frsrdg · GP04RB1 · 2002-01-01 00:00:00 — Marknader med asymmetrisk information är till exempel marknader där aktö- rer på ena sidan har betydligt bättre information än de på den andra, exem- pelvis då låntagare vet mer om sina återbetalningsmöjligheter än långivare. Årets pristagare lade grunden till en allmängiltig teori för marknader med asymmetrisk information. Tillämpningarna sträcker sig från traditionella jordbruksmarknader till moderna finansmarknader. , , , har visat hur en marknad, där säljarna har mer information än köparna om varornas kvali- tet, kan krympa ihop till ett negativt urval av varor med låg kvalitet. Akerlof har också visat hur asymmetrisk information hos låntagare och långivare kan förklara skyhöga låneräntor på lokala marknader i . , , , har påvisat en viktig form av anpassning hos enskilda marknadsaktörer, där bättre informerade aktörer vidtar kostsamma åtgärder för att trovärdigt överföra sin information till sämre informerade och därigenom förbättra sitt marknadsutfall. har visat under vilka förhållanden sådan signalering fungerar. forskning har tagit upp många andra tillämpningar, bland annat hur företag kan använda aktieutdel- ningar för att signalera hög lönsamhet till aktörerna på aktiemarknaden. , , , har klargjort den omvända typen av marknadsanpassning, där i stället sämre informerade aktörer utvinner information från bättre informerade, som när försäkringsbolag urskiljer riskklasser bland sina kunder genom att erbjuda dem olika kontrakt där lägre kan växlas mot högre självrisk. Stiglitz har visat hur asymmetrisk information kan förklara många fenomen, till exempel arbetslöshet. I samband med att fyllde anordnade en paneldebatt med årets pristagare professor och de tidigare ekonomipristagarna professor , professor . Solow och professor . . I debatten deltog också professor . Yellen. Dessa diskuterade vilka lärdomar ekonomisk-politiska beslutsfattare kan dra av utvecklingen inom nationalekonomisk forskning. riksbanks pris i ekonomisk vetenskap instiftades i samband med . Priset delas ut till den eller de personer som inom ekonomisk vetenskap utfört ett arbete av framstående betydelse. utser ekonomipristagare enligt samma principer som gäller för Nobelprisen. Prissumman är densamma som för Nobelprisen, , och den betalas ut av Riksban- ken. Om det är flera pristagare delas prissumman lika mellan pristagarna. Priset har utdelats enligt följande: R. Frisch och J. Tinbergen G. och . Kantorovich och T.C. B. och . H.M. Markowitz, M.H. Harsanyi, J.F. Nash Jr och R. Selten Mirrlees och W. Vickrey Heckman och D.L. Akerlof, A.M. mål är ett fast penningvärde och ett säkert och effektivt betalningsväsende. Här beskrivs hur banken gör prognoser och analyser, hur beslut förbereds och vad som händer när besluten är fattade och uppgifter verkställs. Syftet med det penningpolitiska analysarbetet är att värdera om den ekono- miska utvecklingen behöver påverkas med ränteförändringar eller andra penningpolitiska beslut för att inflationsmålet skall uppnås. Eftersom pen- ningpolitiska åtgärder får full effekt på ungefär ett till baseras penningpolitiken normalt på en prognos för inflationsutvecklingen för samma tidshorisont. Penningpolitiken kan förenklat beskrivas på följande sätt: om inflationsprognos ett till visar att inflationen kommer att överskrida målet höjs normalt sett reporäntan och om prognosen underskrider målet sänks normalt sett reporäntan. Penningpolitiken diskuteras vid i förväg bestämda direktionssamman- träden. Då presenteras en bedömning av det ekonomiska läget i och andra länder. En fullständig bedömning presenteras då en inflationsrapport offentliggörs. Vid övriga penningpolitiska sammanträden baseras underlaget på en uppdatering av föregående prognos. Därutöver finns beredskap att utarbeta underlag till extrainsatta samman- träden. togs på detta sätt underlag fram till det extra samman- träde som hölls , efter terrordåden i . Processen med att ta fram en inflationsrapport startar