frsrdg · GP04RR4 · 2002-01-01 00:00:00 — Verket ger följande exempel: om t.ex. en kommun har en negativ befolkningsutveckling och det visar sig att områden utanför centralorten inte har en lika negativ utveckling kan det t.ex. vara en signal till att tänka om i t.ex. bostadsplanering och kollektivtrafiksplanering. menar att det finns mycket starka skäl för att göra denna typ av analyser. instämmer i revisorernas bedömning att det är stora skillnader i behoven av stöd och insatser inom vad verket definierar som landsbygd och att detta är grunden för varför väljer att i många analyser göra en uppdelning av landsbygds-/glesbygdsavgränsningen i ett antal geografiska regioner. Enligt mening finns det inte skäl för en geografisk avgränsning av uppdrag. Verket bedömer att en sådan avgränsning skulle medföra att den nationella överblicken över gles- och landsbygdsbefolkningens villkor kraftigt begränsas. ITPS uppmärksammar att antalet boende i gles- och landsbygd varierar mellan 630 000 personer och 2 600 000 personer beroende på vilken definition som används. Myndigheten skriver att den politiska diskussionen om glesbygdsfrågor lätt blir förvirrad när olika avgränsningar och definitioner används av olika myndigheter. ITPS anser att olika myndigheters definitioner av vad som är glesbygd respektive landsbygd bör göras mer enhetliga. Institutet skriver vidare att begrepp som gles- och landsbygd är så pass allmänna att de inte kan avse områden som i alla avseenden är lika. Det finns därför exempel på landsbygd med både positiv och negativ utveckling i olika välfärdsavseenden. ITPS pekar på att ett alternativ till att ha gles- och landsbygd som idémässig grund är att arbeta med utgångspunkt i lokala arbetsmarknader. Detta exemplifieras på följande sätt: om servicen i en tätort som ligger i en svag lokal arbetsmarknad försämras, leder detta till att servicen försämras för hela befolkningen i området och inte bara för glesbygdsbefolkningen. I praktiken måste många problem som hänger samman med gles bebyggelse och litet befolkningsunderlag lösas i kommunernas centralorter. Flertalet planeringsåtgärder för glesbygdens befolkning måste också harmoniseras med kommunernas övriga initiativ. Med anledning av revisorernas förslag om att förtydliga den geografiska avgränsningen av uppdrag skriver ITPS att om en översyn av resulterar i att verket även fortsättningsvis ska engagera sig i både tillväxtpolitiska frågor och fördelningspolitiska frågor bör verkets omsorg avse svaga lokala arbetsmarknader i stället för geografiska ytor som definieras efter bebyggelsemönster. Leder däremot en översyn, vilket ITPS förordar, till att uppgifter avgränsas till insatser som är fördelningspolitiskt motiverade bör de specifika problem som berör hushållens välbefinnande åtgärdas i de delar av landet där de förekommer. Mandatet bör i det fallet vara rikstäckande. förordar regionala arbetsmarknader som bas när det gäller analyser av tillväxten. Verket skriver att studier av förhållandena inom landsbygds- eller glesbygdsområden i tillväxtsammanhang blir av underordnat intresse. metod med en indelning av geografi i s.k. kva-dratrutor menar verket ger en intressant uppfattning om var människor bor, men att den fungerar mindre bra operativt. i anser att insatser i alltför hög grad har varit koncentrerade till den norra delen av . i skriver att de finner det angeläget att närmare definiera begreppet gles- och landsbygdsbefolkning och instämmer i revisorernas uppfattning att en alltför bred målgrupp minskar möjligheterna att fokusera på de regionalpolitiska problem som uppkommer till följd av en gles befolkningsstruktur. Förslag om att renodla ansvaret för utvecklings- och uppföljningsinsatser av stödet till kommersiell service I rapporten skriver revisorerna att den regionalpolitiska utredningen konstaterade att det råder en viss otydlighet om vilken myndighet som bär ansvaret för utvecklingsinsatser för stöd till kommersiell service. Revisorerna instämmer i denna bedömning. Revisorerna anser att regeringen bör renodla ansvaret för utvecklings- och uppföljningsinsatser av stödet till kommersiell service. tar inte ställning till revisorernas förslag i