frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — Uppgiften att det inte går att komma till i med färdtjänst är felaktig. Via samma uppfartsväg sker transporter till simhall, bibliotek, gymnasium och medborgarkontor. Vägen är inte öppen för allmän trafik men för färdtjänst- och sjuktransporter. behandlas utifrån de lagar och riktlinjer som styr nämndens verksamhet. De tjänstemän som handlagt hennes ärenden uppger att de behandlat henne med respekt men beklagar att P.K:s upplevelse inte är densamma. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. Kompletterande upplysningar inhämtades från avdelningschefen vid stadsdelsförvaltning i . Med anledning av det telefonsamtalet antecknades bl.a. följande. För att säkerställa att de sökande fick del av beslut om avslag avseende ansökningar om ekonomiskt bistånd och för att kunna göra en prövning av om ett eventuellt överklagande inkommit i rätt tid, tillämpade stadsdelsförvaltningen, som anmälan rör, följande rutin beträffande avslagsbeslut. Sökanden fick skriftligen en upplysning om att han eller hon hade ett brev att hämta hos . När beslutet lämnades ut fick den sökande underteckna en kvittens på att han eller hon hade mottagit beslutet. skickades regelmässigt avslagsbesluten med rekommenderat brev till de sökande som då fick gå till posten och kvittera ut besluten. Eftersom posten och ligger mycket nära varandra innebar stadsdels förvaltningens nya rutin ingen olägenhet för de enskilda i förhållande till hur man gjorde tidigare. Dessutom innebar det lägre kostnader för förvaltningen. Beslut om att tillämpa de nya rutinerna fattades av avdelningscheferna vid förvaltningen. Om den sökande råkade uppehålla sig i stadsdelsförvaltningens lokaler när beslutet fattades fick han eller hon kvittera ut beslutet i samband med detta. De sökande underrättades inte på något annat sätt om innehållet i ett avslagsbeslut än på sätt som ovan beskrivits. Då inte närmare kunde uttala sig om vilka rutiner som tillämpas beträffande underrättelse om innehållet i avslagsbeslut inhämtades också upplysningar per telefon från avdelningschefen vid stadsdelsförvaltning. Han upplyste om att de ovan beskrivna rutinerna alltjämt tillämpas vid förvaltningen. I ett beslut anförde JO följande. Enligt huvudregeln i 21 § förvaltningslagen (1986:223) skall den som är sökande, klagande eller annan part underrättas om innehållet i det beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Myndigheten får själv bestämma om underrättelsen skall ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Vid valet av formen för underrättelsen kan myndigheten hämta ledning från 7 § förvaltningslagen som bl.a. föreskriver att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Underrättelse skall dock alltid ske skriftligt om parten begär det. Om beslutet går parten emot och det kan överklagas skall han också underrättas om hur han kan överklaga det. När socialnämnden enligt 24 § förvaltningslagen har att pröva om ett överklagande har kommit in i rätt tid kan det finnas behov av ett bevis för när parten har fått del av beslutet. I vissa fall kan det därför vara lämpligt med ett delgivningsförfarande. Om delgivning sker skall denna utföras i enlighet med bestämmelserna i delgivningslagen (1970:428) och delgivningsförordningen (1979:101). Jag vill dock erinra om förbudet i 58 § socialtjänstlagen (1980:620) mot s.k. surrogatdelgivning och kungörelsedelgivning i mål och ärenden enligt socialtjänstlagen som avser myndighetsutövning mot enskild. Av utredningen i ärendet framgår att P.K. erhöll en underrättelse från Mottagnings- och socialbidragssektionen vid stadsdelsförvaltning. Av underrättelsen framgick att hon hade ett brev att hämta på /samt att hon skulle komma ihåg att ta med legitimation. Brevet innehöll ett beslut i ett biståndsärende. Förfarandet som sådant har inte närmare kommenterats i remissvaret. Av de kompletterande upplysningar som har inhämtats från stadsdelsförvaltningen har