frsrdg · GP04RS3 · 2002-01-01 00:00:00 — Nya administrativa rutiner m.m. för inkomstgarantier Sammanfattning I syfte att göra det möjligt för riksdagsförvaltningen att till () överlämna handläggningen av ärenden om inkomstgaranti föreslås en ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen. En närmare reglering av SPV:s uppgifter kommer att göras i ett avtal mellan verket och riksdagsförvaltningen. Vidare föreslås att det i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen) och i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i (företrädarlagen) införs nya regler som sammantaget innebär förbättrade möjligheter att kontrollera att rätt belopp betalas ut inom ramen för systemet med inkomstgaranti. Här handlar det bl.a. om att garantitagarnas uppgifter skall kunna verifieras hos dem som betalat ut samordningsinkomster. I syfte att skydda en del av de uppgifter som inhämtats i kontrollsyfte föreslås en regel om sekretess för uppgifter som hänför sig till ärenden om inkomstgaranti. Några av lagförslagen innebär att sådant som tidigare reglerats i föreskrifter nu tas in i lag. Detta gäller bl.a. garantitagares skyldighet att lämna uppgifter till riksdagsförvaltningen och skyldigheten att betala tillbaka inkomstgaranti som kommit att betalas ut för mycket. Vidare föreslås att ränta i vissa fall skall kunna tas ut samt att återbetalningsskyldigheten skall kunna efterges om det finns särskilda skäl för det. Slutligen föreslås att riksdagsförvaltningen utan föregående ansökan skall besluta om rätt till inkomstgaranti, varefter den som vill att den skall betalas ut får ansöka om det. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Riksdagsstyrelsens förslag till riksdagsbeslut 4 1 Redogörelse för ärendet 5 2 Det nuvarande systemet 6 2.1 Inkomstgaranti för ledamöter 6 2.2 Inkomstgaranti för företrädare i 6 2.3 Handläggningsrutiner avseende inkomstgaranti 6 Information och beslut om inkomstgarantier 7 Rutiner för när månadsrapport uteblir 7 2.4 Handläggningsrutiner hos SPV avseende chefspensioner 8 3 Uppföljning av ettåriga inkomstgarantier efter valet 10 4 Riksdagsrevisorernas rapport och förslag 11 5 Riksdagsstyrelsens överväganden 13 5.2 Överflyttningen till SPV 13 5.2.1 Handläggningen av inkomstgarantier förs över till SPV 13 5.2.2 Hur bör överflyttningen regleras? 5.3 Nya administrativa rutiner 14 5.3.1 Kontrolluppgifter från skattemyndigheter 15 5.3.2 Uppgifter från den slutliga taxeringen 16 5.3.3 Garantitagares skyldighet att lämna uppgifter 16 rätt att begära uppgifter från garantitagaren 16 Utbetalning av inkomstgaranti bör kunna stoppas i vissa fall 18 Heder och samvete 19 5.3.4 Skyldighet för utbetalare att lämna uppgifter 19 5.3.6 Omprövning och återbetalning 23 5.3.7 bör besluta om rätt till inkomstgaranti utan ansökan 24 5.5 Ikraftträdande och behovet av övergångsbestämmelser 26 6.1 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 28 6.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter 28 6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter 29 6.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i 31 6.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen 31 7 Riksdagsstyrelsens lagförslag 33 7.1 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 33 7.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter 34 7.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter 35 7.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i 37 7.5 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen 39 Riksdagsstyrelsens förslag till riksdagsbeslut Med hänvisning till de motiveringar som framförts under riksdagsstyrelsens överväganden föreslår riksdagsstyrelsen att antar de framlagda förslagen till 1. