frsrdg · GP04RR3 · 2002-01-01 00:00:00 — Det gäller sådana verksamheter där höga kostnader per innevånare sannolikt beror mer på strukturella förhållanden än på servicenivån. Modellen tar inte hänsyn till att behoven varierar och inte heller till kvaliteten på verksamheten. Det finns dock ett samband mellan kostnader för skattefinansierad verksamhet och utbudsnivå. Med ökat utbud stiger den genomsnittliga kostnaderna. En del av variationerna kan således återspegla skillnader i ambitions- och servicenivå. Som framgår av Tabell 4.13 har de kommuner som ansökt om stöd i huvudsak en högre utbudsnivå än genomsnittskommunen. Det föreligger också relativt klara skillnader mellan kommuner som fått bifall och kommuner som fått avslag. Kommuner som fått bifall av Bostadsdelegationen har en högre utbudsnivå än de kommuner som fått avslag. Regeringens handläggning uppvisar samma mönster. Undantaget är de regeringsbeslut som inte beretts av någon delegation. Kommunalt anställda och lediga lägenheter Ett mått på omfattningen av den kommunala verksamheten är också antalet anställda i kommunerna. Kommuner som ansökt om stöd har ett betydligt högre antal årsarbetare i än kommunsektorn som helhet. Det föreligger också skillnader mellan kommuner som fått bifall och kommuner som fått avslag. De kommuner som fått bifall har genomgående ett högre antal anställda än avslagskommunerna. Det kan antyda en mer omfattande verksamhet i dessa kommuner. Tabell 4.14 Årsarbetare i och lediga lägenheter i allmännyttan () Antal årsarbetare i kommunens tjänst per 1000 innevånare Lediga lägenheter i allmännyttan per 1000 lägenheter i allmännyttan Kommunsektorn 66 - Samtliga sökande kommuner 73 106 Bifall av BD 74 138 Avslag av BD 71 106 Bifall av regeringen (efter förslag från KD) 77 121 Avslag från regeringen (efter förslag från KD) 73 89 Bifall av regeringen (efter förslag från BD och KD) 80 139 Avslag från regeringen (ej överlämnade till delegation) 66 91 Ett annat mått på åtaganden kan vara lediga lägenheter i allmännyttan. Det gäller framför allt Bostadsdelegationens verksamhet. Som framgår av Tabell 4.14 har kommuner som fått bifall av delegationen ett betydligt högre antal lediga lägenheter än avslagskommunerna. Regeringens handläggning visar ett liknande mönster. Kostnader, resultat och utbudsnivå Analysen i de tidigare avsnitten antyder att det finns vissa skillnader mellan kommuner som fått avslag och kommuner som fått bifall. fått bifall förefaller bl.a. ha större befolkningsminskningar, högre arbetslöshet och sämre ekonomi än avslagskommunerna. tycks de ha en mer omfattande verksamhet, åtminstone i den meningen att de uppvisar en högre utbudsnivå än avslagskommunerna. Det kan mot bakgrund av detta vara av intresse att mer i detalj analysera om det finns något samband mellan storleken på den kommunala verksamheten och några av de nyckeltal som presenterats tidigare. I huvudsak visar analysen följande. Utbudsnivån, dvs. omfattningen av den kommunala verksamheten, ökar med stigande nettokostnader. Utbudsnivån ökar med ett stigande antal årsarbetare i kommunens tjänst. Utbudsnivån minskar med stigande resultat eller överskott. Utbudsnivån ökar med stigande bidrag från kostnadsutjämningen. Kommuner med låg befolkningsminskning eller positiv befolkningsutveckling har en lägre utbudsnivå än kommuner med starkt minskande befolkning. De tre första resultaten är mer eller mindre naturliga. Det förefaller rimligt att kommuner med höga nettokostnader och ett stort antal anställda har en hög utbudsnivå, vilket också indikerar att utbudsnivå är ett relativt bra mått att mäta volymen på den kommunala verksamheten. Det är vidare rimligt att kommuner med överskott har en relativt sett lägre utbudsnivå. Utbudsnivåns samband med bidragen från kostnadsutjämningen är svårare att förklara. Sambandet är i och för sig svagt, men det är tänkbart att en högre bidragsnivå också stimulerar fram en högre nivå på verksamheten. Det är vidare svårt att förklara varför kommuner