mot · GQ02Sk382 · 2002-10-23 00:00:00 — Skatter en fråga om makt tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skattepolitikens långsiktiga inriktning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en inkomstskattereform 20032004.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avdragsgilla försäkringsavgifter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkt skatt för barnfamiljer.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att räkna in omväg till barnomsorg i bilavdraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skattereduktion för hushållsnära tjänster. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kompetenssparande och pensionssparande.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkt fastighetsskatt.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om frysta taxeringsvärden.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om reavinst vid bostadsrätts- och fastighetsförsäljning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stegvis avskaffad förmögenhetsskatt.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffad sambeskattning av förmögenhet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändringar i arvsskatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införande av avdragsrätt för gåvor till internationellt bistånd.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förenklat företagande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om F-skattsedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om preliminär F-skatt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skattekonto. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om enskilda näringsidkares registreringsnummer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om borttagande av generalklausul mot skatteflykt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fåmansbolagsreglerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en bred översyn av pomperipossaeffekterna.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att underlätta generationsväxlingar i familjeföretag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av dubbelbeskattning av aktieutdelning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkta arbetsgivaravgifter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om grön skatteväxling.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av momsen. 1Yrkandena 14, 712, 14, 22 och 2426 hänvisade till FiU. Skatter en fråga om makt För liberaler är målet med politiken att öka människors makt över sina liv. Vår vision för är ett land som ger nya möjligheter för alla. Skatter är en fråga om makt. För oss liberaler är det dock inte så enkelt att frihet är detsamma som ett lågt skattetryck. Enskilda individer är, i livet, beroende av att vi gemensamt kan finansiera skola, vård, omsorg och socialförsäkringssystem av god kvalitet. Det är alltid utgångspunkten för en liberal skattepolitik. Frihet mäts genom att alla människor ges större makt över sina liv och det kan en sund skattepolitik och en klok fördelning av våra gemensamma resurser bidra till. Ingenting tyder på att det finns en tydlig koppling mellan tillväxten i ett land och skattekvoten. Dock är summan av alla olika skatter inte oväsentlig. Vi tycker att det ska löna sig att arbeta, spara, utbilda sig och ta risker, men finns det en rad skadliga skatter som motverkar detta. I ett samhälle där skattetrycket i övrigt är lågt skulle det givetvis ha funnits en möjlighet att sänka de skadliga skatterna och istället höja de skatter som i mindre utsträckning bidrar till att bromsa tillväxten. Problemet i är att vi har nått vägs ände, skatterna är höga över hela linjen. Ett centralt problem i är att vi har ett högt skattetryck men dessvärre inte får valuta för våra skattepengar. Kvaliteten inom skolan, vården omsorgen, och socialförsäkringssystemen är långtifrån vad som är önskvärt i en liberal välfärdsstat. Här krävs långtgående reformer i den anda som presenterar i våra övriga motioner. Liberala utmaningar i skattepolitiken Den ekonomiska politiken är ett medel att nå denna liberala vision. Långtidsarbetslösa ska få jobb och en ny självkänsla. Den outnyttjade resurs som finns bland invandrarna måste tas tillvara och de som lever i utanförskap måste ges tillträde på arbetsmarknaden. De som är sjukskrivna ska få den rehabilitering som behövs för att slippa från sjukdom och komma tillbaks till sina jobb. Idérika människor ska våga ta språnget att förverkliga sina drömmar. Familjer ska få större marginaler i sin vardagsekonomi så att alternativ som varit stängda, som kanske att vara mera med barnen, ska öppnas. Stressade, utbrända människor ska hitta tillbaka till hälsa och