frsrdg · GP04RR10 · 2002-01-01 00:00:00 — I ett avslutande avsnitt görs jämförelser mellan förhållandena i dessa länder och med det svenska Lantmäteriet. i utför lantmäteriförrättningar, samlar in, förädlar och säljer geografiska fakta om landet samt främjar användningen av geografisk information. Det finska lantmäteriverket har, liksom det svenska, reformerats. Reformen syftade bl.a. till att sänka produktionskostnaderna och att införa en processbaserad organisation. Det finska består av tretton lantmäteribyråer, fem riksomfattande produktions- och serviceenheter samt en centralförvaltning i . Lantmäteribyråerna sköter fastighets- och terränginformationsuppgifter inom sitt eget verksamhetsområde. Produktions- och serviceenheterna (Utvecklingscentralen, Administrativa tjänster, Adb-centralen, Försäljningstjänster och Flygbildscentralen) stöder lantmäteribyråernas verksamhet. De svarar för utveckling och forskning samt för koordinering av verksamheten samt riksomfattande tjänster. leder och utvecklar lantmäteriförvaltningen och verksamhet samt svarar för enhetligheten inom verket. ansvarar också för planering och resultatstyrning, allmän administration, intern revision, utbildning, information samt strategiska utvecklingsprojekt. Det finska svarar dock inte för grundläggande geodetisk verksamhet, utan den bedrivs av en särskild myndighet (). Sammanlagt finns representerat på 43 orter. Före omorganisationen, , hade sammanlagt 2 016 anställda. har myndigheten ca 1 900 anställda. Finansieringen av verksamheten sker via såväl budgetmedel som avgifter. var omsättningen 508 miljoner mark (). Av omsättningen var anslag och avgifter. - den finska Trossen Ett led i rationaliseringen av den finländska lantmäteriverksamheten var utvecklingen av ett nytt informationssystem: . anses varaansesa ett av världens största program för hantering av geografisk information på basis av en centraliserad databas och utvecklades för förrättningsproduktion och fastighetsregisterföring. Investeringarna i var ca 78 miljoner mark (ca ). Uppskattningsvis 50 miljoner mark kunde användas av verkets besparingar och resten täcktes med budgetmedel och förrättningsavgifter. På grund av störningar i produktionen under införandeåret (1998) gick verksamheten med ett stort underskott (32 miljoner mark). steg kostnaderna för fastighetsförrättningar kännbart, eftersom man på grund av problemen med det nya datasystemet blev tvungen att köra det gamla och det nya systemet parallellt. Problemen med hängde främst samman med komplexiteten i det finska fastighetsregistreringssystemet. Det var enligt uppgift från det finska lantmäteriverket "på gränsen till omöjligt att få in i JAKO-systemet". Vid den praktiska användningen av systemet uppkom även utbildningsproblem bl.a. på grund av brister i programvaran och att systemet "var/är så stort och komplicerat". Systemet har emellertid förbättrats avsevärt och arbetet löper nu smidigt. i har inte genomfört någon heltäckande utredning av i vilken omfattning har bidragit till att sänka myndighetens kostnader. Avvägningar mellan uppdrag och myndighetsuppgifter I pågår mer eller mindre ständigt en diskussion om avvägningar mellan uppdragsverksamhet och myndighetsuppgifter. Enligt uppgifter från det finska är det särskilt privata aktörer som driver frågan. Enligt koncentrerar man emellertid verksamheten till sina kärnområden som finns angivna i lagstiftningen eller kan härledas ur den. Dessutom har man avstått från vissa uppgifter (t.ex. planläggning och fastighetsvärdering som beställningsuppdrag från privata aktörer) som inte har ansetts höra till verkets verksamhetsområde. Staten ansvarar huvudsakligen för fastighetsbildningen i . Ett antal kommuner för dock eget fastighetsregister (87 stycken). Dessa utför de flesta fastighetsförrättningarna inom sina detaljplanerade områden. I samband med den nya markanvändnings- och bygglagen utvidgades kommunernas ansvars-område, men i praktiken har detta inte lett till några större förändringar. Förrättningsverksamheten