ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GQ10103 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:103 av () till justitieminister om bouppteckningsförfarandet En kvinna förlorar sin make efter ett långt och barnlöst äktenskap. Paret har i princip inte haft någon kontakt med makens syskon och relationerna har inte varit särskilt goda. Paret har också levt ett självständigt liv i meningen att var och en har haft möjligheter att skaffa sig egna tillgångar. Maken hade ingen av föräldrarna kvar i livet. Syskonen ska som efterarvingar ärva maken efter kvinnans död och kallas till bouppteckning. Där tvingas kvinnan tydligt redovisa alla sina tillgångar för mannens släktingar och upplever hela bouppteckningen som en stor kränkning. Det ovan beskrivna är inte särskilt ovanligt i dagens samhälle. Makar anser sig ingå förbund med varandra men knappast med släkten. innebär att syskon ärver barnlös bror. Men frågan gäller om själva bouppteckningsförfarandet kan ändras och genomföras via ombud utan att öka kostnaderna för den kvarlevande. Därmed slipper den kvarlevande att redovisa samtliga tillgångar för efterarvingarna, något som kan upplevas som mycket kränkande. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att bouppteckningsförfarandet ska kunna genomföras via ombud?
ip · GQ10104 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:104 av () till justitieminister om mord på barn I skyddsnätet runt barn är maskorna glesa. dödas ett barn i . Med andra ord är det tolv barn som förloras på grund av dödligt våld. Hundratusentals barn lever i våldsmiljöer som riskerar att märka dem för livet. Många barn tvingas att fortsätta leva tillsammans med och påverkas av de gärningsmän som brutalt slagit sönder den trygghet de haft. Barn betraktas inte ens som brottsoffer när de utsatts för grov psykisk misshandel. lever vi inte upp till FN:s konvention om barnens rättigheter. Kunskaperna om barnamord i är i stort sett obefintliga. Dödligt våld mot barn är den minst utforskade brottstypen av alla. Den kunskap som finns är i princip endast hur många barn i olika åldersklasser som dödas . Mörkertalen i denna statistik kan var betydande. Mord på barn är synnerligen allvarliga brott eftersom det oftast riktar sig mot små barn. Förövarna är föräldrarna, vilket gör att offren är extremt skyddslösa. För små barn är hemmet och föräldrarna barnets enda trygghet i livet. Föräldrar, i första hand, och samhället därefter har en absolut skyldighet att skydda varje litet barn. När ett flygplan eller ett fartyg havererar tillsätts en . Borde inte ett sådant förfarande tillämpas när barn utsätts för våld med dödlig utgång? Det drastiska namnet beskriver vad ett barnamord innebär både för anhöriga och för samhället. Dödsorsaksutredningar finns redan i många länder med anglosaxisk rätts- och familjetradition. I flera av delstater är det en inarbetad verksamhet. För varje barn som bragts om livet har samhället ett moraliskt ansvar att ta reda på om man kunnat göra något för att förhindra det "haveri" som skett, inte för att fastställa skuldfrågan @ det är en uppgift för polis och domstol @ utan med målet att förhindra så många barnamord som möjligt . Det kan dessutom bli ett led i sorgearbetet att få reda på omständigheterna kring offrets dödsfall. Vilka åtgärder avser justitieministern att vidta för att införa en "" som kan utföra dödsorsaksutredningar när man misstänker att misshandel eller vanvård av barn är dödsorsaken?