dock framkommit att avsikten var att underrätta P.K. om innehållet i biståndsbeslutet genom att överlämna det till henne på samt att också få ett bevis för att P.K. fått del av beslutet. Efter vad som kommit fram har denna rutin vid förvaltningen ersatt det tidigare tillämpade förfarandet med delgivning genom rekommenderat brev med mottagningsbevis. Enligt 3 § första stycket delgivningslagen skall s.k. ordinär delgivning ske genom att myndigheten sänder handlingen med post eller överlämnar den med bud eller på annat sätt till den sökte. Som bevis på att denne erhållit försändelsen skall myndigheten begära delgivningskvitto eller mottagningsbevis. Ordinär delgivning kan också ske genom s.k. förenklad delgivning enligt 3 a § delgivningslagen. När det är lämpligt får en myndighet, enligt 3 § tredje stycket delgivningslagen, också delge kallelser, meddelanden och andra handlingar, som inte är omfattande eller annars av svårtillgängligt innehåll, genom att innehållet läses upp vid telefonsamtal med den sökte och handlingen därefter sänds till denne per post. Förfarandet i detta ärende är närmast att hänföra till bestämmelserna i 3 § första stycket delgivningslagen, som anger att delgivning skall ske genom att myndigheten sänder handlingen med post eller överlämnar den med bud eller på annat sätt till den sökte. Av förarbetena till delgivningslagen framgår bl.a. att lagstiftaren med den formulering som här kursiverats har haft i åtanke sådana situationer när den som skall delges råkar uppehålla sig i myndighetens lokaler eller har fast kontor i myndighetens närhet. (Jfr prop. 1970:13 s. 98 och s. 124 samt prop. 1978/79:11 s. 23 och s. 95). Lagstiftarens avsikt synes däremot inte ha varit att en myndighet skall kunna ombesörja delgivning av ett beslut genom att underrätta den sökte om att han eller hon själv skall hämta handlingen hos myndigheten. Den av stadsdelsförvaltningen tillämpade rutinen kan därför ifrågasättas. Enligt min mening kan den inte anses överensstämma med tanken bakom bestämmelserna i delgivningslagen. Som ovan anförts har lagstiftaren angivit flera alternativa tillvägagångssätt vid s.k. ordinär delgivning. Det kan konstateras att P.K. skulle ha behövt anlita färdtjänst även för att hämta beslutet på posten om stadsdelsförvaltningen hade valt att delge henne det genom att sända det till henne i ett rekommenderat brev. Ett sådant delgivningssätt skulle således inte i praktiken ha inneburit någon påvisbar fördel för henne i förhållande till det i ärendet tillämpade förfarandet. Jag vill därför understryka att det i ett fall som P.K:s kan finnas skäl att använda andra sätt vid delgivning av beslut. Det är olyckligt om förvaltningen har sådana rutiner att det inte är möjligt att anpassa delgivningen till speciella omständigheter i ett enskilt fall. Rent allmänt anser jag det olämpligt att en funktionshindrad person skall behöva anlita färdtjänst för att få del av innehållet i nämndens beslut. De tillvägagångssätt som lagstiftaren har anvisat vid ordinär delgivning förutsätter viss medverkan från den som skall delges. Utredningen i ärendet ger inte underlag för att dra några slutsatser om vilket delgivningsförfarande som hade varit det mest lämpliga i P.K:s fall. Jag vill dock erinra om att det i 1 § andra stycket delgivningsförordningen stadgas att myndigheten skall sträva efter att använda delgivningssätt som medför så ringa olägenhet och kostnad som möjligt såväl för myndigheten som för den som skall delges (min kursivering). i övrigt anfört föranleder ingen åtgärd från min sida. En kopia av detta beslut sänds till i för kännedom. Fråga om socialnämnds möjlighet att godkänna ett avtal angående vårdnad, boende eller umgänge när saken är föremål för prövning av domstol (Dnr 2469-1999) I en anmälan till JO hemställde advokaten . att JO skulle granska stadsdelsförvaltning i angående handlägg-ningen i samband med godkännande av ett avtal om vårdnad och umgänge. hänvisade till de handlingar