finansieras genom avgifter. var förrättningsinkomsterna 200,6 miljoner mark (ca ) och omsättningen 206,2 miljoner mark. Målsättningen är att förrättningsverksamheten ska vara självbärande, men resultatet har varit svagt negativt . Det finska lantmäteriverket utför ca 25 000 förrättningar. Av dessa är ca 20 000 avstyckningar. Av förrättningsinkomsterna kommer från avstyckningar och från allmänvägförrättningar. debiteras de avstyckningar som är högst fem hektar med fasta priser. Övriga avstyckningar tidsdebiteras. Tidsdebiteringen baseras av historiska skäl på en dagstaxa. Debiteringspriserna varierar mellan 3 344 mark/dag (ca /tim) för en diplomingenjör och 1 650 mark/dag för en lägre kartläggare (ca /tim). införs ett nytt avgiftssystem som innebär att alla styckningar kommer att prissättas enligt areal och tidsdebiteringen kommer att baseras på det utförda uppdragets egenskaper och inte på förrättningspersonalens befattning. De priser som ska gälla inom det nya systemet är ännu inte fastställda. Det finska följer upp handläggningstiderna inom förrättningsverksamheten. Avstyckningarnas genomsnittliga handläggningstid ingår i de årliga resultatavtalen mellan lantmäteribyråerna och centralförvaltningen. var målsättningen på verksnivå 10,3 månader men resultatet blev . Detta berodde bl.a. på stora balanser, långa liggtider hos äldre ärenden samt samt att att efterfrågan på förrättningar hade ökat betydligt. Det finska lantmäteriet anser att de långa handläggningstiderna är det största problemet inom förrättningsverksamheten. - betydande kommunalt inslag ansvarar för behov av geografisk information och kartserier. viktigaste uppgift är att etablera och driva en nationell infrastruktur för geografisk information: digitalt. är en förvaltningsmyndighet med som fackdepartement. Verksamheten delas upp i två delar. Det är dels grundproduktion, dels försäljning och uppdrag. Grundproduktionen omfattar utveckling och drift av digitalt. Produktionen finansieras med anslag från statsbudgeten. var anslaget (ca ) vilket motsvarade av de totala intäkterna. Produktionen finansierades också genom samfinansiering med andra offentliga verksamheter. Intäkterna från denna samfinansiering uppgick till (ca ), vilket var av de totala intäkterna. Bland det som ingår i produktionsuppdraget kan nämnas produktion av digitala databaser och tryckta kartor (inklusive sjökort), förvaltning och distribution av data, utformning av standarder samt samarbete med näringsliv och offentliga aktörer i syfte att utveckla kartkunskaper och kartteknologi. Verksamhetsområdet försäljning och uppdrag omfattar försäljning av tryckta och digitala produkter, uppdrag och konsulttjänster. Denna del av verksamheten finansieras i sin helhet av de intäkter som genereras. uppgick dessa intäkter till (ca ). Tabell 6.1: Det norska resultat m.m. 1996-1999 1996 1997 1998 1999 Driftsintäkter (mnkr) 419,8 433,3 460,7 489,0 Kostnader (mnkr) 417,6 430,6 465,6 492,3 Resultat (mnkr) 2,2 2,7 -4,9 -3,2 Antal årsarbetskrafter 680 658 685 658 Källa: Det norska () I svarar kommunerna för fastighetsbildningen. Viss fastighetsbildning genomförs av en särskild myndighet: , med stöd av en särskild jordskifteslag. svarar för fastighetsregistrering och kartläggning av fastigheter utanför tätorter. Fastighetsbildningen finansieras genom avgifter. Det är dock upp till varje enskild kommun att avgöra avgiftens storlek. Trots att den norska motsvarigheten till har satt upp en norm för avgifternas storlek är variationerna i vissa fall betydande. Enligt uppgift från subventionerar kommunerna i olika utsträckning avgifterna och kostnadstäckningen via avgifterna är i genomsnitt endast . saknar uppgifter om genomsnittliga kostnader och handläggningstider. Förhållandet mellan myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet Liksom i och förekommer det i en diskussion om förhållandet mellan myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet. Som ett resultat av dessa diskussioner har uppdragsverksamhet