frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — Härigenom får denne möjlighet att kontrollera hur myndigheten urskilt och värderat för beslutet relevanta fakta och hur dessa fakta bedömts enligt tillämpliga rättsregler. En upplysande motivering kan även ge den enskilde vägledning för argumenteringen i ett eventuellt överklagande. Det är de omständigheter som varit avgörande för myndighetens beslut som skall redovisas. Motiveringens utförlighet måste dock anpassas efter behovet. Utgörs skälen för beslutet av sekretessbelagda uppgifter är det naturligtvis svårare att ge en moti-vering utan att röja dessa. Huruvida sekretess-belag-da uppgifter bör röjas får bedömas med hän-syn till det intresse som sekretessen avser att skydda. Enligt min mening är det av stor vikt att en motivering utformas på ett sådant sätt att de upp-gifter som omfattas av sekretess inte röjs i onödan. Detta gäller särskilt i fall som kan tänkas dra till sig massmedialt intresse. Givetvis ankommer det på myndig-heten att självmant göra de nämnda bedömningarna. Enligt min mening omfattades uppgiften om vilka personer som deltagit i jakten av sekretess. Genom att uppgiften togs in i skälen för beslutet upphörde sekre-tessen för densamma. har anfört att den aktuella upp-giften haft en avgörande betydelse för skattefrågan. Jag ifråga-sätter inte detta. Som framgått ovan är det främst med hänsyn till den enskilde, i det här fallet bolaget, som skälen för ett beslut skall anges. Bolaget visste vilka jakt-deltagarna var och hade kunnat förstå beslutsmotiveringen även om denna utfor-mats med ett större mått av återhållsamhet beträffande uppgiften om jakt-del-tagarna. Vad sedan beträffar överinstanserna har dessa tillgång till revi-sions-promemorian, vari deltagarna framgår. Jag vill även framhålla att skatte-myndig-heten, även utan påpekande från bolaget, borde ha förstått att ett offent-liggörande av namnen skulle kunna vara ofördelaktigt för bolaget. Mot den angivna bakgrun-den anser jag att skattemyn-digheten hade kunnat iaktta större försik-tighet vid utformningen av de aktuella skälen. Dessa kanske rentav hade kunnat formuleras på sätt som G.S. har föreslagit i sin anmälan. Uttalanden om bl.a. sekretessfrågor i samband med elektronisk överföring av dokument (Dnr 3570-2000) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. har anfört i huvudsak följande. I samband med handläggningen av hans deklaration avseende sände en handläggare, , handlingar till honom via elektronisk post (e-post). Informationen var inte krypterad och kunde således läsas av obehöriga. De sekretess-belagda upp-gifterna sändes över en s.k. osäkrad server, vilket inte är rättsenligt. Skattemyn-digheten sände den aktuella hand-lingen till hans arbetsgivares nätverksserver. Hans arbetsgivare tar, liksom andra arbetsgivare, kontinuerligt del av de anställdas e-post. avslutade sin skrivelse med följande: "Kan glädja dig med att nu har fått hög-skole-utbildningar, så att vi förhoppningsvis ska bli kompetenta att bedöma även din deklaration framöver. Håll ut." Han anser att skrivelsen var utfor-mad på ett ohövligt sätt. Av det aktuella e-postmeddelandet, som H.C. i kopia fogat till sin anmälan, framgår att till meddelandet bilagt en "ny fråga/över-vägande" angående hans deklaration. Efter remiss har skattemyndigheten genom regionskattechefen anfört följande. H.C., som är folkbokförd i men vistas i för studier, fick sin deklaration granskad vid skattekontoret i . Deklarationen innehöll omfattande yrkanden om avdrag för kostnader under inkomstslaget tjänst. H.C:s tjänsteinkomster kom från hans tidigare anställning vid . kom vid sin granskning fram till att H.C. inte var berättigad till de avdrag han yrkat för inkomstens förvärvande. Under utredningens gång har ett flertal skrivelser utväxlats mellan H.C. I några fall via e-mail och då till den adress som funnits angiven i H.C:s brevfot. Det meddelande som H.C. reagerar mot skickades . gjorde den aktuella anmälan till JO hade han