före den tidpunkt vid vilken inflationsrapporten skall presenteras. Normalt disku- teras då de frågor som kan komma att framstå som särskilt centrala för be- dömningen. Diskussionerna äger rum både i direktionen och i den penning- politiska beredningsgruppen som består av chefstjänstemän och rådgivare till direktionen. Den penningpolitiska beredningsgruppen leds av den direktions- ledamot som har beredningsansvar för penningpolitiken. Därefter vidtar ett arbete inom avdelningen för penningpolitik som själv- ständigt utarbetar en intern policyrapport med en samlad inflationsbedöm- ning, som baseras på antagandet att reporäntan hålls oförändrad. Under de som föregår publicering av en inflationsrapport deltar direktionen mer aktivt i arbetet. Den interna policyrapporten omarbetas till en inflationsrapport. Rapporten diskuteras i den penning- politiska beredningsgruppen och i direktionen. Diskussionerna berör både inflationsbedömningen och de övergripande frågor som skall behandlas i rapporten. Dagen innan inflationsrapporten publiceras samlas direktionen till ett penningpolitiskt sammanträde. Då redovisas de slutsatser som den pen- ningpolitiska beredningsgruppen dragit av underlaget. Direktionen fastställer därefter inflationsrapporten samt tar ställning till om reporäntan skall ändras eller ej. Underlag för bedömningarna hämtar bland annat från , och olika internationella organ. Den infor- mation som bankens ledning och tjänstemän fångar upp under resor inom och utom landet utgör ett värdefullt komplement, liksom betalningsbalans- och kreditmarknadsstatistik. Inflationsprognosen baseras på en fullständig genomgång av samhälls- ekonomin, eftersom de flesta ekonomiska förändringar påverkar prisutveck- lingen. Sektorexperternas kunskap spelar stor roll för bedömningen liksom bankens olika ekonometriska modeller. Ett par större ekonometriska model- ler2 har tagits i bruk i prognosarbetet. Metodutvecklingen i analysarbetet stimuleras av de kontakter som finns med intern och extern forskning och med andra centralbanker och interna- organisationer. Öppen och tydlig kommunikation En viktig del av den penningpolitiska processen är att bankens analys och slutsatser presenteras på ett tydligt, korrekt och pedagogiskt sätt för olika intressenter. Respekten för och tilltron till arbete bygger i stor utsträckning på att den tankeram som banken följer är klar, att angivna handlingsregler följs samt att kommunikationen är öppen och tydlig. Dagen efter de direktionssammanträden där penningpolitiken diskuteras offentliggörs räntebeslutet genom ett pressmeddelande. Det distribueras på bankens webbplats, via fax och från bankens entré. När en inflationsrapport publiceras och när direktionen beslutat om en ränteändring hålls en presskonferens. Vid direktionens penningpolitiska sammanträden förs protokoll som publiceras . Protokollen, som innehåller en utförlig redovisning av diskussionen, tillmäts stort intresse på finansmarknaderna. De utgör även underlag för riksbanksfullmäktiges utvärdering av hur direktions- ledamöterna fullföljer sitt uppdrag. Om någon direktionsmedlem reserverat sig mot majoritetens beslut framgår detta av protokollen. 2 utnyttjade tre större modeller RIXMOD, BASMOD och Nigem samt några mindre modeller i prognosarbetet. Utöver den tryckta informationen i inflationsrapporter, protokoll och pressmeddelanden håller direktionsledamöterna ett stort antal anföranden i syfte att ge sin bild av den ekonomiska utvecklingen och förklara bankens ställningstaganden. Tjänstemän presenterar också inflationsrapporterna för olika externa grupper såsom banker och intresseorganisationer. samordnas publiceringen av inflationsrapporterna med en offentlig utfrågning av riksbankschefen i finansutskott. När direktion har beslutat om vilken reporäntenivå som skall gälla tar genomförandet vid. styr marknadens kortaste ränta, den så kallade dagslåneräntan, genom olika finansiella instrument. Ett av de instrumenten innebär att ger bankerna