frsrdg · GP04RR19 · 2002-01-01 00:00:00 — Av tabellen framgår att antalet föreskrifter är , trots verkets arbete med att minska antalet föreskrifter. Enligt beror detta på att huvuddelen av dessa regler är relaterade till EU:s lagstiftning. - 2000 har ett fåtal nationella regler tillkommit. I de fall nya nationella regler införs måste den grundas på skyddet av konsumenternas hälsa. Ett sådant exempel är saluförbud av olivrestolja. Förbudet motiverades med att restoljan innehåller substanser som är cancerframkallande. Ledning och samordning av den kommunala tillsynen De instrument som använder för att leda och samordna den kommunala tillsynsverksamheten är främst information, kommunbesök/kommuninspektioner, möten, utbildning och normerande inspektioner. uppföljning av den kommunala tillsynen sker genom normerande inspektioner, kommunbesök och årlig rapportering från kommunerna. Enligt är syftet med uppföljningen dels att rapportera till regeringen hur tillsynen i landet fungerar, dels att få kunskap om problemområden för att kunna stödja kommunerna. Underlaget ger också möjlighet att vidta åtgärder mot uppmärksammade brister i den lokala tillsynen. Vid finns fem kontaktpersoner för den kommunala tillsynsverksamheten. Två av dessa har en regional placering. Kontaktpersonernas uppgifter är främst att genomföra kommuninspektionerna och delta i länsmöten. Tidskriften är en nyhetstidning som publiceras på verkets webbplats. Den startades med syfte att utgöra ett stöd till de lokala tillsynsmyndigheterna. Vägledning till kommuner och företag finns i form av ett kunskapspaket som kallas ABC för livsmedelstillsyn. Vägledningen finns på verkets webbplats. En översyn av vägledningen har genomförts . Representanter för tillsynsmyndigheterna träffas ca i varje län. Vid träffarna deltar kommunala inspektörer, länsveterinären och representanter. förmedlar aktuell information och lämnar förslag till projekt eller ger stöd i projektarbetet. Vissa projekt planeras och drivs självständigt av kommunerna. genomför utbildning av kommunala inspektörer och politiker. Utbildningarna omfattar ämnen som tillsynsmetodik, tillsyn av industiella anläggningar, livsmedelsjuridik, mikrobiologi, dricksvattenplanering samt livsmedelsteknik inom olika områden. tar ut en låg kursavgift från deltagarna. Merparten av kommunernas kostnader är resor och logi. Med stöd av livsmedelsförordningen (46 a §) har rätt att inspektera anläggningar som står under tillsyn, s.k. normerande inspektioner. Vid sådana inspektioner följer verket upp förhållanden vid företaget och kommunens tillsynsaktiviteter. Om inspektör anser att det finns missförhållanden i den kommunala tillsynen meddelas detta till kommunen och krav ställs på förbättringar. genomför kommunbesök/kommuninspektioner för att stödja och påverka kommunerna i deras arbete med livsmedelstillsyn. Syftet är dels att informera politiker om betydelsen av en god livsmedelstillsyn, dels att inhämta information om hur tillsynen bedrivs och fungerar. har kommunbesöken bytt namn till kommuninspektioner. Inspektionerna innebär att verksamheten tydligt ska följas upp gentemot föreskrivna krav eller kända rekommendationer. Vanligtvis utförs även en normerande inspektion . Resultatet av en kommuninspektion dokumenteras i protokoll som sänds till kommunen. Vid konstaterade brister begärs en åtgärdsplan. överväger att offentliggöra resultatet på webbplatsen. Genomförda åtgärder för ledning och samordning av den kommunala tillsynsverksamheten I årsredovisningar lämnas vissa uppgifter om verkets insatser för ledning och samordning av den kommunala tillsynsverksamheten. I tabell 6 redovisas antalet möten och inspektioner. Tabell 6 åtgärder för ledning och samordning av den kommunala tillsynen, åren 1993/94-2000. Antalet möten och inspektioner 93/94 94/95 95/96 1997 1998 1999 2000 Möten om projektinriktade kontroller (PIK) 74 39 78 60 Informationsmöten 46 Branschvisa/råd-givande inspektioner 160 156 144 89 Normerande inspektioner 106 