sedan den samlats i en särskild division. Syftet är att undvika att bedriver verksamhet som snedvrider konkurrensen och att undvika att uppdragsverksamheten skadar myndighetsuppgifterna. I har man vidare valt att låta ett fristående statligt företag svara för rollen som grossist för fastighetsinformationen. Norsk Eiendomsinformasjon (NE) hanterar alla fastighetsdata mot en avgift till . NE levererar inte data till slutanvändarna utan till särskilda distributörer, av vilka är en. I rollen som distributör köper således tillbaka sina egenproducerade data. Detta sker på samma villkor som för övriga distributörer. Kommande reformer inom lantmäteriområdet föreslog en utredning att det skulle inrättas ett nytt system för fastighetsregistrering i . Det existerande fastighets-, adress- och byggnadsregistret skulle byggas ut och bl.a. inkludera en digital fastighetsregisterkarta. Det nya systemet ska återta det gamla namnet Matrikkelen. Matrikkelen ska säkerställa att fastighetsägare, kommuner, mäklare, banker m.fl. på ett enkelt sätt får tillgång till offentlig fastighetsinformation. Totalkostnaderna för utvecklingen beräknas uppgå till ca (ca ). Utredningen föreslog också att mätning och utmärkning av fastighetsgränser ska kunna utföras av privata lantmätare. Detta arbete har utförts av kommunernas mätningsväsende. Nyordningen innebär att det kommunala monopolet avseende fastighetsbildningens tekniska moment bryts. Själva myndighetsutövningen kommer emellertid att ligga kvar hos kommunerna. Matrikkelen skulle även vara ett komplement till det man i betecknar tinglysing och som närmast motsvarar det svenska systemet med inskrivning i fastighetsbok. Den norska regeringen har föreslagit att ska få ta över domstolarnas roll som inskrivningsmyndigheter. Frågan betraktas inte som särskilt kontroversiell och förväntas därför fatta beslut i linje med förslaget . () är en statlig myndighet som bildades genom en samman-slagning av tre institutioner. KMS verksamhet är reglerad i lag, i en "bekendtgørelse" utfärdad av By- och bo-ligministeriet och i ett fyraårigt resultatkontrakt mellan By- och boligministeriet och KMS. Myndighetens övergripande målsättning är att tillhandahålla pålitlig landskapsinformation. Enligt lag ska KMS sköta den geodetiska uppmätningen och den topografiska kartläggningen av , och och kartläggning av farvattnen däromkring, ansvara för matrikel- och landinspektörsväsendet, sköta den seismiska tjänsten i , på och på , utföra forsknings- och utvecklingsarbete, koordinera offentlig uppmätning och kartläggning och annan offentlig registrering av platsinformation i . By- och boligministeriet kan även lägga andra uppmätnings-, kartläggnings- och registreringsuppgifter på KMS. KMS har ca 500 anställda. Organisatoriskt består myndigheten av 5 av-delningar och 19 kontor. Förutom den gemensamma ekonomi- och personalavdelningen be-står organisationen av Fastighetsregister- och topografiavdelningen, Kartografi- och geodesiavdelningen, Sjökortsavdelningen och Marknads- och informationsavdelningen. Verksamheten finansieras både genom anslag och avgifter. Myndighetens totala intäkter uppgick till (ca ). Av dessa utgjorde anslag och avgiftsintäkter . Myndighetens kostnader var 1999 (se tabell 6.2). Verksamhetens uppdelning, kostnader och resultat Av tabell 6.2 framgår även KMS olika verksamhetsområden. Verksamhetsområdet fastighetsregister- och förrättningsverksamhet omfattar bl.a. regelutformning, att svara på frågor av juridisk och fastighetsrättslig ka-raktär, att administrera "fastighetsförrättningslagen" (landinspektørloven) och att godkänna ändringar i fastighetsregist-ret. Tabell 6.2: Kort- och matrikelstyrelsens resultat fördelat på verksamhetsområden Verksamhetsområde Intäkter (mdkr) Kostnader (mdkr) Resultat (mdkr) Kartläggning 58,8 78,3 -19,5 Fastighetsregister- och förrättningsverksamhet 36,8 50,0 -13,2 Fastighetsdata 27,4 26,9 0,5 Uppmätning och geodesi 5,5 14,0 -8,5 Forskning och utveckling 2,9 21,1 -18,2 Koordination och samordning 