frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — Nämndernas ledamöter bör vidare, som CFN har anfört i ärendet, undvika att delta i handläggningen av ansökningar från personer som är anställda på samma företag som ledamoten. De ledamöter i södra djurförsöks-etiska nämnd som är anställda vid respektive borde således inte ha deltagit i handläggningen av ansökningar från dessa bolag. Då södra djurförsöksetiska nämnd i sitt yttrande uppgett att nämnden beslutat dels att Astra-ledamöter inte skall delta vid beslutsfattande som rör ansökningar från bolag inom , dels att jäviga ledamöter alltid skall lämna sammanträdesrummet när beslut fattas beträffande sådana ansökningar, finner jag emellertid inte anledning att vidta några ytterligare åtgärder i denna del. En djurförsöksetisk nämnds handläggning vid beslutsfattande per capsulam (Dnr 1336-1999) I en skrivelse till JO anmälde , som företrädare för mot plågsamma djurförsök (numera Förbundet ), norra djurförsöksetiska nämnd med anledning av nämndens handläggning inför beslut i två ärenden. , som hade varit ledamot i nämnden och deltagit vid behandlingen av ärendena, anförde i anmälan bl.a. följande. I nämndens ärenden dnr N 125/98 och N 126/98 hade en försöksledare, , ansökt om etisk prövning av djurförsök. Nämnden beslutade vid sammanträde att bordlägga prövningen av ansökningarna. inkom till nämnden en skrivelse från , i vilken han lämnade kompletterande upplysningar i ärendena. Skrivelsen skickades till nämndens ledamöter tillsammans med en skrivelse från nämnden om att ansökningarna skulle behandlas per capsulam. Inom den tid som satts ut i nämndens skrivelse ringde till ordföranden och meddelade att han yrkade att prövningen av ansökningarna skulle bordläggas. Han förklarade att om nämnden valde att godkänna ansökningarna så reserverade han sig mot detta beslut. Han framförde också att han önskade få information om vilka nämndens beslut blev, så att han vid ett eventuellt godkännande kunde lämna in skriftlig reservation. kontaktade inte honom. Det visade sig sedan att majoriteten i nämnden beslutat att godkänna ansökningarna. fick kännedom om besluten först när han fick del av protokollet. Han fick därmed inte möjlighet att lämna skriftlig reservation till besluten. Av protokollet framgick inte att hans yrkande om bordläggning hade tagits upp till behandling. ansåg att nämnden inte borde ha tillämpat ordningen att fatta beslut per capsulam i ärendena, eftersom nämnden var oenig. ifrågasatte om handläggningen stod i överens-stäm-melse med förvalt-nings-lagen (1986:223) och Centrala försöksdjursnämndens föreskrifter. Till anmälan fogades kopior av handlingar i de aktuella ärendena hos nämnden. Anmälan remitterades till nämnden avseende frågan hur begäran om bordläggning hade handlagts samt vad anfört om att han inte getts möjlighet att lämna skriftlig reservation till besluten att godkänna ansökningarna. Vidare angavs att remissvaret även skulle behandla frågan varför det i nämndens skrivelse till nämndledamöterna inte framställdes förslag till beslut beträffande ansökningarna. Nämnden, genom ordföranden , anförde i yttrande följande. Allmänt om nämndens rutiner Nämnden i dess helhet sammanträder en gång - sista torsdagen - utom . Det sista sammanträdet inför sommaruppehållet ägde rum . Inför samman-trädena fördelas ärendena på fyra grupper av ledamöter som har till uppgift att bereda ärendena och vid sammanträdet lämna förslag till beslut. Per capsulam-beslut är mycket sällsynta i nämnden. Då sådana förekommit har det i allmänhet varit och då i situationer där det framstått som angeläget att den sökande forskaren inte skall behöva vänta med igångsättning av försök till dess att beslut kan fattas vid det ordinarie sammanträdet . När det gäller per capsulam-ärenden tillämpas i nämnden en fastlagd ordning, vilken innebär att ordföranden till en början avgör om ett ärende är så angeläget att det bör bli föremål för per capsulam-beslut. Om så bedöms vara fallet sänds