ip · GQ10105 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:105 av () till justitieminister om råndrabbade näringsidkare Stölderna och våldsbrotten i blir allt grövre. Konsekvenserna för de drabbade har, trots detta, inte förbättrats. Oviljan att vittna har dessutom ökat då vittnet ofta känner sig hotat av den anklagade och samhället inte förmår ge det skydd som vittnet har rätt att begära. Utvecklingen är därför ett hot mot rättsstaten. Många företagare, främst inom ur- och juvelerarsektorn, har drabbats extra hårt. Väpnade rån och drive-in-kupper har blivit en allt vanligare företeelse. Följden blir att anställda blir psykiskt knäckta och slutar sin anställning. Försäkringsbolagen ställer allt hårdare krav på företagaren och när inte fler krav kan ställas och brotten trots detta fortsätter, så säger försäkringsbolaget upp försäkringstagaren. Följden blir att banken inte ger företagaren erforderliga lån då verksamheten inte är försäkrad. En form av moment22 inträder. Till dessa händelser är polisen åskådare. En drabbad företagare i har inrättat sin handel som en säkerhetszon. Affären har skyltfönster med vibrationslarm, pansarglas och galler. I lokalen finns larmknappar för bråk- och överfallslarm. Fyra kameror spelar in vad som försiggår i lokalen och rök fyller lokalen vid inbrott. Lokalen har dessutom akustiskt larm, larmade kassaskåp samt låsta affärsdörrar där kunderna får ringa på för att bli insläppta. Under vissa tider finns dessutom privatanställda vakter som slussar in dessa kunder. De anställda har i hemmet fått överfallslarm installerade, tittskåp monterade i dörrarna och nyckelpersoner har fått mobilt överfallslarm som de ständigt bär med sig. Det som återstår är personliga handeldvapen. Man frågar sig om detta är en beskrivning av rättsstaten . De som eventuellt döms för dessa inbrott förefaller få en något lindrig rättslig behandling. En översyn av gällande lagstiftning och påföljder bör göras för att ge rimliga och förutsägbara påföljder för dessa brott. Det är inte rimligt att ett livskraftigt företag riskerar att läggas ned och därmed såväl service som arbetstillfällen försvinner från främst mindre och medelstora orter. Samhällets uppgift är att garantera rättsstaten och erbjuda alla en trygg livsmiljö. Uppenbart är att i det refererade exemplet kan samhället inte garantera företagaren det skydd som erfordras för att försäkringsbolagen ska kunna erbjuda det försäkringsskydd som bankerna kräver. I ett sådant fall måste staten gå in som garant för de näringsidkare som staten inte kan erbjuda ett rimligt skydd. Mina frågor till ministern: 1.Har ministern för avsikt att verka för att ge alla lika villkor i sin yrkesutövning i samhället om de utsätts för våld och övergrepp som samhället inte förmår stävja? 2.Har ministern för avsikt att göra en översyn av påföljderna vid väpnat rån så att kännbara och förutsebara straff kan ges? 3.Har ministern för avsikt att se över lagen för god-tro-förvärv? 4.Hur avser ministern i övrigt att agera för att återskapa tilltron för rättsstaten hos de drabbade näringsidkare som ständigt faller offer för denna brottslighet?
