frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — Vad som har framkommit är dock inte av sådan beskaffenhet att det finns skäl att kritisera social-tjänstens handläggning i den delen. När det gäller frågan om användning av tolk vill jag anföra följande. I 8 § förvalt-ningslagen (1986:223) stadgas att när en myndighet har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad, bör myndig-heten vid behov använda tolk. Bestämmelsen innebär således inte någon ovillkorlig skyldighet för en myndighet att anlita tolk, utan den förutsätter en bedömning av behovet vid varje enskilt tillfälle. Det finns inte något hinder mot att en myndighet anlitar tolk mot den enskildes vilja. Myndigheten bedömer på egen hand frågan om behovet av tolk, varvid den enskildes uppfattning inte kan få avgörande betydelse. Det finns inte någon utredning som visar hur väl S.B. behärskar svenska språket. har dock i remissvaret angett att en tolk borde ha erbjudits. Om en tolk behövdes för att undvika risken för missförstånd så måste det bedömas ha varit särskilt viktigt att en sådan anlitades när frågan om M.B:s besök i skolan och S.B:s rädsla inför M.B. Vad som har framkommit i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. En pojke, som hade varit placerad i ett HVB-hem, omplacerades till ett familjehem. Fråga om nämnden hade brustit vid planeringen inför pojkens flyttning (Dnr 1040-2000) I en anmälan till JO klagade , född , på hur i hade handlagt ett ärende rörande honom. Han anförde att han hade blivit utskriven från ett behandlingshem och placerad i ett familjehem men att stadsdels-nämnden inte hade löst frågan om hans skol-gång. JO remitterade anmälan till i för utredning och yttrande såvitt rörde handläggning av ärendet rörande M.Z. I ett remissvar anförde bl.a. följande. Anmälan gäller att stadsdelsnämnden i avslutat M.Z:s placering och skolgång vid ett behand-lingshem utan att ha ordnat alternativa insatser och skolgång. har för sin handläggning begärt ett yttrande från stadsdels-nämnden. Vid besök på stadsdelskontoret har handläggare träffat handläggarna samt tagit del av hand-lingarna i ärendet. Undertecknad har även varit i telefonkontakt med barn-psykiater som haft kontakt med M.Z. vid PBU i Hökarängen till placeringen på 1998. Bakgrund, sammandrag av handlingar /- - -/ Hans psykiater , beskrev honom som djupt deprimerad och rädd. Han blev allt-mer okoncentre- rad och aggressiv. Detta kulminerade då han helt tappade kontrollen på sitt fritidshem: han slog vilt omkring sig, hotade föreståndaren med kniv, kastade sten och var omöjlig att lugna. Polis till-kallades och han fördes till barnpsykiatrisk klinik där han fick stanna . Det blev uppenbart att familjehemmet inte räckte till för att tillgodose M.Z:s behov. Han behövde professionell hjälp i ett behandlingshem som hade resurser att hjälpa honom att bearbeta allt han varit med om. Valet föll på som är en liten . De kan er-bjuda pedagogiska och terapeutiska insatser, individuellt anpassade, i nära samarbete med barnens anhöriga. skrevs in på . Han bodde då på i veckor-na och i sitt familjehem . sov fastern hos honom på . Utvecklingen gick långsamt framåt för M.Z. Han började knyta an och gjorde framsteg i sin terapi och i sin undervisning. inträffade en kris i familjehemmet. Fastern hade blivit miss-handlad av mannen och lämnat honom tillsammans med de små barnen. Detta påverkade M.Z. starkt som rasade tillbaka i sin utveckling. Han beskrivs som skräckslagen för vad som skulle hända och ur stånd att klara minsta frustration utan våldsamma utbrott. Behandlingen på fick in-riktas på den akuta situationen. återförenades familjen och företog tillsammans en resa till hemlandet som även M.Z. Resan hade en positiv inverkan på M.Z. som fick träffa farfar och övrig släkt. inledde samtal med om M.Z:s vidare behandling. Man ansåg att kostnaderna blev orimligt höga. Omfattande insatser hade pågått och man önskade finna former för en nedtrappning av