mot · GQ02MJ489 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utgångspunkterna för fiskeripolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om konsekvenserna av politikens utgångspunkter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokal/regional förvaltning av vissa bestånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att delar av EU:s jordbruksstöd bör användas till miljöåtgärder i länderna kring , där det gör mest långsiktig miljönytta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att höja avgiften på handelsgödsel.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att gynna ekologiskt lantbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att anlägga fler våtmarker i odlingslandskapet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbyggnad av sopförbränningsanläggningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om försäljning av fisk med höga dioxinhalter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om reservat. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skärpa reglerna för oljeutsläpp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör omfattas av samma regler för drivgarn som övriga vatten inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skyddsjakten på säl bör stoppas. 1 Yrkande 5 hänvisat till SkU. Våra havsmiljöer, och västkusthaven, är akut hotade, och att förändra situationen tar tid. Övergödning och miljögifter finns kvar efter det att utsläppen minskat. Detta faktum gör det än viktigare att inte vänta med politiska åtgärder. Det finns mycket vi kan göra för att våra barn och barnbarn ska ha levande hav med giftfri fisk, badmöjligheter och biologisk mångfald att tillgå. Tonvikten i denna motion ligger i . Frågor kring västkusthaven utvecklar vi närmare i andra sammanhang. Det behövs handling. Frågor rörande torskfisket tar vi upp i annat sammanhang. Utöver det föreslår bland annat att delar av EU:s jordbruksstöd används till miljöåtgärder i länderna kring , där de gör mest långsiktig miljönytta höjda miljöavgifter på konstgödsel att ekologiskt lantbruk gynnas anläggande av flera våtmarker i odlingslandskapet ingen utbyggnad av sopförbränningsanläggningar innan klarhet nåtts om införande av en skatt på avfallsförbränning och krav på långtgående källsortering att fisk med för höga dioxinhalter inte ska få säljas i att fler reservat inrättas och att de planer som finns genomförs i snabb takt att klassas som ett PSSA, ett särskilt känsligt havsområde att reglerna och straffen skärps för oljeutsläpp att de långa drivgarnen förbjuds att jakten på gråsäl stoppas. Vi har stört balansen i och västkusthaven . Med dessa och andra åtgärder finns hopp, även om återhämtningen kommer att ta . Inledning den motsägelsefulla politiken fick vi uppleva två till synes motsägelsefulla skeenden. EU:s nya gränsvärden för giftet dioxin i maten trädde i kraft, vilket gör att en hel del av den feta fisken från klassas som otjänlig för konsumtion. pågick en utbyggnad av sopförbränningskapaciteten i , vilket kommer att öka nybildningen av dioxin som med tiden kan läcka ut i havet. Den agerande är dock inte fullt så motsägelsefullt som det kan framstå: utöver utbyggnaden av sopförbränningen har regeringen sökt och fått dispens för för östersjöfisk, så länge den bara konsumeras av människor i . Och så tillsätter man en utredning som kommer att ytterligare fördröja nödvändiga åtgärder. Exemplet illustrerar läget kring i ett nötskal: är redan hårt drabbad Läget riskerar att förvärras Problemen är ett resultat av en ohållbar utveckling i länderna i regionen Den tar inte problemen på allvar i sin praktiska politik Bristande åtgärder på hemmaplan undergräver trovärdighet och möjligheter att driva förändringar i det för viktiga internationella samarbetet. I tillrinningsområde bor och verkar 85 miljoner människor i 12 olika länder. Tillståndet i påverkas av det som händer i de nio kustländerna, men också av luftburna föroreningar