frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — (Dnr 2533-2000) I en anmälan till JO klagade på Länsrättens i handläggning av sex mål rörande fråga om yrkande om omprövning av pensionsgrundande in-komst kommit in i rätt tid till skattemyndigheten. anförde bl.a. föl-jande. Länsrätten förelade hans ombud, , att se-nast komma in med en skrivelse och utveckla talan. Sedan om-budet tillskrivit domstolen och bett den avvakta vidare besked, av-gjorde länsrätten målen . Varken länsrätts-assessorn, som dömt i målen, eller lagmannen har lämnat tillfredsställande besked om varför målen av-gjorts innan den beviljade anståndstiden löpt ut. Efter remiss uttalade länsrätten, lagmannen , följande (bilagorna utelämnade här). Sakfrågan gällde yrkande om ändring av den pensionsgrun-dande inkomsten . Hans begäran om detta hade kommit in till skattemyndigheten . Genom beslut avvisade skattemyndigheten begäran såsom för sent in-kommen. överklagade skattemyndighetens avvisningsbeslut i överklagande som kom in till länsrätten (mål nr 2513- -2518-00). Frå-gan som skulle bedömas var alltså om skattemyndigheten hade gjort rätt som avvisade hans begäran såsom för sent inkommen. Målen lottades på rotel 14 som innehas av länsrättsassessorn . Hans beskrivning av händelseförloppet framgår av bifogade yttrande (bilaga 1). drog den slutsatsen av överklagandet (bilaga 2) och skattemyndighetens handlingar att begärde anstånd med att utveckla yrkande och grunderna för sin talan. förelades därför att utveckla yrkande och grunderna för sin talan. inkommer till länsrätten en skrivelse från Leths ombud (bilaga 3) där han, som uppfattar det, vill att länsrätten skall avvakta med avgörandet av målen till dess att kammar-rätten avgjort om kunde få resning i frågan. uppfattade detta som svaret på föreläggandet och att något ytterli-gare material därför inte skulle tillföras ärendet från . gjorde då den avvägningen att frågan om resning inte på-verkade bedömningen av om ansökan till skattemyndigheten hade kommit in i rätt tid. Han avgjorde därför, som ensamdomare, målen på be-fintligt material. Domarna meddelades (bilaga 4). Kontakter efter målens avgörande Efter målens avgörande var det en telefonkontakt mellan och . Några minnesanteckningar finns inte eftersom målen var avgjorda. Som framgår av bilaga till skrev han till lagmannen på länsrätten och bad om en förklaring till hur besluten kunde fattas . Mitt svar av finns också som kopia till JO-anmälan. Min åtgärd när jag fått brev var att efterhöra med vad som förevarit i ärendet. När jag då fick klart för mig att det varit en direktkontakt mellan och var min slutsats att jag inte kunde tillföra någon ytterligare för-klaring om hanteringen, vilket jag meddelade i mitt brevsvar. anmälan avser två huvudfrågor, nämligen 1. om det var rätt att avgöra målen innan tiden för föreläggandet hade gått ut och 2. om lagman-nen hanterade begäran om en förklaring på rätt sätt. Enligt länsrättens uppfattning har något formellt fel inte begåtts vid hand-läggningen av målen. En domare hanterar och avgör målen på eget ansvar. När målen nu är avgjorda kan man möjligen fundera över om det överhu-vudtaget var nödvändigt att ge ett föreläggande om att slutföra talan. Under alla omständigheter var det rimligt att uppfatta ombudets skrivelse som att något ytterligare material inte skulle tillföras ärendet, vilket föreläggandet avsåg. En möjlig åtgärd i detta läge hade varit att ta ytterligare en kontakt för att reda ut saken. måste vägas in att målen inte avsåg en mate-riell prövning utan den formella frågan om begäran hos skatte-myndigheten hade kommit in dit . Länsrätten kan således inte se att det har begåtts något fel vid handläggningen. Vad gäller lagmannens brevsvar kan man naturligtvis ha synpunkter på hur ingående undersökning av saken som borde göras. För egen del såg jag det inte som nödvändigt att försöka förklara saken mer ingående än vad jag fick klart för mig att hade gjort. Eftersom jag själv inte deltagit i handläggningen