ansökan till samtliga ordinarie ledamöter, vilka ombeds att senast viss dag inkom-ma med besked huruvida ansökan godkänns eller ej. Ledamot som inte hör av sig anses som frånvarande. Ledamot som förklarar sig vara emot ett godkännande har, i vanlig ordning, möjlighet att reservera sig. Protokollet från per capsulam-sammanträdet tillställs sedan ledamö-terna i utskicket till nästkommande sammanträde. Vid detta under-ställs protokollet ledamöterna för godkännande. Det redovisade till-väga-gångssättet tillämpades också beträffande de nu aktuella ansök-ningarna. Handläggningen av de aktuella ärendena Som framgår av protokollet från nämndens sammanträde så bordlades båda ansökningar på grund av oklarheter om Då kom in med en komplettering rörande förvaringen , som han anförde att det fanns en väsentlig risk för fördröjning av de aktu-ella forskningsförsöken på grund av den tidigare bordläggningen, ansåg jag att tidigare brister i ansökningarna hade läkts och att det var angeläget att fick sätta igång med försöken om det fanns en majoritet i godkännande av ansökningarna. Jag fann för min del att det inte förelåg hinder mot ett godkännande och ansåg att ett beslut härom kunde meddelas genom ett percapsu-lam-sammanträde, i all synnerhet som ansvarig beredningsgrupp tidigare granskat och tillstyrkt ansökningarna. Kontakterna med och kritiken i övrigt Det är , efter så , svårt att redogöra i detalj för vilka kontak-ter jag hade med i ärendet. Jag vet att det förekom ett telefonsamtal mellan honom och mig. Jag har ingen anledning att betvivla att vid vårt samtal framförde åsikten om förnyad bordläggning även om jag själv inte minns detta . Jag har svårt att förstå påstående att han betagits möjligheten att lämna skriftlig reservation. Utan att minnas det så är det högst sannolikt att jag hänvisade honom att reservera sig mot ett positivt beslut. Han måste själv ha framfört reservation mot beslutet, eftersom jag antecknat det under rubriken i proto-kollet . Beslutet om godkännande aktualiserades, som jag tidigare redovisat, vid sammanträdet . hade mycket väl då, liksom senare, kunnat lämna in den reservation han måste ha anmält då per capsulam-beslutet togs. Vad sedan gäller frågan om varför det i skrivelsen inte framställdes förslag till beslut vill jag framföra följande. Det är riktigt att det inte framställdes något uttryckligt förslag i skrivelsen från min sida. Jag har tidigare redovisat nämndens rutiner när det gäller hanteringen av per capsulam-ärenden. Om jag inte bedömer att en ansökan är sådan att den kan godkännas genom ett beslut per capsulam låter jag den behandlas på ett ordinarie sammanträde. Det betyder, om än underförstått, att min mening är att en ansökan bör godkännas då den tillställs ledamöterna för beslut per capsulam. Det är möjligt att det kan ifrågasättas om den av nämnden vedertagna ordningen fullt ut överensstämmer med de formella kraven i förvaltningslagen och Centrala djurförsöksnämndens kungörelse. Jag kommer att föreslå nämnden att en översyn görs av hanteringen av per capsulam-ärendena så att uppfyllandet av de formella kraven kommer till tydligare uttryck. Vad gäller frågan om hur anmälarens begäran om bordläggning hanterats kan jag endast hänvisa till vad jag sagt. Jag minns inte vad som sades om bordläggning vid min telefonkontakt med . Uppenbarligen har jag uppfattat situationen så att stannade för att reservera sig mot ett positivt beslut, vilket stöds av den anteckning om detta som finns i protokollet . Slutligen vill jag nämna att jag inte känner till vilken diskussion kring de aktuella ärendena som senare förekom vid sammanträdet eftersom jag själv inte var ordförande vid det sammanträdet. Jag kan endast se vad som står i § 3 i protokollet från det sammanträdet. Han vidhöll vad han tidigare hade anfört samt uppgav bl.a. följande. Uppenbarligen var anteckningar från per capsulamsammanträdet mycket bristfälliga. utgick från att anteckningar förs vid sådana sammanträden, i vart fall