frsrdg · GP04RR19 · 2002-01-01 00:00:00 — I livsmedelslagen har delegerat till regeringen eller till den myndighet som regeringen bestämmer befogenheter att meddela närmare bestämmelser om lagens tillämpning och om hantering m.m. Under regeringen har normgivningsuppgifter. Utöver livsmedelslagen finns ett antal andra lagar som har större eller mindre anknytning till livsmedelslagstiftningen. Lagar som på olika sätt syftar till att skydda hälsan är exempelvis smittskyddslagen, bestämmelser om hälsoskydd, genetiskt modifierade organismer och om kemiska produkter (se SOU 1998:61). Regeringens styrning av livsmedelstillsynen Regeringen har i livsmedelsförordningen givit befogenheter att meddela detaljerade regler om livsmedelslagens tillämpning. Av förordningen framgår bl.a.: får meddela föreskrifter om hur tillsynen ska bedrivas, om undersökning och annan kontroll som behövs för att följa livsmedelslagen och de EG-förordningar som kompletterar lagen. får också meddela föreskrifter om skyldigheter för övriga tillsynsmyndigheter att underrätta om den tillsynsverksamhet som bedrivs och resultatet av verksamheten (48 §). ska fortlöpande ta de prov och göra de undersökningar som fordras för tillsynen med hänsyn till livsmedelshanteringen inom myndighetens ansvarsområde. Det åligger och den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt livsmedelslagen att biträda vid särskild provtagning och undersökning som bestämmer (48 §). får, efter samråd med den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet, i det enskilda fallet besluta om att tillsynen över en viss verksamhet ska flyttas över från verket till nämnden (46 §). får efter samråd med den kommunala nämnden eller i det enskilda fallet besluta att den tillsyn över en viss verksamhet som nämnden annars har ska flyttas över till verket, om verksamheten har särskilt stor omfattning, är komplicerad eller om det finns andra särskilda skäl (46 §). får meddela föreskrifter om att näringsidkare inom livsmedelshanteringen är skyldig att utöva tillsyn över verksamheten (egentillsyn) och om program som närmare reglerar hur kontrollen ska utövas (kontrollprogram) (53 §). Av förordningen framgår att regeringen har lämnat långtgående befogenheter till att styra den kommunala livsmedelstillsynen. Livsmedelsförordningen har ändrats vid ett flertal tillfällen sedan riksdagsbeslutet . Härmed har fått utökade befogenheter att utöva tillsyn över de kommunala tillsynsmyndigheterna. Regeringens styrning av livsmedelstillsynen kommer även till uttryck i instruktioner för och regleringsbrev till statliga myndigheter som har uppgifter inom området. svarar för regeringens styrning av livsmedelstillsynen i . Företrädare för anser att instruktionen till är regeringens viktigaste styrinstrument inom livsmedelstillsynen. Vad gäller styrningen av länsstyrelserna svarar för styrning av sakverksamheten. Frågorna bereds tillsammans med länsstyrelseenhet, som svarar för att se till att de uppgifter som åläggs länsstyrelserna motsvarar tillgängliga resurser och att regeringen styr länsstyrelsernas verksamhet på ett ändamålsenligt sätt. () är, enligt instruktionen (SFS 1996:147), central förvaltningsmyndighet för frågor som rör livsmedel, i den mån sådana frågor inte ska handläggas av någon annan statlig myndighet. ska i konsumenternas intresse verka för säkra livsmedel av god kvalitet, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. För att nå målet ska verket utarbeta normer inom livsmedelsområdet, utöva tillsyn enligt livsmedelslagen (1971:511) samt leda och samordna livsmedelskontrollen, informera om viktiga förhållanden på livsmedelsområdet, aktivt medverka till att och regeringens riktlinjer i fråga om kost och hälsa fullföljs, verkställa utredningar och praktiskt vetenskapliga undersökningar om livsmedel och matvanor samt utveckla metoder för livsmedelskontrollen. instruktion har ändrast riksdagsbeslut. Verkets uppgift att leda och samordna livsmedelskontrollen har dock inte