möjlighet att placera och låna till förutbestämda räntor , de så kallade in- och utlånings- räntorna. Dessa ligger alltid 75 räntepunkter (0,) under eller över reporäntan. Genom att bankerna alltid kan sätta in eller låna pengar i med en dags löptid till kända räntor, finns det ingen anledning för bankerna att placera till en lägre ränta än vad de kan få i (inlåningsränta) eller låna till en högre ränta än utlåningsränta. Med andra ord har det skapats ett golv och ett tak (räntekorridoren) för marknadens dagslåneränta. signalerar , genom den så kallade penningpolitiska repan, var dagslånerän- tan skall ligga i räntekorridoren. För att stabilisera dagslåneräntan genomför finjusteringar, beroende på bankernas placerings- och lånebehov . kontrollerar således i praktiken marknadens dagslåneränta. De korta marknadsräntorna (upp till ungefär ) påverkas starkt av den förväntade utvecklingen av dagslåneräntan (med andra ord vad kommer att göra med reporäntan). Räntor med längre löptid (exempelvis ) påverkas främst av förtroendet för penningpolitiken, det vill säga förväntningar om framtida inflation. Räntorna påverkar i sin tur den ekono- miska aktiviteten och i slutändan inflationen. Effekter på hushålls- och företagsräntor Ett beslut om förändrad reporänta kommer som en överraskning på de finansiella marknaderna. Aktörerna försöker förutse vilka beslut som Riks- bankens direktion kan komma att fatta, som det är uttalade avsikt att i möjligaste mån undvika att överraska. Klar och tydlig information om på vilka grunder de penningpolitiska besluten fattas gör det möjligt för marknadsaktörerna att i ljuset av ny information om till exempel konjunkturen bilda sig en egen uppfattning om hur penningpolitiken kommer att utformas. En följd av detta är att räntebildningen på de finansiella marknaderna ofta anpassats till en ändring av reporäntan redan innan den beslutats. Effekten av en reporänteändring på de rörliga räntor som banker och bostadsinstitut tilllämpar går långsammare. Visserligen förefaller bo- stadsinstitut justera sina räntor relativt snabbt men bankerna väntar ofta någon eller några månader. Ett skäl till att följsamheten inte är fullständig är att banker och bostadsinstitut tar hänsyn till konkurrensförhållanden på sina respektive marknader. Analysen av finansiell stabilitet All handel med varor och tjänster förutsätter att betalningar kan genomföras snabbt och effektivt. Det är därför samhällsekonomiskt mycket viktigt att pengarnas värde upprätthålls och att betalningsväsendet fungerar säkert. Sedlar och mynt i kronor är landets legala betalningsmedel och är enligt lag ensam utgivare av dessa. Riksbanksfullmäktige bestämmer hur sedlarna och mynten skall se ut och säkerheten är en viktig aspekt. Distri- bution av sedlar och mynt till allmänheten sker framförallt via bankerna. Tryckning av sedlar, prägling av mynt samt distributionen av sedlar och mynt till utförs av bolag eller fristående företag, på uppdrag. övervakar att uppgifterna sköts på ett sätt som är effektivt och säkert för samhället. Merparten av betalningarna sker numera inte med kontanter, utan genom elektroniskt överförda kontobetalningar. operativa ansvar är här begränsat till hanteringen av systemet för kontobetalningar mellan bankerna, det så kallade RIX-systemet. Utöver de operativa uppgifterna övervakar betalningsväsendet. Syftet är att identifiera vad som skulle kunna leda till en kris som allvarligt hotar betalningssystemet samt att påverka banker, andra aktörer på de finansiella marknaderna och myndigheter att vidta åtgärder för att minska eller eliminera systemrisker. Rutiner och teknisk utformning av den infrastruktur som överför betalningar i kronor och andra valutor möjliggör flöden av finansiella tillgångar mellan olika institut och marknader. Brister i rutinerna eller i den tekniska ut- formningen kan leda till samhällsekonomisk ineffektivitet och systemkriser. Som regel fungerar marknaden effektivt utan myndighetsinblandning, men i