträckning behålla och locka hit företag, kapital och kompetens. Regelverket som omger företagen är omfattande och krångligt och kostar företagen enorma belopp att hantera. Antalet regler måste minska och de regler som inte används ska slopas. Sänkt skattetryck och minskade marginaleffekter enligt tidigare avsnitt. Alla typer av avgifter som debiteras arbetsgivaren som ett direkt pålägg på lönekostnaderna fungerar som en löneskatt och driver upp lönekostnaderna. Detta försämrar i sin tur företagens konkurrenskraft gentemot omvärlden. Därför vill sänka arbetsgivaravgifter och löneskatter. Flera näringar, inte minst jordbruket och åkerinäringen, lider på grund av högre skatter av sämre konkurrensvillkor jämfört med andra länder inom till exempel EU. Det är naturligtvis viktigt att anpassa vår skattelagstiftning på en rad områden för att skapa en rimlig konkurrenssituation för vårt näringsliv. Inte minst har detta också betydelse för att motverka de regionala obalanserna inom landet. , , och presenterade ett program med 53 konkreta förslag för fler företag och ökad tillväxt. Målet är att ska bli ett land för företagande och att vi återigen ska finnas i toppen av välfärdsligan. Några av förslagen listas nedan. Förmögenhetsskatten som motiverats av fördelningspolitiska skäl får helt andra effekter och strider mot principen om skatt efter bärkraft. Den bör därför avvecklas. Dubbelbeskattningen på utdelningsinkomster från risksparande avskaffas. Reglerna för fåmansbolagsbeskattningen reformeras radikalt. Reglerna vid generationsskiften reformeras så att näringsidkare kan överlåta sitt företag till nästa generation utan att straffbeskattas. Rättssäkerheten inom skatteområdet förbättras, bland annat genom att beviskraven för skattemyndigheten skärps vid skattetillägg och upptaxering. Effektivare handläggning av skatteärenden införs och en 24-månadersgaranti ges vid skattetvister, från besked av skattemyndigheten till dom i sista instans. De offentliga monopolen minskas och sektorn för privat näringsverksamhet ökas. Till exempel ska Apoteksbolagets försäljningsmonopol upphöra. skadliga effekter för främst småföretagen ska minska. Lika villkor oavsett företagsform för företagare och anställda vad gäller sjukförsäkring, föräldraförsäkring och a-kassa införs. Etableringsfriheten säkerställs och kopplas till en fungerande tillsyn av såväl privat som offentlig produktion av välfärdstjänster. 6.2.4 Reformerad lönebildning och arbetsmarknad Ett av de allvarligaste hoten mot en positiv utveckling i svensk ekonomi är om lönerna i fortsätter att stiga avsevärt snabbare än i EU-länderna i genomsnitt och i EMU-länderna i synnerhet. och större delen av låg de svenska löneökningarna betydligt över såväl produktivitetsökningen i som löneutvecklingen i jämförbara länder. Detta betalades med ökad inflation, så trots höga nominella löneökningar blev reallöneökningen noll. låg de svenska löneökningarna under EU-genomsnittet , men har de åter ökat över EU-snittet. Det finns numera en utbredd insikt om att den svenska lönebildningen fungerat dåligt. Inte minst LO-ekonomer brukar fokusera på lönebildningens stora betydelse för sysselsättningen. Lönesumman motsvarar ungefär hälften av BNP, vilket gör att även små procentuella förändringar får stort genomslag på samhällsekonomin. Men trots utbredd kunskap om lönebildningens betydelse för samhällsekonomins utveckling lyser de politiska förslagen nästan helt med sin frånvaro. Se även avsnitt 4.5. Ett annat allvarligt problem är att lönebildningen i så liten utsträckning främjar dynamik och flexibilitet, och därmed sysselsättning och tillväxt. Allt fokus från regeringens sida ligger på löneökningarnas totala nivå, men mycket lite görs för att främja en lönebildning som premierar utbildning, ansvarstagande och rörlighet på arbetsmarknaden. Staten ska inte avgöra vilka löneavtal som får träffas. Däremot bör staten skapa sådana spelregler som underlättar lönebildningen, ger ramar för ett gott förhandlingsklimat och skapar sådana incitament att till exempel risken för ökad arbetslöshet tas med som en kostnad när avtal ska tecknas, liksom vinsten med en lägre arbetslöshet. Incitamenten för fackföreningarna att ta hänsyn till risken för ökad arbetslöshet är i princip obefintliga. I själva verket ingick det som en del i den så kallade solidariska lönepolitiken att facken inte skulle behöva tänka på eventuell arbetslöshet, det var statens uppgift att finansiera a-kassorna. Den moderna arbetsmarknaden präglas av ett ökat behov av flexibilitet och ett allt större kunskapsbehov. Den nya situationen på arbetsmarknaden har gjort att de nuvarande arbetsmarknadspolitiska åtgärderna måste ses över.