var min uppfattning den att det bästa svaret kunde ges av den som handlagt målen. Jag kan därför inte finna att det var fel att svara på det sätt som jag gjorde. I beslut anförde JO följande. Av utredningen framgår följande. I överklagandeskrivelsen, som är daterad , begärde anstånd t.o.m. "för överklagandet av" sex angivna beslut av skattemyndighe-ten. Något yrkande eller några grunder för överklagandet angavs inte. Länsrätten förelade , som ombud för , att utveckla yrkande och grunderna för talan. något yttrande inte kom in, kunde målen enligt föreläggandet ändå komma att avgöras. Länsrätten mottog följande skrivelse från : Angående Länsrättens mål nr 2513- -2518-00 I egenskap av ombud för får jag meddela att skattedirektören och hos Kammarrätten i begärt res-ning i saken. Jag får därav be Länsrätten ha vänligheten avvakta vidare be-sked, då det kan vara så att Kammarrätten tillställer Länsrätten ärendet för avgörande. Länsrätten meddelade dom i målen varigenom över-klagande avslogs. Jag gör följande bedömning. Om en domstol har satt ut en frist inom vilken en part har att vidta en viss pro-cesshandling skall denne naturligtvis kunna utgå från att han eller hon har möjlighet att vidta denna handling. Det är därför inte acceptabelt att dom-stolen utan att försäkra sig om att parten slutfört sin talan i den förelagda delen avbryter fristen exempelvis genom ett slutligt avgörande i saken. Enligt min mening kan det av ordalydelsen i skrivelsen som kom in till länsrätten inte utläsas att därigenom avsett att efterkomma fö-reläggandet . Länsrätten borde därför inte, i allt fall inte utan ytterligare besked från , ha avgjort målen innan fristen gick ut . Jag är således kritisk till länsrättens handläggning. Central statsförvaltning, arbetsmarknadsmyndigheter m.m. Disciplinansvar för en tjänsteman hos med anledning av felvägning av narkotika (Dnr 3689-1998) I en skrivelse till JO anmälde J.P. Av anmälan och därtill fogade handlingar framgick i huvudsak följande. Med anledning av att J.P. m.fl. var misstänkta för grovt narkotikabrott och försök till grov varusmuggling av narkotika lämnade polismyndigheten ett uppdrag till SKL att analysera den beslagtagna narkotikan. Den aktuella narkotikan (amfetamin) hade förvarats i flaskor av keramik. Analysen utfördes av forensiska laboranten . Enligt ett av henne upprättat analysbesked vägde narkotikan J.P. m.fl. åtalades vid för de misstänkta brotten. I rättegången anförde J.P. att narkotikan vägt omkring hördes i tingsrätten. Domstolen fann att mängden narkotika uppgått till J.P. dömdes för de nämnda brotten och andra brottsliga gärningar till fängelse . Han överklagade tingsrättens dom till och begärde att utredningen i målet skulle kompletteras genom en omvägning av narkotikan. Hovrätten avslog hans begäran. lämnade då själv ett uppdrag till SKL att väga narkotikan. Vid omvägningen, som utfördes av , framkom att hon vägt fel vid den första vägningen, då hon från den angivna totalvikten dragit endast en av två isärskurna keramikflask-halvor. Enligt den nya vägningen uppgick vikten av narkotikan till hördes även i hovrätten. Hovrätten satte ned J.P:s straff till fängelse och , främst med hänsyn till vad som framkommit i hovrätten om den mängd narkotika som avsågs med åtalet i den aktuella delen. riktade i anmälan kritik mot och på bl.a. följande grunder. har vid sin felaktiga vägning av narkotikan brutit mot om att två personer skall närvara vid vägningsproceduren. När hördes under ed i rättegången undanhöll hon att hon brutit mot reglerna. Hon reagerade då inte heller på att vikten av två lika stora och lika mycket fyllda flaskor skilde nästan . SKL har förbisett eller ignorerat regelbrott och inte i tillräcklig utsträckning granskat de felaktigheter som förekommit. Sedan SKL överlämnat ärendet till i beslutade biträdande chefsåklagaren att förun der-sökning inte skulle inledas; vad som framkommit beträffande handläggningen av ärendet gav inte anledning anta att straffbar oaktsamhet