framfört samma klagomål till skattekontoret i . Från skattekontoret fick han ett svar med en ursäkt för en ovidkommande upplysning som hade lämnat i ett av meddelandena och en utredning om e-post ur sekretessynpunkt. Frågan om sekretess vid e-post Som framgår av den utredning som gjordes rörande e-post vid skattemyndighetens rättsenhet inför svaret till H.C., kan inte e-post användas när kravet på sekretess inte kan efterges. Detta framgår numera av ett beslut från , dnr 8351-00/830, vilket dock inte publicerades förrän , alltså efter det att i stort sett all kommunikation mellan H.C. och skattemyndigheten hade avslutats. Som ett resultat av rättsenhetens utredning har skattemyndigheten för egen del gått ut med ett internt meddelande i vilket man varnar för användandet av e-post utanför skatteförvaltningens eget nät, såvida inte mottagaren godkänt att han ger avkall på sekretessen. beklagar att kunskapen om bristerna i fråga om sekretess vid e-post inte varit känd hos tjänstemännen tidigare. Det är emellertid inte något som enskilda personer kan lastas för utan ansvaret får anses vila på förvaltningen som helhet. har ingående utrett H.C:s rätt till de avdrag som han yrkat. Hon har avslutat sin granskning med att låta H.C. yttra sig över ett förslag till ändringar. Förslaget är väl underbyggt med hänvisningar till lagtext och praxis. H.C:s påstående att inte skulle vara kompetent att handlägga hans taxering saknar enligt myndighetens mening fog. Utredningar som utmynnar i att ett stort avdragsyrkande ogillas, leder tyvärr ibland till spända relationer mellan granskaren och deklaranten. H.C:s svar på frågor och övervägande präglades av en frustration som tog sig uttryck i nedvärderande omdömen om och hennes yrkeskunnande. En tjänsteman vid skattemyndigheten behöver aldrig acceptera att bli utsatt för något sådant och bör reagera mot detta, men han eller hon får aldrig svara på samma sätt. ansluter sig avslutningsvis till den skrivelse som skickades till H.C. från skattekontoret i och framför även för sin del en ursäkt till H.C. för det inträffade. Denna ståndpunkt har också framförts till . Myndigheten överväger dock inte att göra någon anmälan till personalansvarsnämnden. har kommenterat remissvaret. Gemensamt för alla myndigheter är att verksamheten skall tillgodose medbor-garnas krav på rättssäkerhet och service, men även krav på effektivitet i för-valtningen. Genom att utnyttja den moderna informationstekniken har myndig-heterna getts möjlighet att effektivisera delar av ärendehanteringen. Använd-ningen av t.ex. e-post kan medföra förenklingar för både myndigheten och den enskilde. Effektiviseringen får dock enligt min mening inte ske på bekostnad av rätts-säkerheten vid ärendehandläggningen. har i sitt remissvar uppgett att e-post inte kan användas när kravet på sekretess inte kan efterges. Av utredningen i ärendet framgår att bakgrunden till detta uttalande är att elektronisk överföring av information inte kan ske på ett säkert sätt utanför "". Vidare framgår att myndigheten för e-postmeddelande inte på ett klart sätt informerat sin personal i frågan. Enligt remissvaret har dock numera sådan information lämnats. Elektronisk överföring av dokument och meddelanden bör enligt min mening användas endast om det kan ske med godtagbar säkerhet. Kravet på säkerhet kan självfallet ställas olika beroende på innehållet i den information som skall överföras. När det gäller överföring av uppgifter som omfattas av sekretess måste krav på mycket hög säkerhet ställas. Om information som innehåller sekretess-skyddade uppgifter inte kan överföras med tillfredsställande säkerhet bör natur-ligtvis elektronisk överföring underlåtas. Jag kan konstatera att skattemyndighetens tjänstemän getts möjlighet att elek-troniskt överföra känslig information till enskilda utan att det finns en teknisk lösning för att uppnå en tillfredsställande säkerhetsnivå i användandet. Vad jag finner anmärkningsvärt är att myndigheten inte i ett tidigare