ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GQ02So397 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att på nationell nivå stimulera huvudmännen till att bygga upp en permanent familjecentralsverksamhet i varje kommun. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att på nationell nivå organisera insamlande av statistik samt följa arbetet med familjecentralsverksamhet. Alltfler familjecentraler växer upp i . Ofta sker det i ett samarbete mellan kommuner och landsting med personal från mödravård, barnavård, öppen förskola och socialtjänst. Syftet är att arbeta förebyggande bland barn och familjer för att erbjuda en mötesplats, främja en god hälsa och stärka det sociala nätverket runt barn och föräldrar. ges exempelvis tidig möjlighet att få kontakt med utsatta och hjälpbehövande familjer. På många familjecentraler görs också ett betydande integrationsarbete. Den öppna förskolan är navet i familjecentralens verksamhet. Dessvärre har de öppna förskolorna halverats från 1 600 1990 till 2001. Detta har skett i takt med att den offentliga barnomsorgen i form av daghemsverksamhet byggts ut, medan de föräldrar som inte nyttjat denna omsorg förlorat sin öppna förskola.119 kommuner saknar öppna förskolor. Ingen vet hur många familjecentraler det finns i . Det finns ingen instans på nationell nivå med uppdrag att följa upp det arbete som görs. Istället är det en ideell förening, , som vet mest. Den har sextio medlemmar och vet att många är på gång att starta verksamhet. En måttstock på omfattningen är intresset för de konferenser som föreningen ordnar i samarbete med huvudmännen. Till den senaste i anmälde sig 50 till de 400 platserna. Familjecentraler startas ofta som projekt. I huvudmännens ansträngda ekonomi vet man väldigt lite om sin framtid. Tyvärr skapar detta inte den långsiktighet som skulle behövas i verksamheten. ser mycket positivt på familjecentralsverksamheten och vill ha minst en central i varje kommun. Denna verksamhet startas ur ett behov, ur ett underifrånperspektiv. Statens uppgift bör dock vara att stå för en nationell uppföljning av verksamheten så forskningen kan tillgodogöra sig de erfarenheter som görs i verksamheten och så att statistiskt material kan samlas och spridas. Staten bör också stå för stimulans till huvudmännen av verksamheten, så att den kan permanentas och långsiktigt förbättra hälsoläget för barn och familjer samt förebygga att riskfaktorer löses ut.
mot · GQ02So398 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge i uppdrag att se över möjligheten att kunna välja primärvårdsenhet i stället för namngiven läkare. Det finns olika tolkningar av om den enskilda medborgaren är tvungen att lista sig hos den enskilda husläkaren eller om det är möjligt att lista sig hos primärvårdenheten, husläkarmottagningen eller vad man lokalt valt att namnge primärvården som. För de allra flesta är det egalt vilken läkare man får möta när ohälsa uppstår. I de flesta fall handlar det om ett enskilt och tillfälligt besök för t ex en långvarig förkylning eller liknande. Det kan gå mycket långa perioder mellan varje läkarbesök. De flesta vill då lista sig vid en speciell geografisk enhet hellre än till namngiven läkare. råder det delade meningar om hur hälso- och sjukvårdslagen ska tolkas och om detta är möjligt. Det är även skillnader i ersättning till primärvård beroende på om den enskilda har listat sig hos en läkare eller ej. Tillämpningen av lagen skiljer sig mellan landstingen. En del landsting tolkar HSL så att man kan lista sig på en vårdcentral medan andra tolkar det så strikt att man inte kan. I har det fått som konsekvens att det finns vårdcentraler som har så få listade patienter att de kan tvingas lägga ned. Och det beror inte på avsaknad av patienter utan på problemet att man tolkar HSL så att man inte får lista sig vid vårdcentraler, vilket i innebär att man får lägre ersättning. anser att primärvården har en viktig