sitt remissvar. Verket påpekar att ansvaret för utvecklings- och uppföljningsinsatser av stödet till kommersiell service åvilar och att insatser inom serviceområdet har en betydligt bredare ansats än bara det statliga stödet till kommersiell service som följer av förordningen om stöd till kommersiell service och gäller t.ex. tillgänglighetsfrågor och servicesamordning. Verket skriver vidare att dess insatser inom serviceområdet omfattar betydligt fler serviceslag än bara detaljhandel. tar inte ställning till revisorernas förslag om att regeringen bör renodla ansvaret för utvecklings- och uppföljningsinsatser av stödet till kommersiell service. Verket beskriver de egna insatserna liksom och insatser på området. Med anledning av revisorernas konstaterande att både och har uppdraget att redovisa utvecklingen av kommersiell service påpekar att uppdrag är bredare och omfattar såväl kommersiell som officiell service liksom uppdraget att analysera vilken betydelse olika former av service har för gles- och landsbygdens utveckling. skriver att det fick i uppdrag av regeringen att förbereda genomförandet av ett nationellt kompetens- och utvecklingsprogram riktat till landets lanthandlare. Verket menar att myndighetens roll inom området ligger i linje med den regionalpolitiska kommitténs förslag om att verket ska få ett samlat ansvar att utveckla och testa nya lösningar när det gäller kommersiell service. i gör bedömningen att roll bör vara att bistå med övergripande kunskaper om landsbygds- och glesbygdsfrågor. bör, som , ha rollen att samordna stödhanteringen, ge råd och anvisningar, följa upp stödinsatser och även svara för utvecklingsarbetet inom området. i konstaterar att har det centrala myndighetsansvaret för frågor som rör stöd till kommersiell verksamhet på landsbygden. Verket har enligt bedömning skött sina åligganden väl och bör få fortsätta med denna uppgift. i anser, när det gäller utvärdering/uppföljning av kommersiell service, att antalet aktörer borde begränsas till en, eftersom otydligheten ökar när fler aktörer är inblandade. Utvecklings- och uppföljningsinsatser av stödet till kommersiell service bör enligt läggas på . vill inte att ska få ett sektors-ansvar för kommersiell service, eftersom det kan innebära att förlorar sin analyserande och granskande roll. Verket bör enligt förbundet inte tyngas med handläggande sektorsuppdrag. I rapporten skriver revisorerna att den granskning som gjorts av befolkningsanalyser visar att verket lyfter fram de små positiva tendenser som finns på bekostnad av de problem som finns med ett minskande befolkningsunderlag i redan glest befolkade regioner. Slutsatserna bygger främst på en analys av gjord av ett konsultbolag med statistisk specialistkompetens. Revisorerna tar även upp till årsboken 2001 som exempel på hur valt att presentera resultatet av en undersökning i granskningsrapporten. Revisorernas iakttagelser och överväganden i denna fråga resulterade inte i något förslag i rapporten. kritiserar allmänt revisorernas konsultrapport som man anser innehåller väsentliga brister i kvalitet och noggrannhet. Verket skriver att det inte i någon del kan se att det brister i saklighet och opartiskhet i verkets rapportering. Verket anser att det iakttagit stor noggrannhet i att visa helhetsbilden av befolkningsutvecklingen samt betona effekten av denna. I analysarbetet har man funnit vissa fakta som inte tidigare varit kända och därför lyft fram dem i redovisningen. skriver att revisorernas analys som antyder att verket skulle göra sig skyldigt till grundlagsbrott och överväganden till följd av detta helt saknar sin grund. kommenterar uppgifterna i rapporten om att verket lyfter fram positiva tendenser och tonar ned negativa i sammanfattning och pressmeddelande med att det är ganska naturligt att uppgifter som är nya och unika lyfts fram när ett underlag av denna karaktär presenteras och vill bestämt avvisa uppfattningen att verket skulle vilja tona ned negativa data. Verket vänder sig mot revisorernas bedömning att det skulle finnas en målkonflikt mellan att leverera bra beslutsunderlag och verka för bättre utvecklingsmöjligheter för en viss del av befolkningen (genom