frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — En viss jämförelse kan emellertid göras med uppgifter om barn som erhållit social förtur till barnomsorg. Även i sådana ärenden förekommer en bedömning i varje enskilt fall. I propositionen anförde föredragande statsrådet att vissa sådana för-tursfall kunde vara av så känslig natur att sekretessregeln hindrade att uppgifter om enskilda lämnas ut 1979/80:2 s. 181). I ett rättsfall fann emellertid Regeringsrätten (RÅ 1989 not 58) att uppgift om födelseår och födelsemånad avseende barn som hade erhållit förtur till barnomsorg kunde lämnas ut. Av rättsfallet kan man inte dra den slutsatsen att även andra uppgifter om barn som erhållit förtur skulle kunna lämnas ut. Även om frågan som är aktuell i förevarande fall inte får någon lösning vid en genom-gång av förarbeten och rättspraxis, kan man utan vidare säga att det påfordras en restriktiv syn i fråga om möjligheten att lämna ut upp-gifter om en person när dennes rätt till biståndsinsats bygger på en bedömning i det enskilda fallet. I förevarande fall lämnades ut uppgifter om 150 hemtjänsttagare. Genom utläm-nandet röjdes att dessa namngivna personer hade en insats i form av hemtjänst. Vidare lämnades uppgifter om deras adresser och telefonnummer. Jag kan inte komma till någon annan slutsats än att det inte stod klart att uppgifterna kunde lämnas ut utan att respektive hem-tjänsttagare eller någon honom närstående led men. Den fråga som kvarstår är om kommunens beslut om förbehåll enligt 14 kap. 9 § sekretess-lagen vid utlämnande av uppgifterna innebar att risken för men undanröjdes. I samband med utlämnande av uppgifterna undertecknade en handling med följande innehåll. Jag har från vård- och serviceförvaltningen mottagit en förteckning över 150 personer som erhåller hemtjänst från kommun. Jag är införstådd med att jag genom mottagandet av denna förteckning med avseende på innehållet i förteckningen omfattas av sekretessbestämmelserna i 7 kap § 4 i sekretesslagen samt intygar härmed att jag har tagit del av in-formation om detta. Hur ett beslut om förbehåll skall utformas är beroende bl.a. av uppgifternas art, vem som mottar dem och i vilket syfte uppgifterna begärs. Förbehållet skall utformas som ett regelrätt beslut från myndighetens sida och bör inte ges den formen att sökanden får skriva på en utfästelse att inte lämna ut uppgifter. Beslutet om förbehåll skall innehålla nödvändiga vill-kor för myndighetens utlämnande av uppgifterna med angivande av bl.a. hur mottagaren får använda dem. Det är inte tillräckligt att endast hän-visa till en bestäm-melse i sekretess-lagen (se vidare , , m.fl. "Sekretess-lagen - En kom-mentar", suppl. 5, s. 14:62 f.). Jag kan konstatera att för-behållet i före-varande fall inte hade ut-formats som ett formellt beslut och att den handling som under-tecknade inte heller till sitt innehåll uppfyllde de krav som måste uppställas. Med hänsyn till syftet med PRO:s undersökning och då den som erhöll uppgifter-na representerade PRO, har jag viss för-ståelse för att kommunen avseende de äldre hemtjänsttagarna bedömde att risken för men undanröjdes i och med ett för-behåll enligt den nämnda bestämmelsen. Utrymmet för att genom ett beslut om förbehåll enligt 14 kap. 9 § sekretesslagen undanröja risken för men är emel-lertid i all-mänhet starkt be-gränsat inom social-tjänsten och i övrigt när det gäller sekretessbestäm-melser med s.k. omvänt skade- Mot den bakgrunden är jag för egen del av den uppfattningen att det inte heller med ett förbehåll enligt 14 kap. 9 § sekretess-lagen kunde ha stått klart att uppgifterna kunde röjas utan att varje enskild hem-tjänst-tagare eller någon honom närstående led men. Med den ståndpunkten saknade kommunen möjlighet att lämna ut uppgifterna även om beslut om förbehåll hade meddelats på ett formellt riktigt sätt. Avslutningsvis vill jag anföra följande. Jag ser positivt på undersök-ningar