uppgift som första linjens hälso- och sjukvård. Den centrala uppgiften är att ta ett långsiktigt ansvar för ett geografiskt område. Regeringen bör ge i uppdrag att se över tolkningen av HSL och komma med förslag till riktlinjer som även möjliggör listning till en verksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GQ02So401 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändring i LSS. , 71 a § socialtjänstlagen, ger personal som är verksam inom äldreomsorgen och människor med olika funktionshinder skyldighet att anmäla allvarliga missförhållanden. Det gäller såväl fysiska och psykiska övergrepp som kränkningar m.m. Detta är en betydelsefull lag som har gett personal möjlighet att anmäla missförhållanden och som tidigare kanske inte blivit anmält. har även motionerat om tillämpning och anonymitetsfrågan i motionen Äldre i fokus. I lex finns det angivet att lagen omfattar både äldre och funktionshindrade men det har tolkats så att insatser enligt LSS, lagen om särskilt stöd, inte omfattas av lex . Det innebär att de som arbetar med de allra mest utsatta förståndshandikappade i gruppbostäder, korttidshem och daglig verksamhet inte skulle ha denna anmälningsskyldighet. Vissa kommuner tillämpar ändå lex för LSS-verksamhet. Något egentligt lagstöd för att LSSverksamhet ska omfattas av lex finns dock inte. Det är en brist som anser kan lösas genom att lex förs in i LSS, alternativt att 71 § a formuleras om. Detta bör ge regeringen till känna.
mot · GQ02So405 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om nationella riktlinjer för den komplementära medicinska vården. Alltfler människor vänder sig till den s.k. alternativmedicinska vården eller den komplementära vården. Det framgår av en undersökning som gjordes på uppdrag av . Nästan hälften av de 1 001 tillfrågade personerna hade sökt någon form av alternativmedicinsk vård. kartlade också 16 av landets landsting. Det visade sig då att samtliga erbjöd alternativmedicinsk behandling i form av massage och akupunktur. Av tradition råder det en ömsesidig misstro mellan komplementär medicin och traditionell naturvetenskaplig medicin, s.k. skolmedicin. Det har dock på vissa områden skett öppningar t.ex. inom just de tidigare nämnda områdena massage och akunpunktur. Även kiropraktik och naturläkemedel har vunnit ökad acceptans inom skolmedicinen. Det råder stora skillnader mellan olika länder vilken satsning som görs på komplementär medicin och hur accepterad den är. I beräknas det att ca 628 miljoner besök görs hos komplementära medicinare medan bara 390 miljoner besök noteras hos skolmedicinska läkare. I använder sig av befolkningen av komplementärmedicinsk behandling. Användandet och intresset för den komplementära vården och behandlingen upplevs oftare ta hänsyn till helheten och till hela människans behov. Det finns mycket positivt med den komplementära medicinen men det är en stor och tämligen outforskad marknad som ställer patienten ensam att själv bedöma kvaliteten. Därför måste det finnas ett tydligt regelverk och en beredvillighet hos de skolmedicinska utövarna att föra en dialog med patienterna om komplementär medicin. Framför allt för att behandlingen av patienten annars kan äventyras. Vi vet att alternativmedicinska preparat kan påverka annan medicinsk behandling på ett negativt vis. Exempelvis stör johannesört effekten av blodförtunnande läkemedel. Det kan också för enskilda patienter vara lämpligt att rekommendera komplementär behandling före skolmedicin, t.ex. vid stressrelaterad ohälsa. På grund av det ökade användandet av komplementär medicin har , , efterlyst nationella riktlinjer hos medlemsländerna för hur denna del av vården ska hanteras. Även inom EU verkar man för att medlemsländerna mer aktivt ska reda ut sitt förhållningssätt till den komplementära vården. Det finns ingen klar definition av begreppen alternativ medicin och komplementär medicin, vilket är en brist då dessa definitioner