ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GP10374 · 2002-04-15 00:00:00 — Interpellation 2001/02:374 av () till justitieminister om rättsliga åtgärder mot djurrättsaktivister Det är viktigt att poängtera att man måste respektera allas rätt att uttrycka sina åsikter. Många är med rätta bekymrade över allt djurplågeri som pågår i världen, även i tyvärr. Men det är allmänt känt att svenska pälsdjursfarmare sköter sina djur väl och enligt vad djurskyddslagen föreskriver. Ändå utsätts dessa näringsidkare för både hot och attentat. genomförde s.k. djurrättsaktivister ett attentat i , . Den här gången var de materiella skadorna begränsade, men utsläppet av hundratals minkar innebar däremot skada för både djur och enskilda personer. Ännu har ingen gripits för detta dåd. I en fråga till justitieministern (2001/02:670) har jag lyft fram problemet med att pälsdjursfarmare upplever sig hotade på olika sätt. Frågan handlade delvis om demonstrationsrätten och hur polisen ska kunna ingripa för att freda en näringsidkares privatliv. Ministerns svar var inte vad jag hoppats på. Polisens möjligheter att bryta demonstrationer med hänvisning till "den allmänna ordningen" är inte speciellt tillämpbart på landsbygden, såsom exempelvis på Listerlandet där största koncentration av pälsdjursfarmare bedriver sin verksamhet. I ordningslagens 23@25 paragrafer redovisas vilka möjligheter polisen har att upplösa allmänna sammankomster. Vad jag kan förstå kan inte polisen hävda någon av dessa paragrafer om en mindre grupp demonstranter samlas på landsbygden utanför en privat bostad. Även om dessa demonstranter är fredliga så är det förståeligt att en näringsidkare upplever detta oerhört påträngande och integritetskränkande eftersom det finns en hotbild genom telefonsamtal, brev och via hemsidor. Polisens svåra dilemma är ju att värna demonstrationsfriheten och värna den enskildes rätt till sitt privatliv. Ordningslagen är inget tillräckligt verktyg för polisen i detta avseende. Min fråga till justitieministern är: Vilka åtgärder avser ministern att vidta så att privatlivet för utsatta pälsdjursfarmare ska kunna fredas i sådana fall som här är aktuella?
ip · GP10376 · 2002-04-16 00:00:00 — Interpellation 2001/02:376 av () till socialminister om ersättning enligt patientskadelagen Enligt patientskadelagen ska patienter som skadats inom svensk hälso- och sjukvård kunna kompenseras för skadan. Med svensk hälso- och sjukvård avses "sådan verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (HSL 1982:763) eller tandvårdslagen (1985:125), under förutsättning att det är fråga om verksamhet som utövas av personal som omfattas av 1kap. lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område", PSkL 5§. Beviskraven är lägre än de krav som generellt gäller inom civilrätten. Enligt patientskadelagen räcker det med att det "övervägande sannolikt" finns ett orsakssamband mellan åtgärd och skada. Lagstiftningen omfattar personskador som kan vara fysiska såväl som psykiska och har en bred patientdefinition. Lagstiftningen ser inte bara de som sökt vård som patienter utan också de som "frivilligt deltar som försöksperson i medicinsk forskning eller som donerar organ eller annat biologiskt material för transplantation eller annat mediciniskt ändamål" (PSkL 2§). Inkluderat i HSL är "åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador", sjuktransporter, omhändertagande av avlidna och åtgärder för funktionsförbättrande och funktionsuppehållande behandling för funktionshindrade. Sist men inte minst omfattas lagstiftningen av åtgärder i samband med förlossning. Lagstiftningen är vid både beträffande patientdefinition och beviskrav och det krävs inte heller att behandlande läkare gjort fel för att ersättning ska kunna utgå. Trots detta finns det patientskador som inte omfattas av lagstiftningen och som därför inte heller kompenseras. De patienter som faller mellan stolarna har behandlats med en metod eller utförande som saknar alternativ. Kravet att skadan skulle kunnat undvikas om behandlande läkare valt annan behandlingsmetod, eller ett annat utförande för att ersättning ska kunna utgå, visar att patientskadelagen i dess nuvarande skick, är ett trubbigt instrument för att patienter som skadats inom hälso- och sjukvården ska kunna kompenseras. Ett exempel på en drabbad patientgrupp är kvinnor som fått skador efter epiduralbedövning vid förlossning. De har dels råkat oförtjänt illa ut vid en vanligt förekommande behandling och ges heller inte rätt till kompensation för de skador epiduralbedövningen åsamkat dem. I finns åtta kända fall, varav fyra blivit friska. För de fyra kvinnor som inte tillfrisknat kännetecknas symtomen av smärtor och balansrubbningar. Att det är en nästintill försvinnande liten patientgrupp gör inte frågan mindre viktig. I värsta fall handlar det om skador som är bestående livet ut. Utöver många års lidande för både de drabbade kvinnorna och deras familjer, handlar det dessutom om försämrade möjligheter till arbete och inkomster. Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga statsrådet följande: Vilka åtgärder ämnar socialministern att vidta för att de patienter vars skador inte omfattas av patientlagstiftningen, trots att de bevisligen uppstått till följd av ingrepp inom hälso- och sjukvården, ska få ekonomisk kompensation?
