mot · GQ02Ub448 · 2002-10-23 00:00:00 — Det leder till en situation där det inte ens är teoretiskt möjligt att få dagens resurstilldelningssystem att fungera på det sätt som det är tänkt. Avsaknaden av en individbaserad kostnadsredovisning utgör inte enbart ett problem för regeringen som beställare av utbildning. Den är framför allt ett stort problem för de enskilda högskolorna som utbildningsanordnare. Tanken med olika tilldelning till olika utbildningsområden är att högskolorna ska ges ekonomiska incitament att anordna flest utbildningar inom de utbildningsområden där de relativt sett är duktiga. För att universiteten och högskolorna ska kunna agera på ett optimalt sätt i detta avseende är det därför av central betydelse att högskolorna har en god uppfattning om vilka utgifter de har för de olika utbildningarna. roll behöver vara tydlig. Bland annat gäller detta gränsdragningen mellan dess politiska och professionella nivå. Vi anser att främsta uppgifter är kvalitetskontroll och tillsyn av högskolorna samt att företräda nationella intressen i en decentraliserad högskoleorganisation. I det sammanhanget är det av avgörande betydelse att objektivitet är klar och att beslut som är av politisk karaktär inte avgörs på denna instans. Vi finner ingen anledning till oro. En tydliggörande gränsdragning av politiska och professionella nivå bör syfta till att lösa från direkta politiska ställningstaganden. Vi är positiva till att öka antalet fristående högskolor. anser att också de yrken som legitimerats ska kunna ha en utbildning med examensrätt. De icke-statliga högskolornas avtal med staten tecknades ofta med lägre utrymme för prestationskostnad . Dessa högskolor får varken del av de nya utbildningsplatserna eller de nytillkomna forskningsresurserna. Detta är inte rimligt och avtalen bör därför omförhandlas om uppdragstagaren så önskar. Dessa högskolor har en bred studentbas och en högkvalitativ utbildning och bör få del av den stora utbyggnaden av högskoleplatser. Eftersom de både uppfyller kvalitetskrav och har en stor efterfrågan på sina kurser, måste de ges möjlighet till tillväxt genom rättvisa statsbidrag och en uppräkning av antalet årsstudieplatser. Det vore önskvärt att staten tog vara på de erfarenheter av kreativitet och engagemang som friare former kan utveckla. 10.7 Vägen ur högskolans ekonomiska kris menar att avgiftsfriheten för svenska studenter i högskolan ska ligga fast. Av detta följer att studenter inom EES också omfattas av avgiftsfrihet i svensk högskola. I SOU 2000:92 Advantage föreslås att högskoleförordningen ändras så att högskolorna får möjlighet och har skyldighet att ta ut avgift för högskoleutbildning av studenter och doktorander från länder utanför EES, som ej omfattas av utbytesavtal mellan universitet. Lärosätenas möjligheter att ta ut avgifter samt vilka skyldigheter som detta innebär gentemot de studenter som betalar avgifter bör regleras i en särskild förordning. Dimensionering är upp till lärosätet och lärosätet äger rätt att behålla ersättningen. Högskolan får dock inte åsidosätta det utbildningsuppdrag som statsmakterna lagt fast. Förslaget innebär att tillskott av stipendier måste finansieras. är positiva till förslaget. Vi har också nåtts av signaler att såväl enskilda lärosäten som företrädare för () är intresserade. De ser detta bland annat som ett sätt att kompensera urholkningen av fakultetsmedlen och en möjlighet att driva utvecklingen i högskolorna vidare också på internationell nivå. Vi föreslår en översyn av högskoleförordningen m.m. i utredningens riktning för att möjliggöra en försäljning av utbildning för studenter utanför EES med start . 10.8 Yrkeshögskoleutbildning en egen identitet Gymnasieskolan och högskolan tar sin utgångspunkt i de teoretiska kunskaperna snarare än de praktiska färdigheterna. vill förstärka och samla den praktiska kunskapen, dels genom lärlingsutbildning inom gymnasiet, dels genom att samla merparten av all postgymnasial utbildning inom en yrkeshögskoleutbildning. Denna bygger främst på Kvalificerad yrkesutbildning (KY) och Yrkesteknisk högskoleutbildning (YTH). bör inrättas för att 2004 byggas ut med 500 platser för att möta det uppdämda behovet av yrkeshögskoleutbildning. Enligt högskolelagen 1 kap. 2 § ska staten som huvudman anordna högskolor för utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. menar att denna definition även kan inrymma en yrkeshögskoleutbildning i befintlig struktur. Den kan arbeta nära högskolorna för att öka samordningsvinster m.m. som den har en egen identitet. Viktiga förutsättningar för yrkeshögskoleutbildningarna: att de bedriver postgymnasial utbildning som svarar mot uttalade förväntningar och behov i arbetslivet, att de leder till specifik yrkesprofession i arbetslivet, att behörigheten kan grunda sig på validering, till exempel gesällprov från ett karaktärsämne, snarare än traditionell akademisk högskolebehörighet, att de genomförs och utformas i nära samverkan med arbetslivet, att de leds av branschorganisationer, utbildningsanordnare och arbetsgivare i samverkan. Förslag till mål för yrkeshögskoleutbildningarna: Målinriktad, individuell studieplan, vilket innebär att utbildningen inte ska vara tidsstyrd utan målstyrd. Därmed visas respekt för att olika människor kräver olika för inlärning. Utbildningen ska läggas upp och målen formuleras tillsammans med branschorganisationer, vilket innebär att berörda organisationer också måste utforma prövningen/examinationen. Varje utbildning ska resultera i ett godkänt gesällprov och godkända teoretiska kunskaper. Utbildningen bör vara av så god kvalitet och anpassad till yrkets krav, att av dem som klarar utbildningen ska ha anställning i branschen . Genom utbildningens uppläggning ges möjligheter för den enskilde att få jobb inom önskad bransch och förutsättningar för företagen att få arbetskraft. Arbetsgivaren får möjlighet att påverka utbildningens innehåll så att den passar företagets behov av yrkeskompetens. Den studerande får möjlighet att tidigt stifta bekantskap med företag och komma överens om kommande anställningsvillkor. Avtal ska kunna upprättas om praktikanställning, finansiering och innehåll mellan arbetsgivare, studerande och utbildningsanordnare så att det gynnar alla parter. Utbildningen ska erbjudas till studenter med yrkeserfarenhet från särskild bransch, men också till studenter som kommer direkt från gymnasiet och har grundläggande behörighet. Därför bör utbildning som bygger på tidigare arbetslivserfarenhet bedrivas på ett annat sätt än utbildning som vänder sig till personer som inte har någon längre erfarenhet inom det område där utbildningen ges. Vi utgår ifrån att yrkeshögskoleutbildning ska kunna ha olika innehåll, form och examina beroende på den bransch och den inriktning utbildningen ska gälla. Gemensamt ska vara att den ger en yrkeshögskoleexamen med ett certifikat som anger en kvalitetsnivå på den kompetens som finns i professionen.