framtidstro. Arbetande människor ska kunna leva på sin lön och det ska löna sig att studera och arbeta, som anställd eller företagare. Den ekonomiska aktiviteten går upp och ned. Det är aldrig lätt att förutsäga den kommande ekonomiska utvecklingen, men de flesta känner att osäkerheten för del just nu är större än vanligt. Det finns tydliga signaler, bland annat från , som visar på att den svenska ekonomin kommer att utvecklas betydligt sämre än vad regeringen har räknat med. Orsakerna är en sämre internationell konjunktur och en sämre inhemsk utveckling. Regeringen står passiv för den nedgång i den svenska ekonomin som tycks vara på väg och de grundläggande strukturproblem som leder till en hög arbetslöshet och fortsatt svensk eftersläpning. Vi vill föra en politik som snabbare och effektivare leder förbi konjunkturproblemen och som har sin tyngdpunkt i åtgärder mot de långsiktiga utmaningarna. En hög och jämn tillväxt är nödvändig för att svensk ekonomi ska klara av de problem landet står inför. En tillväxtstimulerande politik är avgörande för framtidens välstånd och ställning som välfärdsnation. Vår ambition är att ska komma tillbaka till en tätposition bland de utvecklade länderna. Därför måste reformer nu genomföras som höjer den svenska ekonomins förmåga till långsiktigt uthållig tillväxt. Det gäller att förbättra förutsättningarna för företagande, arbetsmarknad, konkurrens och produktivitet och enskilda människors verksamhet och valfrihet och vi är beredda att fullfölja reformpolitiken för att nå detta mål. Svensk ekonomi står inför ett antal utmaningar som gör det nödvändigt att den ekonomiska politiken har denna inriktning och detta mål. Det krävs både god tillväxt och en förändrad politik för att lösa framtidsproblemen. Liberalismen är positiv till förändringar. Nya situationer kräver nya ställningstaganden. Det som gällde för 10, 20 eller är kanske inte aktuellt . Skattereformen 199091 var ett viktigt steg när det gällde att råda bot på den snårskog av undantag och konstiga incitament som successivt byggts in i systemet. vanns en bred acceptans för att det var viktigt att minska höga marginalskatter och marginaleffekter, inte bara för höginkomsttagare. Det har gått dess och mycket har förändrats, som stora delar av skattereformen urholkats av olika socialdemokratiska regeringar. Det finns många skäl att nu på nytt se på skatterna ur ett övergripande och mer långsiktigt perspektiv och forma riktlinjer för skattepolitiken i en ny tid: Principiella skäl att på nytt se på skatterna. Utvecklingen i vår omvärld. Samhällsproblem där skatteförändringar kan bidra till lösningar. Nya möjligheter finns att lösa välfärdsproblemen, möjligheter som inte funnits tidigare. Skattepolitiken måste också utformas dels utifrån de olika skatternas tänkbara utformning och snedvridande eller konkurrensnedsättande effekt, dels utifrån hur mycket beskattning totalt som kan anses vara acceptabelt. Givetvis påverkas den totala skattenivåns skadliga effekter av vilken mix av skatter som finns och dessa kan utformas på för individen, samhällsekonomin och dynamiken olika belastande sätt. Klart är dock att varje form av beskattning medför negativa och snedvridande effekter för individ och samhällsekonomi. Argumentet för beskattning är ju att de utgifter som skatterna finansierar ger större positiva effekter än de nackdelar som skatterna medför. Någonstans finns en balanspunkt mellan fördelar och nackdelar med varje enskild skatt såväl som med totalbeskattningen. Denna balanspunkt formas såväl av våra värderingar, vår ideologi som av den praktiska verkligheten. Även om våra värderingar inte ändrats, har situationen i samhället gjort det, inom och globalt. När verkligheten ändras behöver vi alltså rita om kartan. Nya samhällsföreteelser såväl som gamla problem som kräver nya lösningar ser vi som utmaningar, där skattepolitiken utan dogmatism kan bidra till ett modernt, jämställt, jämlikt och öppet samhälle. Internationaliseringen river gränserna alltmer Detta är i grunden en positiv företeelse, men betyder att vi måste hantera såväl skatternas storlek som utformning på nya sätt. Skattebaser är rörliga i flera bemärkelser, de kan rent fysiskt flytta på sig eller verksamheter kan förtvina i ett land och växa i ett annat. Förändringen från industrisamhälle till kunskapssamhälle Detta måste sättas i förhållande till arbete som bas för beskattning. Kunnande som produktionsfaktor fungerar annorlunda än maskiner såväl ur statiskt som dynamiskt perspektiv. Industrisamhället krävde kapital i form av byggnader och maskiner, det moderna tjänstesamhället är mycket mera baserat på kunskapskapital. När arbetet blir kapital måste synen på såväl