mot · GQ02U249 · 2002-10-23 00:00:00 — För en radikal och självständig utrikespolitik 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN och andra internationella organisationer kraftfullt reagerar mot den fortsatta israeliska bosättningspolitiken och för att den israeliska ockupationen av palestinska områden upphävs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN och andra internationella organisationer verkar för en internationell övervakningsstyrka till . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ger officiellt stöd till kraven att EU säger upp frihandelsavtalet med och på andra sätt ökar trycket på den israeliska ockupationsmakten, så att förmås att uppfylla de krav folkrätten kräver. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN bör kräva att och till rapporterar om sin krigföring i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att militära aktioner mot ett land skall diskuteras och beslutas i FN. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verkar för att FN ges resurser så att FN självt förmår leda den operativa verksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN och i andra internationella sammanhang måste kritisera och bekämpa den folkrättsfientliga och imperialistiska politik som president och hans administration bedriver. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den svenska alliansfriheten utvecklas bort från alla misstankar om en eventuell Natoanslutning och i riktning mot den radikala och självständiga utrikespolitiska linje som varit kännemärke. 2 Tredje världen ligger allt längre bort Den svenska utrikespolitiken har kännetecknats av respekt för och omsorg om folkrätten och ett starkt engagemang för internationell rättvisa. har tydligt tagit avstånd från olika diktaturer och stormakters försök att tvinga andra folk till underkastelse. Det kan räcka med att påminna om hur tydligt tog avstånd från Francodiktaturen i (satans mördare), förtrycket i (diktaturens kreatur) och krigföring i , stödde befrielserörelserna i södra och fördömde blodiga militärdiktaturer i som exempelvis Pinochet-regimen i och Videla-diktaturen i . tog avstånd från stormakters ambitioner att dominera världspolitiken. Det visade sig bl.a. i ett engagemang för världens fattiga länder som ledde till att röst i FN lika ofta ställde sig på dessa länders sida som vi röstade med de rika västländerna. har dock utrikespolitik ändrat riktning. 1990 röstade med västländerna i en tredjedel av omröstningarna i , med de fattiga länderna i tredje världen i en tredjedel och avstod i en tredjedel av omröstningarna. 20002001 röstade som väst i av omröstningarna och avstod i . I inte ett enda fall röstade man med världens fattiga länder. Denna omorientering påbörjades redan under den borgerliga regeringstiden 199194, men har förstärkts under de socialdemokratiska regeringarna . En förklaring till detta är medlemskap i . Detta är också den utveckling som varnade för inför omröstningen om svenskt medlemskap i . Det skulle dock ha varit möjligt för att agera friare och mer efter traditionella och alliansfria linje även inom ramen för det svenska medlemskapet i Europeiska unionen. internationella utbyte med världens fattiga länder har också minskat till förmån för ett allt intensivare utbyte med framför allt europeiska stater. 19651989 stod världens fattiga länder för av det totala antalet officiella besök till och från , medan stod för . har besöken från tredje världen minskat till medan andel ökat till . 3 Folkrätten, exemplet har traditionellt alltid hävdat FN:s roll och verkat för att stärka FN-systemet och folkrätten och därmed skydda de små staternas ställning. De borgerliga partierna har kommit att anse att FN kan ställas åt sidan för att internationella konflikter ska kunna hanteras effektivt. Detta innebär att man i stället för att värna om FN-systemet och folkrätten överlämnar åt världens starkaste militärmakter att besluta om hur internationella konflikter ska hanteras. Denna syn på folkrätt och internationell lag har även influerat av socialdemokratisk utrikespolitik. Enligt folkrätten får våld ej användas för att lösa internationella konflikter (artikel 2:4) utom i två fall. Dels har rätten att besluta om våldsanvändning enligt artikel 42 i , dels har varje nation rätt till självförsvar mot ett pågående militärt angrepp enligt artikel 51. Denna syn på folkrätten förändrades när och Nato började bomba . Kriget föregicks inte av något beslut i . Ingen kan heller påstå att eller andra Natoländer var utsatta för ett militärt angrepp och därmed kunde åberopa självförsvarsrätten när bomberna började falla över . Likväl uttryckte statsminister förståelse för bruket av militärt våld. Det finns inget entydigt (vår kursiv) stöd