av före-varande slag som från brukarperspek-tivet kan ge ett bidrag i frågan om kvaliteten på den vård och omsorg som det allmänna tillhandahåller. Denna kunskap är inte minst viktig för kommunen själv, som enligt 7 a § socialtjänstlagen (1980:620) har ansvaret för att kvalitetssäkra verksamheten. Under-sökningarna måste emel-lertid ske med beaktande av bestäm-melserna om sekretess och med respekt för de enskildas integritet. Jag kan konstatera att den ifråga-varande undersökningen hade varit möjlig att genomföra på ett sätt som tog till vara dessa intressen om kommunen hade gått till väga såsom PRO hade före-slagit i sin skrivelse. Kommunen valde ett annat till-vägagångssätt som - enligt vad jag har anfört - ger mig skäl att vara kritisk mot kom-munens hantering av frågan. Fråga om försäkringskassas deltagande i möte för samråd beträffande enskild (rehabiliteringsmöte) (Dnr 913-2000) JO Pennlöv meddelade ett beslut med detta innehåll. I en remiss, ställd till läns allmänna försäkringskassa, anfördes bl.a. följande. A.N., född , har till JO skickat in ett antal handlingar och hemställt att JO skall granska om hans ärenden har handlagts "rättsenligt". JO har därefter infordrat vissa handlingar ur socialförvaltningens personakt rörande A.N. Enligt handlingarna hölls ett möte vid vilket A.N:s personliga förhållanden förefaller ha diskuterats. Vid mötet närvarade och från vuxenpsykiatrin vid hälso- och sjukvård, och från socialförvaltningen i kommun samt från läns allmänna försäkringskassa. Enligt A.N:s egna uppgifter kände han inte till att mötet hölls. JO har beslutat att inom ramen för ett initiativärende närmare utreda saken såvitt avser . läns allmänna försäkringskassa anmodades att inkomma med utredning och yttrande beträffande förutsättningarna för och lämpligheten av att medverka och diskutera A.N:s förhållanden vid det nämnda mötet. anmodades i kommun (JO:s dnr 167-2000) och hälso- och sjukvårdsförvaltning, , (JO:s dnr 914-2000) att inkomma med utredning och yttrande angående samma sak. Kopior av beslut i dessa ärenden fogas som bilagor till detta beslut. I sitt remissvar anförde , genom direktören , huvudsakligen följande (hänvisningar till bilagor har här utelämnats). rehabiliteringshandläggare i kallades till ett rehabiliteringsmöte som skulle äga rum . I kassans journalanteckningar framkommer bl. a. att anledningen till mötet var att sjukvårdsförvaltningens ena representant önskade diskutera huruvida A.N., som ju inte var närvarande, skulle kunna ansöka om förtidspension/sjukbidrag. (Man kan i efterhand fråga sig om detta möte som psykologen sammankallade till var ett "rehabiliteringsmöte" eller en sondering av kassans regler vid ansökan om förtidspension/sjukbidrag, vilken i så fall lika gärna kunde ha gjorts per telefon.) Enligt uppgift från kassans representant var detta möte kort och det enda som avhandlades var frågan om ansökan om förtidspension/sjukbidrag. har tillämpat den arbetsmetoden i rehabiliteringsverksamheten att man tillsammans med den försäkrade planerar rehabiliteringen. Detta arbetssätt för naturligt med sig att det framstår som främmande för kassans rehabiliteringspersonal att med andra aktörer vid ett rehabiliteringsmöte diskutera en enskilds personliga förhållanden utan att denne är närvarande. Inom kassan har tidigare förts diskussioner huruvida generella skrivningar om utlämnande av handling/uppgift till andra myndigheter skulle kunna användas i rehabiliteringsverksamheten innebärande att den försäkrade inte skulle behöva vara med vid varje möte. Ett slags generellt sekretessmedgivande. Detta har dock avvisats med den motiveringen att sekretessmedgivande inte kan ges generellt samt för att en rehabilitering skall lyckas måste den ske i samarbete och i totalt samförstånd med den försäkrade. Det är alltså helt givet att målsättningen för rehabiliteringsverksamheten skall vara ett nära samarbete med den försäkrade. Frågor