1,0 4,2 -3,2 Ledning och administration 0,1 24,2 -24,1 Stödfunktioner 0,1 92,7 -92,6 ANSLAG 182,3 TOTALT 314,9 311,4 3,5 Källa: Kort- och matrikelstyrelsens årsredovisning (bearbetning) KMS samlade resultatutveckling redovisas i tabell 6.3. Tabell 6.3: Kort- och matrikelstyrelsens samlade resultatutveckling 1996 1997 1998 1999 Intäkter (mdkr) 124,3 144,8 143,1 132,4 Kostnader (mdkr) 343,7 321,8 301,8 311,2 Anslag (mdkr) 197,6 191,3 183,4 182,3 Resultat (mdkr) -21,8 14,3 24,7 3,5 Källa: Kort- och matrikelstyrelsens årsredovisning (bearbetning) Man kan även dela upp KMS verksamhet i: Dessa uppgifter är helt och delvis anslagsfinansierade och innefattar bl.a. myndighetens utbud av Internetinformation (bl.a. kartor över ), tillgång till samlingar (bl.a. myndighetens forskningsbibliotek), rådgivning och forskning. Svarade 1999 för av myndighetens intäkter och av kostnaderna. Innefattar exempelvis matrikelregistrering (fastighetsregistrering). Dessa uppgifter svarade 1999 för av myndighetens intäkter och av kostnaderna. Avgiften ska helt täcka kostnaden. Dessa uppgifter genomförs på marknadsmässiga villkor och finan-sieras helt via avgifter. De innefattar bl.a. marknadsföring av olika kartprodukter och svarade för av intäkterna och av kostnaderna. kunde således av myndighetens kostnader hänföras till de uppgifter som myndigheten enligt lag ska genomföra. Avgiftsintäkterna täckte av dessa utgifter. Av samtliga utgifter täckte avgiftsintäkterna . Handläggningstider och kostnader i fastighetsbildningen Enligt dansk lag har KMS monopol på fastighetsregistrering (matrikelregistrering). Förrättningsverksamheten är helt privatiserad. Prissättningen för de privatpraktiserande förrättningsmännens (landinspektörernas) arbete sker i fri konkurrens. KMS för ingen statistik över prisbilden. När det gäller handläggningstider (tiden från ansökan till registrering) gjordes 1996-1997 en jämförelse mellan situationen på södra , då landinspektörernas verksamhet där fortfarande var statlig, och handläggningstiderna i övriga landet. Handläggningstiderna visade sig ligga beroende på ärendets komplexitet. KMS inriktar sig främst på att minska den tid som går åt till fastighetsregistreringen, dvs. tiden för KMS myndighetsutövning. Enligt resultatkontraktet var målet att inte skulle överstiga för registreringar av avstyckningar. var tiden , och KMS uppnådde således målet med god marginal. En förklaring till detta var att fastighetskartan hade digitaliserats, vilket ökade effektiviteten i fastighetsregistreringen. Inom de flesta av KMS verksamhetsområden har det skett en övergång från analog till digital produktion. Inom fastighetsbildningsområdet har bl.a. ett digitalt handläggningssystem (Matrikulaert Informations- og Ajourføringssystem; ) utvecklats som ska göra det möjligt för förrättningslantmätarna att hämta landskaps- och fastighetsdata från KMS. Systemet väntas vara i drift . Liksom i finns ett visst kommunalt inslag inom den danska fastighetsbildningen. I och sköts fastighetsregistreringen av kom-munen. Kommunerna administrerar även huvuddelen av de lagar som har betydelse för fastighetsbildningen. De är också, liksom i , ansvariga för planläggningen. KMS kan inte göra förändringar i fastighetsregistret med mindre än att dessa är godkända av relevanta myndigheter, däribland kommunerna. Ansvaret för att inhämta nödvändiga dokument från dessa myndigheter ligger på de privatpraktiserande landinspektörerna. Bland kommunernas administrativa uppgifter ligger också bl.a. att svara för flera fastighetsdataregister. KMS meddelar kommunerna förändringar i fastighetsregistret så att de kontinuerligt kan uppdatera sina fastighetsdatare Som tidigare nämnts svarar två kommuner även för fastighetsregistreringen. Kommunerna spelar också en viktig roll inom området för teknisk och topografisk kartläggning. upprättades ett samarbetsavtal kring dessa frågor mellan KMS och den danska motsvarigheten till . Lantmäteriverksamheten i de nordiska länderna har såväl klara likheter