skede uppmärk-sammat sin personal på de risker sådan överföring är förenad med och därvid lämnat riktlinjer för användandet. Med detta påpekan-de lämnar jag frågan. Myndigheters skrivelser m.m. till enskilda skall givetvis utformas på ett sakligt och formellt korrekt sätt. Den aktuella delen av meddelande till H.C. uppfyller enligt min mening inte dessa krav. Socialtjänstlagen (SoL) Fråga om en socialnämnd vid familjehemsplacering av en fyraårig flicka, vars vårdnadshavare dömts till ett långt fängelsestraff för mord på flickans mor, fullgjort sin skyldighet att överväga en s.k. anhörigplacering (Dnr 3990-1999, 4128-1999 och 4166-1999) , som är född , är dotter till och (namnen på de enskilda personerna har fingerats). avled efter att ha utsatts för yttre våld. dömdes till fängelse för mord på sin hustru. Domen vann laga kraft. sociala utskott i beslutade att med stöd av 1 och 6 §§ socialtjänstlagen (1980:620), SoL, placera i ett familjehem. Utskottets val av familjehem för blev föremål för ett tillsynsärende vid i län. Anmälningarna dit rörde framför allt det förhållandet att inte familjehemsplacerades hos sina släktingar på moderns sida. meddelade beslut i tillsynsärendet och riktade i flera avseenden allvarlig kritik mot nämndens handläggning av ärendet, bl.a. i fråga om underlåtenhet att utreda släktinghemmen på den avlidna moderns sida. ansåg även att nämnden, då fadern motsatte sig placering i släktinghem på moderns sida, borde ha ansökt om att barnet skulle beredas vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, och att nämnden också skulle ha gjort framställning till tingsrätten om vårdnadsöverflytt-ning. I en anmälan till JO klagade moster . på i med anledning av att placerats i ett externt familjehem i stället för hos släktingarna på moderns sida (JO:s dnr 4166-1999). I en annan anmälan framförde M.E. i huvudsak motsvarande klagomål mot nämnden (JO:s dnr 3990-1999). Makarna , som är farföräldrar till , inkom till JO med klagomål angående hantering av tillsynsärendet (JO:s dnr 4128-1999). De anförde bl.a. att handläggning präglats av partiskhet till förmån för anhöriga på moderns sida. Anmälningarna remitterades till i för utredning och yttrande i frågan huruvida nämnden kunde anses ha fullgjort den skyldighet som följer av 22 § SoL när det gäller placeringen av . Nämnden överlämnade som sitt remissvar en av nämndens ordförande och socialchefen upprättad tjänsteskrivelse, vari anfördes bl.a. följande. är född och uppvuxen i . Hennes familjeförhållanden tycks ha varit mycket välordnade och positiva. Relationerna till daghemmet har fun-gerat mycket bra. Flickan har haft ett nära och positivt nätverk både av släk-tingar och vänner i och utanför . Familjen har inte haft nå-gon kontakt med . slås flickans tillvaro i spillror. Modern dödas och pappan anhålls som misstänkt för hennes död. informeras och i samråd arrangeras flickans omhändertagande först av grannar , sedan hos morfar för att flyttas hem till farmor och farfar i . Alla dessa åtgärder sker i fullt samförstånd med ett välfungerande släkt-ing-nätverk. bedömning är att dessa åtgärder är helt för-enliga med flickans bästa enligt § 1 SoL. Placeringen bygger på frivillighet enligt § SoL, och indirekt innebär placeringen också att delar av § 22 tillämpas: "Vården bör utformas så att den främjar den enskildes samhö-righet med anhöriga och annan närstående samt kontakt med hemmiljön". kontaktar omgående barn- och ungdomspsykiatriska klini-ken vid för att få råd angående hur kontakten med flickan skall ske kring det som inträffat. Häktningsförhandling förbereds inom 14 da-gar. har kontakt med pappan och diskuterar insatser för flickan. Här grundläggs också ett samtycke som går ut på att flickan tillsvidare bor kvar hos farmor och farfar. Där känner hon trygghet och hennes situation kan så långt möjligt normaliseras, bland annat med fort-satt vistelse på daghem, kontakt med grannbarn och övrigt nätverk. Dess-utom får flickan möjlighet till fortsatt kontakt