insatserna och därmed minskade kost-nader. menade att tiden ännu inte var mogen för att minska insat-serna. var fortfarande i behov av ett omfattande stöd. De kunde inte ställa upp på en nedtrappning. valde då att säga upp platsen till års-skiftet. hade handläggarna kontakt med ett stort antal daginstitutio-ner för att finna en alternativ behandling för M.Z. De flesta tackade nej an-tingen för att de ansåg att M.Z. hade för stora problem eller inte pas-sade in i elevgruppen. skrevs ut fanns varken någon terapeutisk be-hand-ling eller skolform ordnad för honom. En av kontaktpersonerna från anställdes i familjen. meddelade Kransens dagbehandling att man var beredd att ta emot M.Z. och han började där . Handläggarna har varit nöjda med den hjälp M.Z. och hans familjehem har fått på . De kunde se de framsteg som gjorts men också att mycket återstod. De menar att ledningen fattade ett beslut helt på ekonomiska grunder som de hade att verkställa. Tidpunkten var dessutom illa vald för att diskutera en nedtrappning av vården då det varit en kris i familje-hemmet som påverkat M.Z. Familje-hemmet, som redan var hårt ansträngt, väntade också tillökning. Samtal med barnpsykiater , PBU har haft behandlingsansvaret för M.Z:s psykiska hälsa fram till placeringen på . Efter det har han till viss del följt ärendet genom handläggarna. Han har haft mycket och nära kontakt med M.Z. och först hans pappa och sedan familje-hemmet. har bedömt M.Z. som en pojke med goda intellektuella re-surser men som är oerhört skadad av sina traumatiska upple-velser. Han har varit med om alltför många svåra separationer och har ett mycket stort behov av att bygga upp ett varaktigt förtroende för vuxna och få bekräftelse på att det går. Enligt var det mycket olämpligt att avbryta behand-lingen på för en annan behandling. Ett så-dant beslut kan inte ha fattats med pojkens bästa för ögonen om man haft kunskap om hans bakgrund och behov, menar han. Skälen till att placeringen på upphörde Enligt nämnden tog man upp en diskussion med om M.Z:s vidare be-hand-ling. "Vården och behandlingen med dess om-fat-tande insatser och därtill följande kostnader hade nu pågått i 18 måna-der". Man önskade föra en diskussion med om en nedtrapp-ning av vården så att M.Z. skulle bo i familjehemmet och vara på . uppfattades som ovilliga att diskutera något alternativ till de pågående massiva insatserna. "De ville nu inte längre ingå i en ansvarsfull bedömning av vilka insatser som skulle behö-vas". Detta ledde till stora samarbetssvårigheter. Nämnden anger "de skilda uppfattningarna om rimligheten i förväntningar på långvarigt bibehållen hög nivå för insatserna och därmed kostnaderna" som ett skäl till samarbetssvårigheterna. Nämn-den skriver vidare "hade fått en ersättning med sam-manlagt . För-valt-ningen framförde att ett hänsynstagande till behandlingskostnaden som helhet kunde vara rimlig. Vid en förlängd place-ring bedömdes att en fortsatt årskostnad rimligt-vis kunde vara något lägre än de begärde". När inte ville diskutera en ändring av insatserna med åtföl-jande lägre kostnader utan enbart gav alternativen fortsatta oförändrade in-satser eller uppsägning av platsen med snabb av-trapp-ning, valde nämnden att säga upp platsen. I ett beslut (daterat ) om att bevilja behandling på Kransens dag-behandling har social-tjänsten om skälet till att M.Z. skrevs ut från skrivit: "Avsikten var att erbjuda öppen--vårdsbehandling till lägre kostnad". Enligt hade M.Z. gjort framsteg men när behandlingen avbröts var inget av behandlingsmålen uppnått. hade till vissa delar kommit en bit på väg". be-dömning var att M.Z. skulle behöva kvalificerade insatser . "Utan dessa insatser finns stor risk att M.Z. försvar rämnar med bl. a. kraftig reaktion i form av allvarliga våldshandlingar som följd". Forskningen visar att ett barn kan klara enstaka traumatiska händelser, som förlust av en när-stående, om omgivningen kan ge det rätta stödet. Vid upp-re-pade sådana