med starkt minskande befolkning har en högre utbudsnivå än övriga kommuner. Även om sambandet är relativt svagt kan en möjlig hypotes vara att kommunerna dröjt med att ställa om verksamheten. De kompenseras också via kostnadsutjämningen. Det kan vidare vara så att kommuner med bättre befolkningsutveckling inte hunnit bygga ut verksamheten (se avsnitt 7.1). Det kan vara av intresse att analysera om det finns några samband mellan politiska majoritetsförhållanden i kommunerna och stödgivningen. Kommunerna har grupperats i fyra olika majoritetsförhållanden enligt en sammanställning av . Grupperna är kommuner med socialistisk majoritet, kommuner med borgerlig majoritet, kommuner med vågmästare (som vågmästare) och kommuner med oklar majoritet. En majoritet av de kommuner som sökt stöd har socialistisk majoritet. Jämfört med riket är kommuner med socialistisk majoritet kraftigt överrepresenterade. Kommuner med vågmästarförhållande och oklar majoritet är också överrepresenterade, medan kommuner med borgerlig majoritet är underrepresenterade. Det föreligger betydande skillnader mellan kommuner som fått bifall och avslag, framför allt vad gäller Bostadsdelegationens beslut (Tabell 4.15). Kommuner med socialistisk majoritet har i högre grad fått bifall, medan kommuner med borgerlig majoritet i högre grad fått avslag. Regeringens beslut förefaller i högre utsträckning avspegla de politiska majoritetsförhållandena hos de sökande kommunerna. Undantaget är ärenden som beretts gemensamt av Kommundelegationen och Bostadsdelegationen. Dessa ärenden har i huvudsak avsett kommuner med socialistisk majoritet. Tabell 4.15 Politiska majoritetsförhållanden Socialistisk majoritet Borgerlig majoritet Vågmästare majoritet Summa Kommunsektorn 38,8 31,5 7,6 22,1 100,0 Samtliga sökande kommuner 57,0 24,4 3,0 15,6 100,0 Bifall av BD 62,5 8,3 8,3 20,8 100,0 Avslag av BD 47,4 34,2 0,0 18,4 100,0 Bifall av regeringen (efter förslag från KD) 54,6 27,3 4,6 13,5 100,0 Avslag från regeringen (efter förslag från KD) 54,6 27,3 0,0 18,2 100,0 Bifall av regeringen (efter förslag från BD och KD) 85,7 0,0 0,0 14,3 100,0 Avslag från regeringen (ej överlämnade till delegation) 53,3 40,0 6,7 0,0 100,0 Politiska majoritetsförhållanden, resultat och verksamhet Som framgått ovan har en klar majoritet av de kommuner som sökt och fått stöd en socialistisk majoritet. Det kan dock orsakas av att dessa kommuner t.ex. har en sämre ekonomi än andra kommuner. Det kan därför vara av intresse att analysera om det finns något samband mellan politiska majoritetsförhållanden och t.ex. resultatnivå. Jämförelsen avgränsas till kommuner med socialistisk majoritet och kommuner med borgerlig majoritet. Orsaken är bl.a. att dessa kommuner står för av ansökningarna. Det är också mellan dessa kommuner som det föreligger mer substantiella skillnader. Resultaten presenteras i Tabell 4.16. Kommuner med socialistisk majoritet har i jämförelse med borgerligt styrda kommuner: Relativt lågt skatteunderlag, men hög skattesats. Hög arbetslöshet och hög utflyttning. Något lägre nettokostnader, men sämre resultat och soliditet. Större volym på verksamheten. Det gäller högre utbudsnivå, högre kostnader jämfört med strukturkostnader och ett större antal anställda. Högre bidrag från kostnadsutjämning och inkomstutjämning. Partipolitiska faktorer, eller styrkeförhållanden, förefaller förklara en del av skillnaderna i utgifter mellan kommuner. En svensk studie som baseras på data visar att en vänstermajoritet i kommunerna leder till högre utgifter och skatt än vid en borgerlig majoritet (, 2000). Långsiktigt har kommuner som styrs av en vänstermajoritet i genomsnitt högre utgifter och högre inkomstskatt än borgerligt styrda kommuner. Tabell 4.16 Nyckeltal och politiska majoritetsförhållanden Socialistisk majoritet Borgerlig majoritet Skatteunderlag (kronor) 995 1022 Skattesats (kronor) 21,8 20,3 Arbetslöshet (%) 9,8 6,5 Befolkningsförändring (%) -4,7 -0,1 Nettokostnader (% av skatter och statsbidarg) 102,0 