med fadern. I detta skede förnekar fadern brott. bedömer att det inte är rimligt att begära omhändertagande enligt LVU eller föranstalta om vård-nadsöverflyttning. I samband med kritik är det oklart om de menar att dessa överväganden borde gjorts i samband med häktningen. Enligt bedömning kan flickan då teoretiskt sett betraktas som övergi-ven av fadern som inte kan sörja för henne. an-ser det dock inte rimligt att agera mot fadern i denna situation, då han en-ligt svensk rätts-praxis måste betraktas som oskyldig samt att nämnden hade pappans sam-tycke till föreslagna insatser för flickan. Placeringen hos farmor och farfar blir relativt långvarig på grund av att rättsprocessen drar ut . Alla i flickans släktingnätverk är eniga om att denna placering är det bästa för henne. Rättegången mot pappan inleds . Fadern nekar till mord och häv-dar att tragedin är en olyckshändelse. döms pappan till mord och på-följden blir fängelse. handläggare diskuterar en framtida planering för flickan. I samband med detta görs ett övervägande jämlikt § 22 SoL. Möjliga släk-tingplaceringar är farmor och farfar, faster, morfar, mormor och två most-rar. Med tanke på den mycket speciella situation som bildar bakgrund till flick-ans behov vill socialnämnden vidare utreda om en släktingplacering i detta fall är det bästa alternativet. Yttrande -från BUP gör en framställning till barn- och ung-domspsykiatriska familjemottagningen. Frågeställningarna är helt kon-centrerade kring de erfarenheter som barn- och ungdomspsykiatriska fa-miljemottag-ningen har kring placeringar i liknande fall: Barnets rätt och behov av kontakten med pappan. Barnets rätt och behov av kontakt med mor- och farföräldrar samt övrigt nätverk. Barnets rätt och behov av en trygg uppväxt. Barn- och ungdomspsykiatriska familjemottagningen på lasarettet i Trelle-borg, tillhörande Sydvästra sjukvårdsdistrikt, är socialnämndens normala referensmyndighet. Barn- och ungdomspsykiatriska utlåtanden är ofta ett tungt vägande remissinslag i § 50-utredningar. Normalt utnyttjas en-dast en barn- och ungdomspsykiatrisk organisation. I detta fall är det den offentliga myndigheten som kan betraktas som objektiv och utan partsbild-ningar. utgår från att barn- och ungdomspsykiat-riska enheten enbart ser till flickans bästa enligt § 1 socialtjänstlagen med den koppling som görs i § 22 SoL. I kritik framförs att socialnämnden tagit alltför stort intryck av detta formella yttrande och inte vägt in ett yttrande från en motsvarande en-het i . Detta yttrande är uppenbart en partsinlaga och bygger på kontakter med endast delar av släktingnätverket. I sitt yttrande (här utelämnat; JO:s anm.) framför enhetschef att hon och hennes medarbetare varit i kontinuerlig kontakt med ett barn i samma situation som det nu aktuella. Erfarenheterna har också diskuterats med handledare utifrån. I yttrandet utvecklas förslag om att det ur barnets perspektiv är bättre med en placering i familjehem utanför släktens nätverk, där barnet kan växa upp i en frizon utan att ständigt bli påmint på grund av de känslor som finns hos alla släktingar om den svåra händelsen som har varit. I yttrandet understryks också att en familj utan inblandning av egna min-nen och starka känslor gör att barnet kan besöka de olika släktingarna på ett mer naturligt sätt. överväger socialnämndens handläggare alla släktingar som möjliga familjehem. Farmor och farfar samt fastern gör dock bedöm-ningen att en placering enligt BUP:s förslag är att föredra. De ser då möj-ligheten att fullt ut fungera i sina normala släktingroller. Initialt anmäler både morfar och hans nya fru, mormor och de båda most-rar-na sitt intresse och hävdar att de alla har företräde till placering jämlikt § 22. I ett senare skede utkristalliserar sig en av mostrarna och hennes sambo som denna släktinggrens huvudalternativ. hand-läggare gör en kontinuerlig avstämning av de olika alternativen. Mest in-gående diskussion förs med den moster som upplevs som moderns släkt-grens