händelser ökar risken för felutveckling dramatiskt. Av ovanstående beskrivning framgår tydligt att M.Z. är en pojke som ut-satts för extremt stora påfrestningar i sitt unga liv. De personer som stått ho-nom närmast har gång efter annan ryckts ifrån honom, ofta under dramatiska former. Han har på olika sätt visat symptom på att påfrest-ningarna varit för stora. Att han är i behov av omfattande behandlings-insatser står utom allt tvivel. i insåg hans behov och skrev in honom vid som kan erbjuda kvalificerad behandling för barn i hans ålder. Stadsdelen och institutionen var överens om ett uppdrag som formulerats i ett antal punkter. När behandlingen pågått i ville stadsdelsnämnden begränsa upp-draget till att gälla dagvård i stället för heldygnsvård. Det enda skäl som upp-ges är att man önskar en lägre kostnad. Med tillägget i första paragrafen har barnperspektivet stärkts i social-tjänstla-gen. I alla beslut som rör barn skall man ta hänsyn till vad barnets bästa krä-ver. De överväganden som gjorts och hur de påverkat beslutet skall redovisas. I det aktuella ärendet har sådana överväganden inte redovisats. Av nämn-dens yttrande kan inte annat utläsas än att det är en konflikt med behand-lingshem-met om de ekonomiska ramarna som föranlett beslutet om att placeringen skulle upphöra. Ledningen inom Individ- och familje-omsorg tycks ha fattat beslutet om att placeringen skulle upphöra i strid med vad handläggande socialsekreterare och behandlingspersonalen bedömde vara pojkens bästa. Av journaler och andra handlingar framgår att det fanns en samstämmig upp-fattning hos social-tjänstens handläggare och pojkens behandlare om att han var i stort behov av fortsatt vård och att kunde er-bjuda denna vård. M.Z:s tidigare erfarenheter gjorde det synnerligen viktigt att han hade en stabilitet och långsiktighet i relationerna. Utan att ens kunna erbjuda något behandlingsalternativ riskerade nämn-den M.Z:s hälsa och utveck-ling när man sade upp behandlingsplatsen för honom. menar att stadsdelsnämnden i grovt åsidosatt sina skyl-digheter att ta hänsyn till barnets bästa så som det föreskrivs i social-tjänstla-gens första paragraf. , som bereddes tillfälle att yttra sig över remissvar, anförde i en skrivelse till JO i huvudsak följande. I en anmälan till JO anhöll M.Z. att JO skulle granska och uttala sig om handlägg-ningen när det gäller hans skolgång. JO anmodade att yttra sig. anser i sitt remis-svar att stads-delsnämnden i grovt åsidosatt sina skyldigheter att ta hänsyn till barnets bästa. har givits möjlighet att yttra sig över remissvar. vill därför göra ett förtydligande av hur handläggningen gått till. I en anmälan till JO anhöll M.Z. att JO skulle granska och ut-tala sig om handlägg-ningen när det gäller hans skolgång. JO har därefter anmodat att yttra sig. Redogörelsen tog upp följande: ( Skälen till att M.Z. ( Skälen till att placeringen upphörde ( Hur planerade att tillgodose M.Z:s behov inför ut-skrivningen ( Hur situationen ser ut nu avseende behandlingsinsatser, skolgång och boende ( Hur planeringen ser ut framåt avseende ovanstående har givits möjlighet att yttra sig över remissvar. har i sitt yttrande gjort följande bedömning: M.Z. var i behov av omfattande behandlingsinsatser. kvalificerad behandling på . När behandlingen efter 1 1/skulle omprövas och stadsdelsförvaltningen föreslog att uppdraget skulle begränsas till att gälla dagvård i stället för heldygnsvård skriver läns-styrelsen att det enda skäl som uppgivits är att man önskar en lägre kostnad. skriver vidare att: "Av nämndens yttrande kan inte annat utläsas än att det är en konflikt med behandlingshemmet om de ekonomiska ramarna som föranlett beslutet om att placeringen skulle upphöra." "Av journaler och andra handlingar framgår att det fanns en samstämmig uppfattning hos social-tjänstens handläggare och pojkens behandlare om att han var i stort behov av fortsatt vård och att kunde erbjuda denna vård." menar i sitt remissvar