mot · GQ02A239 · 2002-10-23 00:00:00 — Svensk arbetsmarknadspolitik behöver ej mer av centralisering utan tvärtom behöver makt och resurser alltmer decentraliseras till länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingar och ytterst till varje person som är arbetslös. bör därför kraftigt reformeras och minskas. Det behövs en central myndighet för att bland annat samla in statistik, göra kvalitetsbedömningar, ha tillsynsansvar, förmedla omställningspengar och auktorisera aktörer, men i övrigt bör så mycket som möjligt beslutas på en lägre nivå. Vad som ovan anförts om en reformering av AMS/AMV bör ges regeringen till känna. Det är viktigt att stärka de arbetslösas självbestämmande över åtgärder och utbildningar. En mångfald av olika åtgärder att välja mellan och olika aktörer som erbjuder dessa ökar den enskildes valfrihet. Ökat självbestämmande skulle kunna åstadkommas genom att införa ett pengsystem, en omställningspeng. Varje person som riskerar att vara arbetslös tilldelas då en viss omställningspeng för att sedan själv kunna välja bland olika åtgärdsprogram. Arbetsförmedlingen ska erbjuda god service och stöd för att hjälpa till i detta beslut. Den centrala myndigheten utvärderar utbildningar/åtgärder för att ge arbetssökande ett bra beslutsunderlag vad gäller kvaliteten på olika verksamheter. Bedömningen av omställningspengens storlek kan göras utifrån behovet och kriterier såsom ålder, utbildning och arbetslivserfarenhet. Resurserna ska kunna användas till att köpa tjänster från auktoriserade aktörer. Vad som ovan anförts om att utreda hur den enskildes självbestämmande kan öka med inriktning mot en omställningspeng bör ges regeringen till känna. 7.3 Åtgärder och aktörer Genom att erbjuda flera olika aktörer som utförare av arbetsmarknadsåtgärder så ökar den arbetslöses valfrihet. Arbetslösa ska själva välja aktör och kan därmed ställa krav på utbildningens kvalitet. Aktörerna ska vara auktoriserade för att få erbjuda sina tjänster till arbetslösa men därutöver ska det vara stor frihet att etablera sig oavsett associationsform eller vilka tjänster man vill erbjuda. En mångfald av olika företag, föreningar eller organisationer utbildningsföretag, rekryteringsfirmor, ideella organisationer, bemanningsföretag etc leder också till att utbudet av olika former av åtgärder ökar. Ytterst är det statens ansvar att det finns program och åtgärder på orter där det eventuellt inte etableras några andra aktörer. Konkurrens och mångfald bland aktörer ökar kvaliteten och valfriheten för den arbetslöse. Fler aktörer ökar kreativiteten när det gäller utformningen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, och man kan också ta större hänsyn till lokala förutsättningar och de arbetslösas bakgrund. Betalningen för aktörerna är omställningspengen, och det kan också införas bonus för aktörer som lyckas få arbetslösa i reguljära arbeten och om man lyckas placera personer som riskerar att bli långtidsarbetslösa. Aktörernas resultat följs upp kontinuerligt och ger ett beslutsunderlag för andra arbetssökande när de väljer aktör. Vad som ovan angivits om att tillåta auktoriserade aktörer att erbjuda arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör ges regeringen till känna. Alltför många av dagens utbildningsprogram som startats för att minska arbetslösheten har visat sig misslyckade. I en utvärdering av den svenska arbetsmarknadspolitiken fann man att de stora volymåtgärderna inte hade lett till att fler fick nya jobb. Ett av de största programmen är aktivitetsgarantin. I AMS egen utvärdering så sägs att åtgärden inte ökar deltagarnas chanser att få ett reguljärt jobb, däremot ökar chanserna att få ett jobb med stöd. har fått ett reguljärt arbete vilket är lika stor andel som de som inte placerats i programmet. Ett mål med aktivitetsgarantin är också att bryta rundgången i systemen. Rapporten visar dock att de som deltagit i programmet oftare återkommer i arbetslöshet än andra grupper. Möjligheten att använda pengarna på ett