ändrats. pågår en översyn av verkets instruktion. I regleringsbrev anger regeringen mål, återrapporteringskrav och vid behov särskilda uppdrag till myndigheterna. Vid en jämförelse av regleringsbreven till /92 - 1993/94 framgår att målen har blivit färre och allt mindre detaljerade. Regeringens krav på återrapportering har varierat över tiden. Återrapporteringskraven har överlag blivit färre. För anger regeringen följande övergripande mål för verket: En ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar livsmedelsproduktion. En produktion av säkra livsmedel med hög kvalitet och förstärkning av konsumentperspektivet. Preciserade mål och återrapporteringskrav finns i tabell 2. Tabell 2 Mål och återrapportering för verksamhetsgrenarna, Mål Återrapportering Verksamhetsgren 1 Kunskapsuppbyggnad Följa utvecklingen inom vetenskapliga discipliner och genomföra vetenskapliga studier. Redovisning per område av vilka åtgärder som har vidtagits eller kommer att vidtas. Tillgodose svenska konsumentintressen. En redovisning av åtgärder inom regelarbetet, särskilt hur det svenska konsumentintresset slagit igenom i EU-arbetet. Tillsyn, inklusive besiktningsveterinärs- organisationen effektiv och likvärdig livsmedelstillsyn i hela landet. Stöd till lokala tillsynsmyndigheter på ett professionellt och tydligt sätt. Redovisning av vilka åtgärder som har vidtagits för att stödja den lokala tillsynen . En bedömning av hur livsmedelstillsynen fungerar i landet. Information Ge konsumenterna ökad kunskap så att - deras möjligheter att göra bra och medvetna val av livsmedel ökar. - antalet sjukdomsfall orsakade av dålig hantering av livsmedel i hemmet kan minska. kunskapsförmedlare mellan landets kommuner och verka för en utveckling av skolmåltider. Redovisning av åtgärder och effekter. För de två förstnämnda målen ska redovisning av effekter ske . kompletterades målformuleringen med begreppet "likvärdig livsmedelstillsyn i hela landet". Vid en intervju uppger att har preciserat mått för hur likvärdig tillsyn ska mätas. Det mått som används är att alla företag ska få ett besök . Ansvarsfördelning mellan och kommunerna leder och samordnar livsmedelstillsynen för de livsmedelsanläggningar och vattenverk som finns i . Verket svarar också för tillsyn och godkännande av lokaler för större livsmedelsanläggningar. Totalt har verket ansvar för omkring 600 större livsmedelsanläggningar varav ca 130 slakterier. har emellertid överfört tillsynsansvaret för vissa större anläggningar till en del kommuner, t.ex. och . Även om har överlämnat tillsynsansvaret till den kommunala tillsynsmyndigheten prövar verket dock lokalgodkännande för vissa anläggningar, enligt 38 § livsmedelsförordningen. Ansvarsfördelningen mellan kommunerna och har inte förändrats nämnvärt. En förändring i ansvarsfördelningen som har diskuterats rör, enligt , godkännande för äggpackerier. Enligt livsmedelsförordningen prövar frågor om godkännande för äggpackerier. Verket har ansvar för ca 170 anläggningar, varav flertalet är mycket små. Enligt verkets uppfattning borde tillsynen kunna utföras av kommunerna. har dock motsatt sig detta med hänvisning till resursbrist. Enligt livsmedelslagen ska länsstyrelserna svara för "den närmare tillsynen inom länet". I instruktionen (SFS 1997:1258) anges livsmedelstillsyn som en av länsstyrelsernas uppgifter. Närmare precisering saknas. Instruktionen har ändrats , men ingen av dessa förändringar gäller livsmedelstillsynen. En genomgång av regleringsbreven till länsstyrelserna /93 visar att målformuleringar och återrapporteringskrav har varierat över tiden. saknas uttryckliga rapporteringskrav. I regleringsbrevet för anger regeringen som mål för länsstyrelserna att kommunernas livsmedelstillsyn ska följas upp. ska länsstyrelserna återredovisa till vilka insatser som de har gjort för att följa upp kommunernas livsmedelstillsyn. I regleringsbrevet för angav regeringen att livsmedelskvaliteten och tillsynen därav skulle upprätthållas och vid behov