att stadsdelsnämnden i grovt åsidosatt sina skyldigheter att ta hänsyn till barnets bästa såsom det före-skrivs i socialtjänstlagens första paragraf. uppfattning är att förvaltningen vägt in barnets bästa i de beslut som fattats. /./ När M.Z:s behov av ytterligare insatser framkom beslöts att erbjuda M.Z. på har M.Z. bott och tillbringat semestrar med familjehemmet. Familjen har varit mycket engagerad i M.Z. Förvalt-ningen har sett till att M.Z. haft stabila och långsiktiga relationer med familjehemmet. Avsikten har från stadsdels-förvaltningens sida varit att fortsätta erbjuda M.Z. kvalificerad vård samt att utöka den tid som M.Z. kunde bo i familjehemmet. När stadsdelsförvaltningen tog upp denna diskussion med om en successiv utflyttning till fa-miljehemmet ville behandlingshemmet inte medverka till detta. Diskussion togs upp i samband med att det aktuella beslutet om bi-stånd enligt socialtjänstlagen § upphörde 08 25. Frågan ställdes till om hur man lämpligen skulle kunna på-börja en förändring av insatserna. Det var frågan om att påbörja en diskus-sion där olika förslag skulle vägas mot varandra. skulle flytta över till och bo i familjehemmet. När och hur skulle detta kunna ske kombinerat med att han gick i skola och på dagbehandling? Kunde medverka i en successiv förändring av M.Z:s vård och stöd så att deras egen roll inte upphörde för tvärt utan i stället minskade gradvis? Detta var frågor som togs upp med personalen på . Det fanns då denna diskussion togs upp inga planer på en snabb utskrivning av M.Z. Samtalen med visade sig svåra att föra. Den bedömning gjorde när de ansåg att M.Z. fortfarande var för "skör" medförde en total ovilja att diskutera framtiden för M.Z. eller lägga några alternativa förslag eller motivera sin ståndpunkt med angivande av något tids-perspektiv. gjorde bedömningen att M.Z. vårdats på , ca . Att det bästa för M.Z. vore att få växa upp boende i sitt familjehem/ släktingshem och erbjuda honom kvalificerad behandling. Förvaltningen har inte, varken från led-ning eller handläggare, ifrågasatt att M.Z. skulle erbjudas kvali-ficerad behandling. motsatte sig denna utslussning från institutionen och me-nade att om förvaltningen ville ändra uppdraget till kunde M.Z. endast bo där fram till sista december. Förvaltningen fattade då beslut om att säga upp platsen på och att ordna annan be-handling för M.Z. skulle på detta sätt dels kunna bo heltid med familjehemmet, dels kunna erbjudas annan kvali-ficerad behandling innehållande bl.a. skolundervisning. skrevs ut bodde han igen heltid i sitt familjehem som han har haft . Det till-sattes också en kontaktperson för att ge M.Z. och familje-hemmet extra stöd . Det var en person som var anställd på . Det avsåg också att bidra till kontinuitet och stöd för M.Z. En allmän strävan är att barn och unga ska växa upp i den egna familjen/familjehemmet. Att bo på institution, om detta inte av behand-lingsmässiga skäl är nödvändigt, är inte att se till barnets bästa. Förvaltningen bedömde att det var en möjlighet för M.Z. att på heltid bo i familje-hemmet. anser att kostnadsperspektivet i yttrande till JO och i det yttrande som stadsdelsförvaltningen avlämnat till har fått för stora proportioner. Till en del kan det förklaras med att det i förvaltningen rådde en situation med budget-underskott och att handläggare uppfattade detta som ett allmänt besparings--krav. Förvaltningen anser att behandlingsinsatser för barn och unga är självklara att besluta om då behov av insatser föreligger. När det som det ofta gör finns olika alternativ att välja mellan när det gäller boende, t.ex. som i familjehemmet eller på institution, eller mellan vård på institution eller vård i öppna former så skall kommunen utifrån ett val av god vård och tillräckliga insatser välja ett alternativ med lägre kostnader framför ett med högre kostnader. Detta är viktigt men inte avgörande i denna typ av ärenden. Det som blev avgörande här var att och förvaltningen