atypiskt sätt ska öka, exempelvis genom partnerskap med andra aktörer. Det innebär t.ex. att resurser bör kunna användas för att stödja nyetableringar av företag, om detta bedöms ge större positiva effekter. En lokal frihet att besluta över resurserna innebär också ett lokalt ansvar för effekterna av besluten. Det är hög tid att föra över ansvaret för genomförandet av arbetsmarknadspolitiken, vilket innebär såväl åtgärder som förmedling, till lokal nivå. Finansieringen ska garanteras av staten. Dagens åtgärdsprogram behöver förändras och mångfalden öka. Delvis uppnås detta genom att man tillåter fler aktörer, men det är också viktigt att personer som bor i områden där det inte finns många aktörer att välja mellan får större utbud. Beslut om vilka åtgärder som ska erbjudas ska fattas på lokal nivå. Detta bör ges regeringen till känna. Den demografiska situationen med många personer som kommer att lämna arbetslivet och gå i pension manar till åtgärder. Om dagens mönster vad gäller ålders- och förtidspension består så kommer att lämna arbetslivet . Därutöver är det många människor som inte ingår i arbetskraften på grund av sjukskrivning. Om det låga arbetskraftsdeltagandet håller i sig kommer det att saknas 300.000 personer på arbetsmarknaden , och måste varje sysselsatt försörja 1,3 personer . Det kommer också att vara svårt att får fram personer med rätt kompetens som stämmer med arbetsgivarnas rekryteringsbehov. För den svenska ekonomin och välfärden är det av stor vikt att offentlig sektor och företag kan rekrytera den arbetskraft som behövs. Den enskilt viktigaste frågan för att förhindra att det uppstår brist på arbetskraft är att få bukt med sjukskrivningarna. Andra åtgärder är att göra reglerna för arbetskraftsinvandring mer generösa samt att genomföra reformer så att fler av de arbetslösa kan komma ut på arbetsmarknaden. För en ökad rörlighet på arbetsmarknaden behövs det en infrastruktur på utbildningsområdet som möjliggör ett livslångt lärande. Människor ska kunna vidareutbilda sig ett flertal gånger under sin karriär och för vissa kan det handla om att mer eller mindre helt byta yrke. Eftersom olika människor lär på olika sätt så måste det finnas en mängd olika utbildningsvägar tillgängliga. Inom offentlig sektor, såsom utbildning, vård och omsorg, bör regeringen ta fram strategier för hur man ska möta framtidens behov av utbildad arbetskraft. Detta bör ges regeringen till känna. har problemen med de ökande sjukskrivningstalen fått stor uppmärksamhet. Något yrvaket har den socialdemokratiska regeringen föreslagit lösningar på problemen, förslag som de ofta har röstat mot i riksdag . Trots allt är det positivt att regeringen nu äntligen har fått upp ögonen för problematiken. Debatten har oftast handlat om att rehabilitera dem som redan har blivit sjukskrivna. I det långsiktiga arbetet är det dock än viktigare att arbeta med att förebygga ohälsa. Det förebyggande arbetet vad gäller arbetsmiljön är här centralt och det är viktigt att arbetsgivare tar sitt ansvar för detta arbete. analys av långtidssjukskrivningarna visar att allt fler blir sjukskrivna och att även förtidspensionerna ökar. Framförallt är det kvinnorna som står för den stora ökningen , andelen kvinnor som var långtidssjukskrivna 01 uppgick till . Medelåldern ligger på för de sjukskrivna kvinnorna och bland männen. Offentliganställda är överrepresenterade och den enskilt största yrkesgruppen är anställda inom vård- och omsorgsyrken. Den nödvändiga saneringen av statens finanser tvingade fram svåra nedskärningar i offentlig sektor men utvecklingen har inte stannat vid det. Även under högkonjunkturen har den offentliga sektorn haft en svår ekonomisk situation. Från statligt håll har man varit generös med att ge nya uppgifter men uppdragen har ofta varit underfinansierade. Detta har resulterat i att färre ska göra mer. Den offentliga sektorn har också svagheter i organisationen. är det otydligt ledarskap, stora enheter, mycket ansvar som vilar på personalen men man har