kan inrymma vitt skilda behandlingar beroende på varje lands kultur. I ingår t.ex. homeopati i det ordinarie sjukförsäkringssystemet. anser att det är en brist att ännu inte tagit fram några riktlinjer avseende prissättning och lagstiftning, något som ytterst drabbar den enskilda. Enligt , biträdande chef vid vikarierande lektor vid av komplementär medicin vid , är det att från statens sida lämna patienten i sticket om man bortser från den komplementära medicinen. anser därför att bör ges i uppdrag att utreda och lämna förslag till nationella riktlinjer för den komplementära medicinska vården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GQ02So406 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildning av rättspsykiatriker. Den rättspsykiatriska vården kan hamna i en mycket besvärlig situation. Det saknas utbildade rättspsykiatriker i sådan omfattning, att det kan bli svårigheter att utbilda nya eftersom de som ska utbildas kommer att sakna handledare. De rättspsykiatriker som är verksamma har en hög medelålder, varför åtgärder måste vidtas tämligen omgående. En utredning om rättspsykiatrisk vård som avslutats har förslag som ytterligare ökar behovet av rättspsykiatriker. Där finns förslag som är bra och viktiga, men som också kräver resurser. För att utredningens förslag ska kunna genomföras krävs att utbildningen av rättspsykiatriker startar snabbt. anser att mot bakgrund av att alltfler dömda har psykisk sjukdom, att medelåldern är hög bland rättspsykiatrikerna samt att nya uppgifter kommer att åläggas dem, bör förberedelser vidtas omgående så att fler stimuleras till att välja rättspsykiatri som specialitet. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GQ02So407 · 2002-10-23 00:00:00 — Legitimerad personal från land utanför EU/EES begär att regeringen ger i uppdrag att se över reglerna och språkproven för erhållandet av svensk legitimation enligt vad i motionen anförs. Det finns en betydande brist på hälso- och sjukvårdspersonal i . Det gäller läkare, sjuksköterskor, psykologer och tandläkare. Det är och kommer att vara en nyckelfråga för hälso- och sjukvården hur personalförsörjningen kan lösas. I flertalet landsting har man tvingats att anlita dyra bemanningsföretag och stafettläkare, något som, förutom ökade kostnader, även innebär brister i kvaliteten, framför allt p.g.a. brister i kontinuiteten. I finns det ett stort antal läkare och sjuksköterskor som kommit hit p.g.a. oroligheter och förföljelse i det egna landet, länder som ligger utanför EU/EES, och som har stora svårigheter att erhålla svensk legitimation. Många av dessa personer har en lång yrkeserfarenhet bakom sig. Kraven för att få en svensk legitimation skiljer sig beroende på om vederbörande kommer från ett land utanför EU/EES eller från ett land inom EU/EES. Detta framgår tydligt av den information som tillhandahålls från . har vid tidigare tillfällen väckt frågan om det orimliga i att ha olika krav beroende på om vederbörande kommer från ett land inom eller utanför EU/EES. Vi har då fått svaret att det inte är rimligt att sänka kraven för att få en svensk legitimation och att det är stora skillnader mellan olika länders utbildningar. vill understryka att man absolut inte ska sänka kraven för erhållandet av svensk legitimation eller negligera olikheter i andra länders utbildningar. Men vill just därför peka på det orimliga i att kraven som ställs görs utifrån om länderna tillhör EU/EES eller inte. Det är så att det inte är vårdens krav som fastställer villkoren utan det faktum att man tillhör EU/EES eller inte. Ett exempel som visar på det märkliga i detta förfarande är språket, vilket blir tydligt då det ställs andra språkkrav på en spansktalande från än en spansktalande från . anser att nuvarande regler är diskriminerande och att reglerna bör vara jämlika vad gäller kraven för att få en svensk legitimation. Vi föreslår därför att får i uppdrag av regeringen att se över detta.