inte lyckades komma fram till en överenskommelse om hur upp-draget till skulle se ut. Det är först när det finns alternativa vårdmöjligheter av god kvalité som kostnadsaspekter skall läggas på vården. I detta fall fanns det två huvudalternativ. Att bo mer i familjehemmet eller att vara kvar på i den utsträckning som pågått . Förvaltningen bedömde det som att M.Z. behov av stabilitet, långsik-tighet, trygghet och omsorg bäst tillgodosågs i familjehemmet och att hans behov av kvalificerad behandling skulle kunna tillgodoses i öppenvård, dagvård /vecka. Detta var det alternativ som stadsdels-förvalt-ningen tog upp med och som de sa nej till men som stadsdelsför-valtningen sedan genomfört. Det har aldrig varit avsikten att inte ge M.Z. bistånd till kvalificerad behandling. skrevs ut var inte behandlingsfrågan löst. Förvaltningen la ner ett stort arbete på att hitta olika alternativ, och trodde att frågan faktiskt var löst, då en eventuell plats fanns på M-skolan. är nu 03 29 inskriven på behandlingshemmet dagbehandlings-verksamhet. Kransen är ett behandlingshem som bedriver kvalificerad behandling med ungdomar med stora sociala/psy-kiska svårigheter. erbjuds där enskild samtalsterapi, miljöterapi och enskild undervisning av speciallärare. beklagar vissa formuleringar i det yttrande som tillställdes och som citerats av . Det förefaller som att förvaltningen i yttrandet till misslyckats i sin avsikt att ge en fullständig bild av handläggningen av ärendet. anser att det var olyckligt att inte någon överens-kommelse gick att träffa med . Det är orimligt att en behandlande institution själv skall bedöma behandlingsbehovet och behandlingstiden. Det måste ske i en dialog mellan beställaren dvs. för-valt-ningen, parterna och den behandlande institutionen. Förvaltningen bär en del av ansvaret för att denna dialog misslyckades, och att någon ny vårdöverens-kommelse inte träffades. I ett beslut anförde JO följande. skall enligt 12 § socialtjänstlagen (1980:620) verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Vidare skall socialnämnden i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utveck-las ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. Enligt 22 § social-tjänstlagen skall socialnämnden sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. ansvarar för att den som genom nämndens försorg har tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård. Vid en flyttning från ett familjehem eller ett behandlingshem till ett annat hem utsätts barnet för en separation. Det ligger i sakens natur att de ändrade förhållandena kan med-föra påfrestningar för barnet. Hur stora dessa påfrestningar blir är givetvis beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Om den unge har varit placerad kan separationen redan av den anledningen bli svår. Den kan naturligtvis bli svår även i andra situationer, t.ex. där placeringen inte har varit så lång-varig men den unge har varit utsatt för flera separationer och andra traumatiska händelser. Det är viktigt att social-nämnden noga förbereder den unge på flyttningen och hjälper honom eller henne att på bästa sätt hantera situationen. Vidare måste nämnden förbereda den mot-tagande familjen inför ankomsten och, vid behov, även hjälpa de personer som den unge lämnar. Förberedelserna inför flyttningen måste utgå från det enskilda barnet, dess situation, behov och inställning. Tidpunkten bör i möjligaste mån planeras med tanke på skolgången och den mot-tagande familjens möjligheter att ägna tid åt barnet. Barnomsorg, skolgång, nöd-vändiga stödinsatser m.m. bör vara ordnade innan flytt-ningen sker. har i sitt yttrande till JO gett en mer nyanserad bild över hand-läggningen än vad som framgår av nämndens remissvar till . Det hade varit till fördel för utredningen om denna bild hade redovisats redan i det remissvaret. Mina uttalanden bygger givetvis på den samlade utredningen hos JO. gjorde den bedömningen att det bästa för M.Z. på lång sikt var