från andra länder. Hotbilden för kan sammanfattas så här: Miljögifter (dioxiner, olja m fl) Industri (även energi) Hotade arter och brist på reservat Utöver att skapa problem vart och ett för sig kan hoten samverka. Det prekära läget för torsken påverkas således av utfiskning, övergödning, miljögifter och stora transportanläggningar. Av uppgörelsen mellan , regeringen och framgår att rovfisket måste upphöra och att ett ensidigt svenskt stopp för torskfisket införs från . Detta är nödvändigt, men inte tillräckligt. kan klimatförändringar påverka på ett svårförutsebart sätt. kan påverkas av ökande temperaturer, ökande nederbörd, en ökande frekvens av stormar, både direkt och indirekt, genom t ex förändringar i skogen. Situationen är i många stycken likartad i och , i vissa avseenden bättre, i andra värre. Läget är akut på flera punkter. Vi måste agera . Vi vet vad som behöver göras. I det följande presenterar några av våra förslag till åtgärder för att komma till rätta med problemen i våra hav. Ett program för att rädda Varje art spelar sin roll i den ekologiska väven. Om det blir stora ändringar i antalet av en art kan konsekvenserna sprida sig i ekosystemet ibland på ett irreversibelt sätt. Torsken är den huvudsakliga rovfisken i och därför viktig för att hålla andra fiskpopulationer, som skarpsill, i balans. äter skarpsillen torskens rom. Minskar torsken ökar skarpsillen. Bytet blir jägare. Ökar skarpsillen för mycket kan torsken få svårare att återhämta sig. Flera arter överfiskas i och västkusthaven, men situationen är särskilt allvarlig för torsken och, i , för den vilda laxen. Till följd av vattenkraftsutbyggnaden har den vilda laxen livskraftiga bestånd i bara fyra av ursprungligen 28 laxälvar längs . Endast av laxbeståndet i består av vildlax. Drivgarnsfisket i det öppna havet fångar både vildlax och den utplanterade laxen, förutom oavsiktliga bifångster av hotade havsdäggdjur som tumlaren. Det förvärrar hotet mot vildlaxen. 1991 fattade EU beslut om att förbjuda drivgarn längre än i EU:s vatten, och 1998 beslutade EU att förbjuda drivgarn . Men bidrog till att ett undantag från båda besluten gjordes för . Här är det tillåtet att använda drivgarn per båt. Det finns stora naturliga fluktuationer i torskbeståndet i . Men sedan toppnoteringen har bestånden minskat drastiskt, både till följd av sämre förutsättningar för reproduktion och på grund av överfiskning. Beståndet minskade från 1 500 miljoner individer till 55 miljoner individer . Beståndet har under så gott som legat på en nivå väl under lägsta biologiskt acceptabla nivå. Ändå har tilldelat sig betydligt högre kvoter än forskare har rekommenderat. I rekommendationerna säger forskarna i ICES att läget inte har förbättrats och att de biologiska grunderna för att torskfiske inte skall ske i öster om kvarstår. Situationen är likartad på . EU:s strukturstöd har bidragit till en ökning av fiskeflottan. Flera länder, inklusive , har en överkapacitet. Det leder till en större konkurrens om fisket, till överfiskning och till att EU köper fiskerättigheter i andra delar av världen. I satsades 19951999 av offentliga medel, inklusive EU-stödet och den nationella medfinansieringen, på ett program som resulterat i en ökning av effektiviteten (och infiskningsbehovet). Programmet för perioden 20002006 förväntas kosta av offentliga medel, förvärra problemet med överkapacitet och minska antalet sysselsatta. När fisktillgången i EU:s vatten minskar köps rättigheter till fiske utanför kusterna i fattiga länder på . Där bedrivs sedan fiske enligt samma oförsiktiga principer som tidigare orsakat vår egen utfiskning. De som drabbas hårdast är de lokala kustfiskarna, som mister sin försörjningsgrund genom ett försämrat fiske. Pengarna som EU köper vattnen för hamnar knappast hos kustfiskarna, snarare hos regeringen. är det enda land i EU som fortfarande tillverkar fiskmjöl, varav en stor del används som foder till odlad fisk. av totala