39 39 Temamöten 52 5 8 Länsmöten 83 68 66 42 40 Kommunbesök 101 46 58 66 63 39 besök/möten 120 192 129 126 132 105 79 inspektioner 160 156 144 89 106 39 39 möten och inspektioner 280 348 273 215 238 144 118 Källa: årsredovisningar åren 1993/94-2000 Tabellen visar dels att verkets insatser vad gäller ledning och samordning av den kommunala tillsynsverksamheten har ändrat karaktär, dels att verkets tillsynsaktiviteter i förhållande till kommunerna har minskat. uppger att metoder för stöd till och uppföljning av den kommunala tillsynen har utvecklats. De branschvisa och rådgivande inspektionerna som gjordes förr var inte lika omfattande som de normerande inspektionerna som görs . Information och vägledning förmedlas också på webbplatsen. år är ett undantag från den nedåtgående trend som kan iakttas . Verksamheten med normerande inspektioner i kommunerna påbörjades, och verket följde upp kommunernas godkännanden av ett stort antal småskaliga animalieanläggningar. har verket sammantaget utfört 184 normerande inspektioner. utfördes 106 normerande inspektioner. var antalet mycket lägre, 39 inspektioner . planerar verket att genomföra ca 90 normerande inspektioner . Även antalet besök och möten med har minskat över tiden, med undantag för . har genomfört 168 kommunbesök och 148 länsmöten. Det finns inga samlade uppgifter om hur ofta inspektioner leder till att verket begär yttrande från den berörda kommunen med anledning av uppmärksammade brister. De uppgifter som finns avser . Då begärde yttrande från åtta kommuner . Vid intervju framhåller företrädare för att åtgärder nu vidtas för att mer aktivt samordna och styra de lokala tillsynsmyndigheterna. Exempelvis har instruktioner utarbetats för hur kommunbesök och normerande inspektioner ska förberedas samt följas upp. I skrivelse till samtliga kommunstyrelser och de kommunala nämnder som utövar livsmedelstillsyn redovisar hur verket avser att inspektera den kommunala livsmedelstillsynen. Länsstyrelsernas uppgift i sammanhanget berörs inte, trots att de vanligtvis samordnar besöken . Enligt livsmedelsförordningen kan även återta tillsynsansvaret för anläggningar i en kommun. Denna åtgärd har aldrig använts vid konstaterade brister i en kommun. Vid intervju framhåller företrädare för att det skulle vara mycket svårt att t.ex. återta tillsynsansvar för en hel kommun som inte fullgör uppgifterna inom livsmedelstillsynen på ett tillfredsställande sätt. pekar i stället på avsaknaden av sanktionsmöjligheter gentemot de kommuner som missköter sina uppgifter. För utbildningsverksamheten har redovisat ett särskilt underlag, som har sammanställts i en tabell. Tabell 7 Utbildning av tillsynspersonal 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Antal kurser 8 4 4 6 7 2 Antal orter/tillfällen 13 6 8 22 22 6 Totalt antal deltagare * 298 198 155 829 597 143 * Vissa kurser riktas även till andra yrkesgrupper. Källa: , Förteckning över kurser riktade till miljö- och hälsoskyddsinspektörer 1995-2000 Av tabellen framgår att bedrevs en omfattande utbildningsverksamhet. Kurserna omfattar vanligtvis en eller . inhämtar uppgifter från kommunerna om livsmedelstillsynen. publiceras resultaten i en årlig rapport. Det finns problem med kommunernas rapportering till . Uppgifterna behöver ofta kompletteras, och många kommuner lämnar in uppgifterna . var rapporteringen från 130 kommuner bristfällig. 82 kommuner hade inte rapporterat . Länsstyrelsernas uppgifter i sammanhanget har varit att samla in kommunernas uppgifter och översända dessa till . Från och med innevarande år lämnar kommunerna uppgifterna direkt till . Regeringen får, genom försorg, del av kommunernas årliga rapportering om livsmedelstillsynen. Därutöver får regeringen information om den kommunala livsmedelstillsynen genom och länsstyrelsernas årsredovisningar. får inte regelbundet någon rapportering om livsmedelstillsynen. I budgetpropositionen saknas en resultatinriktad rapportering om livsmedelstillsynen. Nuvarande system och beslutade