förbättras. Därutöver sades: "Länsstyrelserna skall aktivt följa upp kommunernas livsmedelstillsyn" (Statsliggaren för s. 60). har regeringen lämnat särskilda uppdrag till länsstyrelserna t.ex. att upprätta en regional samverkansgrupp för distriktsveterinärsorganisationen. Totalt avsatte länsstyrelserna ca 6 årsarbetskrafter för arbete med livsmedelstillsyn. Detta motsvarar ca 0,2 - 0,3 årsarbetskrafter per länsstyrelse. Enligt livsmedelslagen ska kommunerna utöva tillsyn över företag som tillverkar och saluför livsmedel. Inom kommunen utförs livsmedelstillsyn av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet om inte regeringen har föreskrivit att tillsynen ska utövas av (LL 24 §). har också rätt att överlåta tillsynsansvar till kommunerna för vissa anläggningar (LF 46 §). Kommunerna har tillsyn över merparten () av alla livsmedelsanläggningar inklusive vattenverk. Av 52 000 anläggningar är mindre anläggningar som sysselsätter mindre än 4 årsarbetskrafter. Kommunerna har totalt ca 340 årsarbetskrafter för livsmedelstillsyn, varav ca 290 är inspektörer. Aktuella förslag om ansvarsfördelning mellan stat och kommun Utredningen om livsmedelstillsynen i (SOU 1998:6) Utredningen om livsmedelstillsynen i hade till uppgift att särskilt utreda ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Utredningen föreslog att grunderna för ansvarsfördelningen mellan stat och kommun vad gäller livsmedelstillsynen skulle bestå. Enligt utredningen borde en fortsatt decentralisering till kommunerna successivt ske när det finns förutsättningar för att upprätthålla erforderlig kompetens, kontinuitet och tillgänglighet i verksamheten. Enligt förslaget skulle tillsynsansvar även fortsättningsvis kunna flyttas i motsatt riktning när tillräckliga skäl finns. Om och en kommun har motsatt uppfattning om var tillsynsansvaret ska ligga, borde enligt utredningen regeringen kunna besluta i ärendet. Vidare föreslogs att regeringen skulle kunna besluta om att övertar tillsynsansvar i en hel kommun i de fall kommunen grovt åsidosätter sina skyldigheter enligt livsmedelslagen. Kommittén ansåg vidare att länsstyrelsernas uppgifter enligt livsmedelslagen borde utgå. Behov av att utnyttja länsstyrelsernas sakkunskap inom livsmedelstillsynen kunde komma till uttryck i regleringsbrev. har föreslagit att livsmedelstillsynen i ska förstatligas . Förslaget lämnades i samband med avrapporteringen av ett regeringsuppdrag. Verkets uppdrag var att utförligt redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som hade lagts fram av utredningen om livsmedelstillsynen i . I uppdraget angavs dock att "om bedömer att konsekvensanalysen leder fram till att andra åtgärder behöver vidtas än de som utredningen presenterar, bör verket föreslå sådana åtgärder, liksom hur de lämpligen bör finansieras" . Enligt förankrades den bredare ansatsen under arbetets gång med . Enligt förslag skulle verket ansvara för all tillsyn inom ett tiotal regionala enheter. Dessa enheter skulle bestå av centralt placerade inspektörer, besiktningsveterinärsorganisationen och de kommunala inspektörerna. Det totala resursbehovet angavs till 530 årsarbetskrafter, dvs. 340 årsarbetskrafter mer än vad verket disponerar. Resurserna antogs tillgodose nuvarande ambitionsnivå med tillsynen. anger att ytterligare resurser kommer att krävas om en acceptabel nivå på tillsynen ska uppnås. Vilket resurstillskott som krävs för att uppnå en acceptabel nivå har inte angivits. Som motiv till sina förslag nämner att statsmakterna ställer krav på en effektiv och likvärdig tillsyn och att dessa krav har förstärkts genom medlemskapet i EU. uppföljning av kommunerna visar på stora brister i den kommunala tillsynen. påpekas att det är nödvändigt att förstärka de statliga resurserna och förtydliga och länsstyrelsernas uppdrag att verka för likvärdighet i den lokala livsmedelstillsynen om statsmakterna väljer att behålla nuvarande organisation. Länsstyrelsernas arbetsgrupp, promemoria Landshövdingemötet