ip · GP10377 · 2002-04-16 00:00:00 — Interpellation 2001/02:377 av () till utbildningsminister om undervisning i svenska språket Många utländska ungdomar talar inte svenska. De lär sig varken i skolan, i hemmet eller bland vännerna att tala korrekt svenska. Detta begränsar deras lust att lära och sänker deras motivation i skolarbetet. Belkizar är en vanlig grundskoleelev i , hon uttrycker sig så här: "Jag har så mycket brytning att jag skäms för att prata framför folk. I min klass gick bara turkar och kurder. Inte en enda svensk @@@ kanske blir jag städerska. Men det vill jag inte! Jag vill vara som vanliga tjejer, jag vill plugga och komma in i gymnasiet och prata bra svenska. Jag är ju svensk." Vad resultaten bland elever som är födda utomlands eller vars båda föräldrar är födda i ett annat land förmedlar är vikten av att kunna tala och uttrycka sig väl på svenska. I en rapport visar utvärderingar att kunskaper i svenska är avgörande för hur väl invandrare lyckas i . Ordföranden i har anfört att "Det vi ser är nya underklass @@@ Jag pratade turkiska hemma, turkiska i skolan och obegriplig svenskturkisk slang med kompisarna". För att lyckas vända denna trend krävs att alla invandrare som är svenskar förstår att: "Vägen heter utbildning." Det är viktigt att betona svenska språkets betydelse, oavsett individens bakgrund och förståelse. Att förstå hur saker och händelser hänger ihop är förknippat med vår förmåga att urskilja och uttrycka oss genom ett språk. Mot bakgrund av ovanstående vill jag till statsrådet ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ ämnar statsrådet att vidta för att alla elever ska uppnå godkända kunskaper i svenska språket? 2.Vilka initiativ ämnar statsrådet att vidta för att alla elever med invandrarbakgrund ska få de förutsättningar som krävs för att uppnå tillräckligt bra färdigheter i svenska språket?
ip · GP10378 · 2002-04-17 00:00:00 — Interpellation 2001/02:378 av () till statsrådet om kvinnors delaktighet i Östersjösamarbetet förväntas bli en av mest dynamiska och expansiva tillväxtregioner. Genom de s.k. Östersjömiljarderna har fram beslutat att satsa för att stimulera ekonomiskt utbyte, tillväxt och sysselsättning i och samt att stärka svenska företags positioner i regionen. Sveriges Östersjömiljardsatsning tycks dock gå kvinnorna förbi. Det är viktigt att uppmuntra kvinnor till aktivt deltagande i demokratiprocessen och att uppmärksamma kvinnors företagande som en betydelsefull faktor i detta arbete. Kvinnoföretagandet måste synliggöras, värderas och uppmuntras också i handelsprocessen. Det är därför viktigt att stödja kvinnor runt i jämställdhetskampen. Undertecknad diskuterade i en interpellationsdebatt ("Östersjöcentrum för kvinnors företagande") denna fråga med statsrådet , som lovade att följa upp resultaten av Östersjömiljarderna ur ett jämställdhetsperspektiv. Detta har ännu inte gjorts och det har visat sig att det är få projekt inom ramen för Östersjömiljarderna som har varit inriktade på kvinnors roll i Östersjösamarbetet eller genomsyrats av ett jämställdhetsperspektiv. Med hänvisning till det anförda vill jag ställa följande frågor till statsrådet: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att, inom ramen för Östersjömiljarderna, stödja jämställdhetsarbetet i ? På vilket sätt avser ministern att utvärdera resultaten av Östersjömiljarderna ur ett jämställdhetsperspektiv?