102,6 Resultat före extraordinära poster (% av skatter och statsbidrag) -2,8 -3,4 Resultat efter extraordinära poster (% av skatter och statsbidrag) -4,9 -0,3 Soliditet (% eget kapital) 1,6 8,6 Bidrag från kostnadsutjämning (kronor) 462 -470 Bidrag från inkomstutjämning (kronor) 912 619 Kostnader jämfört med strukturkostnader 106 102 Utbudsnivå 102 98 Lediga lägenheter (per 1000 lägenheter i allmännyttan) 121 83 Antal årsarbetare (per 1000 innevånare) 76 68 Sammanfattande slutsatser Kommuner som ansökt om stöd från regeringen och Bostadsdelegationen förefaller på en rad områden ha sämre förutsättningar än kommunsektorn som helhet. De har t.ex. lägre skatteunderlag, högre arbetslöshet, sämre befolkningsutveckling och sämre ekonomi. När det gäller verksamhetens omfattning är dock bilden något annorlunda. De nyckeltal som presenteras pekar på att de kommuner som ansökt om stöd har en mer omfattande verksamhet än kommunsektorn som helhet. Kommunerna har t.ex. en högre utbudsnivå, högre kostnader än vad som motiveras av de strukturella förutsättningarna, högre nettokostnader och fler anställda. Dessa kommuner har också en relativt hög skattesats. På motsvarande sätt föreligger det skillnader mellan kommuner som fått bifall och kommuner som fått avslag. De kommuner som fått bifall har t.ex. lägre skatteunderlag, högre arbetslöshet, sämre befolkningsutveckling och sämre ekonomi än avslagskommunerna. I dessa avseenden har således bi-fallskommunerna sämre förutsättningar än avslagskommunerna. har dock de kommuner som fått bifall en mer omfattande verksamhet än avslagskommunerna. De har t.ex. högre nettokostnader, högre utbudsnivå, högre kostnader än vad som motiveras av de strukturella förutsättningarna och fler anställda. Skattesatsen är också högre i bifallskommunerna än i avslagskommunerna. De kommuner som fått bifall har vidare en betydligt högre ersättning från kostnadsutjämningen. De kompenseras således redan i hög grad för en ogynnsam kostnadsstruktur. Dessa kommuner har också högre ersättning från inkomstutjämningen. Det går dock inte att påvisa några påtagliga skillnader vad gäller besparingar eller utförsäljningar mellan bifalls- och avslagskommunerna. Sammanfattningsvis förefaller de kommuner som fått bifall att ha en sämre ekonomisk situation och en mer negativ befolkningsutveckling än avslagskommunerna. De tycks dock i högre grad haft svårt att anpassa verksamheten till dessa förändrade förutsättningar. Några jämförelser mellan regeringen och Bostadsdelegationen Det är svårt att påvisa några påtagliga skillnader mellan de kommuner som handlagts av regeringen och Bostadsdelegationen. I huvudsak är variabler som skatteunderlag, skattesats, arbetslöshet, befolkningsförändring och ekonomisk ställning likartade (Tabell 4.17). När det gäller verksamhetens omfattning förekommer emellertid vissa skillnader. Kommuner som fått bifall av regeringen har i regel en mer omfattande verksamhet än de kommuner som fått bifall av Bostadsdelegationen. De har högre nettokostnader, fler årsarbetare, högre kostnader än vad som motiveras av de strukturella förutsättningarna och högre utbudsnivå. Dessa kommuner har dessutom betydligt högre bidrag från kostnadsutjämningen. Tabell 4.17 Nyckeltal för regeringens verksamhet Bostadsdelegationen Regeringen () Avslag (KD) Bifall (KD och BD) Avslag (ingen delegation) Skatteunderlag (kronor) 970 983 963 1010 987 1109 Skattesats (kronor) 21,8 21,0 22,0 21,4 22,0 20,4 Antal årsarbetare (per 1000 innevånare) 74 71 77 73 80 66 Arbetslöshet (%) 9,8 7,6 10,1 8,2 9,8 7,7 Befolkningsförändring (%) -4,4 -2,6 -5,0 -2,8 -4,8 -2,7 Verksamhetens nettokostnader (% av skatter och statsbidrag) 102,0 101,8 103,3 100,6 103,8 104,1 Resultat (% av skatter och statsbidrag) -3,4 -2,5 -4,2 -1,6 -4,7 -4,4 Soliditet (% eget kapital) -6,4 5,0 -8,8 8,0 8,9 4,4 Försäljning av anläggningstillgångar (% av skatter och statsbidrag) 0,2 0,2 0,1 2,2 7,2 5,6 Bidrag från kostnadsutjämning (kronor) 247 -93 901 -266 1144 -120 Bidrag