beträffande sådant som vilka yrkanden som framställs, vem som röstar hur och vem som reserverar sig. Enligt nämndens praxis skulle reservationer ha lämnats in efter beslut. Han betvivlade att nämnden väntade med att expediera beslut till dess protokollet från sammanträdet tagits upp vid nästkommande sammanträde. JO anförde i beslut bl.a. följande. Allmänt om genomförande av beslut per capsulam o.dyl. När beslut i förvaltningsärenden fattas av flera gemensamt sker detta normalt vid sammanträde. I brådskande fall kan även förekomma att beslut fattas genom att ett förslag till beslut cirkulerar bland ledamöterna för skriftligt godkännande (beslut "per capsulam") eller genom att man sänder ut ett förslag till beslut som skall anses godkänt om ingen ledamot framställt invändningar . Sådana förfaranden kan emellertid inte anses tillåtna utan särskilt författningsstöd, efter-som de normalt inte ger ledamöterna möjlighet till inbördes överläggning (se , Allmän förvaltningsrätt, 19 u. 1998, s. 114). Av 47 § djurskyddsförordningen (1988:539) framgår att , , får meddela närmare föreskrifter om de djurförsöksetiska nämndernas prövning av ärenden om godkännande från etisk synpunkt av användning av djur för vetenskapliga ändamål m.m. I 11 § andra stycket CFN:s kungörelse (LSFS 1988:45) med föreskrifter och allmänna råd om den etiska prövningen av användningen av djur för vetenskapliga ändamål m.m. anges att om ett ansökningsärende av särskilda skäl bedöms vara så brådskande att en djur-för-söks-etisk nämnd inte hinner sammanträda för att pröva det, får ärendet avgöras genom meddelande mellan ordförande och nämndens övriga ledamöter. I all-männa råd till denna bestämmelse har CFN uttalat följande: Det har inom den djurförsöksetiska prövningen visats föreligga ett behov att i brådskande fall snabbt kunna besluta i ärenden utan sammanträde. Möjligheten till beslut utan samman-träde bör användas restriktivt. Prövning av ärenden enligt bestämmelsen i andra stycket kan ske genom telefonsammanträde eller genom att handlingar i ärendet samt förslag till beslut skickas till eller läses upp per telefon för ledamöterna, som bereds tillfälle att utveckla sin mening per telefon eller skriftligen före visst datum. Frågan om nämnden i skrivelsen borde ha lämnat förslag till beslut I remissyttrandet anges att per capsulam-beslut varit mycket sällsynta i nämnden. Vidare framgår att då denna handläggningsform använts har det i allmänhet varit i brådskande fall . I dessa fall har ledamöterna skriftligen ombetts att senast en viss dag inkomma med besked huruvida ansökan godkänns eller inte. Skrivelsen från nämnden är utfor-mad på detta sätt. I remissyttrandet har framförts att när denna handlägg-nings-form tilläm-pats har det, om än underförstått, varit ordförandens mening att ansökan borde godkännas. Såsom framgår av redogörelsen för allmänna förvaltnings-rättsliga principer i fråga om per capsulam-beslut o.dyl. bör, när sådana förfaranden tillämpas, ett förslag till beslut ges till ledamöterna. medför detta för-delar genom att ledamöterna får ett bättre underlag för sitt ställningstagande och för en eventuell diskussion om beslutets närmare innehåll. Om ledamöterna får ta del av ett förslag till beslut torde det också finnas anledning för dem att i ett tidigare skede formulera en, från beslutsförslaget, avvikande mening. Även de av CFN meddelade allmänna råden om de djurförsöksetiska nämn-dernas prövning ger uttryck för att ett förslag till beslut skall lämnas i dessa fall. Av det sagda framgår att det i detta fall tillämpade förfarandet inte helt överens-stämt med vedertagna principer för fattande av per capsulam-beslut. Nämnden borde i underrättelsen till ledamöterna ha lämnat ett förslag till beslut. Av remiss-yttrandet framgår att ordföranden aktualiserat en översyn av rutinerna. Jag utgår från att denna översyn leder till en ändring i det nu aktuella hänseendet, om så inte redan har skett. Frågan om hur begäran om bordläggning handlagts samt om