förändringar Nuvarande rapporteringssystem, dvs. kommunernas årliga rapportering, innehåller uppgifter om bl.a. tillsynsresurser, tillsynsaktiviteter, företagens egenkontrollprogram, tillsynsavgifter och resultat av tillsynen. I stort sett har frågorna inte förändrats över tiden. I utredningen om livsmedelstillsynen uppmärksammades behov av att förändra rapporteringssystemet. Bakgrunden var dels allvarliga brister vad gäller redovisningen av kostnader och prestationer, dels EU:s krav på medlemsländernas redovisning av livsmedelskontroll. lämnade regeringen ett uppdrag till . Uppdraget syftade till att utarbeta ett nytt system för årlig rapportering om den lokala livsmedels- och dricksvattentillsynen. Systemet skulle uppfylla EU:s krav på rapportering. Dessutom skulle behov av information för att möjliggöra ledning och styrning av den lokala livsmedelstillsynen tillgodoses. Uppdraget skulle utföras i samråd med . Ett nytt rapporteringssystem har utvecklats. Det nya systemet kommer att tas 2002. En princip som har tillämpats i samband med utformningen av det nya systemet är att inte efterfråga uppgifter från kommunerna som kan hämta från annan källa. Denna princip har dock inte kunnat tillämpas fullt ut beroende på att nuvarande lydelse av livsmedelslagen inte gör det möjligt för att ställa krav på t.ex. laboratorier som lämnar provsvar att rapportera till verket. Kommunernas uppgiftsskyldighet har ökat i det nya rapporteringssystemet genom att mer detaljerade uppgifter efterfrågas. Rapporteringsskyldigheten grundas i mycket hög utsträckning på nuvarande rapporteringskrav till EU. Vissa uppgifter t.ex. kommunernas kostnader för verksamheten, har utgått. Denna fråga redovisas och diskuteras i kap. 9. Det finns dock förhoppningar om att kommunernas arbete med rapporteringen ska underlättas. Det pågår ett utvecklingsarbete med datoriserade inspektioner. Resultat från en genomförd inspektion ska dokumenteras på en elektronisk blankett. Därefter laddas resultatet ned till en central databas. Resultatet ska sedan användas för uppföljning och rapportering. kritik av den kommunala tillsynen I 9 - 2000 redovisas bl.a. resultat av kommunernas tillsynsverksamhet. Underlaget grundas delvis på kommunernas årliga rapportering. ifrågasätter starkt om den kommunala livsmedelstillsynen är effektiv och likvärdig i hela landet. Den kommunala tillsynen brister, enligt verket, i följande avseenden: av de lokala tillsynsmyndigheterna saknar verksamhetsplan för livsmedelstillsynen. av kommunerna saknar egentlig uppföljning av planen. Detta innebär att en stor del av kommunerna bryter mot föreskrifter (SLVFS 1990:10) om livsmedelstillsyn m.m. Enligt föreskriften ska tillsynsmyndigheten utarbeta en plan för den årliga tillsynsverksamheten. Planen ska fortlöpande följas upp och verksamheten utvärderas. av de lokala tillsynsmyndigheterna bedömer att de har otillräckliga personella resurser. har antalet inspektioner av de kommunala tillsynsmyndigheterna minskat. Ca 64 000 inspektioner utfördes . var motsvarande antal ca 46 000. Inspektionsfrekvensen har sjunkit från 1,40 till 0,89 inspektioner per anläggning och år. Enligt rekommendationer ska anläggningar inspekteras minst en gång och vissa anläggningar ska inspekteras vid fler tillfällen. Inspektionsfrekvensen varierar stort mellan olika kommuner. I nio kommuner inspekteras anläggningarna mycket sällan, i genomsnitt mindre än en gång . Dålig tillsyn av företagens egenkontrollprogram av egenkontrollprogrammen följs inte upp av tillsynsmyndigheterna. Varierande förutsättningar och kompetens Många kommuner är så små att de saknar förutsättningar att ha tillräcklig kompetens för livsmedelstillsyn. Inspektörer som arbetar inom flera tillsynsområden har sämre förutsättningar att upprätthålla kompetens jämfört med inspektörer som enbart arbetar med livsmedelstillsyn. Ingen likvärdig tillämpning av livsmedelslagstiftningen Både och företag som bedriver verksamhet i flera kommuner har uppmärksammat att