från inkomstutjämning (kronor) 1442 1249 1607 718 1095 -1267 Kostnader jämfört med strukturkostnader 105 102 106 103 108 99 Utbudsnivå 101 98 103 102 104 100 Lediga lägenheter (per 1000 lägenheter i allmännyttan) 138 106 121 89 139 91 Fördelningsprocessen och avtalen Delar av hanteringen av anslaget Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting regleras inte av någon förordning. Kommundelegationens beredning av ärenden styrdes enbart genom kommittédirektivet. Regeringens senare beslut i dessa ärenden omfattades av naturliga skäl inte heller av någon förordning. Bostadsdelegationens arbete styrs däremot av en instruktion. Den lämnar dock relativt vida ramar åt delegationen att avgöra vilka som ska beviljas stöd eller inte. Avsaknaden av förordning och tydlig instruktion ger regeringen respektive Bostadsdelegationen ett handlingsutrymme att avgöra vilka kommuner och landsting som ska beviljas stöd. Bristen på entydiga och mätbara mål (se kapitel 6) gör det vidare svårt att bedöma hur handläggningen fungerat och vilka kriterier som ska vara styrande. Som närmare utvecklas i kapitel 6 har fördelningen av medel till viss del skett utan att det funnits en klar och konkretiserad målbild. I förvaltningslagen (1986:223) finns det emellertid regler om hur förvaltningsmyndigheter ska handlägga sina ärenden om t.ex. stöd till enskilda kommuner. Dessa regler ska bidra till att ge ett så korrekt underlag som möjligt för förvaltningsbesluten och därmed till att besluten blir riktiga i sak. De återspeglar grundläggande rättssäkerhetskrav som krav på opartiskhet, omsorgsfull handläggning och enhetlig bedömning. Bostadsdelegationen är en myndighet och omfattas därmed av förvaltningslagens bestämmelser. Regeringen är däremot inte en förvaltningsmyndighet i förvaltningslagens mening. I motiven till förvaltningslagen anges dock att förvaltningsärenden i regeringen i görligaste mån bör handläggas enligt samma regler som gäller för underordnade myndigheter. I om handläggningen av ärenden i anges också att det är viktigt att man även i regeringsärenden följer de principer som förvaltningslagen ger uttryck för. Studie över hur bidragen fördelats har på revisorernas uppdrag genomfört en studie av fördelningsprocessen och avtalen mellan staten och kommunerna. Uppdraget avser en analys av vilka beslutsunderlag och beslutskriterier som legat bakom beslut om stöd och avslag och hur avtalen utformats. Totalt har 35 ärenden granskats, vilket motsvarar av de ärenden som var färdigbehandlade när uppdraget preciserades. Urvalet har skett med obundet slumpmässigt urval och avser 16 ärenden från Bostadsdelegationen (10 avslag och 6 bifall), 12 ärenden från Kommundelegationen (6 bifall och 6 avslag) samt 7 ärenden som handlagts gemensamt av de bägge delegationerna. I kapitlet redovisas huvudresultaten av studien. Avsnitt 5.1 innehåller en genomgång av vilket beslutsunderlag som legat till grund för besluten. I avsnitt 5.2 analyseras vilka beslutskriterier som utnyttjats. håller en genomgång av avtalen mellan staten och kommunerna. I avsnitt 5.4 redovisas avslutningsvis sammanfattande slutsatser. I uppdraget till ingick att analysera vilka bedömningsgrunder och kriterier som legat bakom beslut om stöd och avslag. Förutom detta skulle följande frågor analyseras. Innehåller akterna sådant material att det går att analysera på vilka grunder beslut har fattats? Är beslutsunderlaget detsamma i ärendena, dvs. är bedömningen enhetlig? Kan de beslutsunderlag som tillämpas betraktas som objektiva? Är beslutsunderlaget av en sådan karaktär att handläggningen kan betraktas som omsorgsfull? Uppfyller beslutsunderlagen fullgoda krav på kommunalekonomiska bedömningar? I uppdraget ingick också att analysera eventuella skillnader i beslutsunderlag mellan Bostadsdelegationen och Kommundelegationen/regeringen. Bostadsdelegationens beslutsunderlag bygger i princip på två delar: Analys av bostadsföretaget. Dessa analyser sammanfattas sedan till föredragningspromemorior, vilka