ip · GQ10106 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:106 av () till statsrådet om etablering av förskolor Alternativ barnomsorg är en självklarhet i så gott som hela . I vissa delar av landet, exempelvis i , sätter dock klåfingriga kommunpolitiker käppar i hjulen när driftiga entreprenörer vill förverkliga sina pedagogiska idéer och erbjuda barn och föräldrar valfrihet inom barnomsorgen @ något som minskar såväl företagsamheten som valfriheten och som medför en negativ utveckling i kommunen. kommun är en av de kommuner i landet där alternativa förskolor har haft svårt att etablera sig. De driftiga entreprenörer som har försökt att starta förskolor har motarbetats och tyvärr har endast en alternativ förskola startats upp under den gångna mandatperioden, trots att många fler har haft önskemål om att få starta. råder stor skillnad i lagstiftningen vad gäller friskolor och alternativ barnomsorg. Kommunerna kan inte hindra friskolor från att etablera sig i kommunen, trots att kommunledningens åsikter väger tungt vid bedömning. är den instans som avgör om en fristående skola tillåts etablera sig vilket också innebär att ett positivt svar från medför att kommunen blir skyldig att förse den fristående skolan med de resurser som är nödvändiga. Samma lagstiftning gäller dock ej förskolor. Entreprenörer som vill starta upp förskoleverksamhet är helt beroende av kommunledningens inställning till alternativa förskolor. Denna skillnad i lagstiftningen medför att kommunledningarna, i de fall när de arbetar mot valfrihet för kommuninnevånarna, kan sätta sig i vägen vid alternativa förskoleetableringar. Från sida anser vi att det vore rimligt att samma villkor gällde för förskolor som för skolor. Då får den personal som har idéer om alternativ pedagogik möjlighet att göra verklighet av sina idéer som föräldrar och barn ges valfrihet. Förskolor som uppfyller gällande lagstiftning och arbetar utifrån läroplanen tillåts etableras och erhåller även nödvändiga resurser för att bedriva verksamheten. Dessa resurser kan lämpligtvis fördelas med en förskolepeng som är lika för samtliga barn som går på förskola i kommunen, oavsett om denna bedrivs i eller alternativ regi. presenterade sitt betänkande. Där föreslår utredningens majoritet att förskolor ska godkännas av kommunen om de bedöms uppfylla förutsättningarna, det vill säga följer lagen @ och därmed, per automatik, få rätt till de bidrag som gör att de kan starta upp och driva verksamheten. Med anledning av ovanstående skulle jag vilja fråga biträdande utbildningsminister om hon avser att arbeta för att få till stånd en förändring i den riktning som föreslår.
ip · GQ10107 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:107 av () till utbildningsminister om tillsatte regeringen en utredning med syftet att se över utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning. Det är en mycket viktig utredning som ska skapa bättre förutsättningar för att några av de svagaste grupperna i samhället ska få större del i det livslånga lärandet. Alltför ofta ställs barn och vuxna med utvecklingsstörning utanför reformer i samhället. Deras röster är för svaga för att höras i samhällsdebatten. Därför har vi som politiker ett särskilt ansvar för att uppmärksamma och stödja denna grupp. Särskolan och särvux är skolformer som utvecklats särskilt för barn och vuxna med utvecklingsstörning. Särskolan ersätter den obligatoriska och barnen börjar normalt i särskolan . Många barn med utvecklingsstörning har dock ett behov av stimulerande pedagogisk verksamhet även före skolåldern. Förskoleverksamhet för barn med utvecklingsstörning finns i vissa kommuner och det är minst lika viktigt att denna håller en god kvalitet som särskolan och särvux. När nu en kommitté tillsats för att se över utbildningen för barn och vuxna med utvecklingsstörning är det obegripligt varför inte även förskoleverksamheten ingår i kommitténs översyn. I stället görs i direktiven en avgränsning till särskolan och särvux. Naturligtvis finns det ett lika stort behov av att kartlägga och utvärdera förskoleverksamheten som dessa båda skolformer. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att även förskoleverksamheten ska ingå i den översyn som just nu pågår av utbildningen för barn och vuxna med utvecklingsstörning?