i folkrätten för bombningarna, förklarade han. Den har inte varit konsekvent i sin bedömning av situationen i och Kosovo. Utrikesminister fördömde president och förklarade att hon efter samtal med FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter fått bilden av en planerad och systematisk fördrivning av civila kosovoalbaner från president sida. Konflikten har pågått . har det internationella samfundet upprepade gånger uppmanat att lösa konflikten på ett konstruktivt och fredligt sätt. Detta erkännande av förtryck av kosovoalbanerna var välkommet. Bara hade dock dåvarande biträdande utrikesminister ansett det lämpligt att sluta ett avtal med regering om att återsända kosovoalbanska flyktingar i till hemlandet, medan försvarade kosovoalbanernas rätt att få stanna. I ett pressmeddelande från kunde man läsa att riksdagsledamöterna samt advokaten varit i Kosovo. I sitt pressmeddelande förklarade de att förtrycket mot den albanska minoriteten har ytterligare skärpts . När det blir fred i Bosnien är risken överhängande att militära resurser kommer att användas mot Kosovo. Det skulle innebära ett folkmord på albanerna som i blodighet kommer att överträffa vad som händer i Bosnien. Det är därför bråttom att beslutar om stationering av fredsbevarande styrkor i Kosovo. Vidare förklarade vänsterpartisterna att situationen i Kosovo är sådan att ett verkställighetsstopp för avvisningar dit måste införas. Inom den socialdemokratiska ledningen var man uppenbarligen inte enig när det gäller kriget i . Förre statsministern kritiserade tillsammans med sin FN-medarbetare författare till den så kallade /kraftigt Natos agerande. I tidningen skrev de: Natos luftangrepp mot är inte godkänt av FN. Man har inte ens kontaktat denna auktoritet. Därför är deras handlingar att betrakta som aggressionshandlingar riktade mot en suverän stat och som sådana innebär de ett slag mot den internationella rättens själva hjärta och mot FN:s auktoritet. Med sitt stöd till Natos bombningar bidrog den socialdemokratiska regeringen till att undergräva FN-systemets ställning. En ny princip stadfästes utan svenska protester, en princip som kan sammanfattas som att den militärt starke har rätt att använda militärt våld om man kan hävda att systematiska brott mot mänskliga rättigheter förekommer i ett annat land. Resultatet är att en fredsbevarande världsordning blivit alltmer försvagad. En del debattörer har hävdat att folkrätten måste stå tillbaka för de mänskliga rättigheterna. Vi måste dock konstatera att det var när och Nato bröt mot folkrätten som den jugoslaviska armén och olika jugoslaviska terrorförband strömmade in i Kosovo och brotten mot mänskliga rättigheter ökade våldsamt i omfattning. Många hade varnat för att just detta skulle hända. Nato negligerade dessa varningar. Det torde alltså även vara viktigt att se att det finns ett samband mellan brott mot folkrätten och brott mot de mänskliga rättigheterna i stället för att betona motsättningar mellan folkrätt och människorätt. 4 mellan israeliska folkrättsbrott och palestinskt motstånd var det självklart att ansåg att grunden för alla fredsinitiativ i måste bygga på FN:s resolutioner. Det innebär att erkände rätt till nationell säkerhet inom internationellt erkända gränser. Men fördömde att en av världens starkaste militärmakter förtryckte och förtrycker palestinier och ockuperar landområden som tillhör det palestinska folket. Den självklara utgångspunkten var att ockupation och bosättningar på palestinsk mark, både på och i , strider mot folkrätten. Efter ett officiellt besök av statsminister i blev det tydligt att den svenska synen på konflikten förändrats. Det stod klart att statsministern ansåg att inte fått tillräckligt stöd av . Det klarspråk mot ockupation och folkrättsvidriga bosättningar som bland annat varit självklart under tid som utrikesminister blev nu alltmer sällsynt. Inför de värsta utslagen av israelisk brutalitet uppvisade statsministern i sina uttalanden en kylig distans och talade om bristande proportionalitet. behandlade en resolution som fördömde militära övervåld lade till slut ner rösten i stället för att stödja resolutionen. Detta var ett oerhört avsteg från tidigare syn på konflikten. Från att tidigare hävdat att ockupation och militära övervåld måste upphöra lades nu ansvaret för en fredlig lösning av konflikten lika mycket på de ockuperade palestinierna. premiärminister har, inspirerad av president vida tolkning av ett lands självförsvarsrätt, utnyttjat denna utvidgade tolkning till att skärpa sin redan ofattbart brutala och förödmjukande behandling av palestinierna. En verklig statsterrorism med kollektiva bestraffningar, hussprängningar, mord på palestinska ledare, tortyr och deportationer