lagstiftningen inte tillämpas likvärdigt i hela landet. Ifrågasättande om de lokala tillsynsmyndigheterna har en oberoende ställning gentemot alla tillsynsobjekt Inspektörerna ska utöva tillsyn över verksamheter som kommunen själv är huvudman för, t.ex. kommunala storhushåll och vattenverk. Enligt kan detta innebära en oönskad påverkan på myndighetsutövningen. Sammanfattningsvis kan konstateras att verket framför en omfattande kritik av den kommunala livsmedelstillsynen. I vissa fall har bristerna uppmärksammats och redovisats i verkets sammanställning av kommunernas årliga rapportering. I andra fall har bristerna inte redovisats tidigare. När det gäller kommunernas planering och uppföljning grundar sig verkets uppgifter på resultat från bl.a. kommunbesök och normerande inspektioner som inte har offentliggjorts. Av framgår inte vilka åtgärder som har vidtagit för att komma till rätta med de redovisade bristerna. verksamhet finansieras dels över anslag, dels av intäkter. Den totala kostnaden för verksamheten uppgår till ca , varav ca består av externa intäkter. kostnader för tillsyns- och kontrollverksamhet, inkl. besiktningsveterinärsorganisationen (BVO), uppgår till ca , vilket motsvarar av myndighetens totala kostnader. Intäkterna för dessa verksamheter uppgår till vilket motsvarar av verkets totala intäkter. Intäkterna utgörs främst av avgifter från verksamhetsutövare och kommunerna. Kommunerna betalar av sina avgiftsintäkter från den årliga tillsynsavgiften till . aktiviteter vad gäller ledning och samordning av den kommunala tillsynsverksamheten har, med vissa undantag, minskat över tiden. Detta gäller framför allt möten med tillsynsmyndigheterna och inspektioner av de anläggningar som står under tillsyn. genomfördes 39 inspektioner . pekar på att de inspektioner som genomförs de s.k. normerande inspektionerna är mer omfattande än vad de tidigare inspektionerna var. Problemet är att i förhållande till verkets iakttagelser om brister i den kommunala tillsynen är insatserna otillräckliga. Verket riktar skarp kritik mot de kommunala tillsynsmyndigheterna för brister i tillsynsverksamheten. Vid uppmärksammade brister i en kommun är det sällsynt att vidtar åtgärder som dokumenteras. I samband med uppmärksammade brister har verket redovisat att man tillskriver berörd kommun. tillskrevs åtta kommuner. Uppmärksammade brister i den kommunala tillsynen har aldrig lett till att verket har återtagit tillsynsansvaret för en viss anläggning. En sådan möjlighet finns enligt livsmedelsförordningen. har dels i årsredovisningar, dels på grundval av kommunernas årliga rapportering redovisat resultatet av den kommunala tillsynen till regeringen. Regeringen har inte vidtagit några åtgärder med anledning av rapportering. får ingen information om resultatet av den kommunala livsmedelstillsynen. Syftet med detta kapitel är att belysa länsstyrelsernas arbete med livsmedelstillsynen. uppgift är enligt livsmedelslagen att "utöva den närmare tillsynen inom länet" (24 §). Beslut enligt livsmedelslagen som fattas av nämnd eller av en besiktningsveterinär får överklagas till . Detta är den enda beslutsfunktion som länsstyrelserna har enligt gällande regelverk. I samband med beslutet 1989 framhöll regeringen länsstyrelsernas uppgift som rådgivande och stödjande gentemot den kommunala livsmedelstillsynen. Enligt regeringen borde länsstyrelserna medverka till branschvisa genomgångar av tillsynsobjekten, PIK-projekt (projektinriktade kontroller), och till att upprätta kontrollprogram för tillsynsobjekten. Regeringen framhöll att det var angeläget att länsstyrelserna anlade en helhetssyn på kvalitetsfrågor som inbegriper samtliga led i livsmedelskedjan. Livsmedelstillsynen är en mycket begränsad del av länsstyrelsernas totala verksamhet . Livsmedelstillsyn ingår i en verksamhetsgren som även omfattar djurskydd, smittskydd och allmänna veterinära frågor. Verksamhetsgrenen svarar vanligtvis för av länsstyrelsernas totala kostnader. Med några få undantag är