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 2. lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter, 3. lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, 4. lag om ändring i lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i , 5. lag om ändring i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen. 1 Redogörelse för ärendet beslutade förvaltningsstyrelse att ge riksdagsförvaltningen i uppdrag att genomföra en översyn av inkomstgarantins nuvarande rapporteringssystem och återkomma med förslag till nya administrativa rutiner. Bakgrunden var att en uppföljning av årsavstämningar för inkomstgarantier visat att systemet för rapportering av preliminära inkomstuppgifter inte hade fungerat tillfredsställande. Uppdraget skulle därför inriktas på att ta fram ett nytt och smidigare system att beräkna och rapportera inkomster under löpande år. lämnades ett förslag till riksdagsstyrelsen som innebar nya administrativa rutiner för inkomstgarantier. De nya rutinerna innebar i huvudsak att rapporteringen av preliminära inkomster skulle ske årsvis i stället för som . Denna rapportering skulle enligt förslaget vara lika detaljerad som nuvarande månadsrapport. Förslaget till nya administrativa rutiner m.m. för inkomstgarantier bordlades av riksdagsstyrelsen. Med hänsyn till de aspekter som framfördes i samband med bordläggningen tog förvaltningen fram ett nytt förslag. Det nya förslaget innebar att den årliga rapporteringen - i likhet med vad som gäller för statliga chefspensioner - skulle vara mindre detaljerad samt att () skulle överta administrationen av inkomstgarantier till f.d. riksdagsledamöter. Styrelsen beslutade att ge riksdagsförvaltningen i uppdrag att ta fram ett detaljerat förslag som utgår från principen att inkomstgarantier till f.d. ledamöter ansluts till den handläggningsordning som gäller för statliga chefspensioner m.fl. och som innebär att SPV övertar den administrativa hanteringen för utbetalning av garantin. har revisorer med hjälp av granskat systemet med inkomstgaranti för riksdagledamöter. Revisorerna delar KPMG:s bedömning att kontrollen behöver förbättras, men revisorerna tar inte ställning till hur detta skall göras i detalj. Revisorerna konstaterar att vissa av de förslag KPMG lagt fram kräver ytterligare utredning. I ett par frågor tar revisorer dock ställning. Dels bör det enligt revisorerna övervägas att slopa rutinen med månadsrapportering. Dels finner revisorerna det rimligt att den administrativa hanteringen av utbetalningarna överförs till SPV. I detta ärende övervägs de tidigare förslagen liksom de som KPMG lagt fram. 2 Det nuvarande systemet 2.1 Inkomstgaranti för ledamöter Bestämmelser om inkomstgaranti finns i 13 kap. lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, nedan kallad ersättningslagen. Reglerna innebär i huvudsak följande. En riksdagsledamot som lämnar sitt uppdrag sammanhängande tid i och som inte fyllt är berättigad till inkomstgaranti. För den som varit riksdagsledamot än sex hela sammanhängande år gäller inkomstgarantin och är (f.n. ) av garantiunderlaget. Det underlaget består av ledamotsarvodet vid avgången samt ev. fasta tillägg. Uppgår tiden i till mer än sex sammanhängande år gäller inkomstgarantin , om riksdagsledamoten inte uppnått . Har ledamoten uppnått 40 men inte gäller inkomstgarantin . Om ledamoten uppnått vid avgången gäller garantin till ingången av den månad då han eller hon fyller . är inkomstgarantin alltid av underlaget. Därefter beror garantins storlek på hur länge ledamoten suttit i . För hel inkomstgaranti krävs tjänstgöring i . Garantin är då av garantiunderlaget (f.n. ). För den som tjänstgjort är garantin av garantiunderlaget. Inkomstgarantin reduceras om garantitagaren har vissa andra inkomster. Dock skall inkomster motsvarande ett prisbasbelopp undantas vid samordningen (f.n. ). Att ersättningsbeloppet skulle minskas om garantitagaren har andra inkomster var en viktig förändring i förhållande till det tidigare systemet med visstidspension och avgångsersättning. 