ip · GP10380 · 2002-04-17 00:00:00 — Interpellation 2001/02:380 av () till näringsminister om arbetstillstånd för tredjelandsförare På EU:s gemensamma transportmarknad har illegala anställningar av förare från länge varit ett stort problem. i såväl som i andra EU-länder utnyttjar östeuropéer för att dumpa löner och arbetsvillkor. För förarna betyder det osäkra villkor, långa arbetsdagar och låga löner. För branschen innebär det en nedåtgående spiral, med minskad lönsamhet för seriösa företag och ökade påfrestningar för de anställda. En av de vanligaste metoderna för denna sociala dumpning inom åkeribranschen har varit att helt enkelt aldrig trafikera det land där företaget är etablerat och på så vis omöjliggöra kontroll av förarens anställningsvillkor. Problemet är välkänt inom EU och man har rekordsnabbt fått politisk enighet om en ny förordning om förarlicenser för tredjeland, vilket också stötts från svensk sida. Syftet med licenserna är att det ska vara möjligt att kontrollera att föraren arbetar under godkända förhållanden i den stat där han eller hon har sin anställning. En av de centrala tankarna bakom förarlicenserna var också att de skulle garantera att föraren i fråga hade tillstånd att arbeta i etableringsstaten och alltså rätt att framföra fordonet i den berörda medlemsstaten. Så långt allt väl. Inom transportbranschen har dock spridits en oro för att ska sätta käppar i hjulet för denna nödvändiga sanering av branschen. Den nuvarande svenska lagstiftningen medger nämligen att tredjelandsförare kan arbeta på unionens transportmarknad utan att ha arbetstillstånd i så länge de inte arbetar i . Ändrar vi inte våra regler riskerar därför att bli ett bekvämlighetsland dit åkerier "flaggar ut" för att undgå krav om arbetstillstånd för tredjelandsförare. Min fråga till ministern är: Ämnar ministern att vidtaga åtgärder i det svenska regelsystemet för att se till att arbetstillstånd krävs i enlighet med intentionerna i EU:s förordning om förartillstånd?
ip · GP10381 · 2002-04-17 00:00:00 — Interpellation 2001/02:381 av () till justitieminister om praxis i misshandelsfall Den nya lagstiftningen om samhällstjänst vid villkorlig dom som trädde i kraft har förändrat straffmätningen i en icke önskvärd riktning. Riksdag och regering har engagerat sig djupt i frågorna om framför allt misshandlade kvinnor, men även i fråga om barnmisshandel. Lagstiftningen har skärpts inom vissa områden. Uttalanden har gjorts om att bättre skydda utsatta kvinnor och barn. Samhället i stort har uppfattat signalerna att det är ett grövre brott att utsätta sina nära och kära för misshandel än att utsätta okända för samma brott. En av reaktionerna på dessa signaler är att antalet anmälningar angående sådana brott ständigt har ökat. Rättsskipningen har uppenbarligen inte nåtts av de starka signaler som sänts ut från riksdag och regering. Prejudicerande domar från har skapat en praxis att tingsrätterna ska döma mildare när det gäller misshandel riktad mot barn eller kvinna än mot annan person. Detta har inneburit att tingsrätter i allt högre grad dömer till villkorlig dom kombinerat med samhällstjänst för sådan brottslighet som enligt lagstiftningen ska innebära en fängelsedom, med hänvisning till rådande praxis. Regeringen uttalade i proposition 1997/98:96 "Det är inte regeringens avsikt att den nu aktuella reformen skall innebära någon ändring av gällande rätt såvitt avser användningen av samhällstjänst vid artbrottslighet." Med rådande praxis har en "ändring av gällande rätt" skett i en icke önskvärd riktning. Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga statsrådet följande: Avser ministern föreslå förändringar i lagstiftningen på detta område så att praxis följer lagstiftarens intentioner?