tillsatte en arbetsgrupp för att i samråd med diskutera hur en möjlig framtida livsmedelstillsyn borde organiseras. Arbetsgruppen har lämnat ett förslag till regeringen avseende en statlig organisation . Arbetsgruppen föreslår att och länsstyrelserna ges ansvaret för livsmedelstillsynen i . Tillsynen ska utövas av länsstyrelserna. "För de kommuner som har vilja och förmåga bör kunna besluta att delegera tillsynen till dessa." Som motiv till förslagen framförs att den bästa kostnadseffektiviteten torde uppnås inom organisation genom samordningen mellan djurskydd, smittskydd och livsmedelstillsyn. Regeringen har inte tagit ställning till lämnade förslag avseende hur livsmedelstillsynen ska organiseras. Regeringen har tillsatt en inomdepartemental utredning som, enligt uppgift från företrädare för , syftar till att utreda förutsättningarna för att samordna djurskyddet och livsmedelstillsynen i en statlig organisation. Regeringen har dock inte lämnat några skriftliga direktiv till utredaren. Kontroll av livsmedel regleras i livsmedelslagen och livsmedelsförordningen. har delegerat befogenheter till regeringen att meddela närmare föreskrifter om bl.a. lagens tillämpning. Regeringen har delegerat till att meddela regler om lagens tillämpning. Ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna Ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna grundas på beslut . Det innebär att kommunerna svarar för merparten av livsmedelstillsynen i . Tillsynsansvaret omfattar ca 52 000 anläggningar. svarar för tillsyn av större anläggningar och slakterier, totalt ca 600 anläggningar. Länsstyrelserna ska svara för den "närmare tillsynen inom länet". är central förvaltningsmyndighet för frågor som rör livsmedel. Verket ska bl.a. utöva tillsyn enligt livsmedelslagen samt leda och samordna livsmedelskontrollen. Det finns olika förslag om ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. En kommitté har föreslagit att nuvarande ansvarsfördelning ska bestå. och länsstyrelserna har föreslagit att verksamheten ska förstatligas. Detta kapitel inleds med en kort beskrivning av verksamhet, organisation och finansiering. De verksamheter som behandlas mer ingående är verkets arbete med normgivning samt verkets ledning och samordning av de kommunala tillsynsmyndigheterna. Dessa verksamheter har bedömts som mest relevanta för verkets möjligheter att styra den kommunala tillsynsverksamheten. Därutöver redovisas nuvarande rapporteringsordning samt bedömning av den kommunala tillsynsverksamheten. Syftet med detta kapitel är främst att belysa förhållandet mellan och de kommunala tillsynsmyndigheterna. Verksamheten vid bedrivs inom de avdelningar som redovisas i figur 1. genomförde en omorganisation. Syftet med omorganisationen var bl.a. att skilja verkets regel- och förhandlingsarbete från tillsyn och annan myndighetsutövning. organisation framgår av nedanstående figur: Källa: årsredovisning 2000 * finns ytterligare en enhet vid tillsynsavdelningen. I stab ingår chefsjuristen, kvalitetssamordnaren, chefsutredaren, de vetenskapliga experterna och sekreterare. Vid staben finns 8 årsarbetskrafter. FoU-avdelningen ansvarar för den kunskapsuppbyggnad, riskvärdering och metodutveckling som ligger till grund för verkets övriga arbete. Avdelningen består av fyra enheter. Avdelningen har totalt 105 årsarbetskrafter. Regelavdelningen ansvarar för att utarbeta regler. Avdelningen svarar för planering av verkets insatser i EU:s regelgivningsprocess och arbete i EU:s förvaltningskommittéer samt för verkets övriga arbete i vissa internationella forum. Avdelningen har totalt 26 årsarbetskrafter. Tillsynsavdelningen svarar för alla aktiviteter som innebär tillämpning av regler och myndighetsutövning. Avdelningen har totalt 246 årsarbetskrafter, varav 177 finns inom besiktningsveterinärsorganisationen, BVO. Inom tillsynsavdelningen finns följande enheter: BVO utför besiktning och löpande tillsyn vid slakterier och andra köttanläggningar samt svarar för