han skickade med sin anmälan, bl.a. en kopia av en skrivelse ställd till . I den skrivelsen an-förde P.H. I egenskap av ombud för M.A. får jag härmed begära en förklaring över hur myndigheten har handlagt det ärende som utmynnat i bilagda två avtal mellan S.S. ifrågasätter det korrekta i handläggningen och menar att han har blivit förledd att skriva på avtalen, varför de egentligen skall anses ogiltiga eller som nulliteter. ifrågasätter varför myndigheten har medverkat till upprättande av avtal utan att informera undertecknad som är M.A:s advokat och som myndigheten har kunskap om. Möjligen har inte heller S.A:s advokat, , infor-merats respektive förrän avtalen var ett faktum. Myndig-heten har kunskap om att parterna har pågående tvistemål i angående just de frågor som avtalen omfattar. Vidare ifrågasätter M.A. om myndighetens beteende med hänsyn särskilt till att myndigheten har kunskap om att han har en psykisk ohälsa och därför äter medicin. Vidare uppger M.A. att han har förespeglats en annan innebörd av avtalet än vad som är ordalydelsen liksom att han inte har förstått innebörden. Han menar därvid-lag att han har fått besked att han skall få ett större umgänge än vad som är avtalets ordalydelse liksom att han uppgett att han inte förstått något alls utan blivit tillsagd att skriva på, varvid det då har sagts att det inte blir någon rättegång. har det av honom uppfattats som ett sorts hot för det fall han inte skulle skriva på. Slutligen uppger M.A. att han av myndigheten fått intryck att han skulle ha ett medbestämmande över sin son S. tillsammans med S.A., vilket torde innebära att han har fått intryck av att de skulle ha en gemensam vårdnad. De nämnda avtalen innebar att modern . skulle ha vårdnaden om sonen , född , och att M.A. skulle ha umgängesrätt enligt följande. Fadern skall träffa S. mellan samt mellan kl 11-15.00. Föräldrarna kommer själva överens om plats för lämning och hämtning av S. Undantag får göras när modern har semester. Detta avtal gäller tills vidare. Med stöd av 6 kap. 15 a och 17 a §§ godkände stadsdelsnämnden avtalen genom familjerättssekreteraren . i anmodades att inkomma med utredning och yttrande med anledning av innehållet i anmälan och därtill fogade handlingar. Efter att i remissvaret ha redogjort för bl.a. handläggningen av det aktuella ärendet avgav stadsdelsnämnden följande yttrande (hänvisning till bilagor har utelämnats). I regler rörande vårdnad, boende och umgänge finns intentionerna att föräldrar i möjligaste mån ska komma överens om de gemen-samma barnens omhändertagande och framtid. Möjligheten till samarbets-samtal för att nå enighet har getts stort utrymme. I tingsrätts interimistiska beslut , anförs under rubriken att "S.A. motsätter sig sam-arbets-samtal. Hennes samtycke krävs visserligen inte men hennes inställ-ning i samsyn med vad tingsrätten anfört ovan innebär rimligen att tings-rätten inte kan förordna om sådana samtal ". I arbetet med parter i en vårdnadstvist, söker handläggare i möjligaste mån att utreda och hjälpa parterna att lösa sina konflikter. Ett sätt att göra detta är att försöka få till stånd gemensamma samtal inom utredningens ram. I detta ärende var gemensamma samtal ett önskemål från M.A. redan på ett tidigt stadium och var S.A. villig att ha ett samtal tillsammans med mannen och handläggare. Efter ytterligare ett gemensamt samtal kunde umgänget utformas på ett sätt som båda föräldrarna tyckte var bra och i enlighet med barnets bästa. Detta sätt att arbeta med parter i en tvist förut-sätter att båda är villiga att kompromissa och kunna se till barnets bästa. Som ett led i föräldrars möjlighet att nå enighet och ta eget ansvar rörande barnen, har möjligheten att ingå avtal rörande vårdnads-, boende- och um-gängesfrågor införts i från 1/10-98. ska antingen godkänna eller vägra att godkänna avtalet utifrån barnets bästa. I det aktuella fallet har det godkänts då överenskommelsen bedöms vara i enlig-het med barnets bästa. anser