mot · GQ02So408 · 2002-10-23 00:00:00 — Gemensamt för all konkurrensutsättning är, enligt Välfärdsbokslut 2001:52, att det är de vinstsyftande företagen som ökar på alla områden. Det kan även ur ett brukarperspektiv starkt ifrågasättas om äldreomsorg egentligen ska kunna konkurrensutsättas utan varje enskild individs medgivande. Äldreomsorgen har helt riktigt utformats så att den äldre själv ska kunna bestämma om sin vård och sitt liv. I särskilt boende handlar det dessutom om det egna hemmet. Att vart tredje eller tvingas byta vårdgivare, eller ställas inför hotet om byte, kan var etiskt tveksamt. Förespråkare för konkurrensutsättningar pekar på medverkan av pensionärsorganisationerna och råd som garant för inflytande. Det är dock tveksamt om dessa kan betraktas som representativa för t.ex. boende i ett specifikt äldreboende, något som påpekas i Ökade möjligheter till brukarinflytande, Ds 2001:34 från . anser att äldreomsorgen i huvudsak ska bedrivas i regi. Resurserna inom äldreomsorgen ska läggas på utveckling av innehållet i äldreomsorgen genom ökat inflytande för de äldre och personalen. De äldre och personalen är tillsammans de som har den största kännedomen och insikten om hur verksamheten ska utformas. I de fall andra vårdgivare blir aktuella krävs en kvalitetssäkring och uppföljning av förfrågningsunderlag samt avtal och rutiner för kontinuerlig uppföljning av vården och omsorgen. Ett förbud mot konkurrensutsättning och utförsäljning av äldreomsorgen till vinstdrivande företag bör övervägas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Värdig vård för äldre nu och anser att alla kvinnor och män har rätt till en god och säker ålderdom. Alla ska kunna känna trygghet med den äldreomsorg som ges och att den ges utifrån behov och inte den enskildas ekonomiska förutsättningar. Att vårda sina anhöriga ska ske utifrån egen önskan och med ett tydligt stöd från samhället och inte utifrån att samhället är i avsaknad av resurser. Äldreomsorgen ska präglas av reellt inflytande för den äldre som tillsammans med personalen fattar de avgörande besluten om vardagens och vårdens innehåll. Mångfald ska prägla äldreomsorgen, men inte genom privatisering och konkurrensutsättning utan genom att äldreomsorgen och dess personal anpassar sig efter den äldres behov. Det kan ta sig uttryck bl.a. i att de personer med annan kultur och annat modersmål än svenska får tillgång till personal som talar deras hemspråk. Det bör alltid beaktas att de äldre inte är en homogen grupp. De äldre har, liksom befolkningen i sin helhet, olika behov, önskemål och . Äldre har i kraft av sin erfarenhet och kunskap en viktig uppgift och en självklar plats i samhället. Även köns- och klassperspektivet måste lyftas fram när det gäller äldrefrågor. Den åldrade kvinnans behov och rätt till jämlikhet är minst lika viktigt och stort som den unga kvinnans. Klasskillnader, vilka t.o.m. tenderar att öka med åldern, är lika viktiga att bryta för den äldre kvinnan och mannen som för den yngre kvinnan och mannen.