2.2 Inkomstgaranti för företrädare i För den som är eller har varit både företrädare i och riksdagsledamot gäller lagen (1996:304) om arvode m.m. till företrädare i , nedan kallad företrädarlagen. Bestämmelserna i den lagen anknyter till bestämmelserna om inkomstgaranti i ersättningslagen. Om en f.d. riksdagsledamot tar plats i regleras hans rätt till inkomstgaranti uteslutande i företrädarlagen. 2.3 Handläggningsrutiner avseende inkomstgaranti Bestämmelser om administrativa rutiner för beslut och utbetalning av inkomstgaranti finns i tillämpningsföreskrifter till ersättningslagen och företrädarlagen samt i anvisningar till blanketter för inkomstgarantin. Information och beslut om inkomstgarantier I samband med att en ledamot avgår lämnas såväl allmän som riktad information om reglerna för inkomstgaranti och pensionsförmåner. Varje enskild ledamot får information om vilka ersättningar han eller hon är berättigad till och storleken på dessa. Vidare sänds ansökningshandlingar ut. När ansökan lämnats in fattar riksdagsförvaltningen beslut om rätt till inkomstgaranti. Tillsammans med beslutet får ledamoten ett informationsmaterial där rutinerna för inkomstrapportering och utbetalning av inkomstgaranti beskrivs samt blanketter för en månatlig rapportering av inkomster som påverkar inkomstgarantin. Om en ledamot inte lämnar någon ansökan fastställs inte någon rätt till inkomstgaranti. De uppgifter som lämnats på ansökningsblanketten ligger till grund för om och i så fall hur stort avdrag som skall göras på den utbetalning som sker . Därefter skall garantitagaren en gång , före den 5:e, skicka in en redogörelse för faktiska inkomster föregående månad och en preliminär beräkning av inkomster för aktuell månad. Utbetalning av inkomstgaranti sker den 25:e i . Rutiner för när månadsrapport uteblir Om garantitagaren inte skickar in någon inkomstuppgift, betalas inkomstgaranti ut med samma belopp som tidigare . Påminnelser sänds från riksdagsförvaltningen till garantitagaren. Om garantitagaren inte hör av sig, upphör utbetalningen tills han eller hon inkommit med begärda inkomstrapporter. ombeds garantitagaren att lämna en årsuppgift . Årsuppgiften skall innehålla uppgift om de inkomster som påverkar inkomstgarantin. Den skall ha kommit in . Därefter görs en årsavstämning. Om årsuppgiften visar att garantitagaren har haft högre inkomster än vad som angetts i månadsrapporterna leder det till ett krav på återbetalning, som i vissa fall verkställs genom avdrag på kommande utbetalning. I andra fall skickas en faktura. Om årsuppgiften visar att garantitagaren har haft lägre inkomster, görs i regel en utbetalning till garantitagaren. Om möjligt räknas uppkomna fordringar av vid kommande utbetalningar. Om skulden överstiger , delas avdraget upp på tre tillfällen om inte annat överenskommits med garantitagaren. Om det inte finns någon kommande utbetalning att göra avdrag på, sänds i stället en faktura. Vid för sen betalning debiteras dröjsmålsränta enligt 6 § räntelagen (1975:635), dvs. referensränta med tillägg av . I övrigt tas ingen ränta ut. 2.4 Handläggningsrutiner hos SPV avseende chefspensioner SPV har hand om statliga chefspensioner. Dessa regleras i förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. Verket hanterar också de s.k. förordnandepensionerna som gäller för dem som tillträtt en statlig förordnandetjänst före . I fråga om dessa gäller fortfarande den i övrigt upphävda förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m. Förordnandepension och chefspension skall minskas med inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete som pensionstagare har för tiden före den månad som pensionstagaren fyller . Efter samordnas i allmänhet andra pensioner, såsom t.ex. ITP (Industrins och handelns tilläggspension för tjänstemän). En pensionstagare med förordnandepension får tjäna utan att det påverkar pensionen. Motsvarande belopp för den som har chefspension är . När en ansökan har kommit in till SPV, fattas ett beslut av SPV - i vissa fall av regeringen - om förordnandepension