att han blivit förledd att skriva på avtalen, att han fö-respeglats en annan innebörd av avtalen än vad som är ordalydelsen, lik-som att han inte förstått innebörden, alternativt inte förstått något alls utan blivit tillsagd att skriva på för att undvika rättegång. Han uppger även att han upp-fattat detta som ett slags hot för det fall han inte skulle skriva på. Vid de tillfällen överenskommelser och avtal diskuterats med parterna, en-skilt och gemensamt, har alltid tolk varit anlitad. Denna tolk har på begäran av handläggaren varit extra noga med att förklara innebörden av avtalen och fadern har bekräftat att han förstått. Handläggaren har inte haft anledning att ifrågasätta att M.A. Han har dock ett sviktande närminne, som han själv är med-veten om. vidhållit sitt tidigare krav på gemensam vårdnad, hade inget avtal kunnat upprättas, då detta av handläggaren inte anses vara i enlighet med barnets bästa. är också informerad om avtalens karaktär - att ett gällande avtal inte hindrar att vårdnads- och umgängesfrågan prövas av domstol om någon av föräldrarna vill ha en ändring, eller att föräldrarna träffar en ny överens-kommelse som godkänns av socialnämnden. De aktuella avtalen är dock giltiga fram till dess nya avtal godkänts eller domstol prövat ärendet. Ingen-ting hindrar dock M.A. att genom sitt ombud begära rät-tens prövning i frågorna om vårdnad och umgänge rörande sonen . Vi beklagar att M.A. upplever att hans ärende inte handlagts kor-rekt och är beredda att åter förklara och gå igenom villkoren för överens-kommelse och upprättande av avtal rörande umgänge och vårdnad inom . Rörande kritiken om bristande samarbete med partsombuden och kan anföras att i ärenden rörande vårdnad och umgänge med barn är det föräldrarna som vi arbetar med och som måste nå en bärande överenskom-melse. Ombuden är till för parterna att konsultera och få råd och stöd från. Ombuden företräder i första hand sina klienter medan so-cialtjänsten arbetar utifrån ett strikt barnperspektiv. Handläggare i familje-rättsliga ärenden har därför vanligtvis ett begränsat samarbete med partsom-bud. har underrättats om att avtal var på väg att upprättas och har därvid lämnat ytterligare anstånd för utred-ningens slutförande. yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Enligt bestämmelserna i 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § andra stycket har föräldrar möjlighet att sluta avtal om vårdnad, boende och um-gänge som - efter godkännande av social-nämnden - får samma verkan som en dom. skall godkänna föräldrarnas avtal om gemensam vårdnad om det inte är uppenbart oförenligt med barnets bästa. I övrigt skall socialnämnden god-känna föräldrarnas avtal om vårdnad, boende och umgänge om det som har överenskommits är till barnets bästa. Avtalet skall vara upprättat i skriftlig form. Vidare följer av 12 a § socialtjänstlagen (1980:620) att kommunen skall sörja för att föräldrar får hjälp att träffa avtal enligt de nämnda lagrummen. I förevarande fall pågick en vårdnadstvist vid allmän domstol då avtal om vårdnad och umgänge träffades mellan föräldrarna och godkändes av social-nämnden. Det finns inte någon bestämmelse som hindrar att socialnämnden god-känner ett avtal under en pågående domstolsprocess, men det torde ändå höra till undan-tagen att frågan om avtal väcks hos socialnämnden som det pågår en tvist vid domstol. Det ligger i sakens natur att nämnden måste agera med för-siktighet när det gäller för-slag till avtal i frågor som är föremål för domstolsbehandling. Självfallet kan nämnden alltid informera om möjlig-heten att sluta avtal och arbeta vidare med frågan om föräldrarna vill att ett sådant avtal upprättas. När det pågår en domstolsprocess angående samma sak är det emellertid av vikt att parterna tar upp frågan om avtal med sina ombud vid domstolen innan avtalet ingås. bör därför verka för att föräldrarna tar en kontakt med ombuden. Det finns dock inget som hindrar att nämnden godkänner ett