förelegat. Laboratoriechefen beslutade att ärendet inte skulle överlämnas till personalansvarsnämnden. Sedan förundersökning inletts vid åklagarmyndigheten lades denna förunder-sök-ning ned genom beslut av biträdande överåklagaren ; i den mån oaktsamt handlande skulle kunna styrkas beträffande de enskilda hand-läggar-na vid SKL ansågs eventuell gärning som ringa. för handläggning av droganalysenhetens ärenden (utdrag ur "") fanns tillgängliga. Anmälan remitterades till SKL för utredning och yttrande efter hörande av vederbörande handläggare. SKL avgav remissyttrande och fogade till detta bl.a. ett yttrande av . I yttrande anfördes bl.a. följande (bilagor här uteslutna). Materialet bestod av tre st Geneverflaskor i keramik (ogenom-skinliga). Vid vägning av flaska 1 gjordes misstaget. Jag vägde bägge flask-halvorna inklusive pulver. Efter urskrapning av pulvret och när jag ska väga de bägge flaskhalvorna tomma, har jag bara vägt den ena flask-halvan och dragit den vikten från vikten med pulver och flask-halvor. Därefter gör jag alla analyser, räknar ut mina vikter, skriver ut ärendet samt expedierar ärendet. kontrollräknas och läses ärendet av . En tid kallas jag till telefonförhör och jag vidtalas innan. Jag tar fram analysprotokoll och labrapport liksom de tomma flaskorna som vi behållit i interimskåpet som åskådnings-material. Jag kontrollerar siffror och uträkningar samt bad någon (minns ej vem) att kontrollräkna igen. Jag tänker att flaska 1 väger mindre än flaska 2 men ser att godset är tunnare i flaska 1 samt att flaska 2 verkar hårdare bränd (mer sintrad vilket ger ett tätare och tyngre material). Jag bedömer det som rimligt. Vid förhöret ifrågasätts ej min vägning. Det som diskuteras är huruvida sprit runnit ner i pulvret och blött ner det, speciellt är det flaska 3 som diskuteras då den på bilden uppifrån verkar blöt, vilket den är då det är paraffinskiktet som fotograferats. En kallelse till Hovrätten inkommer om att jag ombedes vittna 980805. En privat analysbegäran har inkommit 980723 angående omvägning. Uppdragsgivare är den åtalade. Jag var inte på SKL, då jag hade semester, men åkte till arbetet av en händelse och fick då reda på att omvägning var begärd. Per och jag bestämde att jag skulle komma till arbetet så att jag fick göra omvägningen eftersom jag var handläggare till ärendet. 980728 kommer jag in och gör omvägningen. Då ser jag att material 1 ej kan ha torkat så mycket. Jag tar fram flaskorna och DÅ 980728 upptäcker jag mitt fel. Den flaskhalva som innehållit minst pulver är ej vägd. Jag pratar med Per. Jag öppnar ärendet och skriver ut ett nytt protokoll med rätt vikt samt skriver tydligt i ärendeanmärkning att det är en rättelse, se bil. Jag skriver ett kvalitetsbristprotokoll. Jag ber Per om hjälp att skriva ett protokoll till advokatbyrån som begärt omvägningen. Per skriver detta protokoll som jag kontrolläser och skriver på. Jag ser ej att det är feldaterat. Där står att omvägningen är gjord 980708 men det var 980728 se bil 3. Vidare skriver Per och sänder beklagande till advokatbyrån se bil 4. Efter det åker jag 980805 till Hovrätten i där jag berättar om mitt misstag. Jag berättar även att jag brustit i rutiner då vi ska vara två som väger alla material över , men förklar[ar] även att vi har en rutin att alltid väga material när vi packar upp det. kommer frågan upp om fuktigt material eller ej. Jag hävdar att materialet var normalt amfetamin ej fuktigt pulver. Jag har stöd av Per som ju var med och öppnade flaskorna och såg materialet. har i sin anmälan gjort gällande att jag under ed skulle ha undanhållit information om att det skett en felvägning. Det är viktigt för mig att få påpeka att jag ej haft någon vetskap om min felvägning förrän vid omvägningen 980728 då jag genast åtgärdade felet genom dokumentation se bil 2, 3 samt 4, och alltså ej förtigit något. Jag vill också peka på de olyckliga omständigheterna att foto och videodokumentationen drog ut till och att ingen personal fanns kvar på enheten