han lämnats tillfälle att avge skriftlig reservation När det gäller behandlingen av begäran om bordläggning framgår av protokollet från nämndens sammanträde att då framförde att hans begäran om bordläggning inte hade behandlats. Med hänsyn till vad har uppgett i remissyttrandet om att han uppenbarligen uppfattade situationen vid telefonsamtalet så att stannade vid att reservera sig mot ett positivt beslut finner jag dock inte skäl att gå vidare i denna fråga. Beträffande avvikande mening vid beslut gäller enligt 19 § förvaltningslagen att om beslut fattas av flera gemensamt kan den som deltar i avgörandet reservera sig mot detta genom att låta anteckna avvikande mening. Den som inte gör det skall anses ha biträtt beslutet. Av bestämmelsen framgår vidare att avvikande mening skall anmälas innan beslutet expedieras eller ges till känna på annat sätt. Rätten att reservera sig mot beslut gäller även i ärenden där beslut har fattats utan föregående sammanträde. Den som vill utnyttja sin reservationsrätt skall således i sådana fall låta anteckna en mening som avviker från beslutet. I kravet på anteck-nande ligger att den avvikande meningen måste tas in i ett protokoll eller någon annan handling hos myndigheten för att få verkan som reservation. I princip ankommer det på reservanten att själv ange innehållet i reservationen. Därmed är inte sagt att han måste formulera reservationen skriftligt. Om någon annan för protokoll vid beslutssammanträdet, faller det sig ofta naturligt att reservationen anmäls muntligt och skriftligen avfattas av protokollföraren. Om en ledamot förklarar att han har en avvikande mening utan att tala om vilken, har förklaringen ingen verkan som reservation (se m.fl., Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5 u. 1999, s. 196). I nämndens protokoll med beslut har antecknats att reser-verade sig mot besluten att godkänna ansökningarna. Det närmare innehållet i reservationen har sålunda inte angetts. Av remissyttrandet framgår inte när besluten expedierades eller på annat sätt gavs till känna. Med hänsyn till att nämnden bedömde ärendena som brådskande och därför tillämpade förfarandet med beslut utan sammanträde håller jag dock för sannolikt att detta ägde rum i anslutning till beslutens meddelande. Den avvikande meningen hade då inte, som bort ske, fått sin fullständiga lydelse. Enligt min mening hade innan besluten gavs till känna bort ge tillfälle att konkretisera sin avvikande mening. Jag stannar vid detta uttalande. Kritik mot en gymnasieskola för bristfälliga åtgärder med avseende på en elevs fortsatta skolgång m.m. (Dnr 240-1999) I en anmälan till JO anförde L. klagomål mot Västergårdgymnasiet i kommun. I sin anmälan anförde hon bl.a. följande. Hon avstängdes från undervisningen vid Västergårdgymnasiet . Avstängningen gällde och . som hon var avstängd från Västergårdgymnasiet gick hon i årskurs 2 på det naturvetenskapliga programmet vid i . tog hon kontakt med rektorn vid Västergårdgymnasiet och meddelade att hon ville komma tillbaka för att fortsätta sina studier där i årskurs 3 på det naturvetenskapliga programmet. Rektorn meddelade henne då att det inte fanns någon plats i årskurs 3 på det naturvetenskapliga programmet och att hon borde ha hört av sig tidigare för att få behålla sin plats. Hon sökte då plats i årskurs 1 på det naturvetenskapliga programmet vid Västergårdgymnasiet. Trots att hon hade erforderliga betyg och trots att rektorn tidigare gett henne rådet att gå om årskurs 1 blev hon inte antagen. En ansökan från henne om att få påbörja årskurs 2 på det naturvetenskapliga programmet avslogs också av rektorn vid Västergårdgymnasiet. I ett remissvar anförde bildningsförvaltningen i kommun, genom dåvarande tf. förvaltningschefen och dåvarande chefen för intagningskansliet , följande. L. förvisades från Västergårdgymnasiet under läsåret 97/98 p g a upprepade hot och våld mot annan elev. L. erbjöds möjligheten att under förvisningen studera vid i . kontaktar elevens socialsekreterare