avtal även om någon av föräld-rarna inte har tagit en sådan kontakt. Det sagda tar sikte på frågan om slutande av avtal under pågående domstols-process och innebär självfallet inte något hinder mot att handläggaren i samtal med föräld-rarna alltid arbetar för att för-söka nå en upp-görelse i de tvistiga frågorna. Mot bakgrund av det anförda har jag inte något att erinra mot att stadsdels-nämnden godkände ett avtal om vårdnad och umgänge trots att det pågick en domstols-process som rörde samma frågor. Av utredningen hos JO framgår det vidare att handläggaren informerade tingsrätten om att avtal skulle komma att upprättas. Det har inte framkommit att parternas ombud vid domstolen även företrädde sina klienter hos stadsdelsnämnden. Om så hade varit fallet hade det givetvis ålegat stadsdelsnämnden att informera ombudet om de kontakter som nämnden hade med M.A. Av utredningen framgår inte att handläggaren har påtalat för föräldrarna att de borde kontakta sina ombud vid domstolen innan avtalen undertecknades. Som framgår av det tidigare anförda anser jag att så borde ha skett. Avslutningsvis kan jag endast understryka vikten av att handläggaren, med hän-syn till rättsverkningarna av ett avtal, lägger stor möda på att förklara för föräld-rarna vad det innebär att skriva under ett avtal. Enligt nämndens remissvar var handläggaren noga med att med hjälp av tolk förklara innebörden av avtalen för M.A. bekräftade att han hade förstått. har gjort gällande att M.A. har en annan syn på den saken, bl.a. att han blev förledd att skriva under avtalen och att han inte förstod innebörden av dem. I den delen har följaktligen P.H. och nämnden olika uppfattningar. Jag finner inte att vidare utredning skulle bringa klarhet i frågan, varför jag inte ser det som menings-fullt att vidta någon ytterligare åtgärd i den delen. Fråga om vilken utredning som en socialnämnd bör företa innan nämnden godkänner ett avtal angående vårdnad, boende eller umgänge (Dnr 3406-2000) inspekterade JO vid i . Därvid granskades bl.a. ärenden inom familjerättens område. I ett protokoll från inspektionen anförde JO bl.a. följande. Föräldrar kan träffa avtal rörande vårdnaden om barnet, barnets boende och en förälders umgänge med barnet. Frågan om godkännande av sådana avtal prövas av socialnämnden i den kommun där barnet är folkbokfört (se 6 kap. 17 a § ). Vid sin prövning av föräldrarnas avtal skall socialnämnden se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. Utan hinder av sekretess enligt 7 kap. 4 § första stycket SekrL är en annan socialnämnd, som har tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning, skyldig att lämna sådana upplysningar på begäran av den nämnd som skall pröva avtalet. Vid granskningen av socialnämndens godkännande av avtal uppmärksammades ett avtal som gällde C.G., född . I det fallet hade föräldrarna kommit överens om att vårdnaden om C. skulle vara gemensam. Modern bodde inom kommundel och fadern i en annan kommundel. Nämnden godkände avtalet . Som framgår av det sagda har socialnämnden en utredningsskyldighet vid godkännande av avtal rörande vårdnad m.m. I lagen har inte närmare angetts vad detta innebär. Enligt förarbetena till lagen (prop. 1997/98:7 s. 120 f., se även lagutskottets betänkande 1997/98:LU 12 s. 56 f.) skall dock socialnämnden ha ett lika gott underlag för sin bedömning av godkännandefrågan som en domstol har när den prövar en gemensam ansökan om vårdnad, boende eller umgänge. Om en förälder är bosatt i en annan kommun eller en annan kommundel bör den nämnd som skall godkänna avtalet som regel ta kontakt med den andra nämnden. Om familjen flyttat till kommunen bör som regel kontakt tas med nämnden i familjens tidigare hemvistkommun. De åtgärder som nämnden har vidtagit för att utreda förutsättningarna för att godkänna avtalet bör dokumenteras. Eftersom fadern i det aktuella fallet var bosatt i en annan kommundel har nämn-den inte utan vidare kunnat godkänna avtalet. Såvitt framgår av