då jag kom upp med materialet. Jag bedömde det som nödvändigt att väga det uppackade materialet och dokumentera det eftersom materialet alltid ska vägas vid uppackning och jag ej ville låta materialet ligga ovägt . Det som har hänt är mycket olyckligt och jag beklagar det inträffade. I SKL:s yttrande anfördes bl.a. följande (bilagor här uteslutna). SKL:s yttrande koncentreras på tre frågor, nämligen a. om är värd och påföljd för det styrkta och erkända misstag som hon har begått, b. om SKL har förbisett/ignorerat den felvägning som skett, c. om SKL:s övergripande och droganalysenhetens mera specifika rutiner är behäftade med brister som kan ha föranlett eller åtminstone bidragit till att misstag av detta slag kan begås. När misstaget uppdagades, vilket alltså gjordes av själv, försökte hon inte på något sätt dölja det utan anmälde det och följde därefter SKL:s rutiner för anmälan av kvalitetsbrister. Misstaget rapporterades också omgående skriftligen till både åklagaren genom ett nytt analysbesked och till försvarsadvokaten genom ett fax (se bilagor till yttrande). Ingen är ofelbar och vi måste - vid SKL liksom vid alla andra arbetsplatser - räkna med att anställda av olika skäl och under olyckliga omständigheter begår misstag. Det olustiga är, att misstag som begås här kan - om de inte upptäcks - medföra antingen att någon ställs till ansvar för mer än som är sakligt korrekt eller att samma person kommer för lindrigt undan i den rättsliga prövningen. Båda fallen är i grunden oacceptabla, men kan tyvärr inträffa, särskilt om man betänker att SKL handlägger mer än 18 000 ärenden (varav ca 12 000 avser droger av olika slag). Vart och ett av dessa ärenden innehåller dessutom i många fall flera olika material som ska analyseras eller undersökas. Handläggningstiderna måste också hållas korta för att polis och åklagare ska kunna respektera de fatalietider som finns för häktning o dyl. är anställd vid SKL och har skött sina arbetsuppgifter mycket bra. Något liknande misstag som det nu aktuella har hon veterligt inte begått under sin anställ-nings-tid. Hon befordrades till gruppchef . Även dessa uppgifter sköter hon på ett bra sätt. Har händelsen ignorerats? Självfallet kan misstag av det här slaget aldrig ignoreras! De måste dokumenteras och utredas omsorgsfullt för att bringa klarhet i vad som har skett. Vi måste t ex försäkra oss om att ingen narkotika har förlorats på oegentligt sätt (låt vara att det i det här fallet var en för hög mängd som angavs.) måste också överväga anmälan till åklagare om eventuellt brott samt, beroende på åklagarens beslut, anmälan i disciplinär ordning. Felvägningen anmäldes av SKL till åklagarmyndigheten i , som efter utredning avskrev ärendet (bilaga 2). Med anledning av vad som sagts under avsnitt a. ovan har jag som laboratoriechef beslutat att inte vidtaga någon ytterligare åtgärd, som exempelvis anmälan till personalansvarsnämnden. Händelser av det här slaget är psykiskt mycket pressande för personalen och jag anser inte att påföljder av något slag är motiverade i det här fallet. SKL driver en process som ska leda fram till att huvuddelen av alla metoder ska vara ackrediterade av SWEDAC. För droganalysenhetens del skedde ackrediteringsbedömningen och Swedac har därefter beslutat om godkännande. Denna kvalitetsgenomgång har bl a medfört att rutinerna är väl dokumenterade. I det aktuella fallet har inte följt reglerna fullt ut, i första hand genom att inte se till att ytterligare en person deltog i vägningen av materialet. Skälen till detta liksom omständigheterna då det hände har hon redovisat i sitt yttrande. De regler hon brutit mot framgår av bilaga 3. Jag anser inte att man av det inträffade kan dra några generella slutsatser om att de nuvarande rutinerna och reglerna är behäftade med sådana brister att de måste ändras, varken de övergripande SKL-rutinerna eller de specifika rutinerna vid droganalysenheten. handlar det om att uppmana personalen att dra lärdomar av det inträffade samt att