livsmedelstillsynen den del inom verksamhetsgrenen som länsstyrelserna använder minst resurser för. Totalt avsatte länsstyrelserna ca 6 årsarbetskrafter för arbete med livsmedelstillsyn. Detta motsvarar omkring 0,2-0,3 årsarbetskrafter per länsstyrelse. Antalet årsarbetskrafter har inte förändrats . Verksamheten finansieras över anslag. Inom ansvarar länsveterinären för såväl livsmedelstillsyn som frågor rörande djurskydd och smittskydd. Länsveterinärens arbete med livsmedelstillsyn består i huvudsak av att delta i projekt, möten och att arrangera eller delta i seminarier och utbildningar. Aktiviteterna bedrivs ofta i samverkan med . genomförde en enkät till länsstyrelserna som bl.a. omfattade en fråga om hur länsveterinärerna fördelade sina resurser för livsmedelstillsyn . Enligt enkätsvaren är rådgivning och stöd till kommunerna den aktivitet som tar mest resurser i anspråk. Vid intervjuer har det framkommit att länsstyrelsernas rådgivning i livsmedelsärenden har minskat i omfattning. Detta sammanhänger dels med de kontinuerliga regelförändringarna som gör att det är svårt att upprätthålla kunskap inom området, dels med att har tillsatt kontaktpersoner för alla län. Kommunerna vänder sig ofta direkt till sin kontaktperson. Enligt är länsveterinärerna mer eller mindre aktiva inom livsmedelstillsynen beroende på intresse och kompetens . Denna bild bekräftas vid intervjuer med två länsveterinärer. Det omfattande regelverket, som kontinuerligt förändras, i kombination med resursbrist och opreciserade uppgifter anses motverka mer aktiva insatser från länsveterinären. Länsstyrelsernas uppgifter inom djurskyddet och smittskyddet är, enligt uppgifter vid intervjuer, tydligare reglerade än uppgifterna inom livsmedelstillsynen. Exempelvis fattar beslut om omhändertagande av djur. Det är därför naturligt att t.ex. djurskydd och smittskydd får en ökad tyngd i länsveterinärernas verksamhet. Vid intervjuer framgick också att det är svårt att internt inom verksamhetsplaneringen få gehör för utökade insatser för livsmedelstillsyn eftersom uppgifterna är otydliga. Företrädare för länsstyrelserna har vid en uppvaktning hos regeringen framfört synpunkter om att länsstyrelsernas uppgifter inom livsmedelstillsynen behöver tydliggöras. Länsstyrelsernas uppföljning av den kommunala tillsynen I sin årsredovisning gör varje länsstyrelse en bedömning av hur livsmedelstillsynen inom länet fungerar. I vissa fall bedöms att livsmedelstillsynen fungerar tillfredsställande medan den i andra fall anses vara bristfällig. Även variationer i kommunernas tillsynsverksamhet inom länet uppmärksammas. Bristande personella resurser anförs ofta som orsak till bristande tillsyn och variationer i tillsynsverksamheten. Vid intervjuer framhåller länsveterinärerna att de kommuner som endast har en inspektör för tillsyn enligt miljöskyddslagen, djurskyddslagen och livsmedelslagen är särskilt sårbara. Detta leder ofta till en minskad tillsynsfrekvens. Det är också svårt för ensaminspektörer att delta i t.ex. PIK-projekt och utbildningar m.m. I har kartlagt det tillsynsbehov som finns i länets kommuner. Behovet uppgår till 27 årsarbetskrafter. Befintliga resurser motsvarar 18 årsarbetskrafter. Vid intervju framkom bl.a. att länsveterinären i gör egna sammanställningar av kommunernas rapportering av livsmedelstillsynen i länet. Skälet är att sammanställning av kommunernas årliga rapportering inte ger en aktuell bild av tillståndet, eftersom den kommer . Uppgifterna är då inaktuella och inte särskilt användbara för som behöver en aktuell bild av den kommunala tillsynen i länet. Länsstyrelserna har förmedlat dessa erfarenheter till vid en uppvaktning. Av de studerade årsredovisningarna framgår inte vilka åtgärder länsstyrelserna har vidtagit för att komma till rätta med redovisade brister. Vid intervjuer har dock framkommit att i vissa fall har brister påpekats till berörda kommuner. Företrädare för länsstyrelserna framhåller vid intervju att de saknar sanktionsmöjligheter mot