utveckling av tillsyn i samverkan med enheten för inspektion och samordning. och samordning ansvarar för den direkta tillsynen av stora industriella anläggningar. Övriga uppgifter är stöd och utvärdering av kommunens inspektionsverksamhet. tillämpning hanterar ärenden om tillstånd, anmälningar, dispensansökningar och intyg. Inom enheten utvecklas avdelningens information och rapportering. handel svarar för gränskontroll av animaliska livsmedel från tredje land samt handeln inom EU. Avdelningen för information och nutrition ansvarar för verkets utåtriktade information och arbete med kost- och hälsofrågor. Exempelvis svarar avdelningen för produktion av trycksaker, utveckling av kurser, verkets hemsida, nättidningen och . Avdelningen har ca 22 årsarbetskrafter. I administrativa avdelningen ingår enheterna Ekonomi, IT, Personal och Service. Avdelningen har totalt 50 årsarbetskrafter. har totalt 457 årsarbetskrafter, varav finns 177 finns inom besiktningsveterinärsorganisationen. Uppgifterna om antalet årsarbetskrafter i verkets årsredovisning för har inte fördelats på respektive avdelning utan per verksamhetsområdet. har därför lämnat ett särskilt underlag till revisorerna om antalet årsarbetskrafter per avdelning . I tabell 3 redovisas utvecklingen av antalet anställda. Tabell 3 Antalet årsarbetskrafter vid , perioden /93 1992/93 1994/95 1995/96 1997 1998 1999 2000 2001 273 286 301 297 277 248 259 280 BVO 176 173 180 176 175 182 173 177 Totalt 449 459 481 473 452 430 432 457 Källa: årsredovisningar åren 1994/95 samt kompletterade underlag från Av redovisningen framgår att antalet årsarbetskrafter vid har varierat något . Besparingar genomfördes som ledde till att antalet årsarbetskrafter minskade de två följande åren. Antalet årsarbetskrafter har dock ökat under innevarande år. kostnader och finansiering framgår av tabell 4. Tabell 4 kostnader och finansiering (tkr) Anslag Andel av kostnader (%) Finansiering Verksamhetsgren Kostnader Anslag Externa intäkter * Kunskapsuppbyggnad 69 160 22 65 560 3 600 Normgivning 43 990 14 38 540 5 450 Tillsyn exkl. BVO 64 710 21 14 810 48 470 () 108 580 35 0 99 080 Information 19 340 6 13 450 5 890 Övrigt 5 820 2 -22 990 31 610 Standardisering, provnings- och mätteknisk FOU 200 200 0 Summa 311 800 100 109 570 194 100 Källa: årsredovisning * Enligt muntliga uppgifter från verket ska intäkterna också omfatta interna intäkter dvs. omföringar av gemensamma kostnader för administration till verksamhetsgrenarna. verksamhet finansieras med både anslag och intäkter. Den totala kostnaden för verksamheten uppgår till ca . Av den totala finansieringen är ca externa intäkter. Detta innebär att av verksamheten utgörs av intäkter. Tillsyns- och kontrollverksamheten (inklusive BVO) svarar för av myndighetens kostnader. Alla verksamhetsgrenar har intäkter utöver anslag. Intäkterna för besiktningsveterinärsorganisationen och tillsynsverksamheten består i hög grad av avgifter från företag och kommuner. Dessa intäkter uppgår till av samlade intäkter. Avgiftssystemet, som är mycket komplicerat, behandlas i kapitel 8. RRV:s årliga revision gjorde ett antal påpekanden avseende årsredovisning för . Exempelvis kommenterades återrapportering under verksamhetsgrenen Tillsyn. Verket hade tidigare redovisat att de hade ökat effektiviteten i den lokala tillsynen genom utbildnings- och informationsinsatser på och regional nivå. RRV påpekade dock att denna slutsats inte har styrkts av redovisat material. Som exempel nämndes att kostnaderna för samordning och stöd samt antalet kommunbesök hade minskat jämfört med året innan. RRV konstaterade också att verkets egna inspektioner hade minskat jämfört med föregående år. Vidare konstaterade RRV att kvaliteten i dokumentationen av resultatredovisningen skiljer sig åt mellan de olika verksamhetsgrenarna. Exempelvis fanns brister i dokumentation av verksamhetsgrenen Tillsyn. Till skillnad hade dock sammanställt en tabell över samtliga verksamhetsgrenars intäkter och