huvudalternativ. En fortsatt placering hos farmor och farfar bedöms i detta läge mindre lämp-lig, trots att vissa av socialtjänstlagens grunder i form av normalise-ring och trygghet hade kunnat uppfyllas här. En alltför nära koppling till pappan hade kunnat innebära en risk för svårigheter med umgänget för moderns nät verk, vilket inte hade gagnat flickans bästa. En placering i kunde också bli en belastning för flickan med tanke på lokalsamhällets intressefo-kusering på det grova brottet. Övervägande kring en placering hos mostern och hennes sambo pekade bland annat på att det handlade om ett relativt kort förhållande, frågor kring den gemensamma vårdnaden om den sjuåriga sonen och sambons fadersroll. Kontakten mellan flickan och mostern hade varit relativt liten. Det biografis-ka avståndet mellan och skulle inne-bära en försvårad kontakt med grundtryggheten i och dessutom sannolikt innebära svårigheter kring umgänget med faderns släktingnät-verk. En mer detaljerad beskrivning av familjehemsutredarnas arbete har läm-nats i yttrandet till och bifogas här som bilaga (här utelämnat; JO:s anm.). Sammantaget gör socialnämnden den bedömningen att det inte kan vara till gagn för flickan att i denna konfliktfyllda situation placeras i släkting-hem. Med stöd av det barnpsykiatriska yttrandet anser sig socialnämnden kunna göra ett avsteg från huvudregeln i § 22 att barnet kan tas emot av någon an-hörig eller annan närstående. Enligt samma paragraf skall också barnets bästa alltid beaktas. menar att flickan behöver fostras så att hon rustas för att leva med det livstrauma som hon genom mordet på mamman utsatts för. En pla-cering i släktingnätverket på moderns sida ger utrymme för frågor kring hur de kan hantera upplevelser av att flickan påminner dem om sin pappa. Finns det en risk att hennes beteende tolkas speciellt av släktingar som medvetet eller omedvetet kan göra en koppling till pappan och hans roll som mördare? Inom faderns familj hanterar man huvudsakligen situationen genom en förnekelse av brottet och det är inte rimligt att flickan i alltför stor ut-sträck-ning dras med i denna föreställning. I den aktuella situationen gör nämnden bedömningen att en släktingplace-ring inte skulle tillförsäkra flickan rätten till hela sitt nätverk. Hennes möj-lighet att med tilltagande ålder få bilda sig en uppfattning och ta ställning till hur umgänget med släktingnätverket och pappan skall utformas måste ges stor vikt. Nämnden anser att denna process bäst sker i en familjehems-placering utanför nätverket. I detta speciella ärende anser därför nämnden att barnper-spektivet utifrån flickans unika situation bäst tillgodoses genom en sådan placering. sociala utskott beslutar att flickan skall place-ras i ett familjehem utanför släktingnätverket. Mot detta beslut reserverar sig en ledamot som förordar släktingplacering. är i sitt beslut kritisk till detta ställningstagande och anser att det inte angetts bärande skäl för att inte placera i något av de släktingars hem på moderns sida som velat ta vård om barnet. Socialnämn-den bör efter utredning, och om denna visar att så är lämpligt och förenligt med barnets bästa, placera barnet i något av dessa hem. I efterhand förtydligar dock att ett sådant beslut måste före-gås av antingen ett beslut om omhändertagande enligt LVU eller att faderns sam-tycke fås eller att vårdnaden flyttas från honom efter begäran till tings-rätten. Några klara indikationer på hur en process i länsrätten kring om-händertagande enligt LVU eller en vårdnadsprocess i tingsrätten skulle ut-falla kan själv-klart inte lämnas. En viktig åtgärd i det aktuella ärendet är inskolningen inför placering i fa-miljehemmet. Genom ett överklagande från en person L. i öppnade läns-rätten i län ett mål där länsrätten skall pröva laglig-heten i socialnämndens beslut att placera den underåriga flickan i ett utomstående familjehem i stället för hos nära släktingar. L. yrkade att länsrätten prövar beslutets laglighet och därvid undan-rö-jer