rektor för Västergårdgymna-siet. Socialsekreteraren vill veta hur L. skall göra för att komma tillbaka till Västergårdgymnasiet ht -98. Rektor ber socialsekreteraren om kontakt med eleven. Socialsekreteraren informerar om att kontakt skall ske genom henne och socialsekreteraren informeras då om att L. skall meddela skolan om hon vill ha en plats ht -98 på NV-programmet i åk 3. När L. inte har hört av sig utgår skolan i sin planering ifrån att hon ämnar fortsätta sina studier vid i . , dvs mer än efter rektors samtal med socialsekrete-raren ringer L. rektor och meddelar att hon vill tillbaka till åk 3 på NV-programmet. Klasserna inför åk 3 är då fulla. Vid kontakt med Gripenskolan visar att L. inte fullgjort studierna på NV-programmet och därför inte heller har förutsättningar för att gå vidare till åk 3. L. har på NV-pro-grammet endast 260 godkända poäng jämfört med förväntade ca 1 400 po-äng, (bil 1.; här utelämnad, JO:s anm.) L. har inga godkända karaktärsämneskurser från NV-pro-grammet. L. gör en förnyad ansökan till gymnasieskolan åk 1. Hon söker NV-pro-grammet åk 1 i första hand, Fordonsprogrammet åk 1 i andra hand och Indi-viduellt program i tredje hand (bil 2; här utelämnad, JO:s anm.). Skolans samlade bedömning är att L. saknar förutsättningar och motiva-tion för att tillåtas en omgång av NV-programmet från åk 1. Enligt Gy-för-ordningens 6 kap 20 § beviljar rektor inte L. omgång. Den slutliga in-tagningen till åk 1 är för länge sedan klar. Till Fordonsprogrammet antas L. ej på grund av lång kö på reservlista och mycket sen ansökan. L. tas då in på det Individuella programmet med placering på Täljegymnasiet. Intagningsbeslut kan ej överklagas, enligt skollagens 5 kap 15 §. Inför denna antagning träffar bildningschef och rektor henne tillsammans med hennes juridiska ombud. L. gör då klart att hennes mo-tivation att gå på Västergårdgymnasiet inte har med studierna att göra utan med sociala skäl. Detta förändrar inte skolans uppfattning. -98 studerar L. på det Individuella programmet på Tälje-gymnasiet. L. återkommer med en begäran att få starta på NV-programmet åk 2. En undersökning av hennes studieresultat visar att hon inte slutfört några kurser och motiverar därför inte nå-gon ändrad uppfattning, vilket L. får besked om. L. har under förvisningen fått möjlighet att fortsätta sina studier vid en skola i en annan kommun. L. har informerats om att hon måste meddela skolan om sina fortsatta studieplaner, trots att hon ej själv varit villig till kontakt. L:s fortsatta studier har bedömts helt utifrån hennes studieresultat och studiesituation som för vilken annan elev som helst. L. har själv uttalat att enda orsaken att hon ville tillbaka till Västergårdgymna-siet var för att återigen kunna få kontakt med sina gamla kamrater. Hon har uttalat att även om hon skulle beviljats omgång skulle hon ändå inte slutfört utbildningen. Hennes enda önskan var att få gå läsåret 98/99 vid Väster-gårdgymnasiet. En skola är inte en social inrättning av det slaget. Skolan måste göra sin be-dömning utifrån ett studieperspektiv. Hon har även haft möjlighet att fortsätta sina studier i efter sin förvisning. L. yttrade sig över remissvaret. inkom därefter med vissa kompletterande handlingar. I beslut anförde JO följande. Följande har i ärendet framkommit beträffande beslutet om förvisning av L. från skolan. Rektorn vid Västergårdgymnasiet beslutade , i enlighet med då gällande delegationsordning, att L. skulle förvisas från skolan under /98. Beslutet överklagades av L. till länsrätten som upphävde beslutet om förvisning på formell grund. I sin dom anförde länsrätten att ett slutligt beslut om förvisning av en elev är ett sådant beslut av större vikt som inte får delegeras (jfr 6 kap. 34 § kommunallagen [1991:900]). i kommun beslutade därefter, vid ett extra sammanträde , att L. skulle förvisas från Västergårdgymnasiet med omedelbar verkan under /98. Vid detta sammanträde beslutade nämnden också att ändra sin delegationsordning