vissa lägen väljer marknadsaktörerna lösningar som inte är de effektivaste ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Övervakningen inriktas därför på att kartlägga och analysera källor till systemrisker och effektivitetsförluster. Bankerna har en samhällsekonomiskt viktig uppgift, bland annat som betal- ningsförmedlare. Om en bank som är tillräckligt stor drabbas av kris kan det skapa betydande problem för hela det svenska betalningsväsendet. Den finansiella stabiliteten kan sägas vara hotad. En viktig del av övervakningsuppgift är därför att löpande bedöma riskerna i de större svenska bankernas verksamhet. En förutsättning för att en bank skall fungera som betalningsförmedlare är att den alltid kan genomföra betalningar till andra banker. Banken måste också vara beredd att tillgodose allmänhetens behov av kontanter vid uttag från inlåningskonton. En banks verksamhet leder ofta till att underskott uppstår i betalningsflödena, eftersom bankens tillgångar till exempel i form av krediter till allmänheten har längre bindningstid än bankens skulder. Skulderna består till stor del av inlåning från allmänheten som kan användas som betalningsmedel när bankkunden begär det. Om många överför pengar från sina inlåningskonton till konton i andra banker måste banken finna annan finansiering, antingen via lån på den privata marknaden eller via lån i . För att låna i eller måste banken lämna säkerhet i form av godkända värdepapper, till exempel statsobligationer. För att låna på marknaden behövs ofta ingen säkerhet, men banken måste vara kreditvärdig. Den finansiella stabiliteten kan hotas av många skäl. analys och bedömning av riskerna i de svenska bankerna innehåller därför olika delar. Svenska hushåll och företag är viktiga låntagargrupper och kan därför or- saka stora kreditförluster i bankerna. Bedömningar av hushållens och företagens betalningsförmåga och finansiella situation görs därför löpande. Bankerna lånar stora belopp av varandra, vilket gör att en kris i en bank riskerar att sprida sig till övriga banker. Likviditets- och kreditriskerna i dessa så kallade motpartsexponeringar övervakas därför löpande. Brister i de likviditets- och kreditrisksystem som bankerna tillämpar ökar risken för bankkriser. strävar därför efter att öka kunskapen om de system bankerna tillämpar samt att bedöma systemens förmåga att reducera risker för bankkriser. Normala konjunktursvängningar skapar vanligen inga problem för bankerna. Det är framför allt oväntat snabba och varaktiga fall i konjunkturen som kan hota den finansiella stabiliteten. inriktar därför sin analys på att bedöma känsligheten i banksystemet för till exempel ett oväntat konjunkturfall eller för ett plötsligt fall i tillgångspriserna. Om bankernas intjäningsförmåga försämras på grund av strukturella förändringar på marknaderna reduceras deras möjlighet att bära förluster. Det kan leda till att bankerna ökar sitt risktagande. Därför görs bedömningar av hur bankernas intjäningsförmåga utvecklas på . Medel för att förhindra en systemkris Utformningen och tillsynen av de regelverk som gäller för finansiella institut är statens viktigaste medel för att upprätthålla finansiell stabilitet. De inter- nationellt starkt integrerade finansiella marknaderna gör att regelverken måste vara gränsöverskridande för att vara effektiva. Regelverket för svenska finansiella institut bestäms av regeringen i samarbete med Finansinspek- tionen. påverkar dock utformningen, både genom att delta i olika internationella arbetsgrupper och genom att via remissvar ge uttryck för sin syn. viktigaste medel för att verka för ett stabilt och säkert betalningssystem är, utöver det som följer av att banken har ett operativt ansvar för sedelförsörjningen och betalningssystemet , det inflytande kan ha på de finansiella instituten och på andra myndigheter. En öppen dialog med finansiella institut, finansiella marknader, Finansinspek- tionen och andra myndigheter är därför ett mycket viktigt medel för