ip · GP10401 · 2002-04-23 00:00:00 — Interpellation 2001/02:401 av () till utrikesminister om assyrierna/syrianerna i redovisade de ändringar man ämnade göra i sitt anpassningsprogram för inträde i EU. Då den första tidsfristen gick ut kunde konstateras att ingen reell ändring hade skett i programmet vad gäller minoriteternas grundläggande rättigheter. De har fortfarande ingen rättighet att undervisa på och i sitt modersmål. De har inte rätt att genom TV och radio sända program på annat språk än turkiska. Kränkningarna av mänskliga rättigheter fortsätter. I det följande ges några exempel på frågor som sällan får utrymme i internationella sammanhang. I skuggan av uppmärksamheten på krisen i och krisen mellan , passar den turkiska regeringen på att slå hårt mot de resterande spillrorna av de kristna i landet. EU-kandidaturen tycks inte vara någon återhållande faktor. tycks vara fast beslutet att följa målsättningen att de kristna ska på ett eller annat sätt fördrivas från landet. Den katolska kyrkan Saint Antuan i (tidigare Mersin) har med stöd av ett officiellt fattat beslut tagit hand om sju föräldralösa barn och barn i familjer med besvärlig social situation. Barnen fick mat, husrum och kläder av kyrkan samt gick i den officiella turkiska skolan. I ett nytt beslut av valin, guvernören, i förbjöds hjälpverksamheten utan förvarning och med omedelbar verkan. Någon motivering för beslutet lämnades inte. Kyrkan förbjöds att även hjälpa dessa barn. Beslutet innebar även att ingen annan än kyrkans personal skulle få vistas i eller besöka kyrkans lokaler. Kyrkan försökte överklaga beslutet med tanke på att barnen saknade någonstans att ta vägen. Överklagandet gav ingen framgång. infann sig polisen vid kyrkan och verkställde beslutet genom att köra i väg barnen. Dessutom har polisen hotat den ansvarige munken, , att det skulle stå honom dyrt om händelsen skulle komma till omvärldens kännedom. Konsekvenserna av beslutet, och dess verkställande, är att de sju barnen hänvisas till en tillvaro som gatubarn utan vuxna vårdnadshavare. Det kräver inte mycket fantasi för att förstå hur detta påverkar barnens framtid. i har tidigare stängt den protestantiska kyrkan i . har fortfarande en mot kristna och judar riktad diskriminerande konfiskeringslagstiftning. införde 1936 diskriminerande lagar, som förbjöd kristna och judiska stiftelser och församlingar att ha fastigheter och andra tillgångar. Dessa lagar gäller fortfarande. Fastigheter som tillhör assyrier/kaldéer/syrianer, greker och armenier har blivit utsatta för konfiskering. Några exempel på fastigheter som konfiskerats: Gedik Pasha Kilisesi (en kyrka med kringliggande fastigheter i ) Kurucesme Kilisesi (en kyrka med kringliggande egendom i ) Syrisk-katolska patriarkatets residens i Assyrier/syrianer från Tur Abdin vägras också att återfå sin konfiskerade egendom. inledde kurderna sin väpnade kamp mot den turkiska staten. Detta inbördeskrig i sydöstra blev alltmer hänsynslöst. Civila drabbades mycket hårt i hela den sydöstra regionen. Trots många provokationer från turkiska staten vägrade assyrier/syrianer att delta vid någon av sidorna i krigföringen. Assyrier/syrianers neutralitet bemöttes av den turkiska staten som om den vore fiendskap riktad mot staten. Assyrier/syrianer deporterades från ett stort antal byar. Turkiska statens tillvägagångssätt var ofta att med vapenhot och misshandel samla byborna och ge dem order att lämna byn. I många byar som tillhörde assyrier/syrianer fördrevs befolkningen och staten placerade i stället ut sina egna grupper i de olika byarna. Som exempel kan nämnas byarna Sare (turkiska ) och Gaznag (turkiska Gevizagaci) som 1996 tömdes på sin assyrisk/syrianska befolkning. Byborna har vänt sig till alla tänkbara instanser för att få sin egendom och by tillbaka. Detta har ignorerats. vände sig byborna till presidenten men med samma resultat. Ett antal frågor har tidigare ställts till utrikesministern om minoriteternas förhållanden i . Utrikesministerns policy synes ha varit att tämligen genomgående hänvisa till det pågående EU-arbetet. Men hitintills har detta EU-arbete varit otillräckligt. Mina frågor till utrikesministern är därför: På vad sätt har regeringen i EU-sammanhang tagit upp frågan om den turkiska statens förföljelse av den kristna minoritetsgruppen assyrier/syrianers situation inklusive konfiskering av egendom? Vad kan den göra för att påskynda EU:s aktiviteter för att med konkreta åtgärder hindra den pågående utrotningen av icke-muslimska minoriteter i ? På vad sätt kan den agera för att få EU:s kandidatland att följa ingångna konventioner och avtal?