fiskfångst är foderfiske. Fritidsfisket är också betydande. , den ansvariga myndigheten, har en svårhanterlig dubbeluppgift att både främja näringen och värna miljön. Fiskeripolitiken måste baseras på ett ekosystemtänkande. Havet ska dessutom inte bara ses som en produktionsresurs för yrkesfisket; också naturvårdens, rekreationens och fritidsfiskarnas intressen måste beaktas. Alla är beroende av att fisken finns kvar och därmed av att delar av fisket minskas. Därutöver anser att fisken har rätt att finnas för sin egen skull, inte bara i förhållande till dess nytta för människan. Fisket måste alltid utgå ifrån försiktighetsprincipen. Detta ger en plattform för ett mer kraftfullt och trovärdigt agerande vid internationella fiskeförhandlingar och vid revideringen av EU:s gemensamma fiskeripolitik. Några konsekvenser är att foderfisket kraftigt bör begränsas, som skyddsfiske av skarpsill övervägs. Övervakningen och kontrollen av fisket måste förbättras. Och bör avstå från EU-stöd som förvärrar fiskerinäringens strukturella problem. Lokal/regional förvaltning av vissa lokala bestånd bör prövas i kustzonen och det småskaliga fisket där prioriteras. Att hindra storskaligt industrifiske kan leda till bättre förutsättningar för levande kustsamhällen, som det sannolikt har en positiv effekt på fiskbestånden. Övergödningen, framför allt med kväve och fosfor, gör att algblomningen blir allt kraftigare. När det är giftiga alger blir det ett problem i sig. När algerna dör och sjunker till havsbotten och börjar ruttna förbrukas syre. Det kan orsaka syrebrist som drabbar andra arter, inklusive torskyngel. Problemen i är välkända. I förvärras läget av den långsamma vattengenomströmningen och starka skiktningen mellan yt- och bottenvatten. Också andra utsläpp av organiskt material som förbrukar syre bidrar till problemet. Pågår det dör bottnarna och den ekologiska balansen rubbas helt. Allt större delar av är syrefattiga och vissa bottnar är helt syrefria. Bottendöden har spridit sig till större delen av . Den totala tillförseln av kväve och fosfor till har uppskattats till ca 630 000 respektive . Kvävet och fosforn kommer från jordbruket, avloppen och trafiken, men även från verksamheter som skogsbruk och fiskodling. av kvävet kommer från luften, medan av fosforn kommer från marken. En stor del av det luftburna kvävet kommer från utlandet och ca två tredjedelar kommer från transportsektorn. tycks halten av fosfor i ha ökat, medan kvävehalterna är oförändrade. Går man dock längre tillbaka i tiden har kvävehalterna ungefär fördubblats och fosforhalterna snarare fyrdubblats. Varken eller grannländerna kom i närheten av målet att halvera det av människan orsakade kväveutflödet. För att minska belastningen av näringsämnen i nivå skulle kvävet behöva reduceras och fosforn . svarar för av den totala kvävebelastningen från marken och av fosforbelastningen. Enligt ett annat sätt att räkna svarar för av kvävebelastningen i . Med tanke på att vi bara har av befolkningen i tillrinningsområde betyder det att utsläpp per invånare är betydligt högre än genomsnittet runt . Detta, trots att som ett av de rikare länderna borde ha goda möjligheter att ta tag i sina utsläpp. Tillförseln av kväve till havet från människors aktiviteter i fördelar sig mellan olika sektorer enligt följande: nedfall av luftburna kväveföreningar Ökningen kommer framför allt från jordbruket och trafiken. Avloppsreningsverken i tar bort endast drygt hälften av kvävet från avloppsvattnet. Kvävebelastningen från jordbruket måste minskas kraftigt genom en rad åtgärder. vill höja miljöavgiften på konstgödsel. är det mer lönsamt för bonden att använda konstgödning än naturgödsel. Detta trots att det finns naturgödsel i överskott på gårdar som endast håller djur. Inom det ekologiska lantbruket används endast gödsel som ingår i naturens kretslopp. Enligt flera undersökningar, bland annat en långtidsstudie från , är ekologiska lantbruk betydligt