det överklagade beslutet. I avvaktan på länsrättens slutliga prövning an-hålles vidare att det överklagade beslutet inhiberas. Länsrätten i län beslutade att avslå yrkandet om inhibi-tion. I sitt skäl för beslut skriver länsrätten att enligt rättspraxis bör en be-dömning om inhibition i ett mål om laglighetsprövning enligt kommunal-la-gen grundas på ett preliminärt ståndpunktstagande till frågan huruvida det överklagade beslutet är olagligt eller ej enligt de av klaganden åbero-pade omständigheterna. Inhibition kommer i fråga endast om starka skäl talar för att beslutet är olagligt och att verkställighetsförbudet är ägnat att förhindra att ett allmänt eller enskilt intresse åsamkas beaktansvärd skada. Detta beslut överklagades till kammarrätten i som be-slutade att inte meddela prövningstillstånd. Länsrättens avgörande står därför fast. En senare framställan till regeringsrätten om ändring har inte getts prövningstillstånd. i har tolkat dessa be-slut som stöd för att fullfölja inskolningen. accepterar att kan göra andra bedömningar och värderingar samt tolka bakgrundsfakta på ett annat sätt och därigenom kom-ma till en annan konklusion än socialnämnden. vill dock framföra att nämndens handläggare har alla bakgrundsfakta och den dagliga kontakten med flickan och hennes situation. anser att nämnden gjort en rimlig § 22-avvägning och om inte beslutet är olagligt, anser nämnden det vara rimligt att fullfölja place-ring i ett familjehem utanför släktingkretsen. Detta för att fullfölja tanken att ska-pa en frizon för flickan. Det aktuella familjehemmet väljs med omsorg för den speciella situation som gäller för flickan. Placeringen är nära både och för att underlätta fortsatt tät kontakt med båda släktgrenarna. Familjehemmets vuxna är något äldre och har goda förutsättningar att fun-gera bra tillsammans med farmor och farfar samt mormor och morfar. De har erfarenhet av tidiga-re familjehemsplaceringar och bedöms ha både kompetens och vilja att sam-arbeta med både i och i ett senare skede barnpsyki-atrisk expertis. Efter beslut och den förnyade intensiva mass-mediadebatten tillförs ärendet en ny dimension. I ett brev till socialnämn-den, vilket senare bifogas en JO-anmälan, skriver farföräld-rarna och fastern bland annat: "Vi anser därför att det bästa för är att placeras utanför nätverket, men om beslutet ändras och skall släktplaceras, så är vi givetvis också in-tresserade". anser att detta förstärker bilden av en konfliktfylld släkt-ingsi-tuation. Uppenbart handlar det nu om en vårdnadstvist. anser inte det vara rimligt med ytterligare övervägande enligt § 22, även om nämnden gjort minst ingående bedömningar av alter-nativen på faderns släktsida. Under den senaste månaden har inskolningen till familjehemmet genom-förts. "Det främmande hemmet" har blivit flickans trygga, ombonade var-dagsare-na. "De okända personerna" har snabbt för flickan blivit varma, omtänk-samma, stabila vuxna föräldraförebilder respektive stimulerande lekkamrater. I § 22 SoL understryks att vården bör utformas så att den främjar den en-skil-des samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön. Detta har utvecklats positivt och flickan har redan haft besök av morfar, mormor och mostrar. Farmor och farfar har som deltagare i inskolningsprocessen redan etablerat en positiv kontakt. Vårdplan och umgängesplan säkrar formellt denna kontakt, men viktigare är det faktiska samspelet mellan familjehemmet och släktingarna på båda sidor. Det är alltför tidigt att dra långtgående slutsatser, men erfarenheterna hit-tills pekar på att denna kontakt fungerat mycket bra och allt talar för att den ut-vecklas enligt målsättningen. har beslutat ge socialförvaltningen i uppdrag att utreda vårdnadsfrågan. Bakgrunden är bland annat den kritik som riktas i beslut, motioner i ärendet från riksdagsmän samt många olika myndighetspersoner och allmänheten som haft kritiska synpunkter på att en pappa som mördat flickans mamma skall få behålla den juridiska vårdnaden.