arbets- som kapitalbeskattning förändras. Jämställdhet och beskattning av arbete Tjänstesektorer (särskilt vård och utbildning) hämmas inte bara av offentliga regleringar utan också av skatt på arbetet. Jämställdhet i meningen att förena arbete med familj kräver ofta ytterligare köp av tid vilket underlättas genom skattelättnader särskilt för hushållstjänster. Men sådana specifika lösningar räcker inte, en ny inriktning på beskattning av arbete och kunnande bidrar till att skapa ett samhälle där kvinnor och män har likvärdiga möjligheter att jobba, försörja sig själva på rättvisa löner, förverkliga sina idéer och bestämma mera själva i sitt eget liv. Segregation, utanförskap och fattigdomsfällor Skatten på arbete och marginaleffekter i låga inkomstlägen drabbar individerna, minskar deras möjligheter att arbeta och de blir en ekonomisk börda i stället för att bidra till välstånd genom arbete. Den höga totalbeskattningen på arbete leder till att svenska låg- och normalinkomsttagare får väldigt lite över. Bidragssystemen är både generella och selektiva. Fattigdomsfällorna leder till att människor inte bara är fattiga, de har svårt att göra något åt detta, vilket är värre. Ett samhälle med dynamik och utvecklingskraft kan inte låsa in stora grupper människor i bidragsberoende och vanmakt. Skattesystemet måste bidra till att släppa in de utestängda i arbetslivet. Det svenska skatte- och välfärdssystemet möter en växande utmaning från befolkningsutvecklingen. Andelen stiger , men genom att andelen yngre sjunker stiger inte den förvärvsarbetande befolkningens försörjningsbörda förrän . Att andelen barn sjunker är dock i sig ett långsiktigt problem. Det betyder att har vi en nådatid då försörjningsproblemen inte ökar, men sedan förvärras de kraftigt. Därför måste vi använda till att reformera de svenska systemen så att de blir mera långsiktigt hållbara. Ett betydande steg är den breda pensionsreform som i hög grad varit med om att arbeta fram och sätta i sjön. Många fler reformer behövs för att klara den demografiska utmaningen, både vad gäller finansiering av sociala utgifter och för att få ett ökat arbetsutbud. Skatteinkomsternas storlek bestäms inte bara av skattesatser. Betydande energi måste läggas på att skapa ett skattesystem som gynnar en växande och dynamisk ekonomi. I grunden är det nämligen detsamma som en ekonomi med växande skattebaser. Med breda skattebaser kan gemensamma åtaganden finansieras med lägre skattesatser. Den demografiska utvecklingen i kombination med internationaliseringen innebär att några enkla lösningar inte finns. De demografiska utmaningarna kan inte lösas med skattehöjningar, internationalisering kan inte enkelt mötas med kraftiga, snabba skattesänkningar när man har långtgående ambitioner på en god utbildning och vård. Figur 1 Skattebasfördelning, prognos 2001 Det svenska skattetrycket fördelar sig på kapital, på konsumtion samt på arbete. Internationaliseringen minskar drastiskt möjligheten att hålla ett högt skattetryck på rörliga skattebaser, helt enkelt därför att hög skatt leder till minskande skattebas och därmed sjunkande skatteintäkter från denna skattebas. Detta leder till att med ett högt skattetryck finns ingen annan möjlighet än att hålla en hög beskattning med höga skattekilar även på låg- och medelinkomsttagare. Därför måste skattetrycket totalt sett sänkas. Skattebaser och skatteintäkter, prognos 2001 Övrigt skatt på varor och tjänster Utvecklingen i vår omvärld över decennier frihandelsvänliga linje och våra internationella åtaganden får också konsekvenser för skattepolitiken. Vi har i accepterat de fördelar som följer med internationellt handelsutbyte och att vi lever i en internationellt inriktad ekonomi. Det innebär att vi inte kan föra vilken skattepolitik som helst. som man kan konstatera att det inte är nödvändigt att varje land helt anpassar sin skattepolitik till grannar och konkurrentländer är det viktigt att beakta de tendenser som råder, dels i de stora ekonomierna, dels i våra närmaste länder, dvs. På de flesta områden är EU-länderna på väg mot lägre skatter. Detta är än mera tydligt om man ser till de beslut som fattats om de kommande årens skattepolitik men som ännu inte kan avläsas i statistiken. Det är väl känt att har det högsta skattetrycket i konkurrens med som detta traditionellt mäts, som totala skatteinkomster i procent av BNP. Detta innebär också att det svenska skattetrycket på de stora skattebaserna är högt. Inom har gjorts beräkningar på skattetrycket på skattebaserna arbete, konsumtion och kapital. Det är främst när det gäller skatt på arbete som ligger högt. I jämförelse med EU-genomsnittet på ligger den svenska skatten på arbete