att agera för att mer resurser bör satsas på de glest befolkade delarna av landet). betonar att det inte ser några sådana konflikter. Verket skriver att det inte har någon roll som partsorgan eller att vara glesbygdsbefolkningens språkrör. Verkets roll är att producera korrekta faktaunderlag och analyser och att göra det ur ett landsbygdsperspektiv. Enligt verket vore det fullständigt förödande för den rollen om verket skulle uppträda som partsorgan. anser att problem som kan uppkomma när myndigheter ges uppgifter som mera liknar en intresse- eller lobbyorganisation förtjänar att uppmärksammas mer generellt. Institutet pekar på problem när det gäller att upprätthålla kraven på saklighet och opartiskhet och de följder detta kan ha för en myndighets förmåga att förse regeringen med bra beslutsunderlag. skriver vidare att ett uppdrag att som myndighet främja ett visst intresse kan leda till målkonflikter och ger olika exempel på detta. Myndigheten menar att denna fråga inte har behandlats explicit i rapporten men att den ändå har tydlig bäring på roll. anser att det inte kan vara lätt för att kraftfullt verka för det övergripande mål som formulerats och upprätthålla det helhetsperspektiv på samhällsutvecklingen och medborgarnas intressen som, enligt verkets mening, bör ligga i myndighetsrollen. i skriver att den också uppmärksammat den tendens till "ovetenskaplighet" och bristande objektivitet som verket visat upp. Det handlar enligt främst om en tendens att lägga tyngdpunkten på positiva faktorer vid beskrivningar av glesbygden och vid val av begreppet glesbygd. i kommenterar att gärna ger en mer positiv bild av läget i glesbygden än vad som kan utläsas av statistiken. anser det allvarligt att en myndighet inte intar en objektiv hållning till utvecklingen, utan presenterar en delvis vinklad bild över utvecklingen av vissa områden i landet och därmed ger falskt underlag för beslutsfattande. understryker särskilt vikten av ett brett kunskaps- och faktaunderlag som belyser den komplexitet som finns i befolkningens flyttmönster och inte fokuserar på de positiva små tendenserna. Underlaget måste vara lättillgängligt för andra myndigheter. I rapportens analysdel skriver revisorerna att "kan sägas ha till uppgift att ständigt påminna sin arbetsgivare om att ta hänsyn till gles- och landsbygdsbefolkningen". kommenterar detta med att den anser att det är tveksamt att en sådan uppgift ska ligga på en specialmyndighet i ett längre perspektiv. skriver att i princip har två olika möjligheter att agera - utåt, genom att skapa opinion i glesbygdsfrågor, och inåt, genom att som expertmyndighet söka påverka andra statliga aktörer. Styrelsen menar att det är högst tveksamt om den förra uppgiften ryms inom en statlig expertmyndighets område. i anser att det inte är förenligt med det objektivitetskrav som måste kunna ställas på samtliga myndigheter att ge en mer positiv bild av läget i glesbygden än vad som återspeglas i officiell statistik. 1 Revisorernas granskning 1 2 Remissinstansernas synpunkter och revisorernas överväganden 2 2.1 Översyn av roll inom regionalpolitiken 3 2.2 Förtydliga geografisk avgränsning av gles- och landsbygd 5 2.3 Ansvarsfördelning rörande stöd till kommersiell service 8 2.4 Överväganden om saklighet 9 3 Revisorernas förslag 11 Rapport 2000/01:12 roll i regionalpolitiken 13 Revisorernas överväganden och förslag 16 1 Granskningens bakgrund och inriktning 17 1.1 Hur bildades ? 2 Regionalpolitikens utveckling 19 2.1 Regionalpolitikens inriktning 19 2.1.1 Ökad delegering och decentralisering 20 2.1.2 Ökad målstyrning 20 2.1.4 Decentralisering och kommunalisering 21 2.1.5 Regional näringspolitik 22 2.1.6 Utredning om den framtida regionalpolitiken 22 3 Regionalpolitikens medel 25 3.1 Den lilla regionalpolitiken 25 3.2 Den stora regionalpolitiken 27 3.2.1 Statliga myndigheter och bolag 28 3.2.2 Kommuner och landsting 29 4 uppdrag och verksamhet 32 4.1 Övergripande mål 32 4.2 Regeringens mål för 34 4.3.2 Beslutsunderlag till regeringen 37 4.3.4 gemenskapsinitiativet LEADER+ 40 4.4 Regeringens återrapportering till 41 4.5 Ny verksamhetsgrensindelning 2001 42 5 Regionalpolitikens organisation 43 5.1 av