ip · GP10382 · 2002-04-18 00:00:00 — Interpellation 2001/02:382 av () till justitieminister om i I har polisstyrelsen beslutat att säga upp 35 civilanställda. Dessa 35 personer har arbetsuppgifter som naturligtvis måste utföras av någon annan. Någon annan i detta fall är polispersonal. Med andra ord kommer vi i få färre poliser som är tillgängliga och som arbetar med de uppgifter poliser ska arbeta med och är utbildade för. Allmänheten vill ha polis som kan komma när så krävs vid misshandel, inbrott, stölder, skadegörelse, polis som syns ute och bevakar trafik, polis som kan förebygga brottslighet m.m. De uppgifter som polisen inte är utbildad för ska man anställa annan personal till. De förändringar som vi nu ser i hela landet och kanske speciellt i har sin grund i för små ekonomiska resurser. har påtalat detta . Justitieministern har om och om igen sagt att regeringen ska satsa på fler poliser och på mer resurser till rättsområdet. Detta stämmer mycket illa med vad som sker i . Justitieministern talar om satsning som vi i verkligheten ser en nedrustning. Regeringen missköter sig. Man verkar inte ta frågorna på allvar. Antalet lokala grupper som bevakar och övervakar ökar. T.o.m. kommuner börjar agera. Det är bra med samordning och olika former av stöd till polisen, men det kan inte vara kommunernas och enskilda gruppers uppgift att vara med och finansiera och sköta det som är polisens uppgift. Vilka åtgärder ämnar statsrådet att vidta för att den polisiära verksamheten inte minskar nu när civilpersonal sägs upp?
ip · GP10383 · 2002-04-18 00:00:00 — Interpellation 2001/02:383 av () till näringsminister om kärnkraftsavvecklingen Näringsministern och regeringen har kommit med besked kring avvecklingen av kärnkraften. Man vill lägga ned fungerande kraftverk i , , och Forsmark. Dessa kärnkraftverk levererar cirka hälften av elproduktion. Om avvecklingen genomförs är det ett rejält och verkligt hot mot en region som , ett län som är ett av de mest beroende av elintensiv industri. Tusentals jobb riskeras om man stänger effektiv och billig kärnkraft. Det gäller speciellt i orter som , , , , , , , och . Konkurrensen med andra företag i andra länder kommer att försämras. Varje försämring att driva företag hotar jobben i dessa orter, som ofta redan har hög arbetslöshet. Många av företagen är utlandsägda och har styrelser som sitter långt från . Tillgången till bra och prisvärd el i kan vara avgörande när man ska besluta om framtida investeringar. Om kärnkraften avvecklas måste den ersättas med något annat. Detta något annat är till största delen fossilbränslen, som påverkar miljön mycket negativt med ökande utsläpp av koldioxider och försurande ämnen. Ekonomin kring en avveckling är svår att bedöma exakt. Klart är dock att det blir mycket dyrt och att svenska folket får stå för notan. Vad ämnar statsrådet att göra för att en avveckling av kärnkraften inte ska medföra att tusentals jobb försvinner från ?