används då ärenden beslutas i styrelsen. Kommunens ekonomiska utveckling, nuläget samt budget och plan analyseras i syfte att bedöma kommunens ekonomiska styrka och framtid. Verksamheterna analyseras för att skapa en bild av utbudet relativt andra kommuner. Även styrförmåga och budgetprocess kartläggs. Den samlade bilden ligger till grund för en bedömning om, och i så fall i vilken omfattning, som kommunkoncernen av egen förmåga kan skapa ett ekonomiskt utrymme för att hantera sina bostadsåtaganden. Den kommunalekonomiska analysen är uppbyggd som en jämförelse mellan den sökande kommunen och den sökandes kommungrupp. Analysen baseras på historiska data och utmynnar i en prognos för budget Resultaträkning, balansräk-ning och investeringar analyseras och jämförs med andra kommuner. De ekonomiska analyserna kompletteras med att befolkningsutvecklingen granskas och att realismen i kommunens egen befolkningsprognos bedöms. Beräkningar av skatte- och bidragsintäkter justeras med aktuella makroekonomiska förutsättningar och en realistisk befolkningsprognos. Med denna nya information uppdateras prognoser för resultat- och balansräkningarna. Dessa nya beräkningar ligger till grund för en analys av hur kommunens ekonomiska situation påverkas av en rekonstruktionskostnad på ett visst belopp. Analysen visar effekter på kommunens soliditet och skuldbörda per invånare, som jämförs med riksgenomsnittet. Rekonstruktionsbeloppet förutsätter en finansiering genom upplåning och leder därmed till en resultatförsvagning till följd av ökade finansiella kostnader. Vidare beräknas de ökade besparingskraven, sett i relation till kommunens nettokostnader, för att leva upp till balanskravet som följer av kostnadsökningarna. Bostadsföretagens ekonomi genomlyses med beaktande av en mängd parametrar så som hyresnivåer, drift- och underhållskostnader, finansiella poster och hyresbortfall till följd av bl.a. vakanser. Analysen ska klarlägga företagets aktuella problem och ge ett underlag för en rekonstruktion som ger företaget förutsättningar för en långsiktig hållbar utveckling. Analysen av bostadsföretaget är mycket omfattande, och som underlag används data om varje enskild fastighet i beståndet. Resultatet av analysen är en framskrivning av företagets likviditet, eget kapital och resultat efter skatt . Beräkningarnas utgångspunkt är företagets aktuella situation med bl.a. vakansgraden i bostadsbeståndet som en central parameter. Framskrivningarna sker i två delar. Inledningsvis antas ingen rekonstruktion, och att den aktuella vakansgraden i beståndet är . I de fall där delegationen funnit att stöd bör utbetalas finns vissa gemensamma tendenser i beräkningarna. Resultatet försämras snabbt, likviditeten blir negativ och det egna kapitalet urholkas i snabb takt. Detta basscenario kompletteras med en beräkning där bostadsföretaget rekonstrueras. Syftet med en rekonstruktion är att minska obalansen i bostadsbeståndet. Det kan kräva att huvuddelen av de vakanta bostadslägenheterna avvecklas som bostäder och därmed utgår ur bostadsbeståndet. En sådan avveckling kan ske genom rivning eller genom utveckling för nya ändamål. En långsiktigt rimlig nivå på vakansgraden bör, enligt delegationen, inte överstiga någon eller några enstaka procent. Det kapitaltillskott som företaget beräknas behöva, baseras på företagets intjäningsförmåga sedan avvecklingen av de övertaliga bostäderna har genomförts. Den del av kapitalskulden som inte kan förräntas inom företagets beräknade framtida kassaflöden måste lyftas av. Utöver detta kan ett kapitaltillskott krävas för att återställla aktiekapitalet eller för att likviditeten ska kunna hållas på en rimlig nivå i förhål lande till driftnettot. I samband härmed justeras de bokförda värdena till vad den nya situationen tillåter. Kommundelegationens beslutsunderlag består i allt väsentligt av två delar: Bedömning av nivåsänkning. Av delegationens slutrapport framgår att grundanalyserna var uppbyggda efter samma mall och hade