att han skulle få växa upp hos sina släktingar och få stöd genom kvalificerad behandling i närmiljön. Jag finner inte anledning att ifrågasätta den bedömningen. Det fanns emellertid starka skäl att förbereda M.Z:s flytt-ning till familjehemmet under en betyd-ligt än vad som blev fallet. Behovet av fortsatt långsiktig kvalificerad behandling var uppen-bart. Vidare hade M.Z. utsatts för extremt stora påfrestningar i sitt liv med ständiga, delvis dramatiska, separationer från honom närstående personer. För att inte äventyra den positiva utveckling som M.Z. hade genomgått, fanns det skäl för nämnden att lägga ned stor kraft i kontakterna med för att få till stånd ett samarbete inför en fortsatt behandling innefattande åtgärder för att underlätta en utslussning till familje-hemmet. Utred-ningen ger inte stöd för ett påstående om att nämnden inte gjorde till-räckligt i detta av-seende, men den fråga som upp-kommer är hur nämnden borde ha agerat när sam-arbetet kring en successiv utslussning enligt nämndens uppfattning inte fungerade. I detta läge sades avtalet med upp. Det är inte svårt att föreställa sig att M.Z., trots den tillsatta kontakt-personen, genomled ytter-ligare en arbetsam separation i samband med uppbrottet från . I den uppkomna situationen ligger det nära till hands att hävda att nämnden borde ha be-viljat M.Z. fortsatt placering på , där så-väl M.Z. som familje-hemmet kunde få fortsatt behandling och stöd. Detta synes också ha varit handläggarnas uppfattning. Konsekvensen av nämndens beslut blev att M.Z. fick flytta från behand-lings-hemmet till familje-hemmet utan planerad skolgång och fungerande behandlings-insatser. Nämnden har tagit upp frågan om hur man skall se på olika behandlingsalternativ ur kostnadsmässigt perspektiv. I den delen vill jag nämna att det inte utan vidare står nämnden fritt att välja den minst kost-samma bistånds-insatsen om det finns flera behandlings-alternativ. Vid valet av behandlingsform måste en samman-vägning göras av olika omständigheter såsom den ifrågavarande vårdinsatsens lämplighet som sådan, kostnaderna för vården i jäm-förelse med andra alternativ samt den enskildes önskemål om vårdform (jfr bl.a. RÅ 1991 ref 97). När det gäller barn skall också, enligt 1 § fjärde stycket socialtjänstlagen, särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Av det tidigare anförda fram-går att det inte förelåg någon alternativ biståndsinsats som var av till-räckligt god kvalitet när M.Z. flyttade från till familje-hemmet. Sammanfattningsvis är jag starkt kritisk till att M.Z. fick flytta till familjehemmet innan frågorna rörande hans skol-gång och andra nödvändiga insatser var lösta. Fråga om en socialnämnd i ett biståndsärende, när sökanden har att förete läkarintyg, kan kräva att intyget skall vara utfärdat av läkare vid en vårdcentral (Dnr 2530-1999) I en anmälan till JO klagade . på hur i har handlagt hennes och hennes make ansökan om bistånd . Hon anförde bl.a. att stadsdelsnämnden i bi-ståndsärendet inte godtagit att en läkare . hade sjukskrivit henne utan krävde intyg från läkare vid vårdcentralen i . Taraki L. klagade även på det be-mötande hon fått vid vårdcentralen i . Taraki L. fogade till sin anmälan bl.a. en skrivelse daterad till henne och hennes make från socialsekreteraren , stadsdelsförvaltning. I skrivelsen anförde bl.a. följande. Du har 10/6 lämnat in en ansökan om socialbidrag som är ofullständigt ifylld. Var vänlig besvara de markerade uppgifterna. Bifoga kopior av originalhandlingar som styrker uppgifterna om Taraki måste lämna läkarintyg från Vårdcentralen. Vi godkänner inte andra läkarintyg. måste också lämna läkarintyg från läkare på Vårdcentralen. I annat fall måste ni söka arbete genom att anmäla er på Arbetsförmedlingen. Senast 990623 vill jag ha Dina kompletterande uppgifter. Efter detta datum kommer Din ansökan att avslås om du ej inkommit med begärda uppgifter. Anmälan remitterades till i för ut-redning och yttrande.