pågår från sida. Och i denna våldspolitik bryter den israeliska staten mot en hel serie av internationella konventioner. Naturligtvis kan aldrig våld accepteras från någon sida i konflikten. Men man måste ha klart för sig att det är som förhindrar en tvåstatslösning enligt den modell som tidigare förespråkat. är ockuperat område. är en ockupationsmakt. har olika strategier använts för att annektera alltmer palestinsk mark alltifrån regelrätta massakrer på palestinier till den mer sofistikerade bosättningspolitiken. Blockader, vägspärrar, brist på mat och mediciner är palestinsk vardag. Den vanligaste dödsorsaken bland palestinier i de ockuperade områdena är brist på vatten eller dåligt vatten. Vattentillgången kontrolleras av israelerna. jämnar palestinska hus med marken. håller inne palestinska tillgångar och stryper tillförseln av varor och livsnödvändigheter till palestinska områden. Att stanna blott och bart vid ett fördömande av terrordåd är otillräckligt och tyder på en ovilja eller oförmåga till djupare analys av konflikten. Att ett folk som utsatts för ockupation och kränkande behandling grips av förtvivlan och desperation är inte svårt att begripa. En desperat situation leder till desperata handlingar. Det går inte att tala om två jämnstarka eller jämbördiga parter med lika ansvar i konflikten. Ansvaret för uppkomsten av den långvariga och växande desperationen och den senaste tidens upptrappning måste läggas på den part som ockuperar, förnedrar människor, bryter mot ingångna överenskommelser och internationella konventioner och genom sitt agerande visar ett totalt förakt för världssamfundet. FN har antagit en rad resolutioner rörande som ger palestinierna rätten till ett eget land och en egen stat, som fördömer ockupationen och bosättningarna på palestinskt område samt resolutioner som ger palestinska flyktingar rätten att återvända till sina hem. har inte respekterat någon av dessa resolutioner. Trots detta har den israeliska ockupationen fått fortgå utan att världssamfundet inskridit. har det uppkommit starka krav på en internationell övervakningsstyrka. Till detta säger nej och får i säkerhetsrådet stöd av . har vägrat att ge officiellt stöd till kraven att EU säger upp frihandelsavtalet med eller på andra sätt utövar press på ockupationsmakten. anser att den senaste tidens utveckling med raketangrepp i på med många palestinska civila dödsoffer, de militära angreppen och isoleringen av president i hans högkvarter m.m. visar att påtryckningarna på den israeliska staten blir alltmer nödvändiga för att denna skall förmås att besinna sig. En sådan påtryckning kan vara att EU säger upp frihandelsavtalet med . Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. Trots ett växande antal övergrepp, avtalsbrott och folkrättsbrott och brott mot mänskliga rättigheter från israelisk sida har den ändrat sin politik i alltmer Israelvänlig riktning. Detta är en hållning som för visar sig alltmer ohållbar. Det är hög tid att återgår till att understödja vad som stadgas i internationell rätt och FN:s resolutioner och börjar arbeta för att dessa efterlevs. Palestiniernas rätt till självbestämmande och suveränitet måste säkras. måste i FN och andra internationella organisationer reagera kraftigt mot den fortsatta bosättningspolitiken och för att ockupationen hävs. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 5 krig mot terrorismen och strävan efter internationell dominans Efter de fruktansvärda terrordåden i och uppmanade alla stater att arbeta tillsammans för att ställa förövarna, organisatörerna och finansiärerna av terrordåden inför rätta. beslutade säkerhetsrådet om en rad åtgärder för att förhindra terrordåd. förklarade även att man jämställde terrorattacken mot med ett militärt angrepp med konventionella vapen. Därmed vidgades tolkningen av självförsvarsrätten. I FN:s resolution uttrycks dock inget direkt stöd till ett väpnat angrepp mot . Därmed är det enligt folkrätten också säkerhetsrådet som ska fatta beslut om eventuella militära insatser. Socialdemokraterna och de borgerliga partierna har försvarat rätt att bomba . ställde upp två villkor för sitt stöd: dels att det skulle finnas en rimlig proportionalitet mellan mål och medel, dels att civila förluster i möjligaste mån skulle undvikas. Inget av dessa villkor har uppfyllts. Tvärtom har inte ett kritiskt ord sagts om de fruktansvärda materiella skadorna och det höga antalet personoffer i ett av världens fattigaste länder. Antalet döda i uppgår nu till över 4 000 oskyldiga civila och överstiger därmed antalet människor som så tragiskt förlorade livet i terroristattackerna i . (Hur många militärt organiserade afghaner som dödats är svårt att få fram.) kan antalet flyktingar räknas i