uppstår dock emellanåt hur rehabiliteringsarbetet, planering och utredning, skall bedrivas i de, i och för sig få, fall där den försäkrade av olika anledningar inte medverkar. Till remissvaret fogades kopior av vissa journalanteckningar. och hälso- och sjukvårdsförvaltningens remissvar har återgetts i de till detta beslut bilagda kopiorna av JO beslut i ärendena med dnr 167-2000 och 914-2000. Bestämmelserna om sekretess inom socialförsäkringsområdet finns i 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). Enligt paragrafen gäller sekretess hos allmän försäkringskassa i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäkring beträffande uppgifter om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Av den samlade utredningen hos JO drar jag den slutsatsen att den tjänsteman som deltog från sida inte berörde några uppgifter om A.N:s hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som inte redan var kända av de två andra myndigheter som var representerade vid mötet. Därmed kan det inte heller ha förekommit något brott mot sekretessbestämmelserna eftersom tjänstemannen från inte röjde några uppgifter. Deltagandet i mötet är dock inte fritt från invändningar. I 22 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring anges att kassan, om den försäkrade medger det, i arbetet med rehabiliteringen skall samverka med bl.a. hälso- och sjukvården och . I förarbetena understryks vikten av att den försäkrade ger sitt samtycke. I specialmotiveringen till 22 kap. 5 § AFL uttalas bl.a. följande (prop. 1990/91:141 s. 90 f.). Kassan skall i arbetet med rehabiliteringen samarbeta med arbetsgivare, arbetstagarorganisationer, hälso- och sjukvården, , arbetsmarknadsmyndigheter och andra myndigheter om kan ha beröring med ett ärende. För att den försäkrades personliga integritet inte skall kränkas, förutsätter detta emellertid att den försäkrade gett sitt medgivande till det. Detta medför att redan i ett inledningsskede bör skaffa den enskildes medgivande härtill. Kassan bör även vara uppmärksam på att viss information om den försäkrade kan vara sekretessbelagd. I förekommande fall bör kassan därför diskutera med den försäkrade om samtycke kan lämnas till att informationen får användas i samarbete med andra. Det aktuella rehabiliteringsmötet var sammankallat av hälso- och sjukvården. Kallelsen gick till rehabiliteringshandläggare i och mötet måste, i vart fall initialt, ha uppfattats som ett formellt rehabiliteringsmöte där bl.a. bestämmelserna i 22 kap. 5 § AFL var tillämpliga. Handläggaren borde följaktligen ha undersökt A.N:s inställning till samarbete med socialnämnden och hälso- och sjukvården. Avslutningsvis ser jag med tillfredsställelse på att har den uttalade målsättningen att rehabiliteringsverksamheten skall ske i ett nära samarbete med den försäkrade. handläggning av en begäran om att få ut vissa uppgifter m.m. (Dnr 4052-2000) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. S.L. har uttryckt missnöje med att inte för en viss typ av sta-tistik rörande värnpliktsutbildningen, bl.a. avseende hur många i varje årskull som tagits ut till utbildning under i tiden. Han har vidare klagat på att begärt på löpande räkning för att ta fram de upp-gifter han efterfrågat. Efter remiss har , generaldirektören , anfört bl.a. följande. S.L. har i skrivelse till JO bl.a. uppgett att han "vill veta det juri-diska underlaget för att offentlighetsprincipen skall kunna kringgås genom att myndigheter avgiftsbelägger uppgifter om resultatet av sin egen verk-sam-het med dels orimliga kostnadsnivåer, dels ospecificerade anbud vad gäller totalkostnaden". S.L. tillskrev och begärde viss statistik avseende värn-pliktsutbildningen. Statistiken avsåg förhållandena (se bilaga 1) (bilagan utelämnad i JO:s beslut). Skyldigheten att lämna ut begärda uppgifter har naturligtvis en skyldighet - liksom andra myndigheter - att lämna ut allmänna handlingar. Den enda