inte rätt att besluta om resurser och inflytandet är dåligt. Den vanligaste diagnosen vid långtidssjukskrivningar är problem med rörelseorganen. Den enskilt största diagnosen här är ryggvärk men även problem med nacke och axlar ingår här. Övriga sjukdomar som står för en stor del av kostnaderna är depression, stressreaktioner, muskelvärk och ångestsyndrom. Enligt statistik från är svenskarna tillsammans med nederländarna de som oftast är borta från jobbet på grund av sjukdom. Det är svårt att bedöma orsakerna till de stora skillnaderna i sjukfrånvaro eftersom försäkringssystemen ser olika ut. Oavsett det är det viktigt att komma till rätta med problemet. Ytterligare förslag för att minska sjukskrivningarna lägger vi i vår motion om ohälsa. Det finns en regional aspekt på ohälsan som kan ledas till sociala klyftor i samhället. Medellivslängden i de mest utsatta regionerna av landet är lägre än den region som har högst medellivslängd. I de regioner som har lägst medellivslängd är ohälsotalen på arbetsmarknaden också de högsta. Sjukfrånvaron är hög i samtliga regioner i landet men högst är den i , och , där antalet sjukpenningdagar per invånare och år är mellan 26 och . Lägst antal är det i , och där det varierar mellan 16,2 och per person och år. Skillnaderna mellan de olika regionerna och även skillnaden i ökning ter sig alltför stor för att detta skall vara en tillfällighet. En kartläggning bör göras kring vilka faktorer som bidrar till skillnader av sjukfrånvaro mellan olika regioner. Detta bör ges regeringen till känna. Arbetsmiljöforskningen har fokuserats på vad som är orsaken till den ökade sjukfrånvaron. Däremot har intresset varit lägre kring vilka friskhetsfaktorerna är i de yrkesgrupper och regioner som haft låg sjukfrånvaro. En undersökning bör göras av vilka faktorer som bidrar till att vissa yrkesgrupper och regioner är mer långtidsfriska än andra. Detta bör ges regeringen till känna. I den nya ekonomin slås företagskultur, lojalitet, förtroende och engagemang ofta sönder genom alla förändringar, de snabba omloppstiderna, kraven på nya produkter och kraven på flexibilitet. Organisationer splittras ständigt och omstruktureras. Marknaden tror att snabba börsvinster skapas genom snabba institutionella förändringar. Stabila organisationer ersätts med nätverksliknande konstruktioner som är mer lättfotade för omstrukturering. Ökat risktagande framhålls som en möjlighet att ge människor en ökad frihet att utforma sina liv. I själva verket inträffar det sällan. Styrmekanismer som är otydliga och instabila och en alltmer svårtolkad maktstruktur har i stället bidragit till en ökad ohälsa. Detta nämns för att ytterligare tydliggöra att förbättringar av arbetsmiljön kräver många nya grepp. Det är ingen lösning att bara peka på de gamla då fungerande systemen. Det ekonomiska systemets funktion bör givetvis, som redan påpekats, förbättras. Men huvudinriktningen i det nya kommer inte att ändras. Den nya tekniken och globaliseringen av ekonomin är en realitet. I stället måste vi hitta en del nya vägar för att både utveckla ekonomi i en ny tid och ha goda arbetsmiljöer. Många av de skador som kan härledas till arbetsmiljön kan förebyggas effektivt, ofta med relativt små insatser till låga kostnader. Det kan handla om att investera i hjälpmedel för tunga lyft eller att arbetsplatserna utformas ergonomiskt riktigt. Andra åtgärder som kan genomföras är av mer organisatorisk art. I båda fallen handlar det i grunden om att arbetsgivaren måste ha egen, alternativt tillgång till annans, kunskap och kompetens i dessa frågor. Inte minst är det viktigt att kunskapen om skillnader mellan förutsättningar och behov inom arbetsmiljöområdet mellan kvinnor och män kommer arbetsgivarna till del. Detta gäller exempelvis utformningen av arbetsverktyg som skiftnycklar och slagborrmaskiner som är utformade efter den genomsnittliga handstorleken hos en man. Storleken på tangenter och tangentbord eller på datormusen är andra exempel på vanliga arbetsredskap som