miljoner. krig sägs ha stöd i artikel 51 som ger stater rätt till militärt våld i självförsvar. Denna artikel har tidigare alltid tolkats restriktivt av . Ett självförsvar ska vara proportionerligt och begränsas samt endast ha till syfte att avvärja ett pågående angrepp. Den förödande krigföring som inleddes först efter angreppet på och som fortfarande pågår kan inte motiveras ens med en vid tolkning av självförsvarsrätten. Den förändrade tolkning av självförsvarsprincip i artikel 51 som regeringen med de borgerliga partiernas stöd har accepterat strider mot tidigare restriktiva hållning till förändringar av folkrätten. Utan att reflektera över konsekvenserna av att ge rätt till militära attacker mot ett annat land i namn av att bekämpa terrorismen är regeringen beredd att skapa ett prejudikat som leder till att de militärt starka nationernas ställning förstärks. Efter att och gett en första kort rapport om krigföringen i har dessa inte med ett ord hört av sig till . Det enda rimliga i dagens läge vore att kräver att hela frågan om det pågående kriget i återförs till säkerhetsrådet. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. Om världssamfundet skall acceptera militära aktioner mot ett land ska sådana aktioner diskuteras och beslutas i FN. FN måste ges resurser så att organisationen själv förmår leda den operativa verksamheten. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. Militärt våld är inte ett sätt att bekämpa terrorismen. Om detta var samtliga partier överens när militära aktioner i ökade efter terrordåden i . Statsministerns klara ställningstagande mot krigföringen i till exempel (frågestund, svar på fråga från ) som ett sätt att bekämpa terrorismen är giltig även i fallet . har varit en av de skarpaste kritikerna till att skulle genomföra gemensamma militärövningar med ett som bedriver krig i . Dåvarande försvarsministern var däremot en av de främsta förespråkarna för militärt samarbete med trots det pågående blodiga kriget i . Om statsministerns ställningstagande mot militärt våld som medel att bekämpa terrorismen var riktigt när det gällde krigföring i , borde ett sådant fördömande även gälla bombningar i . På den här punkten har regeringen inte givit några förklaringar. 6 Ekonomiska intressen bakom den amerikanska utrikespolitiken USA-imperialismen är ett samhälle där mäktiga ekonomiska ägarintressen ofta har kunnat forma och styra politiken. Detta gäller i hög grad också på utrikespolitikens område. har under hela sin moderna historia agerat över hela världen med militära medel för att trygga finansiella intressen. kanonbåtsdiplomati och CIA-stödda kupper och övergrepp mot självständiga nationer är tydliga exempel på det som med rätta kan betecknas som USA-imperialismen. I Central- och liksom i har avsatt demokratiska och/eller nationellt sinnade regeringar och ersatt dem med regimer som har gynnat ekonomiska intressen. Kuppen i för att trygga United Fruits intressen eller stödet till Batista-regimen på och senare blockaden mot samma land, är ökända exempel på denna politik. Lika ökänd är direkta och indirekta stöd till kuppen mot i . Exemplen är så många att uppräkningen kan göras mycket lång. imperialism har dock på intet sätt begränsats till det västra halvklotet. öppnade med sina kanonbåtar både de japanska och kinesiska marknaderna för truster och bolag. Man attackerade nationalistiskt sinnade regimer i för att trygga USA-intressen. Kupperna i och senare i är några av de exempel där det yttersta målet var att trygga oljeintressen. I motarbetade de folkliga frihetssträvandena från kolonialväldena och man stödde aktivt apartheidregimen i . Allt detta hade ett grundläggande syfte: att trygga råvarutillgångar ofta just olja och se till att öppna marknader för USA-bolag. var och är också aktivt i och har ofta agerat bland annat genom politiska och ekonomiska påtryckningar för att hålla socialister och kommunister borta från det inflytande väljarna gett dessa partier i demokratiska val. Men det mest ökända exemplet av alla är kanske krig i och mot folk, ett krig som drev och som kostade miljontals offer. Bakom detta agerande har det alltid funnits kraftfulla ekonomiska intressen, ett militär-industriellt komplex. Ett annat dominerande ekonomiskt intresse har varit bil- och oljeindustrin. Utan stödet från bilindustrin skulle sannolikt inte blivit vald till president. Den amerikanska energiintensiva industrin är starkt beroende av olja. Smörjmedlet i den amerikanska ekonomin är olja. Men egna oljetillgångar är alldeles otillräckliga för att tillgodose landets efterfrågan. Man importerar därför från världens alla oljerika delar från , , med flera andra områden och länder. har en rapport från det inflytelserika och och