alternativt chefspension. Ett beslut om förordnandepension/chefspension fattas alltid, även om pensionstagaren har en annan inkomst som är mycket hög. På den inkomstuppgift som SPV begär in, behöver sökanden inte lämna uppgift om utbetalare, t.ex. arbetsgivare eller pensionsutbetalare - endast ett belopp skall anges. Kontantprincipen används, vilket innebär att ersättningar skall redovisas som de betalas ut, oavsett vilket år ersättningen hänför sig till. Den som har förordnandepension eller statlig chefspension krävs av SPV (år 1) på preliminära inkomstuppgifter för kommande kalenderår. Med hänsyn till lämnade inkomstuppgifter betalas förordnandepension/chefspension ut 2. Om inkomsten ändras, skall pensionstagaren anmäla detta till SPV. Slutlig reglering görs /mars år 3, efter att SPV har krävt uppgifter om faktiska inkomster. Den som efter årsavstämning har pengar att fordra får ingen ränta. SPV tar inte heller ut någon ränta på återkrav som återbetalas enligt de villkor som anges i faktura, vilket i regel innebär att betalning skall ske inom en månad. För skuld som inte betalas inom en månad tillämpas förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar. Den innebär att dröjsmålsränta enligt räntelagen (1975:635) debiteras, dvs. gällande referensränta utökad . Detsamma gäller om återbetalning inte sker i enlighet med en överenskommen avbetalningsplan. För krav som återbetalas enligt överenskommen avbetalningsplan debiteras ränta motsvarande statens utlåningsränta. får omkring tio pensionstagare pengar återbetalda, och cirka tio pensionstagare krävs på återbetalning, efter årsavstämningen. SPV bevakar ca 100 förordnandepensioner och chefspensioner . erhåller cirka tio personer inte någon utbetalning av pension på grund av för hög inkomst. 3 Uppföljning av ettåriga inkomstgarantier efter valet 1998 fick 31 ledamöter en ettårig inkomstgaranti. Garantierna blev efter reguljär årsavstämning föremål för särskild uppföljning inom . Uppföljningen redovisades i en promemoria. Uppföljningen visade att det var relativt vanligt med differenser. I cirka en fjärdedel av fallen konstaterades en differens vid årsavstämningen som var högre än . För några hade inkomstgaranti betalats ut med för lågt belopp, medan de övriga hade fått för höga belopp utbetalade. Samtliga uppkomna skulder hade återbetalats. I några få fall konstaterades att årsavstämningen och månadsrapporteringen överensstämde. Flera av differenserna mellan månadsrapporter och årsuppgifter berodde dels på att den garantiberättigade fått ändrade ekonomiska förhållanden, dels på en inbyggd eftersläpning i det administrativa systemet eftersom tidigare lämnade preliminära uppgifter legat till grund för utbetalningar. I några fall fanns flera olika orsaker till differenserna, bl.a. ojämna inkomster med vissa höga månadsinkomster . En annan orsak till differenserna var att många garantitagare hade haft arvodesinkomster för olika typer av uppdrag som betalats ut oregelbundet. Dessa arvodesinkomster var svåra att förutse vid månadsrapporteringen. I några fall hade garantitagarna även misstolkat begreppet pensionsgrundande inkomst och därför först inte redovisat vissa arvodesinkomster. I promemorian konstaterades att det inte är onormalt att differenser uppstår. Att så kan ske har också förutsatts bl.a. i tillämpningsföreskrifterna. Vidare gjordes bedömningen att konstruktionen av rapporteringssystemet bidragit till att differenser uppkommit. Det gällde framför allt systemet med rapportering av förväntade inkomster under kommande månad. Någon anledning att anta att differenserna uppstått av annan anledning än missförstånd beträffande regleringens innebörd eller svårigheter att korrekt uppskatta - ofta oregelbundna - inkomster i förväg fanns inte. Orsaken till differenserna torde i stället stå att finna i det faktum att många garantitagare hade uppfattat systemet som påtagligt krångligt och svårhanterligt. Kritik hade också riktats mot såväl blanketter som informationsmaterial. Denna uppföljning föranledde sedan det beslut om översyn av rapporteringssystemet som redovisas i detta ärende. 