följande huvudinnehåll: Kommunens eller skäl för ansökan. En allmän beskrivning av den kommunala ekonomin med nyckeltal som till exempel skattesats och utfall av kostnads- och inkomstutjämningen. Nyckeltalen jämfördes med riksnivån, länet, kommungrupp och övriga sökande. En översiktlig beskrivning av strukturella faktorer såsom befolkningsutvecklingen , befolkningsstruktur, arbetslöshet och näringslivsstruktur. En fördjupad genomgång av kommunens ekonomi med bland annat analys av resul-tat- och balansräkningar. Här har såväl utvecklingen av de totala kostnaderna och intäkterna, som tillgångs- och skuldposter i balansräkningen analyserats. En genomgång av budget och utfall, för både kommunen och alla nämnder, i syfte att identifiera styrproblem. En fördjupad analys av verksamheten och dess kostnader utgjorde tyngdpunkten i analysarbetet. Här har jämförelser gjorts med andra kommuner och med riksnivån. En viktig indikator har varit hur kommunens kostnader för olika verksamheter förhåller sig till de strukturellt betingade kostnader för olika verksamheter som kan beräknas med hjälp av kostnadsutjämningen . En analys av de kommunala företagen, med tonvikt på eventuella bostadsföretag. kan utgöra betydande tillgångar för vissa kommuner, medan de för andra kan innebära stora risker och vara en belastning för den kommunala ekonomin. Delegationen gjorde, vid sidan av de sökande kommunernas egna ekonomiska flerårsplaner, beräkningar med likartade planeringsförutsättningar. Dessa beräkningar syftade till att bedöma realismen i den presenterade budget- och flerårsplanen samt att bedöma hur stora nivåsänkningar av kostnaderna som krävdes för att kommunen skulle nå en ekonomi i balans . För att få jämförbara resultaträkningar utgick delegationen från följande: Beräkningarna baserades resultat. Kostnader och intäkter av engångskaraktär har exkluderats. Kostnader och intäkter för planperioden har beräknats med hjälp av prognoser från , och . Folkmängden är en central variabel vid beräkning av en kommuns intäkter. Delegationen har utgått från den årliga förändringen . Denna förändringstakt har sedan antagits vara under hela prognosperioden. Avskrivningar och finansiella poster har tagits från kommunens egen plan. Delegationen pekar på att deras beräkningar av nivåsänkningsbehovet ofta, åtminstone initialt, skilde sig från kommunernas egna bedömningar (se även avsnitt 4.3 där dessa skillnader diskuteras närmare). Ansökningar som behandlats av bägge delegationerna Ett antal ärenden har behandlats av bägge delegationerna i samråd. Beslutsunderlaget för dessa ärenden finns aktlagt både hos Bostadsdelegationen och hos . Beslutsunderlaget består av underlag från bägge delegationerna. Underlagen är uppbyggda på samma sätt som för respektive delegations egna ärenden. Grunderna för respektive delegations ställningstagande går att analysera med hjälp av underlaget. Delegationerna har genomfört gemensamma förhandlingar i de fall där bedömningarna indikerat att stöd kan och bör utgå i enlighet med respektive delegations direktiv. Underlagen för Bostadsdelegationens beslut finns samlade i delegationens akter. Vissa av kalkylerna finns som datafiler. Det går att, med hjälp av akternas innehåll och tillgång till beräkningarna, analysera grunderna för besluten. I de fall som ett ärende har lett till avtal mellan staten och en kommun, har kommunen fått ett avtalsunderlag som sammanfattar delegationens bedömning och villkor som är förknippade med stödet. I de fall delegationen funnit att en kommun klarar en rekonstruktion av bostadsföretaget på egen hand, har avslaget motiverats i ett brev till kommunen. Detta dokument ger ytterligare underlag för att analysera grunderna för beslutet. Beslutsunderlaget är detsamma i alla de granskade ärendena. Underlaget är objektivt. De framskrivningar och beräkningar som delegationen har gjort vilar på likadana antaganden om till exempel den makroekonomiska utvecklingen. Handläggningen är att betrakta som omsorgsfull.