vanligtvis är utformade efter mäns förutsättningar, för det mesta dessutom högerhänta män. Regeringen bör med anledning av de aviserade trepartsamtalen med arbetsmarknadens parter göra en närmare studie av hur utbildningen inom arbetsmiljöområdet har utvecklats. Regeringen bör vidare föra en dialog om hur kunskapen och kompetensen inom arbetsmiljöområdet, om detta visar sig vara nödvändigt, kan stärkas ytterligare. Vad som ovan anförts om kartläggning av arbetsmiljökompetensen hos företagen och en förstärkning av denna bör ges regeringen till känna. Återkommande organisationsförändringar och få fasta strukturer leder till dålig kontinuitet i arbetet och riskerar leda till ökad stress för de anställda. Gällande lagstiftning ger inget stöd i att skapa strukturer och ökad kontinuitet och trygghet. Arbetets förläggning och rum, anställningsvillkor och anställningsformer är områden som tydligt kan avgränsas där insatser behövs. En total översyn bör göras av de strukturer som styr den enskildes arbetssituation så att verktyg för bättre arbetsmiljöer kan utvecklas. Detta bör ges regeringen till känna. Ett sätt att förbättra det förebyggande arbetet är att utarbeta kriterier för en god arbetsmiljö. Dessa kriterier skall ligga som grund för en arbetsmiljöcertifiering. Företagare som lever upp till dessa kriterier bör få en nedsättning av arbetsgivaravgifterna. Regeringen bör utreda vilka kriterier som bör ingå i denna arbetsmiljöcertifiering. Vad som ovan anförts om att utreda kriterier för en god arbetsmiljö och nedsättning av arbetsgivaravgifter för företag som uppfyller dessa bör ges regeringen till känna. 8.3 Särskilda åtgärder i den offentliga sektorn Som framgått av statistik och annan redovisning finns det anledning till särskilda satsningar för ökad hälsa inom den offentliga sektorn. Särskilt där har arbetsvillkoren försämrats genom ökad press i arbetet och eftersläpande löner. Inom vården, omsorgen och skolan krävs det extraordinära insatser. Även inom statlig verksamhet finns det människor som farit mycket illa vid besparingar och omorganisationer. Dit hör t ex polisväsendet. Inom den offentliga verksamheten, och särskilt inom vården, omsorgen och skolan, kan den mänskliga arbetskraften inte ersättas av maskiner. Redan nu måste ökade personella resurser tillföras, eftersom budgetsaneringens magra och slimmade organisationer uppenbart lett till stora problem för personalen och dem som skall betjänas. har medverkat till att överföra ekonomiska resurser bl a från försvaret till sjukvården, men det räcker inte. kommer det att bli nödvändigt med ytterligare omfördelningar mellan olika sektorer för att klara vård och omsorg. Problemen blir inte mindre eftersom ett ökande antal äldres behov ska tillgodoses. Det behövs bättre chefer i den offentliga verksamheten. Det gäller oavsett om tjänsten tillsätts med en person med bakom sig i politiken eller inte. Det behov som finns av politiskt och demokratiskt inflytande över viktiga samhällsfunktioner bör normalt tillgodoses på annat sätt än genom politiska tillsättningar av chefstjänster. Det får dock inte vara uteslutet med en tillsättning av en person med en politisk bakgrund. Tillsättningen måste då baseras på en professionell och inte politisk meritvärdering när det gäller ledarskapskompetens. Även de högsta chefstjänsterna bör tillsättas efter ansökningsförfarande och inte avgöras i slutna rum. Många anställda på större företag har tillgång till någon form av företagshälsovård. Bland företagare är dock anslutningen till företagshälsovård sämre. Det finns även skillnader mellan män och kvinnor som driver företag. av männen som driver företag har företagshälsovård medan motsvarande siffra bland kvinnor är . Företagshälsovården ska ges ansvaret för sjukskrivningar vid arbetsrelaterad ohälsa och möjlighet att ge enklare behandling vid sidan av primärvärden. För många företag utgör företagshälsovården en resurs i arbetsmiljöarbetet. Regeringen bör återkomma med förslag som förbättrar förutsättningarna