ytterligare framhålla vikten av att reglerna följs med tanke på de allvarliga konsekvenser misstag kan få för enskilda personer. Jag kommer att se till att så sker genom enhetschefernas försorg. I ett beslut anförde JO följande. Det är givetvis av stor vikt att SKL:s analyser av bevis-material handläggs med största noggrannhet. Felaktigt redovisade resultat kan bl.a. leda till felaktiga brottmålsdomar när det gäller såväl bevisprövningen som straffmätningen. Av utredningen i ärendet framgår att SKL i medvetande härom anpassat sina rutiner efter högt ställda krav på noggrannhet. Trots detta har misstag i detta fall begåtts. Vad som framkommit ger mig till en början inte anledning att vidare utreda SKL:s handläggningsrutiner. När det därefter gäller ansvar för det inträffade gör jag följande bedömning. har i analysbeskedet från vägningen av den aktuella narko-tikan kommit att i den angivna vikten på narkotika inkludera vikten av en halv keramikflaska som narkotikan förvarats i. Därigenom har på analysbeskedet vikten på narkotikan angivits till ett med för högt värde. Vid vägningen frångick hon SKL:s föreskrifter enligt vilka en annan person i detta fall skulle ha deltagit vid vägningen. Genom dessa brister i hand-läggningen anser jag att i allt fall av oaktsam-het har åsidosatt sina skyl-dig-heter i anställningen och därigenom gjort sig skyldig till tjänste-för-seelse. Jag överlämnar därför ärendet till för prövning av frågan om disciplin-ansvar. I ett beslut ålade disciplinpåföljd i form av varning. Beslutet vann laga kraft. Patent- och registreringsverkets (PRV) handläggning av ett ärende om registrering av näringsförbud. Bland annat uttalanden angående att PRV kontaktat tingsrätten för att få besked om en dom om närings-förbud var verkställbar (Dnr 2336-1999) I en anmälan till JO framförde , i egenskap av offentlig försvarare för ., klagomål mot () och . Han uppgav bl.a. följande. . hade tidigare haft näringsförbud, vilket löpte ut . Genom dom av meddelades han förlängt näringsförbud. Domen hade överklagats. fick han en kallelse till kronofogdemyndigheten med anledning av tingsrättens dom. Kallelsen hade föranletts av att PRV låtit tingsrättens icke lagakraftvunna dom ligga till grund för uppgift i näringsförbuds-registret. Det framkom att handläggare hos PRV hade haft kontakt med tingsrätten angående frågan om verkställbarheten av förordnandet om förlängt näringsförbud. Tingsrätten hade lämnat beskedet att förordnandet gällde fr.o.m. att det gamla näringsförbudet löpte ut och inte från det att domen vann laga kraft. anser det vara anmärknings-värt att PRV begärt klar-läggan-den i verkställbarhetsfrågan från tingsrätten. Enligt fanns det inte laglig grund för att registrera tingsrättens dom om näringsförbud i registret eller att i övrigt behandla den som verkställbar innan domen vunnit laga kraft. Han tillskrev PRV angående detta, men PRV meddelade att registreringen skulle kvarstå. Någon fullföljdshänvisning lämnades inte i detta sammanhang. klagomål mot lades upp som ett särskilt ärende hos JO (dnr 3273-1999) och remitterades till tingsrätten. Klagomålen mot PRV remitterades till verket, som i yttrande anförde bl.a. följande. . meddelades genom dom av närings-för-bud från den dag domen i denna del vinner laga kraft mot honom. G. överklagade domen med beslutet om näringsförbud till . Hovrätten fastställde i dom tingsrättens beslut om näringsförbud. Domen inklusive beslutet om närings-förbud överklagades till , som dock ej meddelade pröv-ningstillstånd. registrera-de PRV näringsförbud, till och med , för G. Genom dom av meddelades G. förlängt nä-rings-förbud till . Domen kom PRV tillhanda . Eftersom det var kvar av det ur-sprungliga näringsförbudet och domen ej vunnit laga kraft lades domen för bevakning. Meddelande om att avgörandet full-följts i vad avser "påfölj-den/åtgärden" inkom till PRV . Eftersom den bevakningsrutin som planerats för handläggningen av det förlängda näringsför-bu-det inte följdes, kom sedvanlig underrät-telse