mot · GQ02So409 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsyn över sakkunnigläkarna. drabbas 20 00025 000 personer av pisksnärtsskador. Ca 500 av de skadade drabbas så svårt att de invalidiseras och tvingas till förtidspension. Beräkningar visar att dessa skador kostar sjukvården och 10 miljarder . Men det som är allvarligare är att många av dessa trafikskadade känner sig orättvist behandlade. Den trafikskadade är nästan rättslös i och med att rättshjälpen fått en annan utformning och att försäkringsbolagen fört in begränsningar i rättsskyddet. Vissa försäkringsbolag har gått så långt att de själva avgör om den skadade behöver ett juridiskt ombud eller inte. har i rapport 1998:6 visat att handläggningstider är en normal företeelse och genom att dra ut på skaderegleringen förorsakar försäkringsbolagen stat och kommun stora kostnader som måste betalas med skattemedel. Många försäkringsbolag använder sig av ett system där sakkunnigläkare eller förtroendeläkare gör rekommendationer på hur skadan skall bedömas. Dessa läkare faller utanför tillsyn. Undersökningar har också visat att dessa sakkunnigläkarepå sin höjd avsätter per journal. De träffar inte den skadade för att de inte skall bli emotionellt påverkade. Undersökningar har också visat att dessa läkare tjänar mycket pengar på dessa bedömningar som sker på löpande band. Det finns en stor och växande opinion kring försäkringsbolagens skadereglering. När det gäller pisksnärtsskador har också försäkringsbolagen satt upp egna regler, t.ex. 72-timmarsregeln som innebär att den skadade skall ha uppvisat symptom och smärtor räknat från olyckstillfället. De kräver också att dessa skador skall vara dokumenterade och uppvisade för en läkare inom denna tidsram. Sakkunnigläkaren är i sitt arbete inte underställd till följd av att denne inte personligen undersöker den skadelidande utan gör egna bedömningar på handlingar. Läkarens bedömningar kan därvid inte bli föremål för myndighetskontroll. Sakkunnigläkaren arbetar som regel deltid för försäkringsbolagen men utövar vanligtvis även verksamhet som praktiserande läkare. Ett stort antal av dessa läkare har tjänst som läkare vid landstingens sjukhus. Förhållandet att samme läkare upprätthåller dels en tjänst som är underställd ansvar inför vid , dels en tjänst utan ansvar vid försäkringsbolag i arbete som sakkunnigläkare kan troligen både vara vilseledande och skada förtroendet för sjukvården rent allmänt. Det rimliga är att har ett klart tillsynsansvar även över sakkunnigläkarna. Och med hänvisning till ovanstående anser vi att som sin mening ger regeringen i uppdrag att bemyndiga att utarbeta regler för tillsyn över sakkunnigläkarna.
mot · GQ02So410 · 2002-10-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att dextropropoxifen-preparaten byts ut mot alternativa medel som är lika effektiva men mindre giftiga. Många värktabletter innehåller den smärtstillande substansen dextropropoxifen, förkortat DXP. I finns det sex godkända läkemedel som innehåller dextropropoxifen: Distalgesic, Panoprox (marknadsförs ej f.n.), Dexofen, Doleron, Doloxene och Paraflex Comp. Erfarenheterna från Giftinformationscentralen visar att dextropropoxifen och paracetamol intar en särställning när det gäller förgiftningar och överdoseringar. Studier har visat att dextropropoxifen varit bidragande eller orsak till cirka 150 dödsfall . Denna siffra är mycket hög jämfört med övriga läkemedel. Medicinerna är beroendeframkallande, vilket kan leda till att människors toleransnivå höjs och därmed till en ökning av dosen. Eftersom DXP har en hög giftighet finns risk för förgiftningar som även kan leda till dödsfall. DXP kan vara dödligt redan vid en läkarförskriven dos om det blandas med alkohol, sömnmedel eller lugnande medel. Det finns medel på marknaden som är minst lika effektivt smärtlindrande men med lägre risk för dödlighet. har det förekommit diskussioner om DXP:s giftighet. I infördes och i restriktioner för utskrivning av preparatet. I beslutade att dextropropoxifen skall förskrivas på särskild receptblankett. Utöver skärpningen av receptförskrivningsreglerna har även initierat ett arbete för att förtydliga informationen i märkningstexter på förpackningar, produktresuméer samt bipacksedlar vad gäller riskerna vid användningen av dextropropoxifen. Vi kan konstatera att manat till restriktiv och försiktig förskrivning. Man konstaterar vidare att det finns alternativ till DXP-preparat, men att alternativen inte är några fullgoda och entydigt fördelaktiga alternativ, enligt . Dextropropoxifen tillhör gruppen av de 15 mest sålda läkemedlen i . Försäljningen beräknas vara ca 1,5 miljoner förpackningar av preparatet . relativt oförändrat förbrukningsmönster kan se en viss minskning . Detta kan sannolikt delvis tillskrivas registreringen av tramadol samt ökad användning av ibuprofen och paracetamol. Som framkommit ovan pågår ett arbete, och vi bör avvakta resultat. Men är det väsentligt att DXP-preparaten byts ut till alternativa medel som är lika effektiva men som är mindre giftiga. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GQ02So412 · 2002-10-23 00:00:00 — begär att regeringen tillsätter en utredning av frågan om en mer landsomfattande generell och, för den enskilde, kostnadsfri vaccinering mot kommande influensaepidemier enligt vad i motionen anförs. anser att en mer generell och kostnadsfri vaccinering mot väntade influensaepidemier ska införas, då det visat sig medföra inte bara en besparing för sjukvården, utan också ger en klart förbättrad hälsa för den enskilde. Vi föreslår att regeringen utreder möjligheten till fri vaccinering med denna inriktning. Huruvida den ska vara begränsad till pensionärer och riskgrupper får utredningen visa. Vid tidigare utskottsbehandling av en liknande motion har frågan hänvisats till regeringens kommande förslag om en nationell plan för folkhälsan som är aviserad . Nyttan med en mer allmän vaccination mot influensa har ifrågasatts. Inriktningen har varit att rekommendera personer med hjärt- och luftvägsbesvär att låta vaccinera sig. visar en ny stor studie vid att en mer generell vaccinering resulterar i avsevärda förbättringar av den enskildes hälsa och en avlastning för sjukvården. erbjöds alla personer som var bosatta i och län och som var att vaccinera sig mot den då väntade influensaepidemin. Av de ca 250 000 pensionärerna som bor i blev ca 100 000 vaccinerade. Epidemins kulmen kom och när denna avklingat studerades hur många som vårdats på sjukhus för influensa eller lunginflammation och hur många som avlidit. Studien visade att andelen som vårdats på sjukhus för influensa hade halverats för de vaccinerade i förhållande till dem som inte blivit vaccinerade. Andelen fall av lunginflammation var en tredjedel lägre för de vaccinerade. Det totala antalet dödsfall hade också mer än halverats i den gruppen. Studien har genomförts av Smittskyddsenheten vid och . Att få en fri vaccinering kan också ses som en fråga om rättvisa. erbjuds en stor del av befolkningen kostnadsfri vaccination hos företagshälsovården. Det ingår då som en del i arbetsplatsens förebyggande arbete och bekostas av arbetsgivaren. Detta är med stor säkerhet och med tanke på ovanstående studie mycket lönsamt.
mot · GQ02So413 · 2002-10-23 00:00:00 — Ersättningsetablering för privata läkare och sjukgymnaster tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ersättningsetablering för privata läkare och sjukgymnaster med offentlig finansiering. Privatläkarkåren och privata sjukgymnaster utgör ett värdefullt komplement inom sjukvården och ökar såväl mångfald som valfrihet både för patienterna och för sjukvårdspersonalen. Med gällande regler är det svårt att överlåta verksamheten till annan läkare eller sjukgymnast. Skall verksamheten kunna fortsätta med bibehållen offentlig finansiering måste huvudmannen tillåta att den läkare eller sjukgymnast som övertar mottagningen får behålla denna finansieringsprincip, vilket är långt ifrån säkert. Om inte huvudmannen godkänner övertagandet måste mottagningen upphöra, vilket skapar många problem, dels för patienterna som måste hitta annan mottagning, dels för personalen som måste hitta annan arbetsgivare. I dagens sjukvård med långa köer och svårigheter med tillgänglighet är inte detta försvarbart. Därför, anser vi, att huvudregeln måste vara att etablerad mottagningsverksamhet med offentlig finansiering skall kunna överlåtas med bibehållen finansiering. För att avslå detta måste huvudmannen klart kunna bevisa att sjukvården lider men om mottagningsverksamheten överlåtes till annan läkare, oaktat denne läkares specialitet. Motsvarande måste också gälla för privata sjukgymnaster. Rätten att överlåta mottagningsverksamhet med bibehållen offentlig finansiering måste fastställas för att säkra privatvården, mångfalden och valfriheten för såväl patienter som sjukvårdspersonal.