för företag att anlita den kompetens för förebyggande insatser som företagshälsovården kan bidra med. Detta bör ges regeringen till känna. Att anställda har tillgång till en väl fungerande skyddsutrustning är av betydelse för att förebygga arbetsskador. I arbetet med att ta fram adekvat skyddsutrustning har bl a företagshälsovården en stor uppgift. Det är viktigt att utformningen på skyddsutrustningen är sådan att det uppmuntrar till användning. Skyddsutrustning vars passform, vikt och tillgänglighet inte passar arbetstagaren kommer eller aldrig till användning. En stor del av dagens skyddsutrustning är utformad efter traditionella könsmönster på arbetsmarknaden. Detta innebär att utrustning inom exempelvis vård och omsorg ofta är utformade efter kvinnors storlekar och det motsatta inom traditionellt manliga yrkesgrupper. Exempel på detta kan vara skyddshandskar inom vården kontra skyddshandskar inom tung industri, skyddsskor i rätt storlekar och med låg vikt. Detta ställer till problem för personal som behovs- eller projektanställda och uppdragstagare som är i behov av en personlig skyddsutrustning. Arbetsgivare bör ha ett ansvar för att behovs- eller projektanställda och uppdragstagare ska ha tillgång till en personlig skyddsutrustning utformad efter dessas behov och förutsättningar. Detta bör ges regeringen till känna. De mätningar som ligger till grund för skyddsutrustningens standard måste ske under realistiska förhållanden och inte i laboratoriemiljö. Detta är nödvändigt för att ett adekvat skydd skall kunna erbjudas vid användning på arbetsplatsen. Regeringen bör ta initiativ till en översyn av under vilka förhållanden dagens skyddsutrustning testas. Detta bör ges regeringen till känna. 8.6 Buller i offentlig miljö Det finns god skyddsutrustning mot buller som lindrar effekterna av arbete i bullriga miljöer. Denna skyddsutrustning kan dock inte användas i alla typer av verksamheter. Ett tydligt exempel på detta är verksamheterna barnomsorg och skola i den offentliga sektorn. ökade antalet bullerskador hos kvinnor med . En stor del av denna ökning torde ha skett inom den offentliga sektorn, där kvinnor är kraftigt överrepresenterade. Tidigare undersökningar visar bland annat att risken för att drabbas av tinnitus inom förskolan har ökat kraftigt. Orsaken till detta kan vara att större barngrupper vistas i lokaler som inte är avsedda för detta antal barn. Vidare kan valet av byggnadsmaterial påverka resonansen i lokalerna. Införandet av maxtaxan inom förskolan riskerar att leda till att barngrupperna blir ännu större. Detta leder till en allt mer utsatt situation för både barn och personal som vistas i dessa lokaler. Liknande problem finns inom andra områden av den offentliga sektorn. Ett program för bullerdämpande åtgärder i lokaler som används för offentlig verksamhet bör utformas. Detta bör ges regeringen till känna. 8.7 Psykosocial arbetsmiljö och mobbning Diskussionen om mobbning har varit livlig inte minst på grund av ett antal uppmärksammade fall som gått till domstol för att få ersättning. Nästan uteslutande har det dock enbart rört sig om mobbning mellan elever. Detta skriver vi mer om i vår utbildningsmotion. Enligt en kartläggning av så utsätts av deras medlemmar för kränkande särbehandling från arbetskamraterna. Det kan handla om förtal, grova orättvisor, social utfrysning eller illvilliga handlingar. På var tionde arbetsplats förekommer regelbundet kränkande särbehandling från chefer mot anställda, vilket skulle innebära att det bara bland HTF:s medlemmar finns minst 13.000 personer som särbehandlas. Ytterst är det arbetsgivarens ansvar att arbetsmiljön både fysiskt och psykiskt är bra. Enligt samma undersökning så har aldrig deltagit i en kartläggning av den psykosociala arbetsmiljön på arbetsplatsen. Kvinnorna är ofta de som drabbas värst. På arbetsplatser med hög arbetsbelastning och mycket stress resulterar detta ofta i att de sexuella trakasserierna ökar och könsrollsmönster förstärks. I åtgärdsplan för