kostnader i enlighet med RRV:s tidigare rekommendationer. Vad gäller kostnader och intäkter över tiden kan sägas att eftersom en total sammanställning i en tabell saknas är det svårt att genomföra en sådan redovisning. arbete med normer, tillsyn, information och kunskapsuppbyggnad ska, i så stor utsträckning som möjligt, grundas på internationellt samarbete, särskilt inom EU. Det angivna målet för verkets normgivning eller regelarbete är att svenska konsumentintressen ska tillgodoses genom det internationella samarbetet. Verkets arbete med normgivning påverkas i hög grad av arbetet inom EU samt verkets deltagande i olika internationella samarbetsorgan och nordiska organ. bestod arbetet av att införliva (ca 150 direktiv) i den svenska lagstiftningen och av fortlöpande EU-anpassning. Dessutom medverkar i utarbetandet av EU-lagstiftningen. EU-anpassningen föranledde nya föreskrifter inom olika områden. är i princip all svensk lagstiftning inom livsmedelsområdet harmoniserad med EU:s lagstiftning. har med stöd av regeringens bemyndigande beslutat om en rad föreskrifter och allmänna råd som publiceras i verkets författningssamling (SLV FS). I bl.a. betänkandet Livsmedelstillsynen i (SOU 1998:61) uppmärksammades problemen med livsmedelshanteringens omfattande regelverk. Kommittén föreslog att omfattningen av regelverket skulle begränsas genom att allmänna råd togs bort från författningssamlingen. Vidare borde möjligheterna att förenkla reglerna inventeras. Dessutom föreslogs att en handledning för tillsynsarbetet skulle tas fram liksom en metod för att förmedla aktuell information till "fältet". Arbetet med att förenkla och minska antalet regler påverkas av lagstiftningen inom EU. På nationell nivå kan man endast införa nya regler och förändra befintliga regler på områden som inte omfattas av EU-lagstiftningen . I kan allmänna råd avvecklas eftersom de inte är rättsligt bindande. Allmänna råd är uttryck för en myndighets åsikt. Råden definieras dock som regler, vilket medför att de kan uppfattas som mer bindande än vad de i själva verket är . har därefter fattat ett principbeslut om att avskaffa de allmänna råden i författningssamlingen. Detta innebär att inga allmänna råd utarbetas. I samband med större ändringar av föreskrifter avvecklas allmänna råd. Att upphäva eller omarbeta regler är per definition en regeländring som måste remissbehandlas till dem som berörs av ändringen, exempelvis bransch- och konsumentorganisationer. Dessutom måste en konsekvensbeskrivning upprättas enligt verksförordningen (SFS 1995:1322). påbörjade en översyn av gällande författningar. Arbetet har resulterat i att tolv författningar har upphävts. De allmänna råden tas successivt bort ur författningssamlingen . Vid behov publiceras råden som vägledningar. upphävdes ett tiotal föreskrifter som inte längre bedömdes som relevanta. har verksamheten med att ta bort inaktuella regler varit vilande beroende på hög arbetsbelastning i samband med ordförandeskapet inom EU. Arbetet kommer att återupptas . Enligt protesterar ofta företag i samband med att regler ska upphävas. Ofta anförs konkurrensneutralitet som ett motiv till att behålla en reglering. Det finns också exempel på att företag vill införa regleringar av samma skäl. När föreslog att en regel om första tillåtna dag för försäljning av surströmming skulle tas bort protesterade branschen. Företrädare för producenterna hävdade att regeln var nödvändig för att uppnå konkurrensneutralitet. Surströmming är mogen och ätfärdig efter där den fångats. Inga livsmedelshygieniska skäl anfördes. beslutade att upphäva regeln trots protester. omfattade föreskrifterna ca 1 500 sidor. Förändringen av antalet föreskrifter framgår av tabell 5. Tabell 5 Antal myndighetsföreskrifter inom livsmedelsområdet Område Antal 1997 2000 Tillsyn, undersökning 20 17 Hantering 10 12 Gränsvärden 12 8 Märkning 5 6 Animaliska produkter 15 16 Varustandarder 25 23 Avgifter 4 8 Övrigt 10 12 Summa antal 101 102 Källa: SOU 1989:61 och