högre. Detsamma gäller också fem i top-listan vad gäller de fem EU-länder som har högst skatt på kapital och konsumtion, där den svenska skatten på konsumtion ligger högre än EU-genomsnittet. På kapitalskatteområdet är differensen än större. EU-genomsnittet för skatt på kapital ligger lägre än den svenska skatten på kapital. I de flesta fall gäller att ett land som har högt skatteuttag på en skattebas i allmänhet har lägre skattetryck på de andra skattebaserna. Exempelvis ligger högt vad gäller skatt på kapital. Detta beror dock på att i tas kommunalskatt främst ut som fastighetsskatt vilken här räknas in i skatt på kapital. tar däremot ut hälften så mycket skatt på arbete som gör. Det finns egentligen bara ett land som i likhet med har ett högt skatteuttag på alla tre skattebaserna, och det är . Den fråga som då är berättigad att ställa är om det höga skatteuttaget inte ger en motsvarande högre välfärd i ? Det finns många partiella belysningar av detta, men ett sammanfattande mått kan beräkningar av köpkraftskorrigerade offentliga utgifter sägas vara. Skillnader mellan länderna i köpkraftskorrigerade offentliga utgifter per capita kan belysas för sjuk- och hälsovård samt för utbildning. Enligt dessa siffror är det möjligt att se att inte ligger i topp trots de höga skattesatserna. Länder såsom , , , och ligger högre. Samma mönster är möjligt att observera på utbildningsområdet, där blir omsprunget av länder som , , och . Således ligger inte i topp inom något av dessa kärnområden trots de höga skattesatserna. Det andra högskattelandet tycks få ut mera per satsad skattekrona. Ett av problemen med de höga svenska skatterna på arbete är att de medför att skattekilen är hög. Detta innebär att skillnaden mellan arbetsgivarens kostnad för att sysselsätta och det som arbetstagaren får ut efter alla skatter är stor. Höga skattekilar är ett hinder för sysselsättning. Detta blir speciellt tydligt i lågkonjunkturer. I och med att det blir att lättare att flytta arbetsuppgifter mellan länderna, och lättare för människor att arbeta i andra länder, riskerar en hög skattekil att i dubbel mening missgynna . Företag blir mindre benägna att förlägga verksamhet hit, och den enskilde anser sig på goda grunder få ut för lite när alla skatter beaktats. Inte heller får den enskilde ut offentliga tjänster som kan sägas kompensera för de höga skatterna. Det är därför viktigt både att generellt sänka skattetrycket och att minska skattekilen. Skattepolitiken: inriktning och krav De ekonomiska analyser som gjorts för den ekonomiska utvecklingen på , främst inom ramen för den senaste långtidsutredningen, LU 2000, pekar på de ekonomiska påfrestningar som den demografiska utvecklingen kommer att medföra. har det konstaterats att detta inte kommer att bli märkbart förrän omkring nästa decennieskifte och att det innevarande decenniet kommer att innebära vissa lättnader. 2000-talets ger oss således möjlighet att förbereda oss och de ekonomiska systemen, inte minst de s.k. välfärdssystemen, för de kommande påfrestningarna. Som tidigare konstaterats har betydande förändringar skett av pensionssystemet som i många avseenden nu är betydligt bättre rustat än tidigare att möta de demografiska förändringarna. Politiken kan inte förlita sig på att det i slutet av decenniet ska vara möjligt att höja skattetrycket. Vår inriktning bör vara att dels reformera välfärdssystemen, dels reformera skatterna så att de blir internationellt konkurrenskraftiga och bidrar till en god tillväxt. Inte minst viktigt är det att arbeta fram ett skattesystem som uppmuntrar entreprenörskap, arbete och studier. En bättre politik, som kräver förändringar av bl.a. arbetsmarknad och skattepolitik, kan ge högre tillväxt. Då blir också utrymmet för de nödvändiga offentliga utgifterna större utan att skatterna behöver höjas. har i breda program förordat att satsa på en högtillväxtlinje. Är man villig att ompröva t.ex. arbetsmarknadsregleringar, lönebildning och lönerelationer, skatter på företagande etc. i syfte att få ett tillväxtvänligare klimat, vilket vi är, är en högtillväxtlinje trovärdig. Det innebär i sin tur att politiken även i andra avseenden måste inriktas så att arbetsutbud och -deltagande utvecklas gynnsammare. En sådan politik skapar, men förutsätter också, ett skattesänkningsutrymme. På basis av kan detta utrymme beräknas till ca , med hänsyn tagen till ökningen av de offentliga utgifterna. Den absoluta merparten av sänkningen måste gälla sådana skatter som gör att det lönar sig att arbeta, spara och ta risker, och att göra det i . Fördelen med att sänka skatten och ha en bredare skattebas framför högre skattesats och smalare bas är att verksamheterna i sig är