kommunerna. Det är därför svårt att komma till rätta med brister i tillsynsverksamheten. När länsstyrelserna har lämnat årsredovisningarna till regeringen gör företrädare för ett besök hos respektive länsstyrelse. Syftet med besöket är att ge en återföring till med anledning av redovisningen. Enligt uppgift från har dock inte någon företrädare för , som ansvarar för livsmedelstillsynen inom , deltagit vid dessa besök. Länsstyrelserna avsätter totalt 6 årsarbetskrafter för arbete med livsmedelstillsyn. Länsstyrelsernas uppgifter enligt livsmedelslagen är att "svara för den närmare tillsynen inom länet". Närmare precisering saknas. Regeringen har i regleringsbrev till länsstyrelserna betonat länsstyrelsernas uppgifter med uppföljning av den kommunala tillsynen. Länsstyrelserna återrapporterar till regeringen om tillståndet i respektive län. Det saknas dock en samlad redovisning om vilka åtgärder länsstyrelserna har vidtagit med anledning av dessa brister. Länsstyrelserna har inte fått någon återföring av regeringen med anledning av lämnade rapporter om den kommunala livsmedelstillsynen. I detta kapitel beskrivs kommunernas tillsynsansvar, resurser och resultat vad gäller livsmedelstillsynen. Kommunernas tillsynsansvar inom livsmedelstillsynen innebär framför allt myndighetsutövning. Därutöver genomförs insatser vad gäller information, utbildning och rådgivning till företagen. Kommunernas myndighetsutövning inom livsmedelstillsynen är: godkännande av livsmedelslokal, godkännande av livsmedelshantering utanför godkänd livsmedelslokal, s.k. paragraf § 16 - tillstånd, fastställande av egenkontrollprogram, inspektion samt provtagning och uppföljning av åtgärder. Myndighetsutövning omfattar också användningen av sanktioner. Denna fråga behandlas i kap. 11. Den offentliga livsmedelstillsynen ska omfatta ett eller flera av följande moment : provtagning och analys, kontroll av personalhygien, kontroll av förpackningsmaterial och beredningsutrustning samt genomgång av egenkontrollprogram, resultat från egentillsyn och annan dokumentation i verksamheten. Tillsynen ska omfatta samtliga led av hanteringen. Även andra moment kan ingå i offentlig tillsyn. ska i varje enskilt fall välja det led där en undersökning är mest motiverad. Tillsynsansvar, resurser och organisation Inom kommunen utförs livsmedelstillsyn av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet, om inte regeringen har föreskrivit att tillsynen ska utövas av (LL 24 §). har också rätt att överlåta tillsynsansvar till kommunerna för anläggningar (LF 46 §). Kommunerna har tillsyn över merparten () av alla livsmedelsanläggningar inklusive vattenverk. Av 52 000 anläggningar är mindre anläggningar som sysselsätter mindre än 4 årsarbetskrafter. Antalet anläggningar som står under tillsyn har ökat över tiden. uppgick antalet anläggningar till 46 500. Motsvarande uppgift för är 52 400 anläggningar . Anläggningarna klassificeras i grupper enligt följande: storhushåll inklusive restauranger, vattenverk, industrier och butiker. var fördelningen av det totala antalet objekt: storhushåll, butiker, industrier och vattenverk. Det är framför allt inom gruppen storhushåll som det har skett en ökning av antalet anläggningar. ökade även antalet industrier, vilket antogs bero på att överlämnade tillsynsansvaret för vissa anläggningar till kommunerna . Kommunernas uppgifter om kostnader för tillsynsverksamheten är bristfälliga (se kap. 9). Kommunernas resurser för verksamheten illustreras av utvecklingen av antalet årsarbetskrafter för livsmedelstillsyn och antalet tillsynsobjekt per årsarbetskraft. Tabell 8 Kommunernas livsmedelstillsyn: antal årsarbetskrafter och antal anläggningar per årsarbetskraft 1994 1995 1996 1997 1998 1999 Årsarbetskraft 322 332 338 343 340 * 337 ** Anläggningar per åa 143 148 148 151 152 155 * 15 kommuner har inte redovisat antalet årsarbetskrafter ** 6 kommuner har inte redovisat antalet årsarbetskrafter Källa: SLV rapporter , Rapportering om livsmedelstillsynen.