ersättning som kan tas ut är avgif-ter för kopior och avskrifter av handlingarna. Den statistik som S.L. efterfrågar finns dock inte, vare sig som upprättad vid eller inkommen till myndigheten. Någon skyldighet att upp-rätta nya handlingar på grundval av uppgifter som finns i befintliga hand-lingar har inte. Beträffande en mindre del av de begärda uppgifterna (statistik ) utgör de s k potentiella handlingar vid myndigheten. Informa-tionen finns i verkets datoriserade system och kan göras tillgänglig efter visst ar-bete. Tidsåtgången och kostnaden för detta arbete innebär dock att åtgär-derna inte kan anses rutinbetonade, varför myndigheten inte heller bör anses skyldig att lämna ut dessa uppgifter. De uppgifter om mönstrade och inskrivna årskullar som förfogar över utgör ett attraktivt material för forskningen, framförallt den medi-cinska. Verket får ofta förfrågningar om olika typer av sammanställningar och statistik. har dock inte regeringens uppdrag att biträda forsk-ningen på detta sätt och erhåller följaktligen inte heller anslag för den typen av verksamhet. I de fall verket utför sådant arbete tas därför avgifter regel-mässigt ut. Det skall understrykas att avgifter naturligtvis inte tas ut om uppgifterna redan finns i allmänna handlingar som skall lämnas ut enligt offentlighets-principen. säljer inte heller uppgifter som skall ut-nyttjas i kommersiellt syfte utan det är just forskningens behov som skall tillgodoses. Stödet för att ta ut avgift för den här typen av information finns i 4 § avgifts-förordningen (1992:191). Avgifternas storlek bestäms enligt den princip om full kostnadstäckning som gäller för myndigheter i dessa sammanhang. samråder årli-gen med beträffande avgiftssättningen. Som utvecklats ovan har uppfattat det som att S.L. ac-cepterat verkets besked och återtagit sin begäran om att få ut statistik. kommer naturligtvis att ta ett formellt beslut för det fall verket missförstått S.L. S.L. har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret men inte hörts av. JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat i enlighet med de regler för förfarandet som gäller för dem. I övrigt har JO inte befogenhet att uttala sig om vad en myndighet skall arbeta med eller hur verksamheten be-drivs. Frågan om vilken typ av statistik myndighe-ter för rörande sin verksamhet är i enlighet med det sagda inte en fråga för JO. Som har anförts i remissvaret har alla myndigheter i enlighet med 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen en skyldighet att mot avgift lämna ut kopior och av-skrifter av allmänna handlingar. Begreppet handling avser inte endast framställ-ning i skrift eller bild - dvs. konventionella handlingar - utan också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälp-medel. Genom uttalanden i förarbeten och genom avgöranden i praxis får anses fastslaget att varje sammanställning av sakligt sammanhängande uppgifter som en myndighet kan göra med hjälp av tillgängliga program är att anse som en handling som förvaras hos myndigheten. Förutsättningen är endast att samman-ställningen skall kunna göras med rutinbetonade åtgärder. Därmed avses att det skall vara fråga om en begränsad arbetsinsats och utan nämnvärda kostnader. De konstella-tioner av sammanhängande uppgifter som kan göras tillgängliga på detta sätt bru-kar benämnas potentiella handlingar. En sådan handling är också att be-trakta som allmän under samma förutsättningar som konventionella handlingar anses all-männa. Att en uppgiftssammanställning tidigare inte har existerat hindrar alltså inte att den i tryckfrihetsförordningens mening kan vara att betrakta som en all-män handling (jfr JO:s ämbetsberättelse 2000/01 s. 570). I förevarande fall har utredningen visat att den typ av information som S.L. efterfrågade inte fanns direkt tillgänglig utan först efter en arbetsinsats som varken kunde betraktas som ru-tinbetonad eller kunde genomföras utan nämnvärda