bättre på att hushålla med gödningen än konventionella lantbruk. Genom att höja miljöavgiften på konstgödsel gynnas ekologiskt lantbruk. Det är också viktigt att de stödsystem som utformas inom ramen för EU:s jordbrukspolitik så långt det är möjligt gynnar en övergång till ekologiskt lantbruk. Andra åtgärder för att minska kvävebelastningen från jordbruket är bättre naturgödselhantering, ökad användning av odlingssystem där marken är täckt året om, att djurhållning med hög djurtäthet i läckagebenägna områden ska begränsas på kort sikt, att vi på kommer ifrån det specialiserade jordbruket med stora djurenheter, att det införs skyddszoner längs vattendrag och att våtmarker anläggs i jordbrukslandskapet. Det behövs också åtgärder från andra områden än jordbruket. Till exempel behövs verkningsfulla miljöskatter på kväveutsläpp från kommunala reningsverk och ökad tillsyn över de uppskattningsvis 500 000600 000 enskilda avlopp som inte uppfyller krav. Ökningen av utsläppen från trafiken måste dämpas och vändas till en minskning genom t ex miljöstyrande vägavgifter i städerna, förstärkt miljörelatering av farledsavgifter och andra åtgärder som vi utvecklat utförligare i annat sammanhang. Kvävegödslingen inom skogsbruket måste minska. Dessutom bör en begränsning av, alternativt skärpta regler för, fiskodlingar övervägas. För att verkligen nå effekt i arbetet med att rädda miljön i krävs också ett utvecklat internationellt samarbete i . EU:s jordbrukspolitik gynnar uppbyggnaden av ett intensifierat jordbruk baserat på konstgödning och kemikalier. Hög avkastning premieras medan miljöproblem åsidosätts. Utvidgningen av EU till de baltiska staterna och innebär stor risk för att jordbruket i dessa länder går samma väg, vilket skulle vara förödande såväl för den biologiska mångfalden i jordbrukslandskapet som för . innebär utvidgningen möjligheter för miljöarbetet i . När i princip alla länder kring havet är medlemmar i finns en naturlig plattform för samarbete och en möjlighet till krafttag som måste utnyttjas. Det kräver dock en långtgående förändring av jordbruksstöden, så att uppbyggnad av ett modernt ekologiskt lantbruk premieras. Det vore dessutom rimligt att använda en större del av jordbruksstöden till åtgärder för att minska de negativa miljöeffekterna av jordbruket, inte minst åtgärder mot övergödning. Satsningar på utbyggnad av effektiva reningsverk och anläggning av våtmarker är åtgärder som kan ha positiv påverkan på östersjömiljön. Dessa åtgärder bör då vidtas där bästa långsiktiga nytta kan uppnås av satsade medel, oavsett vilket land det handlar om. Eftersom är ett särskilt utsatt område bör det vara en prioriterad fråga inom EU att komma till rätta med problemen där. För att kunna driva en aktiv miljöpolitik med trovärdighet i de internationella forum som står till buds, så måste vi också driva en aktiv politik på hemmaplan. Detta står alltså inte i motsats utan måste göras konsekvent och . Havet blir slutförvar för mycket av kemisamhällets avfall. Larmrapporterna fortsätter att dugga tätt. har det till exempel handlat om kemikalier som bromerade flamskyddsmedel (som finns i många elektriska produkter och enligt återfunnits i modersmjölk), ftalater (som används i bland annat kosmetika och enligt fortfarande används i barnleksaker), cancerklassade högaromatiska oljor (som används i bildäck), triklosan (som används som bakteriedödande ämne i vanliga hushållsprodukter) förutom dioxiner. Dessa kemikalier kan påverka miljön och genom att hamna i näringskedjan också människan. Jämfört med andra hav har mycket höga halter av långlivade miljögifter. Vissa stabila gifter (som klororganiska föreningar) som är fettlösliga kan tas in i näringskedjan, där de sedan kan ansamlas och koncentreras i fiskar, fåglar och djur. Halterna av klororganiska föreningar i fisk från är tre till tio gånger så höga som i fisk från norra . Problem har tidigare orsakats av gifter som PCB, DDT och klorgasblekning