ip · GP10384 · 2002-04-18 00:00:00 — Interpellation 2001/02:384 av () till finansminister om förmånsbeskattning Skattemyndigheterna har inlett en kontroll av huruvida användningen av mobiltelefoner som tillhandahålls av arbetsgivaren även används för privat bruk. Initiativet har säkerligen tagits av skattemyndigheterna i allra bästa syfte, att öka statens och kommunernas skatteintäkter. Men ur ett mer överordnat perspektiv är antagligen denna typ av byråkratiska åtgärder okloka. Arbetslivet fungerar på ett helt annat sätt än . Arbetstiderna är betydligt mer flexibla och arbetsuppgifter sköts ofta utanför det som formellt räknas som "normal" arbetstid. Detta leder i sin tur till att gränsen mellan s.k. privata samtal och företagssamtal blir betydligt mer flytande. Ett s.k. privat samtal kan exempelvis vara nödvändigt för att över huvud taget kunna fullgöra hastigt påkomna arbetsuppgifter. Skattemyndigheternas initiativ att vilja förmånsbeskatta eventuellt privat bruk av mobiltelefoner minskar den flexibilitet i arbetslivet som svenskt näringsliv och också svensk förvaltning behöver med tanke bl.a. på den höga förvärvsfrekvensen inte minst hos barnfamiljerna. Vi alla önskar att det ska gå bra för med lönsamma företag och god tillväxt för vårt land. Ett gott tillväxtklimat kan skadas genom många och "klåfingriga" kontrollåtgärder av myndigheter, dessutom med eventuella påföljder i form av icke väntad beskattning och straffavgifter. Det är inte okänt att det är klart negativt för arbetsklimat, effektivitet, initiativförmåga m.m. att underminera människors motivation, när det gäller att göra ett bra jobb. Det blir tyvärr effekten av skattemyndigheternas senaste kontrollinitiativ. Finansministern får inte @ vilket är synd i det här fallet @ ägna sig åt ministerstyre och kan således inte göra det mest naturliga, direkt avstyra den nya skattegranskningen. Däremot kan finansministern se till att skattelagstiftningen inte ger utrymme för den föreslagna granskningen och förmånsbeskattningen vad gäller mobiltelefoner. Avser finansministern att göra en översyn av gällande lagstiftning och komma med förslag som förhindrar den här typen av granskning?
ip · GP10386 · 2002-04-19 00:00:00 — Interpellation 2001/02:386 av () till socialminister om kvinnliga asylsökandes hälsa kommer många asylsökande till med stora psykiska och fysiska problem på grund av sina tidigare upplevelser. Bland dem återfinns kvinnor som utsatts för upprepade våldtäkter. De mår mycket dåligt och har svårt att tala om sin situation. De har starka skuldkänslor och vill inte vanhedra sin familj genom att berätta vad de genomlevt. Många psykologer, som arbetar med de asylsökande som befinner sig i , menar att dessa är så svårbehandlade att vare sig medicin eller terapi hjälper. Dessutom förstärks traumat av det svenska mottagningssystemet. Psykologer och läkare menar att deras intyg inte längre värderas eller tillmäts dess reella värde och betydelse. Därför kan det ta tid innan den som är i behov av behandling och terapi verkligen får det. Och ju det går mellan den traumatiska händelsen och behandling, desto svårare blir det att behandla personen. En omständighet som är särskilt allvarlig är att rehabiliteringsprogram för våldtagna kvinnor kan avbrytas mitt i behandlingen på grund av att deltagaren ska avvisas. På i finns ett flyktingpsykiatriskt team som driver ett tolvveckors behandlingsprogram för våldtagna kvinnor. En gruppterapi som visat sig fungera mycket bra. Men när en person i gruppen rycks bort för att snabbt avvisas störs processen för hela gruppen och deltagarnas ångest och oro ökar varvid behandlingsresultatet försämras. För psykologen är det djupt oetiskt att inte ges möjlighet att avsluta behandlingen. Det är något som andra professionella yrkesgrupper skulle kräva. Det innebär att resurserna används fel. En avslutad behandling däremot skulle leda till bättre hälsa för de som får behandling. Det ges sken av att asylsökande får vård och behandling, rycks förutsättningarna bort för psykologerna att göra ett bra jobb. Med anledning av ovanstående vill jag fråga statsrådet: Vad avser ministern göra för att möjliggöra för dem som påbörjat en psykologbehandling att få avsluta den under ordnade former före det att en eventuell avvisning sker? Vad avser ministern göra för att psykologer ska kunna arbeta på ett mer yrkesetiskt riktigt sätt?