som betydande skillnader. Det svenska och det finska systemet förefaller ha flest likheter. Båda har en liknande struktur för fastighetsbildningsverksamheten och båda har genomgått betydande omstruktureringar. I båda länderna har man bl.a. genomfört stora satsningar på att reformera förrättningsverksamheten med hjälp av kvalificerat IT-stöd. Motsvarande satsningar har också initierats i och . I såväl som medförde IT-satsningarna inom fastighetsbildningsverksamheten emellertid problem då systemutvecklingen blev betydligt mer komplicerad än väntat. En annan likhet gäller förekomsten av en diskussion om relationen mellan myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet. Sådana diskussioner tycks även förekomma i . En skillnad mellan svenskt och finskt statligt lantmäteri är storleken på verksamheten. Det svenska Lantmäteriet omsätter nästan dubbelt så mycket som det finska . Det norska omsätter av vad det svenska Lantmäteriet gör medan den danska Kort- och matrikelstyrelsens omsättning uppgår till av Lantmäteriets. Omsättningens storlek avspeglas endast till viss del i antalet anställda. Den danska har ca 500 anställda, det norska anger ca 650 årsarbetskrafter. Det finska och Lantmäteriet i har ungefär lika många anställda (ca 1 900), men alltså betydande skillnader i omsättning. I samtliga de beskrivna länderna finansieras verksamheten dels genom anslag, dels genom avgiftsintäkter. Andelen anslag av den totala omsättningen är störst i () och minst i (). Hur de nordiska lantmäterimyndigheterna finansieras sammanhänger till viss del med vilken typ av verksamhet de bedriver. Det svenska Lantmäteriet svarar för både fastighetsbildningsverksamhet, produktion av landskaps- och fastighetsinformation samt en bred uppdragsverksamhet inom lantmäteriområdet. I är strukturen likartad, men exempelvis geodetisk verksamhet bedrivs av en egen myndighet. I och svarar "lantmäterimyndigheterna" för produktion av sjökort, vilket sker i andra myndigheter i de övriga länderna. Det norska ägnar sig främst åt kartläggning. I finns en särskild jordskiftesmyndighet som saknar motsvarighet i . I har man också valt att låta ett statligt företag svara för distributionen av fastighetsregisterdata. I svarar Lantmäteriet för detta. I såväl som är fastighetsbildningen i huvudsak statlig, men det förekommer vissa kommunala inslag. I är detta något större, då hela 87 kommuner för eget fastighetsregister. I svenska kommuner med egen lantmäterimyndighet sker fastighetsregistreringen i det centrala fastighetsregistret som förvaltas av Lantmäteriet. I är det två kommuner som själva svarar för fastighetsregistreringen. I är förrättningsverksamheten en angelägenhet. Det som annars tydligast skiljer det danska fastighetsbildningssystemet från de övriga ländernas är det privatiserade förrättningsväsendet. Privata "landinspektörer" sköter mätning, utmärkning m.m. medan införandet i fastighetsregistret (Matrikkelen) görs av den statliga myndigheten . I har mätning, utmärkning m.m. varit en angelägenhet, men förslag finns om en konstruktion som kommer att likna den danska. Jämför man kostnaderna för fastighetsbildningen finner man att timtaxan för förrättningspersonalen är lägre i än i . var dock de genomsnittliga handläggningstiderna för avstyckningar i mot ca i (enlottsavstyckningar). När det gäller styrningen av verksamheten kan noteras att det i såväl som förekommer resultatkontrakt mellan myndigheten och ansvarigt departement () eller mellan myndighetens centralförvaltning och dess produktionsenheter (). Något motsvarande system finns inte i . Revisorernas överväganden och förslag Lantmäteriet genomgick en omfattande omorganisation. Denna följdes av betydande omstruktureringar av verksamheten. Myndighetens ekonomi utsattes för påfrestningar, och Lantmäteriet redovisar fortfarande betydande balanserade underskott inom vissa resultatområden. I denna granskning har revisorer bl.a. undersökt hur Lantmäteriet efter de organisatoriska och strukturella förändringarna har lyckats