kostnader. Enligt min mening var det därför inte fråga om s.k. potentiella handlingar. S.L. har därför inte på grund av tryckfrihetsförordningens regler haft rätt att begära att skulle lämna ut de uppgifter han begärde. Beträffande myndigheters serviceskyldighet gentemot enskilda kan följande sä-gas. Myndigheter skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde i den ut-sträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet (4 § förvaltningslagen - 1986:223). Hjälpen skall lämnas avgiftsfritt om det inte finns författningsstöd för att ta ut en avgift i exempelvis myndighetens instruktion eller avgiftsförordningen (1992:191). När det gäller frågan om en myndighets skyldighet att göra mera tidskrävande sammanställningar av uppgifter och framställa nya handlingar för utlämnande har myndigheten en avvägning att göra från fall till fall. Med hänsyn till vad som an-förts i remissvaret om det arbete som skulle krävas för att ta fram den information S.L. ville ha kan det knappast sägas ha legat inom ramen för serviceskyldighet att uppfylla hans begäran (jfr JO:s äm-betsberättelse 1989/90 s. 400). Enligt vad som framgår av utredningen i ärendet har dock uppenbarli-gen funnit att den i och för sig rent tekniskt skulle kunna ta fram de uppgifter S.L. begärde. Frågan är då vilket pris myndigheten har haft rätt att Enligt avgiftsförordningen får en myndighet tillhandahålla informationsma-terial mot en avgift som myndigheten själv får bestämma storleken på. Om inget annat ekonomiskt mål för verksamheten har beslutats, skall avgiften beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. har uppgivit att den vid sin prissätt-ning av den tjänst S.L. efterfrågade tillämpat nämnda regler. Mot bakgrund av det anförda ger utredningen inte stöd för någon kritik från min sida. Studentrepresentant i en tjänsteförslagsnämnd vid univer-sitet har uppmanats att inte röja uppgifter rörande sakkunnigutlåtanden i ett ärende innan justerat protokoll från nämndens sammanträde före-låg. - Fråga om uppmaningen stått i strid med den i 2 kap. 1 § regerings--formen (RF) tillförsäkrade yttrandefriheten (Dnr 71-1999) var studentrepresentant i Historisk-filosofiska tjänsteförslagsnämn-den vid . Inför ett nämndssammanträde erhöll han en kallelse, daterad , med följande instruktion. "I detta tillsättningsärende är de sakkunnigas utlåtanden internt arbetsmaterial inom tjänsteför-slagsnämnden intill dess att justerat protokoll från nämndens sammanträde föreligger. Detta bety-der att utlåtandena utgör konfidentiella handlingar, som är avsedda enbart för nämndens ledamöter och dem som med närvaro- och yttranderätt deltar i ärendets behandling. Vänligen tillse sålunda att inga utomstående till någon del får kännedom om utlåtandenas innehåll som ovan angivits". fattade rektor ett beslut om undantag för visst fall från en bestämmelse i lokala riktlinjer för handläggningen av professorstill-sättningsärenden. I protokollet antecknades följande. "Det antecknas att i riktlinjer för tillsättningen av professurer stadgas bl.a. att såvitt gäller tillsättning av professurer inom humanistisk fakultet de sakkunnigas utlåtanden skall bli offentliga i samband med utskicket till tjänsteförslagsnämnden. På därom gjord framställning medges - med undantag från den återgivna bestämmelsen - att utlåtandena rörande professuren i litteraturvetenskap, särskilt barn- och ungdomslitteratur, inte behöver offentliggöras förrän juste-rat protokoll från tjänsteförslagsnämndens sammanträde föreligger". I en anmälan jämte bilagor till JO framförde klagomål mot . Han anförde att förbudet att yppa det s.k. arbetsmaterialets innehåll saknar lagstöd. anmälan remitterades till Rektor för för utredning och yttrande. Rektor överlämnade som sitt remissvar ett yttrande av och vid juridiska enhet. I remissvaret anfördes följande (bilagorna här utelämnade, JO:s anm.). får härmed avge följande yttrande i anledning av "klagan över angående förbud att yppa innehållet i så kallat arbetsmaterial". Rek-tors beslut i ärendet bifogas, bilaga 1. I 6 kap 2 § högskoleförordningen (1993:100), den lydelse, bilaga 2, som var tillämplig vid tiden för nu aktuell professorstillsättning, anges beträf-fande tjänsteförslagsnämnd: 2 § "I tjänsteförslagsnämnden skall ingå 1. en ordförande, en vice ordförande och ytterligare två ledamöter vilka ut-ses samt 2. när det gäller förslag till tjänst som professor, tre ledamöter som utses för varje ärende och som är särskilt förtrogna med tjänstens ämne eller 3. när det gäller förslag till tjänst som lektor, två ledamöter som utses för varje ärende och som är särskilt förtrogna med tjänstens ämne. Utöver de ledamöter som avses i första stycket har studenterna rätt att vara representerade i nämnden med en ledamot. Denna ledamot utses . För var och en av de ledamöter som avses i första stycket 1 och andra stycket skall det fin-nas en suppleant. Bland de ledamöter som avses i första stycket 1 och bland suppleanterna för dessa skall båda könen finnas representerade. Detta gäller också i fråga om de ledamöter som avses i första stycket 2 och 3, om det inte finns syn-nerliga skäl." Därutöver har egna föreskrifter för inrättande, om-prövning och tillsättning av professorstjänster. Dessa är intagna i universitets regelbok, bilaga 3. Beträffande sakkunnigas utlå-tanden anges: "8.4 Lokal föreskrift: De sakkunnigas utlåtanden skall normalt tillställas tjänsteförslags-nämndens ledamöter senast i samband med att kallelse till nämndens sammanträde ut-sänds, annars . 8.5 Lokal föreskrift: De sakkunnigas utlåtanden skall därutöver för kän-nedom delges rektor, förvaltningschefen, prefekten, (i förekommande fall) professorer i ämnet vid , fakultetskansliet, , Kungl bibli-otekets svenska avdelning samt de sökande ( såvitt avser professurer inom humanistisk, juridisk och samhällsveten-skaplig fakultet med utskicket till tjänsteförslagsnämndens ledamöter; ( såvitt avser professurer inom matematisk-naturvetenskaplig fakultet när justerat pro-tokoll från tjänsteförslagsnämndens sammanträde före-ligger. utgör sakkunnigutlåtanden rörande professurer inom matematisk-naturvetenskaplig fakultet konfidentiellt arbetsmate-rial." Jurist har muntligen meddelat att ärendet ut-reds vid juridiska enheten. Därefter har erhållit skrivelse av från juridiska enheten, bilaga 4. Av skrivelsen framgår att sakkunnig-utlåtandena i tillsättningen av pro-fessuren i litteraturvetenskap inom humanistisk fakultet, enligt be-stämmelserna i 2 kap 3 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen (TF) utgör ar-bets-material fram till dess att tjänsteförslagsnämnden slutligt behandlat tillsättningsärendet. Detta beror på att de sakkunniga är ledamöter i tjänste-förslags-nämnden och att de handlingar som de lämnar exempelvis till andra ledamöter eller nämndens kansli därför inte kan anses som inkomna till nämnden. Vi har även funnit att sakkunnigutlåtan-dena ej expedierats vid tiden för förfrågan. De utgör därför inte allmän handling, jfr dom från Kammarrätten i , mål nr 5624-1987, bilaga 5. universitets före-skrifter reglerar främst hur utlåtanden skall expedieras. Sakkunnigutlåtanden upprättas i en preliminär version som ligger till grund för tjänsteförslags-nämndens sammanträde. De kan vid ärendets be-handling bli föremål för ändringar eller tillägg, beroende på vad som kommer fram under beredningen, exempelvis under provföreläsningar och intervjuer. Det kan dessutom inträffa att någon av de sökande före nämn-dens sammanträde åter-kallar sin ansökan till tjänsten, vilket i sin tur kan medföra att utlåtandena måste ändras. I det aktuella tillsättningsärendet, har de sakkunniga framställt önskemål till avd dir , juridiska fakultetskansliet, om att deras utlåtanden skall behandlas som ar-betsmaterial inom tjänste-förslagsnämnden till dess att nämndens sammanträde genomförts, bilaga 6.