så att rektor inte längre har delegation att fatta beslut om förvisning av en elev. Mot bakgrund av att länsrätten uppmärksammat frågan om beslutsordningen avseende beslut om förvisning av en elev och att bildningsnämnden där- efter ändrat sin delegationsordning har jag inte funnit skäl att för egen del vidta någon åtgärd i denna del. Min granskning har i stället inriktat sig på frågan om L:s skolgång efter /98. Av utredningen i ärendet framgår att L. inte fick återvända till Västergårdgymnasiet. Enligt 6 kap. 29 § gymnasieförordningen (1992:394), i dess lydelse före , får en elev, under vissa förutsättningar, stängas av från undervisningen helt eller delvis av terminen eller förvisas från kommunens eller gymnasieskola för , högst tre terminer utöver den termin när beslutet meddelas. Ett beslut om förvisning av en elev från kommunens gymnasieskola är en tidsbegränsad åtgärd för elevens tillrättaförande. I förevarande fall avsåg beslutet om förvisning två terminer. L. var således alltjämt att anse som elev vid Västergårdgymnasiet. Remissvaret ger vid handen att skolan anser att en förutsättning för att L. skulle ha kunnat få återvända var att hon själv hörde av sig före skolstarten. Skolan tog, såvitt framgår av utredningen, inte kontakt med henne i denna fråga. I stället togs initiativet av en socialsekreterare som vid sitt samtal med skolan fick besked om att L. skulle kontakta skolan om hon ville "ha en plats ht -98 på NV-programmet i åk 3". När L. inte hörde av sig inom en månad från beskedet till socialsekreteraren utgick skolan i sin planering från att hon inte hade för avsikt att återvända. När L. sedermera, , kontaktade skolan fick hon beskedet att klasserna var fulla i årskurs 3. Enligt min mening har skolan i detta avseende varit alltför passiv i förhållande till L. I samband med planeringen har det ålegat skolan att på eget initiativ kontakta L. för att efterhöra hennes inställning till fortsatta studier vid skolan. Av remissvaret framgår vidare att skolan ansåg att L. saknade förutsättningar och motivation för att tillåtas en omgång av NV-programmet från årskurs 1 . Enligt 6 kap. 16 § första stycket gymnasieförordningen, i dess lydelse före , skall rektorn vidta de åtgärder som behövs för att en elev skall kunna fortsätta studierna i gymnasieskolan om eleven har uppenbara svårigheter att följa undervisningen på sitt studieprogram. Det skall då övervägas om eleven skall gå om en eller flera kurser, övergå till ett reducerat program eller annat nationellt program eller ett individuellt program. Om en elev inte har fått minst betyget Godkänd på en kurs har eleven, enligt paragrafens andra stycke, rätt att gå om kursen en gång. Har eleven slutfört en kurs två gånger och inte fått minst betyget Godkänd får rektorn besluta att eleven får gå om kursen ytterligare en gång om det finns särskilda skäl. Om en elev har fått betyget Icke godkänd på en stor andel av kurserna under ett läsår får rektorn, enligt paragrafens tredje stycke, medge att eleven går om också sådana kurser som eleven fått minst betyget Godkänd på detta läsår, om det finns särskilda skäl. Det framgår av utredningen att L. erbjöds en plats vid en annan gymnasieskola i kommunen när hon inte fick komma tillbaka till Västergårdgymnasiet. Denna omständighet fråntar emellertid inte Västergårdgymnasiet ansvaret för L:s fortsatta skolgång. Utredningen ger vid handen att några åtgärder enligt 6 kap. 16 § gymnasieförordningen inte övervägdes när det stod klart för skolan att L. ville återvända . Detta är anmärkningsvärt. Vad som i övrigt kommit fram i ärendet föranleder ingen åtgärd från min sida. Med den uttalade kritiken avslutas ärendet. Kritik mot en barn- och med fullgörande av anmälningsskyldigheten i 71 § socialtjänstlagen (1980:620) med anledning av en händelse rörande barn i ett kommunalt familjedaghem. Även fråga om information om händelsen till föräldrar till övriga barn i familjedaghemmet (Dnr 1187-1999) I en anmälan till JO kritiserade N.S.