stabi- litetsarbetet. Samarbete och informationsutbyte sker också regelbundet med de nordiska centralbankerna, eftersom de svenska bankkoncernerna har en stor del av sin verksamhet i grannländerna. publicerar rapporten stabilitet. I den redovisar de viktigaste slutsatserna från den löpande övervakningen av de risker som kan hota den finansiella stabiliteten. Rapporten innehåller också fördjupningar inom områden som är viktiga för effektiviteten och säkerheten i betalningsväsendet. När rapporten publiceras anordnas presskonferens och slutsatserna presenteras och diskuteras med och bankerna. Rapporten utgör också underlag för direktionsledamöternas tal och föredrag. Som beredskap för en finansiell kris, om en sådan ändå skulle inträffa, har en krisorganisation som ständigt hålls aktuell. För att undvika en systemkris kan välja att träda in och ge nödkrediter när en bank drabbas av likviditetsproblem och ge den drabbade banken lån till andra villkor än de normala. är organiserad i elva avdelningar. Varje avdelning leds av en avdelningschef. Avdelnings- cheferna beslutar eller delegerar beslutsrätt inom sitt verksamhets- område. De ser även till att ären- den som skall beslutas av direk- tionen bereds och föredras. Riks- banken har tre avdelningar med direkt inriktning mot bankens hu- vudmål: avdelningen för penning- politik, avdelningen för finansiell stabilitet och avdelningen för marknadsoperationer. Arbetet vid övriga avdelningar syftar i första hand till att stödja bankens huvud- verksamheter. Avdelningen ansvarar för den pen- ningpolitiska analysen, som är un- derlag för de beslut som tas för att uppfylla målet om ett fast pen- ningvärde. Avdelningen följer och analyserar prisutvecklingen samt ansvarar för betalningsbalanssta- tistik. Avdelningschef: anställda: 71 Avdelningen för finansiell stabilitet Avdelningen ansvarar för analysen av det finansiella systemets stabi- litet, som är underlag för de beslut som tas för att uppfylla målet om ett säkert och effektivt betalnings- väsende. Avdelningen övervakar och analyserar infrastrukturen i betalningssystemet, enskilda större aktörer och kontanthanteringen. Dessutom ansvarar avdelningen för finansiell statistik. Avdelningschef: anställda: 36 Avdelningen genomför penning- och valutapolitiska åtgärder i syfte att påverka ränte- och/eller växel- kursen enligt de penningpolitiska besluten. Därutöver förvaltar av- delningen tillgångar i utländsk valuta, analyserar den strukturella utvecklingen på de fi- nansiella marknaderna och samlar in statistik om ränte- och valuta- marknaderna. Avdelningen ansva- rar även för driften av Riks- bankens betalningssystem och för- sörjningen av sedlar och mynt. Antal anställda: 60 Avdelningen ansvarar för kontors- och fastighetsservice, transporter, säkerhet, planering och budget, redovisning, löne- och ekonomi- system, finansadministration, per- sonalutveckling och kompetens- försörjning. Avdelningschef: anställda: 119 Avdelningen svarar för administration av direktionens och riksbanksfullmäktiges sammanträden. Avdelningen ger också juridiskt stöd och utför utredningsuppdrag. Avdelningschef: anställda: 22 Avdelningen bedriver forskning inom områden som är relevanta för och stödjer andra avdelningar i verksamhet som har anknytning till forskning. Avdelningschef: anställda: 9 Avdelningen ansvarar för bankens kommunikationsstrategi och sam- ordnar extern och intern infor- mation. Där ingår presstjänst, webbplats, publikationer, bibliotek samt föreläsnings- och seminarie- verksamhet. Avdelningschef: anställda: 18 Avdelningen samordnar och ut- vecklar internatio- nella arbete samt biträder direk- tionen i internationella kontakter. Antal anställda: 12 Avdelningen granskar och utvär- derar bankens verksamhet samt bidrar till att arbetet på Riks- banken löpande utformas så att det blir effektivt och säkert genomfört. Avdelningschef: anställda: 6 Avdelningen förvaltar och under- håller bankens centrala IT-resurser samt utvecklar och upphandlar nya