ip · GQ10108 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:108 av () till utbildningsminister om skola för bokstavsbarnen har antalet barn i särskolan ökat kraftigt. Från /93 /ökade antalet elever i särskolan med . har i sin rapport särskild får man vara utrett vad som ligger bakom ökningen och finner ett flertal bidragande faktorer. En av faktorerna som lyfter fram är skolans resurser. då kraftiga nedskärningar har gjorts på skolans område har resurserna till stödundervisning och extrahjälp till elever med behov av särskilt stöd minskat. Att placera eleven i särskola har blivit en lösning på ett ekonomiskt problem. Många föräldrar vittnar också om att skolan framhållit att det enda sättet för deras barn att få hjälp är särskoleplacering. I många kommuner tolkas begreppet utvecklingsstörning allt vidare. utredning visar att de så kallade bokstavsbarnen står för en stor del av ökningen av antalet elever i särskolan. Denna utveckling är oacceptabel. Särskolan ska vara en skolform för barn och ungdomar med utvecklingsstörning. Det får inte bli en skola för alla barn som av olika anledningar har behov av extra stöd i skolan. De så kallade bokstavsbarnen är en grupp som uppmärksammats mycket . Frågor om ADHD, DAMP och Asperger har diskuterats bland politiker, forskare och i medierna. Kännetecknande för dessa barn är att deras handikapp i första hand är socialt. Handikappet begränsar deras förmåga att hantera relationer till andra människor. Koncentrationssvårigheter och hyperaktivitet är andra kännetecken. Antalet barn med denna typ av störning har ökat kraftigt . Vad det beror på råder det delade meningar om men klart är att barnen finns och att skolan måste möta dessa barns särskilda behov. Särskolan är till för barn med en utvecklingsstörning, barn som saknar den intellektuella förmågan att klara . Bokstavsbarnen tillhör oftast inte denna kategori. De kan ha en hög intellektuell kapacitet men saknar förmåga till socialt samspel med andra vilket får återverkningar på kunskapsinhämtningen. Därför är särskoleplaceringen av dessa barn särskilt olycklig. I har vi utvecklat goda metoder för att möta barn som har en lägre intellektuell förmåga. Vi saknar dock alternativ för de barn som har brister i sin förmåga i kommunikationen och samspelet med andra som till exempel många av bokstavsbarnen. Vi måste därför utveckla metoder och former för att möta dessa barns individuella behov. Det kan till exempel behövas satsningar på små undervisningsgrupper inom ram. Den nu sittande utredningen om utbildning för barn och ungdomar med utvecklingsstörning bör få ett utökat uppdrag för att även se över utbildningsformer och metoder för bokstavsbarnen. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att det svenska skolsystemet på ett bättre sätt ska kunna möta behoven hos barn med olika former av så kallade bokstavshandikapp?
ip · GQ10109 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:109 av Axel Darvik (fp) till utbildningsminister om likvärdig utbildning kom revisorer med en kritisk granskning av och skolans utveckling. Kritiken gällde bland annat att elevernas kunskaper försämrades som det inte gjordes någon analys av vart resurserna gick. avfärdade kritiken med att det vid den aktuella tidpunkten inte var möjligt att dra några slutsatser av att så många inte hade tillräckliga kunskaper, utan man skulle se tiden an och se om saker och ting blev bättre i svensk skola. Dessa förhoppningar har som bekant grusats. Det kan man till exempel avläsa i senaste rapport, Efter skolan, där det konstateras att fler elever än någonsin saknar slutbetyg från gymnasiet. Det är nu en fjärdedel av 21-åringarna som inte har fått ett slutbetyg. Andelen som inte klarar att få godkända betyg i av ämnena är ännu större, . fördelas resurserna till skolorna mycket olika beroende på vilken kommun skolorna ligger i. Det gör att utbildningen inte blir likvärdig över landet. konstaterar att resurserna inte fördelas efter elevernas behov. Så får det inte vara, det ska vara elevernas behov som styr hur mycket pengar deras utbildning kostar @ inte vilken bostadsort de har. Jag vill därför fråga utbildningsministern vad han avser att vidta för åtgärder för att se till att utbildningen är likvärdig över landet och att resurserna fördelas efter elevernas behov.