regionalpolitikens myndighetsstruktur 44 5.2 Verket för innovationssystem 45 5.3 Verket för näringslivsutveckling 45 5.6 Hela ska leva 50 5.7 i den regionalpolitiska organisationen 50 6 Granskning av glesbygdsverkets produktion 52 6.1 Den skriftliga kunskapsproduktionen 52 6.4 Kunskapsförmedling till länsstyrelser och självstyrelseorgan 60 7.1 Mål för 64 7.2 Den regionalpolitiska myndighetsorganisationen 64 7.3.1 Uppföljning av den regionalpolitiska utvecklingen 65 7.3.2 Påverkan på genomförandet av regionalpolitiken 68 8 Överväganden och förslag 71 Bilaga 1 Regionalpolitiska insatser 75 Sammanfattning av remissyttranden över rapport /01:12 roll i regionalpolitiken 78 Synpunkter på det övergripande förslaget om att se över Glesbygds- verkets roll i regionalpolitiken 79 Synpunkter på förslag om ändrad geografisk avgränsning 85 Förslag om att renodla ansvaret för utvecklings- och uppföljnings- insatser av stödet till kommersiell service 87 Överväganden om saklighet 89 Som rapporter räknas skrifter som behandlar centrala gles- och landsbygdspolitiska frågor, är empiriskt förankrade och innehåller ett ställningstagande från (minimikrav att skriften rekommenderas till läsning) Politikområdet landsbygdspolitik omfattar verksamhet för utveckling och vård av landsbygden. Åtgärderna är i stor utsträckning riktade till lantbruksföretag, men också andra företag på landsbygden. Målet för landsbygdspolitiken är "en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden". Under satsas inom politikområdet landsbygdspolitik. Detta verksamhetsmål avser . var motsvarande mål att genomförandet av EG:s strukturfondsprogram för Mål 5b och gemenskapsinitiativet LEADER 2 blir effektivt och i överensstämmelse med nationella regionalpolitiska mål. Med utbetalande myndighet avses den myndighet som rekvirerar medel från , tar emot betalningar från kommissionen och betalar ut stöd. För LEADER+ gäller att den utbetalande myndigheten () innan ett stöd betalas ut ska kontrollera att utbetalningen är förenlig med beslutet om stöd och gemenskapsreglerna samt att den stämmer överens med programdokumentet (SFS 1999:1424). Anslagen 33:1 Allmänna regionalpolitiska åtgärder, anslagspost 22 (439,. ), 33:2 Landsbygdslån (. ), 33:5 Transportbidrag (. ), 33:7 Europeiska regionala utvecklingsfonden , anslagspost 1 (547,6 Mkr.). Dessutom tillkommer tre äldre anslag. uppgick anslaget till . Medlemsavgifterna uppgick till under enligt rådets årsredovisning. Remissvar kopplade till följande utredningar ingår i undersökningen: Kostnadsutjämning för kommuner och landsting (prop. 1998/99:89), Ett informationssamhälle för alla (prop. 1999/2000:86), Utländska förvärv av fritidsfastigheter i (prop. 1998/99:126), Små företag och konkurrenslagen (prop. 1999/2000:140), Rätt plats för vindkraften (prop. 1999/2000:134), Kontrakt för arbete - rättvisa och tydliga regler i arbetslöshetsförsäkringen (prop. 1999/00:98), Statsgarantier för investeringar i bostäder (prop. 2000/01:26). I SKOP:s rapport redovisas betyg för följande informationskanaler: tryckta rapporter, nyhetsbrev, brev från generaldirektören, genom tidningar, radio eller TV, glesbygdsverkets hemsida, direktkontakter med anställda. Av de svarande totalt angav en av fem att de hade mycket stor nytta av och dess material och utredningar i sitt arbete, varannan ansåg sig ha ganska stor nytta av . valde svarsalternativet "inte särskilt stor nytta" och valde alternativet "ingen nytta alls". i , , och har besökts. I diskuterades främst skärgårdsfrågor. Som tätortsnära landsbygd räknar ett område med 5 till 45 minuters pendlingsavstånd med bil till tätorter med mer än 3 000 invånare. Huvuddelen av de ca 2 miljoner som tillhör landsbygdsbefolkningen bor runt tätorter i . Till glesbygden hör de områden som har mer än 45 minuters pendlingsavstånd till motsvarande tätorter. Glesbygdsbefolkningen uppgår till knappt 200 000 personer. Huvuddelen bor i skogslänens inre delar. instruktion talar om att myndigheten ska verka för goda levnadsförhållanden och utvecklingsmöjligheter för glesbygds- och landsbygdsbefolkningen i olika delar av landet med tyngdpunkten i skogslänens inre delar samt i skärgårdsområdena (SFS 1990:1008).