ip · GP10387 · 2002-04-19 00:00:00 — Interpellation 2001/02:387 av () till utbildningsminister om folkbildningens framtid I verksamhets- och årsberättelse kan man läsa att rådet är djupt bekymrat över folkbildningens situation. Jag citerar ur denna: "Slå vakt om folkbildningen. Att upprätthålla en så omfattande och personalkrävande verksamhet med ett minskat offentligt stöd har dock haft sitt pris. Exempel på detta är att studieförbundens lokalavdelningar minskat är 300 färre än (från 830 till 530). Därmed försvåras eller upphör den lokala närvaron på alltför många orter. Vissa verksamheter, inte minst kulturaktiviteterna, har blivit kostnadskrävande att genomföra. Deltagaravgifterna har höjts till en nivå som gör att alla inte har råd att gå med i en studiecirkel. För folkhögskolans del handlar det bl.a. om minskad lärartäthet och därmed större undervisningsgrupper. Verksamheten för människor med funktionshinder har blivit allt svårare att upprätthålla. Ska bildnings- och kulturverksamheten bevaras i sin bredd och kvalitet krävs att staten och även landsting och kommuner tar sitt ansvar för finansiering av verksamheten. Folkbildningen är beredd att vända denna utveckling i positiva banor. Men för att det skall vara möjligt krävs ett ökat stöd för den kommande treårsperioden!" beskriver också vad man är beredd att arbeta med och utveckla ännu mer: Ett praktiskt demokratiarbete. I folkbildningens verksamheter möts människor över ålders-, kultur- och yrkesgränser. Det livslånga lärandet. Detta ska ske i samverkan med andra utbildningsanordnare. Folkbildning utgör med sin speciella pedagogik en oumbärlig del av ett utbildningsväsende som vänder sig till alla medborgare. Folkhälsan är till stor del klassbunden och viktiga faktorer för förändring är integration, utbildning och tillgång till kulturaktiviteter. Alla dessa punkter är viktiga ingredienser i ett bra samhälle och jag menar att vi måste ta tillvara de krafter i samhället som finns för att göra vårt samhälle bättre. Jag vill därför fråga utbildningsministern: 1.Vad avser utbildningsministern att göra för att folkbildningens möjligheter att fullfölja sin verksamhet ska kunna säkerställas? 2.Hur ser utbildningsministern på folkbildningens roll , särskilt med avseende på folkhälsoarbetet, demokrati- och integrationsfrågorna?
ip · GP10388 · 2002-04-19 00:00:00 — Interpellation 2001/02:388 av Per () till utbildningsminister om Akademiska Hus Utbildnings- och forskningsminister framträder flitigt med olika siffror om hur mycket regeringen satsar på utbildning och forskning. För de insatta är det emellertid tyvärr ett sorgligt faktum att regeringen när det gäller universitet och högskolor i betydande utsträckning ger med ena handen och tar med den andra. Som revisorer har uppmärksammat har regeringen gett direktiv för de statliga fastighetsförvaltarna som inte är i överensstämmelse med de riktlinjer som angetts av . Det innebär bl.a. att , som äger huvuddelen av landets universitets- och högskolefastigheter, tar ut fiktiva marknadshyror @ i stället för självkostnadshyror @ för i stort sett samtliga sina fastigheter. har därför sedan bolaget bildades kunnat leverera in sammanlagt i vinst till staten. Enbart det senaste redovisningsåret, 2001, uppgick den inlevererade vinsten till . Det kan jämföras med t.ex. vad som satsades på humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning via : . Eller på medicinsk forskning: . Eller med en annan jämförelse: Den inlevererade vinsten motsvarar kostnaderna för grundutbildning vid , eller . Det som levererar in i vinst är inga fiktiva bokföringssiffror. Det motsvarar reella kostnader för universiteten och högskolorna. Kostnader som urholkar de redan hårt pressade utbildnings- och forskningsresurserna. I den senaste budgetpropositionen gjorde regeringen stor affär av att man förstärkte den s.k. prislappen för utbildning inom humaniora och samhällsvetenskap. T.o.m. regeringen hade insett att resurserna här är helt otillräckliga. Den "kraftfulla förstärkning" som regeringen kostade på sig uppgår till , dvs. den motsvarar betydligt mindre än hälften @ för att vara exakt @ av vad regeringen fick in i vinst på högskolans lokaler. Mot bakgrund av detta vill jag fråga utbildnings- och forskningsministern vad han har gjort eller avser att göra för att kompensera universitet och högskolor för de kostnader som ligger i den vinst som Akademiska Hus levererar in till staten.