akten hade nämnden inte någon närmare kännedom om familjen och det framgår inte heller huru-vida fadern fram till bott i kommundel. Nämnden (handläggaren) borde därför ha kontaktat den kommundel där fadern bodde för att efter-höra om nämnden där hade några upplysningar att lämna av betydelse för pröv-ningen av avtalet angående vårdnaden. Fråga om handläggares förslag till beslut i ett s.k. adoptionsärende bör redovisas i socialnämndens adoptionsutredning (Dnr 4242-1999) i påbörjade en utredning med anledning av att makarna . önskade adoptera ett utländskt barn. Utredarna tillstyrkte inte att makarna . meddelades tillstånd att ta emot ett adoptivbarn. sociala utskott beslutade i enlighet med utredarnas förslag. Makarna . överklagade beslutet. Länsrätten i län biföll överklagandet och lämnade makarna . medgivande att ta emot ett utländskt barn i åldern för adoption genom förmedling av . I en anmälan till JO klagade makarna . på i med anledning av handläggningen av ärendet. I sin anmälan anförde de bl.a. följande. meddelade utredarna makarna . att de inte hade för avsikt att rekommendera dem som adoptivföräldrar. Då makarna . inte kände igen sig i den utredning som gjorts bad de att få ta del av allt material som fanns i ärendet, däribland utredarnas minnesanteckningar. De fick inget svar på denna begäran. Sedan de kontaktat en advokat och denne gjort samma förfrågan om att få ta del av materialet fick han besked om att allt material hade kastats då de sista justeringarna precis hade gjorts i utredningen. Sedan länsrätten bifallit deras överklagande fick de besked från adoptionsbyrån om att deras utsikter att få adoptera ändå var små. Anledningen till detta var att utredningen från inte var positiv. Makarna . kontaktade då . Där fanns dock inget intresse av att göra en ny utredning eller att hjälpa makarna . att genomföra adoptionen. Anmälan remitterades för utredning och yttrande till i . I ett remissvar anförde nämndens ordförande , socialchefen och familjerättssekreteraren följande. Makarna . har i brev till JO framfört, att deras medgivande från Länsrätten är verkningslöst om inte ändrar sin utredning. i den kommun där sökande bor har enligt Socialtjänstlagen till uppgift att utreda blivande adoptivhem och lämna eller avslå medgi-vande att få emottaga utländskt barn för adoption. När det gäller makarna . har beslutat att avslå ansökan. kan inte ändra på detta ställningstagande mot sin egen övertygelse. Den utredning som ligger till grund för beslut är gjord av två mycket erfarna handläggare och utförd enligt gängse praxis med ett flertal kontakter och samtal samt djupintervju. Det finns ej i lagen stöd för att skriva om, styrka eller på annat sätt ändra utredningsuppgifter för att de skall stämma med Länsrättens beslut. Det är grundläggande, att den organisation som ansvarar för kontakterna med barnets företrädare i hemlandet vet om vad som framkommit i utredning och kan bedöma om uppgifterna är möjliga att presen-tera i barnets hemland. Förtroendet i utlandet för de svenska organisatio-nerna skulle annars undergrävas. De anteckningar som görs av utredarna i samband med att information och underlag för den slutliga utredningen införskaffas är att betrakta som ar-betsmaterial och förstörs i enlighet med de riktlinjer som finns om hur ar-betsmaterial skall hanteras. Intervjuformuläret är också att betrakta som minnesanteckningar (och JO 1986). Makarna . avsade sig fortsatt personlig kontakt med handläggarna sedan handläggarna informerat om att deras förslag till nämnden skulle komma att bli att avslå ansökan. Den kontakt som därefter förevarit har skett brevledes eller via parets juridiska ombud, och har handlat om utrednings-förfarandet, beslutet etc. Handläggarnas önskan hade varit en fortsatt dialog kring ställningstagandet men detta har inte varit möjligt. Till remissyttrandet fogades den aktuella utredningen samt protokoll från nämndens sammanträde . Makarna . yttrade sig över remissvaret.