gynnsamma för utveckling, jobb och företagande i . Det är långsiktigt bra för och svenskarna att verksamheten finns i vårt land, med lägre beskattning, än att samma skatteinkomster genereras med högre beskattning av kvarvarande, smalare verksamheter. Med den övergripande inriktningen att utgifts- och skattekvoter ska fortsätta att successivt minska även genom att vi begränsar allmän expansion av offentlig sektor, är beredda att stå för och genomföra prioriteringar, effektiviseringar, avregleringar etc. samt att bidrag minskar i takt med att behoven minskar för att på så sätt lämna gott utrymme för det som är de viktiga verksamheterna är detta en inriktning som är väl förenlig med vår värdering av skola, vård, äldreomsorg, handikappstöd eller bistånd. Den inhemska ekonomins avmattning i form av antalet ökade varsel och nedläggningar fungerar såsom en varningssignal och får effekter också på bedömningen av skatteinkomsterna och på vilken skattepolitik som är lämplig. Den sämre ekonomiska utvecklingen riskerar i sig att leda till lägre skatteinkomster för staten och kommunerna än regeringen räknat med. En lägre tillväxt gör det i sig än mera angeläget att föra en ekonomisk politik som återställer förtroendet och ökar tillväxten. Vi vet att traditionell stimulanspolitik inte ger några garantier för återställt förtroende och återställd tillväxt. Detta har i ett antal länder lett till en arbetsfördelning där centralbankerna kommit att vara de som främst svarar för den kortsiktiga konjunkturpolitiken genom räntepolitiken. Den svenska har inget tillväxtmål men genom att den ska hålla en stabil inflationstakt blir detta i praktiken en penningpolitik som kommer att motverka konjunktursvängningar. Det finns lång erfarenhet av svårigheterna att stimulera eller bromsa ekonomin genom skatte- och utgiftspolitik så att de motverkar konjunkturen. Därför har skattepolitiken i omvärlden mera kommit att få en långsiktig inriktning. Detta är viktigt när man ska ta ställning till vilken skattepolitik som bör föras. Det är långt viktigare att beakta de långsiktiga tillväxtstimulerande effekter en skatteförändring har än vilka de eventuella kortsiktiga stimulanseffekterna kan vara. En långsiktig skattepolitik som stimulerar till arbete, sparande, utbildning och risktagande lägger grunden för en tillväxt som snabbt leder oss ur konjunkturproblemen. Den skattepolitik som nu lägger fram är främst inriktad på att stimulera tillväxt och sysselsättning. Att tid är en bristvara, att lönen tar slut före månaden och att familjeliv, jobb och fritid är svårt att kombinera är en verklighet som många svenskar känner igen. Stressen och pressen ökar i vardagen och allt fler drabbas av ohälsa. Att inte ha makt över sin egen vardag skapar en vanmakt som ibland kan vara svår att bryta. Den liberala skattepolitiken vill bryta vanmakten genom att ge den enskilda människan större makt över sin egen vardag. Genom att se till att småbarnsföräldrar får ägna mer tid till barnen istället för till tvätten, genom att anställda ges möjlighet till makt och delaktighet i arbetslivet och genom att lönen räcker hela månaden så kan vanmakten bytas till makt över vardagen. Makt över sin egen inkomst Det skall löna sig att arbeta. Denna traditionsrika fp-mening hänförlig till förre fp-ledaren och sedermera Nobelpristagaren i ekonomi (18991979) fortfar att tydligt sammanfatta inriktning av skattepolitiken för enskilda. När den stora skattereformen, som tillkom genom samarbete mellan Socialdemokraterna och , genomfördes var avsikten att huvuddelen av alla inkomsttagare endast skulle betala kommunalskatt och ingen skulle betala i skatt. Knappt hade bläcket på skatteöverenskommelsen torkat, så drev Socialdemokraterna igenom en differentiering av momsen, med en lägre skattesats på livsmedel. Socialdemokraternas skattehöjarpolitik och vänstersamarbete har kraftigt urholkat den skattereform som därför inte kom att hålla decenniet ut. Ett lapptäcke av reduktioner, kompensationer, upp- och nedtrappningar och värnskatter har återigen trasslat till inkomstskatteskalorna. Regeringen har tidigare tagit tre av de fyra stegen i sin egen inkomstskatteförändring. Vi liberaler tycker det är bra att man sänker inkomstskatterna, men beklagar att man valt en form som inte tillräckligt tar itu med de strukturella problemen som marginalskatterna, utan istället ägnar sig åt att urholka enkelheten i skattesystemet. Vi anser att det är dags att ta nya tag, och föreslår därför en ny skattereform för ett nytt århundrande. Ett sådant arbete måste ske över partigränser och ges bred förankring i för att bli stabilt och långsiktigt. Grunden måste vara att återgå till principerna skattereform.