system. Avdelningschef: anställda: 69 Avdelningen ansvarar för den obe- roende utvärderingen av nivå och resultat när det gäller bankens finansiella risker. Avdelningen ut- vecklar metoder för att kontrollera risker. Avdelningschef: anställda: 6 leds av en direktion som består av sex ledamöter. Direktionens ledamöter ansvarar för hela bankens verksamhet, det vill säga penningpolitik, frågor om finansiell stabilitet, marknadsoperationer och betalningsväsende. Direktionen har dessutom ett övergripande ansvar för bankens administration och fastställer budget. Ledamöterna är beredningsansvariga för olika områden inom bankens verksamhet. Direktionen fattar beslut gemensamt vid sammanträden, som normalt äger rum varannan torsdag. Fullmäktiges ordförande och vice ordförande får när- vara vid direktionens sammanträden med yttranderätt men utan förslags- och rösträtt. Inför viktiga penningpolitiska beslut skall informera regeringen. hölls 36 sammanträden, varav tio penningpolitiska sammanträden. Direktionens sammanträde hölls i . Syftet var att inhämta synpunkter på verksamhet och få möjlighet att diskutera den ekonomiska utvecklingen med företrädare för näringsliv och samhälle i länet. har direktionsledamöterna hållit ett hundratal offentliga anföranden. Dessa har bland annat handlat om den aktuella penningpolitiken och konjunkturläget, finansiell stabilitet, EMU och euron, utvecklings- tendenser i världsekonomin samt den svenska ekonomins struktur. Direktionen lämnar en skriftlig redogörelse för penningpolitiken till finansutskott. Inflationsrapporten har använts som rapport till och kompletterats med offentliga utfrågningar av riksbankschefen i finansutskottet. är ordförande i direktionen och riksbankschef. Han är ledamot av det allmänna rådet i , , president och ordförande i styrelsen för , , och ledamot av Internationella valutafondens, IMF:s, guvernörsstyrelse. Före utnämningen till riksbankschef var statssekreterare i partementet med ansvar för skatte-, finansmarknads- och bostadsfinan- sieringsfrågor. Han har också varit vd i och chefsekonom i . har varit riks- bankschef och ansvarar inom direktionen för beredning av ärenden som rör direktionsavdelningen och internrevision. är riksbankschefens ställföreträdare, förste vice ordförande och vice riksbankschef. Han har ett flertal internationella uppdrag, bland annat som ledamot av EU:s ekonomiska och finansiella kommitté, EFK, WP3 samt som riksbankschefens ställföreträdare i IMF, ECB och Group of Ten, G10. har han varit chefsekonom på och samt chef för den ekonomiska avdelningen på . Heikensten, som är ekonomie doktor, har varit vice riksbankschef . Han ansvarar inom direktionen för beredning av penning- och valutapolitiken, beredning av frågor om Riks- bankens finansiella riskhantering samt frågor som rör ägandet av Riks- bankens bolag. är andre vice ordförande och vice riksbankschef. Hon är riksbankschefens ställföreträdare i BIS och har även uppdrag inom ECB. har hon bland annat varit chef för penning- och valutapolitiska avdelning, ledamot i och bankledningsledamot i . Srejber ansvarar inom direk- tionen för beredning och samordning av internationella frågor och för sam- ordning av den finansiella sektorns EMU-förberedelser samt för beredning av IT-frågor och administrativa frågor. Hon var fram till årets utgång även beredningsansvarig för informationsfrågor. , mandatperiod , från är vice riksbankschef. Han är docent i nationalekonomi och har tidigare bland annat varit chef för för ekonomisk forskning, FIEF, medlem av SNS konjunkturråd och chefredaktör på . omvaldes för en man- datperiod som börjar och sträcker sig till utgången av 2007. Han ansvarar inom direktionen för beredning av forsknings- och remissfrågor. är han även beredningsansvarig för informationsfrågor. är vice riksbankschef. Han har internationella uppdrag med inriktning på tillsynsfrågor, bland annat inom ECB. är docent i nationalekonomi och har tidigare bland annat varit vice vd i och , samt vd i .