4 Riksdagsrevisorernas rapport och förslag Som framgår ovan har revisorer med hjälp av granskat systemet med inkomstgaranti för f.d. riksdagsledamöter. KPMG:s rapport i den del som omfattar synpunkter på regler, rutiner och förslag rörande inkomstgarantin kan sammanfattas enligt följande. Risker och kontrollmöjligheter med nuvarande ordning KPMG konstaterar inledningsvis att gällande regelverk innehåller relativt komplicerade regler och föreskrifter. Det bör dock ankomma på varje ledamot att i det enskilda fallet ta reda på de lagregler och föreskrifter som gäller och sedan på ett riktigt sätt ange de inkomster som skall reducera inkomstgarantin. I det läge som uppstått, med tveksamheter i några fall i den inkomstredovisning som legat till grund för utbetalningar av inkomstgarantin, menar KPMG att det finns skäl för riksdagsförvaltningen att göra utökade kontroller inom ramen för gällande regler och föreskrifter. KPMG menar vidare att förvaltningens kontrollmöjligheter med de nuvarande reglerna är starkt begränsade. Framtida regelverk och rutiner bör därför så långt som möjligt försvåra missbruk och misstag som kan rubba tilltron till demokratin, leda till för stora utbetalningar från statskassan eller i förlängningen drabba den enskilde själv. Revisionsbyrån konstaterar emellertid att det är svårt att ställa upp regler och kontrollmöjligheter som är så heltäckande och rigorösa att de leder till fullständig "rättvisa". Ett alltför komplicerat regelverk och system för redovisning kan leda till orimliga konsekvenser för både förvaltningen och berörda f.d. riksdagsledamöter. Allt går inte att förutse, kontrollera eller rätta till - i vart fall inte till en rimlig kostnad. God service befriar inte från ansvar Enligt KPMG:s uppfattning har riksdagsförvaltningen tagit fram klara blanketter och tydliga instruktioner samt lämnat utförlig information till ledamöterna, både muntligt och skriftligt. Förvaltningen ger en omfattande service inte bara till ledamöter utan även till f.d. ledamöter. KPMG menar vidare att trots att reglerna kan sägas vara relativt tydliga finns det utrymme för missförstånd hos enskilda ledamöter. Därtill kan, trots förvaltningens goda ambitioner, också sägas att de anvisningar som framgår av de utsända blanketterna skulle kunna bli ännu tydligare. Det finns bl.a. ett visst behov av att göra språket enklare och ge ännu tydligare exempel på typiska inkomster som måste redovisas, såsom olika slag av styrelsearvoden. Ledamöter som fått beslut om inkomstgaranti kan äga och driva företag i olika associationsformer. Enligt KPMG är reglerna om inkomstgaranti relativt klara såtillvida att inkomst av rörelse bidrar till att reducera garantibeloppet från . Inte sällan kan den enskildes företagsinkomster styras i tiden. Enligt KPMG:s förmenande är det inte rimligt att föreslå några ändringar för att hindra att sådana - i vissa lägen - förmånliga åtgärder vidtas från ledamöternas sida. KPMG gör bedömningen att det finns fördelar med att engagera SPV för att ta över handläggningen av inkomstgarantierna. SPV är ett statligt expertorgan när det gäller pensioner och andra förmåner för i första hand statligt anställd personal. Rent allmänt skulle det innebära en mera rationell hantering att flera liknande system kom att handläggas av en och samma myndighet. I denna del påpekar KPMG att slutskattebeskedet är offentligt, att det skulle kunna granskas och att uppgifterna i det skulle kunna utgöra grund för att ta upp en diskussion med garantitagaren om eventuella avvikelser från tidigare lämnade uppgifter. Kontrolluppgifter från arbetsgivare är skyddade enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). kan endast den enskilde själv få del av sådana uppgifter hos skattemyndigheten. KPMG