ip · GQ10110 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:110 av () till socialminister om bidrag till handikapporganisationer Handikapporganisationer kan få statsbidrag via om de uppfyller de kriterier som anges i förordningen (2000:7) om statsbidrag till handikapporganisationer. Enligt förordningen avses med handikapporganisation en organisation som består av personer som till följd av varaktiga funktionshinder möter betydande svårigheter i sin dagliga livsföring och vars ändamål är att förbättra de funktionshindrades livsvillkor och bevaka deras intressen. Syftet med bidraget är att stödja handikapporganisationer i deras arbete för full delaktighet och jämlikhet i samhället för personer med funktionshinder. För att få statsbidrag ska handikapporganisationen verka för förändringar inom ett flertal samhällsområden av betydelse för personer med funktionshinder, vara demokratiskt uppbyggd, vara partipolitiskt och religiöst obunden, ha en riksomfattande organisation med ett lokalt eller regionalt förankrat föreningsliv i minst tio län, ha bedrivit verksamhet under samt ha minst 500 medlemmar. Vidare ska funktionshindrade själva ha ett avgörande inflytande i organisationen. Detta inflytande bör vara uttryckt i föreningens stadgar och återspeglas i sammansättning av styrelse och andra beslutande församlingar. ROP, , ansökte om statsbidrag men beviljades inte detta eftersom inte ansåg att föreningen uppfyllde förordningens villkor enligt 2 § 1, det vill säga att ROP inte var "en organisation vars medlemmar till övervägande del är personer som till följd av varaktiga funktionshinder möter stora svårigheter i det dagliga livet". Det finns en svårighet i detta då de flesta som är engagerade och orkar vara detta faktiskt ännu inte hamnat i dessa svårigheter. vill arbeta för att förhindra att så många blir så funktionshindrade att de inte kan finnas på arbetsmarknaden. Med tanke på de allt stigande ohälsotalen i torde det vara en god investering att ge de föreningar bidrag som kan medverka till att allt färre hamnar i kronisk ohälsa och arbetsoförmögenhet. Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta för att osteoporosföreningen ska få samma stöd som andra patientföreningar?
ip · GQ10111 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:111 av () till näringsminister om som inkassoföretag En ung man boende hemma hos sina föräldrar får ett meddelande på mejlen. Han öppnar och erbjuds titta på några utvalda bilder. Han svarar ja och får upp en bild där han ska trycka på safety eller liknande. Han är så nyfiken att han missar att läsa det finstilta och observerar därmed inte att han genom ett litet klick övergår från en tjänst som ingår i Internetabonnemanget till en tjänst inom kategorin betaltelefonitjänst. står föräldrarna med en telefonräkning på . De hävdar att de inte kan ha ringt för denna summa. Avtalet är heller inte enligt gällande regler, tecknat med någon producent. Men avtalet anses ingånget genom abonnemanget med . Det finns således ingen möjlighet att bestrida beloppet i räkningen. I det beskrivna fallet ersätts kravet på avtal mellan två personer genom att det hävdas att avtal finns genom Telias försorg. Fallet innehåller två problem, nämligen att avtal kan anses vara tecknat genom och att därmed träder in i rollen som inkassoföretag till oseriösa näringsidkare. Det andra problemet är att det inte noga tydliggörs för konsumenten att tjänsten genom ett litet klick övergår från att vara kostnadsfri till att bli betaltjänst. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att det klart ska tydliggöras för Internetabonnenter när man går in på en betalsida?
ip · GQ10112 · 2002-12-19 00:00:00 — Interpellation 2002/03:112 av () till vice statsminister om pensionsförsäkringskostnader för kvinnor och män Kvinnor har högre pensionsförsäkringskostnader än män. Detta grundar sig på statistik som visar att kvinnor som grupp lever längre än män. Annan statistik säger att människor i olika regioner lever olika länge eller att andra betingelser som livsföring och arv gör att människor lever olika . Det finns med största sannolikhet andra faktorer som ger starkare differentiering på livslängd än kön men dessa skulle leda alltför långt för försäkringsbolagen att aktualisera. Det är inte rimligt att göra en individuell skillnad vad gäller försäkringskostnader mellan makar. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att i denna fråga framhålla ett jämställdhetsperspektiv?