om att näringsförbudet upphört att sändas ut även i detta fall. fick PRV ett brev från kronofogdemyndigheten i Stock-holm, i vilket det på-peka-des att PRV sänt ut underrättelse om att närings-förbudet upphört men att enligt dom är nä-ringsförbudet för-längt till . PRV fann då att beslutet om förlängt närings-förbud var utformat så att det inte otvetydigt framgick huru-vida det tidigare meddelade förbudet skulle löpa utan avbrott, eller om det för verkställighet krävdes laga kraft. PRV sände per telefax en förfrågan till om från vilken tidpunkt det förlängda näringsförbudet skulle gälla. , tf. rådman vid uppgav per telefon att förläng-ningen gällde från och med att det gamla närings-förbudet löpt ut och inte från laga kraft. PRV fick även denna uppgift skrift-ligen bekräftad genom telefax . I tele-faxet uppgav följande: "Enligt min mening innebär tings-rättens beslut att förlänga nä-rings-förbudet till att det tidigare näringsförbudet har förlängts med . Således gäller tings-rättens beslut inte från laga kraft." PRV registrerade det för-längda näringsförbudet i enlighet med den uppgift som på så sätt lämnats av tingsrätten. inkom en begäran per telefax från advokaten om att PRV skulle dementera för alla berörda upp-gifts-mottagare att det förlängda nä-ringsförbudet trätt i kraft. fick PRV ett via i del av ett telefax från (). I detta telefax med-delade tingsrätten kro-nofogdemyndig-heten att beslutet om för-längt närings-förbud vunnit laga kraft. mottog PRV telefax från kronofogdemyndigheten. I telefaxet upp-gavs följan-de. "Enligt telefon med på har inte näringsförbudet vunnit laga kraft. Således önskar tillsynsmyndigheten en bekräftelse från PRV att G. inte har näringsförbud enligt närings-för-budsregistret". Till telefaxet bifogades ett daterat telefax som () sänt till kronofogde-myn-digheten. I det telefaxet upp-gavs: "Med änd-ring av vad som tidigare meddelats. G. har överklagat tings-rättens beslut om förlängt näringsförbud. Om inte G. återkallat sitt över-kla-gande har beslutet således inte vunnit laga kraft." , , erhöll PRV en begäran per telefax från om de-menti och till-rättaläggande avseende det felaktigt registrerade närings-förbudet. Efter-som ansåg att hand-läggaren hos PRV dröjt med att efterkomma hans begä-ran tillskrev han även chefen för bolagsavdelningen med hemställan om besked. har också vid upprepade tillfällen per telefon framställt begäran om rättelse av närings-förbudsregistret. PRV har vid dessa samtal upplyst om att verket registrerat förlängning av näringsförbudet i enlighet med tingsrättens instruktioner och att det för ändring av registre-ringen krävs att PRV får en ny underrättelse från tingsrätten. inkom ett telefax från med begäran om besked i ären-det. inkom telefax från kronofogdemyndigheten, med önskan om skrift-ligt besked från näringsförbudsregistret om tillsynen över ålagt nä-rings-förbud skall gälla eller inte. PRV fick inte från tingsrätten någon underrättelse eller någon annan upp-lys-ning om G:s näringsförbud. På grund av och krono-fog-demyndighetens begäran om rättelse av registret sände PRV en ny förfrågan till tings-rätten om huruvida förlängningen av närings-för-budet skall gälla , dvs. oberoende av laga kraft, och om be-slutet var verkställbart och därmed registrerbart. Tingsrätten svarade, sam-ma dag per telefax, att den tidigare avgivna uppfattningen, såsom den an-getts i skrivelse av , vidhölls. inkom ännu en skrivelse från i vilken han återigen betona-de att domen inte vunnit laga kraft och därmed inte är verkställbar. Enligt hans upp-fattning kan inte PRV vid en oklar doms-formulering begära in domstolens yttrande. PRV meddelade i skrivelse till att verket inte fun-nit skäl att ändra den gjorda registreringen. Enligt 23 § lagen (1986:436) om näringsförbud skall PRV föra register över näringsförbud och tillfälliga näringsförbud. Enligt 3 § förordningen (1986:441) om underrättelser angående näringsförbud m.m. ska domstolarna sända uppgifter om näringsförbud till bl.a. PRV.