anför här att det inte ter sig orimligt att riksdagsförvaltningen får tillgång till dessa uppgifter. Avslutningsvis förordar KPMG att man inom ramen för systemet med inkomstgarantier övergår till årsvisa rapporter. Dagens system med rapportering förefaller enligt KPMG otympligt för de inblandade parterna och saknar motsvarighet hos SPV när det gäller chefspensioner. KPMG föreslår också att stickprovskontroller avseende f.d. ledamöters inkomstförhållanden bör kunna ske i högre grad än . Regelverket bör vid behov förtydligas i detta avseende. Som framgår ovan är en av utgångspunkterna för de förslag som läggs fram att hanteringen av inkomstgarantierna skall flyttas över till SPV och att rutinerna för handläggningen skall ändras så att det i stället blir fråga om att lämna uppgifter, såväl preliminära som slutliga, endast på kalenderårsbasis. Uppgifterna om inkomster delas upp - såsom redan sker beträffande årsuppgifterna - endast på inkomstslag, inte på utbetalare. Övergången till årsvis rapportering föranleder en del ändringar i tillämpningsföreskrifterna. Dessa tas inte upp i detta sammanhang. Däremot övervägs behovet av lagändringar. En annan utgångspunkt är att de grundläggande förutsättningarna för rätten till inkomstgaranti inte skall omprövas. Inte heller kategorierna av inkomster som skall samordnas tas upp till förnyade överväganden. Översynen tar alltså inte sikte på de materiella reglerna utan avser endast den administrativa hanteringen. Ytterligare en viktig utgångspunkt är att garantitagaren även fortsättningsvis bör ha ansvaret för att riktiga och fullständiga uppgifter läggs till grund för besluten om inkomstgaranti. De uppgifter som garantitagarna lämnar bör alltså förutsättas vara riktiga. Slutligen har skrivelsen från revisorer och den bakomliggande rapporten från legat till grund för förslagen. I den rapporten har påpekats att det finns ett behov av förbättrad kontroll. 5.2 Överflyttningen till SPV 5.2.1 Handläggningen av inkomstgarantier förs över till SPV Inkomstgarantierna administreras helt av riksdagsförvaltningen. Som påpekas i KPMG:s rapport är SPV ett statligt expertorgan när det gäller pensioner och andra förmåner för i första hand statligt anställd personal. Rent allmänt skulle det innebära en mer rationell hantering att flera liknande system kom att handläggas av en och samma myndighet. uppgifter skulle kunna renodlas till att avse beslut om inkomstgaranti och service åt nuvarande ledamöter som avgångna ledamöters förmåner skulle administreras gemensamt med dem som slutat en statlig chefsbefattning. Härtill kommer att SPV har en organisation både för utbetalning och för kravhantering. utbetalar SPV ett antal pensionsförmåner till riksdagsledamöter. Detta sker med stöd av ett avtal . Avtalet omfattar alla typer av pensionsförmåner som regleras i ersättningslagen och dess äldre motsvarighet, dock med undantag för just inkomstgarantierna. I avtalet regleras bl.a. riksdagsförvaltningens och SPV:s åtaganden, avgifter och betalningsvillkor. Arrangemanget med att låta SPV sköta utbetalningarna av andra förmåner har fungerat bra, låt vara att de förmånerna inte kräver vare sig hantering av blanketter eller att bedömningar görs i samma utsträckning som inkomstgarantierna. Övervägande skäl talar alltså för en överflyttning av hanteringen till SPV. Också revisorer har tagit ställning för en sådan överflyttning. Det grundläggande beslutet om rätt till inkomstgaranti bör dock som fattas av riksdagsförvaltningen. Att det beslutet skall fattas i riksdagsförvaltningen och inte av SPV bör framgå av tillämpningsföreskrifter. I avsnitt 5.3.7 föreslås att beslut om rätt till inkomstgaranti skall fattas utan att garantitagaren har ansökt om det. 5.2.2 Hur bör överflyttningen regleras? En överflyttning av administrationen av inkomstgarantierna till SPV skulle rent teoretiskt kunna ske så att det i lag anges att verket skall handlägga sådana ärenden.