hålla isär myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet. Revisorerna belyser även hur tillkomsten av kommunala lantmäterimyndigheter har påverkat Lantmäteriets verksamhet samt hur Lantmäteriet har rationaliserat fastighetsbildningsprocessen. Lantmäteriets relation till och regeringen Genomför en samlad uppföljning av omorganisationen och förbättra återrapporteringen till De ekonomiska problem som följde efter Lantmäteriets omorganisation har till viss del hanterats genom betydande rationaliseringar. Trots detta har det inte genomförts någon samlad uppföljning av vilka konsekvenser detta har haft för verksamheten. Revisorerna anser att en uppföljning bör belysa konsekvenserna för verksamheten och ta till vara Lantmäteriets erfarenheter av förändringarna. Då det handlar om ett betydande förändringsarbete som har genomförts anser revisorerna det också vara värdefullt med en bred erfarenhetsspridning inom den övriga statsförvaltningen. Revisorernas granskning kan fungera som underlag för detta arbete. I denna granskning har tyngdpunkten lagts på verksamhetsområdet fastighetsindelning. För att kunna teckna en helhetsbild krävs emellertid en fördjupad analys av verksamhetsområdet landskaps- och fastighetsinformation inklusive Lantmäteriets agerande på marknaden för geografisk information. Dessutom bör Lantmäteriets verksamhet inom tjänsteexportområdet belysas. bostadsutskott har tidigare framfört synpunkter på regeringens redovisning av omorganisationens konsekvenser och förutsatte att denna skulle bli bättre. revisorer finner dock att återrapporteringen till inte har fördjupats . Revisorerna anser därför att regeringen bör förbättra sin återrapportering till om konsekvenserna av omorganisationen och de därpå följande omstruktureringarna av verksamheten. Särskild betoning bör läggas på de resultatområden där resultatuppfyllelsen är svag eller det ekonomiska läget är ansträngt. Skapa bättre överensstämmelse mellan Lantmäteriets organisation och indelning i verksamhetsområden Lantmäteriet bedriver såväl avgiftsfinansierad som anslagsfinansierad verksamhet. Verksamheten består dessutom av både myndighetsuppgifter (inklusive myndighetsutövning) och uppdragsverksamhet. I granskningen har framkommit att Lantmäteriet är en relativt komplex myndighet i vilken det kan vara svårt att få insyn. Myndighetens uppdelning i verksamhetsområden, resultatområden och divisioner som på flera olika sätt överlappar varandra, främjar inte heller möjligheterna att hålla isär myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet. Vidare försvåras resultatuppföljning och utvärdering av verksamheten. Revisorerna anser därför att det är nödvändigt att tydligare avgränsa myndighetens olika verksamheter. Det är exempelvis mindre lämpligt att Lantmäteriets uppdelning i divisioner och resultatområden inte sammanfaller med regeringens krav på redovisning av resultatområden och verksamhetsområden (verksamhetsgrenar). Revisorerna anser därför att regeringen och Lantmäteriet bör diskutera möjligheterna att skapa en bättre överensstämmelse mellan Lantmäteriets organisatoriska och redovisningsmässiga indelning och de krav på redovisning av verksamhets- och resultatområden som finns i regleringsbreven. Omorganisationen och omstruktureringarna resulterade i ekonomiska problem för Lantmäteriet. Inom vissa resultatområden var dessutom den verksamhetsmässiga resultatuppfyllelsen svag. Dessutom kritiserades myndighetens resultatredovisningar av . Mot bakgrund av detta finner revisorerna det olyckligt att resultatdialogen inte har prioriterats högre av ledning. har dessutom betonat resultatdialogens betydelse för en fungerande resultatstyrning. Revisorerna anser att regeringen bör förstärka resultatdialogen med Lantmäteriet. Skapa samsyn kring begreppet "ekonomisk balans" , och () tycks sakna en gemensam syn på innebörden av begreppet "ekonomisk balans". Lantmäteriet har i linje med formuleringar i regleringsbrevet agerat för att balansera myndighetens totala ekonomi.