en god arbetsmiljö ska en handlingsplan mot mobbning ingå. Detta bör ges regeringen till känna. Många föräldrar stressar för att både hinna med arbetet och att få tid över för sina barn. Detta drabbar speciellt kvinnor då det fortfarande generellt sett är kvinnor som tar ett större ansvar för arbetet i hemmet. Det så kallade , Moderna arbets- och livsvillkor för kvinnor och män, har studerat både människors arbetsvillkor och deras livsvillkor. Deras intervjuer visar på att framförallt kvinnor är angelägna att få arbetet att fungera ihop med det övriga livet. Tuffa hemförhållanden kombinerat med pressande arbetsförhållanden samt att kvinnor ofta skuldbelägger sig själva kan bli en allvarlig hälsorisk för många kvinnor. De kvinnor som vill vara kvar i arbetslivet kan tvingas välja bort barn. Svårast är det när barn och arbete ska kombineras. Det är viktigt att det finns en buffert för oförutsedda händelser. Om arbetet är förutsägbart, möjligt att begränsa och arbetstiden regelbunden ökar bufferten, likaså om ansvaret i familjen är jämnt fördelat mellan man och kvinna. Det är viktigt att såväl arbetsgivare som kollegor har en förståelse för när en förälder behöver gå tidigare från jobbet för att hämta från dagis eller vara hemma med sjukt barn. Föräldrarnas stress drabbar även barnen. Symptom som ont i magen, huvudvärk, sömnsvårigheter och nedstämdhet drabbar alltfler skolbarn. Denna utveckling måste brytas för att ge människor livskvalitet. Ett barnvänligt arbetsliv bör kännetecknas av hög flexibilitet och tillåtande attityder. Lika villkor för kvinnor och män att förena karriär med familjebildning skall eftersträvas. Det bör därför tas initiativ till överläggningar mellan arbetsmarknadens parter kring frågor om ett barnvänligt arbetsliv. Detta bör ges regeringen till känna. Tid är bland det dyrbaraste vi har, därför är det viktigt att människor ges makt över sin egen tid i så stor utsträckning som möjligt. Vad tiden används till i verkligheten och hur vi egentligen skulle vilja använda vår tid varierar mellan olika skeden av livet. Under vissa skeden i livet har man en större vilja att använda sin tid till att arbeta, bygga upp ett kapital och karriär. I andra skeden är tiden med familj och anhöriga mer värdefull än den tid som spenderas på arbetet. Detta varierar mycket från person till person. Tidsmiljön är en allt viktigare arbetsmiljöfaktor. I slimmade organisationer får många en utvidgning av antalet arbetsuppgifter de anställda ska vara flexibla och kunna rycka in där det bäst behövs för stunden. Även om det kan vara positivt för många att få ett mer omväxlande arbete så är risken att tiden för återhämtning minskar. Många får också skuldkänslor över att aldrig räcka till. Organisationen ska anpassas så att den enskilde arbetstagarens självbestämmande över arbetstiden ökar. Exempelvis kan man inför ett tre/tre-system, d v s att arbetstagaren arbetar för att sedan vara ledig . Arbetstidens längd ska i första hand avgöras av arbetstagare och arbetsgivare. Då kan man ta hänsyn till vilken prioritering som varje arbetstagare vill göra i sitt liv . Den enskilde arbetstagarens inflytande över arbetstid, över schemaläggning och var arbetet förläggs bör öka. Regeringen bör undersöka hur arbetstagarnas inflytande över arbetstiden kan öka och hur ett flexiblare arbetsliv kan skapas. Detta bör ges regeringen till känna. bör tillåta arbetskraftsinvandring i ökad grad för att klara framtidens behov av arbetskraft. finns det många som flyttar till för att arbeta beviljades fler uppehållstillstånd av arbetsmarknadsskäl än permanenta uppehållstillstånd till flyktingar. De flesta tillstånden för arbetskraftsinvandrare är dock tillfälliga. I de flesta fall ges tillstånden till experter, läkare, sportsutövare och artister och de löper på allt från . Statsminister har kommenterat frågan om generösare regler för arbetskraftsinvandring med: Det vore det dummaste vi kunde göra. Regeringen anser att först ska dagens arbetslösa komma in på arbetsmarknaden.