av pappersmassa. Även sedan utsläppen minskat eller upphört kvarstår problemen. efter det att PCB förbjöds i överraskades forskare av att vår tillförsel till var lika stor som de f d . Även om halterna av DDT och PCB i har minskat ökar andra långlivade miljögifter. Några av dagens hot utgörs av kemikalier som dioxiner, bromerade flamskyddsmedel och olja. Som tidigare nämnts innehåller en del fisk i så mycket dioxin att de inte klarar EU:s nya gränsvärden för halten dioxiner i människoföda. Fet östersjöfisk är särskilt utsatt för miljögifter p g a förhållanden med låg vattengenomströmning och många industrier runt havet. Efter ett antal dioxinskandaler inom EU, t ex i , skärpte EU sina gränsvärden för dioxin i maten till att motsvara rekommendationer och satte igång ett program för att minska dioxinbildningen. Svenska fiskare protesterade mot de nya gränsvärden eftersom en hel del av den lax, ål, strömming och sill som fångas i inte skulle klara dem. sökte och fick dispens från EU-kraven: dioxinhaltig fisk från får säljas till svenska konsumenter, men inte exporteras till andra EU-länder. Detta prejudikat kan naturligtvis åberopas av andra länder som inte vill uppfylla nya EU-krav inom andra områden, t ex av hänsyn till ett starkt producentintresse. 1998 inleddes inom FN:s regi förhandlingar om en konvention om långlivade organiska föreningar (på engelska persistent organic pollutants, förkortat POP-ämnen). Några exempel på POP-ämnen som nämns i konventionen är bekämpningsmedel som DDT, industrikemikalier som PCB och ämnen som bildas oavsiktligt vid industriella processer som dioxiner. Andra POP-ämnen, som bromerade flamskyddsmedel, tas ännu inte upp uttryckligen i konventionen. Konventionen antogs vid en konferens i och kallas därför . Parallellt med förhandlingarna om pågick planeringen för en utbyggnad av sopförbränning i . Cirka hälften av de dioxiner som bildas i kommer från sopförbränningen. Det är osäkert hur stor risken är att dessa dioxiner hamnar i miljön och även i . Klart är dock att myndigheterna haft dålig koll på hur mycket dioxiner som bildas och vart de tar vägen. Bakgrunden till utbyggnaden är att kommunerna underlåtit att utveckla andra sätt att hantera avfall (t ex kompostering) sedan 1997 beslutade att förbjuda deponering av brännbart avfall . efter det att skrevs under i medgav dåvarande miljöministern i svar till frågor från i att det fanns tecken på att en alltför ensidig utbyggnad av avfallsförbräning håller på att ske på bekostnad av materialåtervinning och biologisk behandling. Utredningar tillsattes, men fortsätter utbyggnaden. som höll på att ratificera höll på att undergräva den genom utbyggnaden av sopförbränningen. Detta urholkar konventionen och försvårar för att med trovärdighet kräva att andra länder verkligen vidtar åtgärder för att leva upp till dess krav. Många befarar att bromerade flamskyddsmedel kan bli ett nytt DDT-PCB-problem. De är också stabila och fettlösliga ämnen som generellt anrikas i näringskedjan. De har spridit sig i miljön och finns i bl a fågelägg och fisk. ingår de i myndigheternas miljöövervakning av . Därtill upptäcks nya störningar, vars orsaker man ännu inte kartlagt. förorenas alltjämt av utsläpp av hormonstörande, cancerframkallande och reproduktionsstörande kemikalier av olika slag, av tungmetaller som kvicksilver, kadmium eller (i minskande omfattning) bly, av radioaktiva ämnen och så vidare. Oljan utgör ett särskilt problem. Oljehalten i ytvatten är två eller så hög som , trots att det är i som olja utvinns. Även om de mest uppmärksammade utsläppen kommer från sjöfarten kommer en större del av oljan till havet på annat sätt: med flodvattnet från anläggningar inne i landet, från luften eller från kommunala avlopp. De akuta effekterna drabbar sjöfåglar. På kan fisk, växter och djur drabbas. Antalet registrerade utsläpp i svenska vatten har minskat , tack vare en kombination av skärpt lagstiftning, åtgärder i