kommit till allmän kännedom. Det amerikanska försvarsdepartementet har varit delaktigt i framtagandet av rapporten och bland rådets medlemmar märks vicepresident och de tidigare utrikesministrarna . I rapporten visas att den amerikanska tillgången på olja snabbt sinar och den möjliga nödvändigheten av militära interventioner för att trygga oljeförsörjningen förutspås. Man anser att perioden med stora kvantiteter av billig olja närmar sig sitt slut. är intresserat av alla delar av världen där det finns olja och är på alla sådana platser utrikespolitiskt mycket aktivt för att tillvarata sina ekonomiska intressen. Det är uppenbart att var inblandat i försöken att avsätta den demokratiskt valde president från makten i det oljerika . Och det ryktas i skrivande stund om att nya försök görs. stödde i det oljerika under kriget mot . övergick sedermera till att attackera , efter det att ockuperat det oljerika . Ett krig där den USA-vänliga regimen i det oljerika upplät sitt territorium som bas för angreppen på . Jakten på förde till . hade man stött sina allierade och i deras strävan att föra talibanerna till makten. Men med stöd till terrorism blev det ett amerikanskt intresse att avsätta regimen. har också haft andra intressen än kriget mot terrorismen för att stanna kvar i . är visserligen inget oljerikt land, men gränsar till flera av de olje- och gasrika centralasiatiska republikerna. Om denna olja skall kunna lämna dessa republiker kan det endast ske genom de säkra pipelines som går genom . maktpolitik i världen slår ibland knut på sig själv. Så har skett i . Olja förs ut från norra i enlighet med olja-mot-mat-programmet genom den USA-vänliga Natomedlemmen territorium. Mer olja skulle kunna föras ut genom från länderna kring och . Men befinner sig till följd av situationen i i konflikt med . är intresserat av denna olja och det vore från synpunkt lämpligt med en oljeledning genom och . Men och har till följd av förenat sig i en folkrättsstridig blockad mot , varför ingen oljeledning genom kan byggas. har annars planer på en oljeledning genom sitt eget territorium från till . Som Natoland ingår i intressesfär. Likaledes är intresserat av norra knappast för den kurdiska befolkningens nationella och kulturella rättigheter i den irakiska federation som kurderna önskar, utan för att landet är intresserat av det oljerika Kirkukområdet. Skulle man tro på försäkringar om att man bara vill försvara frihet, mänskliga rättigheter och demokrati utkristalliserar sig en besynnerligt inkonsekvent politik, som när det passar ger stöd till odemokratiska kungadömen (), blodbesudlade militärdiktaturer (), folkrättsförbrytare (), svagt utvecklade och korrumperade men USA-vänliga stater () och fanatiska, religiösa grupper och ledare som under krig i eller till talibanerna efter det att lämnat . Det som dikterar utrikespolitik är i grunden inte någon kamp för frihet, demokrati och mänskliga rättigheter utan ekonomiska intressen, varav tillgången till olja är en mycket viktig del. Internationella organisationer som FN tilldelas av en andraplansroll. betraktar sin utrikespolitik som överordnad alla de internationella konventioner som FN antagit. Utifrån samma hållning uppfattar sig , som i fallet med självförsvarsrätten, också som innehavare av ett tolkningsföreträde av internationella konventioner. En sådan politik hotar freden i världen. Det borde vara en uppgift för att i FN och i andra internationella sammanhang kritisera och bekämpa den folkrättsfientliga och imperialistiska politik som president och hans administration bedriver. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 7 kan inte ersätta Bushadministrationens självtillräcklighet och militära ambitioner har lett till att bedrivit krypskytte mot den () i . Denna domstol ska enligt Romstadgan kunna utdöma straff för krigsförbrytelser och folkmord. vägrar att godkänna domstolen och vill till varje pris förhindra att någon amerikansk medborgare ska kunna ställas inför rätta i . Därför försöker nu bedriva utpressning mot stater genom att kräva att de ska skriva under förpliktelser om att de aldrig kommer att utlämna amerikanska medborgare till ICC. Detta försök att bedriva utpressning mot det internationella rättssystem som håller på att etableras måste ses som en ren provokation från sida. Den bör därför protestera mycket skarpt mot försök att underminera den internationella brottmålsdomstolens verksamhet och agera för att kandidatländer till EU som skriver under ett utpressningsavtal med tillfälligt förlorar sin rätt att förhandla om medlemskap i unionen. tycks ha accepterat en kompromiss som innebär att de amerikaner som misstänks för krigsförbrytelser ska ställas inför rätta i . Detta kan inte vara godtagbart.