ip · GQ10114 · 2002-12-20 00:00:00 — Interpellation 2002/03:114 av Axel Darvik (fp) till statsminister om befolkningsutvecklingen För oss politiker är problem som ligger långt fram i tiden ibland svåra att ta till sig och ägna tillräcklig uppmärksamhet. Ett sådant problem är långsiktiga befolkningsutveckling. Det finns naturligtvis variationen mellan nationerna men tendensen pekar åt samma håll även om vissa ligger värre till än andra. I föds det 1,57 barn per kvinna. Trenden har varit ihållande och accelererande . För att behålla en stabil befolkningsutveckling behöver varje kvinna föda 2,1 barn. har andelen av befolkningen som står utanför arbetsmarknaden ökat kraftig @ på grund av både sjukskrivningar och förtidspensioneringar samt för att vår befolkning blir allt äldre. Följden blir att försörjningsbördan för den arbetande befolkningen ökar. Till detta ska läggas att vårdkostnaderna per individ ökar eftersom man har möjlighet att göra flera avancerade ingrepp som inte var möjliga 1970. Enligt vissa prognoser bör man kunna känna av en ekonomisk avmattning som en följd av den ökande andelen äldre och 2020 kan man ha en stagnation. Brist inom många yrkessektorer förväntas uppstå i och med att de stora barnkullarna går in i pensionsåldern. Detta är mycket allvarligt eftersom de personer som 2028 ska vara en del av arbetsmarknaden redan är födda, eftersom det tar innan man kommer ut i yrkeslivet. FN:s populationsdivision har gjort avancerade prognoser av olika länders förmodade befolkningsutvecklingar. försörjer varje arbetande svensk en annan person som står utanför arbetsmarknaden. förväntas varje person som jobbar försörja två stycken som inte förvärvsarbetar. Vår befolkningsmängd förväntas då ligga någonstans mellan 6 och 7,5 miljoner invånare. De ekonomiska och sociala konsekvenserna lär då bli förödande. Vilka åtgärder ämnar statsministern att vidta för att åtgärda detta problem?
ip · GQ10116 · 2002-12-20 00:00:00 — Interpellation 2002/03:116 av () till socialminister om bromsmediciner vid demens Demenssjukdomar är mycket vanliga inom äldrevården. insjuknar ca 20000 personer. finns det ingen effektiv behandling mot de olika demenssjukdomarna. Men vid tidiga fall av Alzheimers sjukdom har man lyckats bromsa sjukdomsförloppet för med hjälp av läkemedel. Men bara en tredjedel av de patienter som är behandlingsbara får behandling med så kallade bromsmediciner. Varför det är så kan man inte med säkerhet säga. En anledning som förts fram är att det beror på tidsbrist hos primärvården och hos de olika specialiteterna att utföra demensutredningar. En annan är att det ute i landet, framför allt på länsdelssjukhusen, inte alltid finns den kompetens som behövs för att utreda och ställa en tidig diagnos på grund av att utredningsenheter är ojämnt fördelade över landet. Enligt rekommendationer är kolinesterashämmare (bromsmediciner) indicerade vid mild till måttlig Alzheimers sjukdom. Innan behandling inleds ska en utförlig utredning av kognitiv störning och demens ske. Varje behandling ska sedan utvärderas. Patienten måste därför ha en diagnos för att bli behandlad med bromsmedicin. Många patienter får vänta på sina utredningar och i vissa fall kan patientens tillstånd ha försämrats och då blir det för sent för att sätta in behandlingen. De lokala läkemedelskommittéernas inställning till bromsmediciner påverkar också förskrivningen av dessa mediciner. En behandling med kolinestrashämmare är förhållandevis dyr. Kostnaden uppgår till ca 12000kr . Demenssjukdomar kan ibland ses som ett led i åldrandet och då blir en läkemedelsbehandling inte självklar. Mina fråga till ministern blir då: Vilka åtgärder avser socialministern att vidta för att säkerställa att de patienter med Alzheimers sjukdom som möter behandlingskriterierna också får tillgång till så kallade bromsmediciner?