hamnar och förbättrad bevakning. Mörkertalet anses dock vara stort. De flesta utsläpp är små, avsiktliga utsläpp, svåra att spåra och beivra. finns en risk för att oljeutsläppen i ökar till följd av ökad oljeletning och oljeutvinning. Den verksamheten har varit blygsam, men befaras öka kraftigt. Mest akut är att stoppa en pågående utbyggnaden av sopförbränningsanläggningar som riskerar att leder till nybildning av dioxin . vill ha ett tillfälligt stopp för alla utbyggnader tills en skatt på förbränning av avfall införts för att ge kommunerna ett ekonomiskt incitament att hitta miljömässigt bättre lösningar. Detta fordrar en lagändring. Dessutom måste det klargöras, t. ex. genom rättsfall eller en lagändring, att en betydligt mer långtgående källsortering av bl.a. det organiska hushållsavfallet krävs. En annan viktig åtgärd är att kräva att klassas som ett PSSA, ett särskilt känsligt område, enligt internationella maritima organisationen , vilket utvecklas närmare i annat sammanhang. Det krävs en rad andra åtgärder för att minska föroreningen av våra hav. En mer aktiv och förebyggande kemipolitik, som inriktas på att minska produktion och användning av ämnen med vissa inneboende egenskaper (som är till exempel cancerframkallande, mutagena, hormonliknande eller reproduktionsstörande) är nödvändig för friska och levande havsmiljöer. Vi behöver en handlingsplan för dioxin och ett slopande av det svenska undantaget från EU:s gränsvärden för dioxin i mat. Myndigheternas övervakning av avfallsdeponier måste förbättras. Vi måste förbjuda bromerade flamskyddsmedel (och driva på internationellt för ett förbud) och användningen av giftiga båtbottenfärg för båtar och sjöfart i . Oljehantering runt våra kuster är ett allvarligt hot mot havsmiljön. bör förbjuda all gas- och oljeborrning runt våra kuster samt verka för att förbudet utvidgas till hela . Vi måste se till att lagen om avgiftsfrihet för omhändertagande av spillolja efterlevs och hjälpa till att bygga ut anläggningar för omhändertagande av spillolja och bidra till utbyggnaden på andra sidan . En lag bör utformas som förbjuder att fartyg lämnar hamn innan tankarna är helt rena och tömda under kontrollerade former. Regelverket bör skärpas ytterligare så att fartygens ägare och branschen som helhet får det fulla ekonomiska ansvaret för oljedumpningens effekter, oavsett om uppsåt kan bevisas eller ej. Det finns relativt få arter i , dels för att den är relativt ung, dels för att salthalten är för låg för många havslevande arter och för hög för många sötvattenarter. Redan av det skälet lever många arter på gränsen till det de tål. I , där salthalten är , lever ca 2 000 arter av djur; i södra , där salthalten är , lever endast ca 150 arter av djur. Den låga vattengenomströmningen och skiktningen mellan ytvatten och bottenvatten påverkar också, liksom människans aktiviteter. Av de totalt cirka 5 000 arterna i kust- och havsområdena runt anses drygt 200 vara hotade. Det är viktigt för ekosystemens hälsa i våra hav att den biologiska mångfalden och artrikedomen upprätthålls. spelar också en viktig roll för Europas sjöfåglar. Vissa områden är särskilt viktiga för livet i sjön. Det kan vara till exempel kustnära områden eller områden med särskilda bottenförhållanden. Enligt återfinns till exempel av fisk och havsfåglar i av havet, i första hand s k utsjöbankar. Utsjöbankarna påverkas negativt av sjöfarten och giftiga utsläpp, men även av en rad andra mänskliga aktiviteter som byggnation, utvinning av sand från bottnar och nya fiskemetoder. Men av de 12 utsjöbankarna i den svenska delen av är ingen skyddad. Ett annat hot mot livet i och västkusthaven är olämpliga fiskemetoder som ger stora bifångster av annan fisk, fåglar och havsdäggdjur. I en undersökning hade t ex av återfunna sillgrisslor fastnat i fiskeredskap. Också tumlare och sälar fastnar i de ovannämnda laxdrivgarnen och drunknar. Enligt en uppskattning dödas av tumlare i fiskegarn.