frsrdg · GP04RR2 · 2002-01-01 00:00:00 — Studien har av metodmässiga skäl avgränsats till att avse sysselsättnings-effekter och analyserar inte socialavgifternas eventuella effekter på nyföretagandet. Docent , FIEF, har på revisorernas uppdrag genomfört en studie av nedsättningen av socialavgifterna. Uppdraget avsåg ursprungligen främst beräkning av sysselsättningseffekter av nedsättningen, men denna del har som redan framgått fått avbrytas. Den del av studien som genomförts är i första hand beskrivande och syftar till att studera hur stödet har fördelats mellan olika företag, branscher etc. Rapporten är disponerad enligt följande. Inledningsvis i kapitel 2 redovisas regelsystemet och motiven bakom nedsättningen av socialavgifterna. I kapitel 3 analyseras teoretiska samband mellan skatter och priser, dvs. vem som bär bördan av en skatt respektive tillgodogör sig en sänkt skatt. I kapitlet redovisas också en genomgång av empirisk forskning. Kapitel 4 innehåller en redovisning av tidigare förändringar av socialavgifterna och de utvärde ringar som genomförts. I kapitel 5 redovisas beräkningar av nedsättningens sysselsättningseffekter och dess träffsäkerhet, dvs. om stödet främst gått till små företag och i vilken mån nedsättningen lett till subventionering av verksamheter som hade kommit till stånd även utan stöd. Kapitel 6 innehåller en jämförelse med andra stödformer. Det gäller bl.a. sysselsättningseffekter och kostnadseffektivitet. Kapitel 7 innehåller en analys av formerna för regeringens resultatbedömning och regeringens redovisning av måluppfyllelsen till . Avslutningsvis redovisas revisorernas bedömningar i kapitel 8. Regelsystem, omfattning och inriktning I kapitlet redovisas kortfattat motiven bakom nedsättningen av socialavgifterna och regelsystemets utformning. Det görs också en översiktlig genomgång av nedsättningens finansiella konsekvenser och hur den påverkar subventionsnivå och marginaleffekter. Statistiken över nedsättningen är i det närmaste obefintlig. I kapitlet redovisas dock nya data som belyser nedsättningens fördelning på bl.a. bransch och företagsstorlek. Avsnitt 2.1 innehåller en redovisning av vilka motiv som låg bakom nedsättningen av socialavgifterna. I avsnitt 2.2 redovisas hur nedsättningen är utformad. Avsnitt 2.3 innehåller en kort genomgång av de statsfinansiella konsekvenserna. I avsnitt 2.4 analyseras marginaleffekter och subventionsnivå, dvs. hur lönekostnaderna påverkas kortsiktigt. Avsnitt 2.5 innehåller några data över nedsättningens inriktning. Det gäller fördelning på t.ex. bransch och företagsstorlek. Avslutningsvis i avsnitt 2.6 redovisas viss kritik som framförts mot nedsättningen av socialavgifterna. I regeringens proposition Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten m.m. (prop. 1995/96:222) aviserades ett förslag om nedsättning av socialavgifter. Där angavs att de sociala avgifterna utgjorde en betydande del av lönekostnaderna och att detta i nystartade företag och vid överväganden om nyanställningar kunde utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning. Det ansågs viktigt att de indirekta lönekostnaderna kunde reduceras. Detta var av betydelse inte minst i små och medelstora företag. Regeringen föreslog därför en reduktion av avgiftsuttaget . Förslaget preciserades senare i regeringens proposition om nedsättning av socialavgifter, m.m. (prop. 1996/97:21). I propositionen angavs att avsikten med en sänkning av socialavgifterna var att reducera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande. Bakgrunden till förslagen var enligt propositionen den oacceptabelt höga arbetslösheten och att socialavgifterna utgjorde en betydande del av lönekostnaderna och därför, inte minst i nystartade företag och vid överväganden om nyanställningar, kunde utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning. Det framgick vidare att förslagen därvidlag främst riktade sig till små och medelstora företag även om lättnaderna i avgiftsuttaget kom samtliga arbetsgivare och egenföretagare till del. Indirekt beskattning av förvärvsinkomster sker i form av socialavgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt. Socialavgifterna kan delas upp i två kategorier, arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Avgiftssatserna för de bägge senare avgifterna framgår av Tabell 2.1. Arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivare och redovisas i uppbördsdeklarationen. Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifterna är lönta garnas bruttoersättning inklusive skattepliktiga förmåner och exklusive kostnadsavdrag. Egenavgifter betalas främst av den som bedriver aktiv näringsverksamhet och debitering sker på årsbasis. Underlaget för egenföretagarnas egenavgifter är i huvudsak nettointäkten av näringsverksamhet. Egenavgifter betalas genom preliminär debitering av skatt. I preliminär F-skatt ingår beräknade egenavgifter. Beräkningen av egenavgifterna baseras på taxeringen till statlig inkomstskatt, dvs. inkomster som ligger (det går emellertid att ansöka om ändrad skatteberäkning). Tabell 2.1 Lagstadgade avgiftssatser för arbetsgivaravgifter och egenavgifter 1996 1997 1998 1999 2000 Arbetsgivaravgifter 33,06 32,92 33,03 33,06 32,92 Egenavgifter 31,25 31,25 31,25 31,25 31,11 Källor: RSV (1999) och prop. 1999/2000:1. När nedsättningen av socialavgifterna infördes fick en arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst med , dvs. Detta innebar en reduktion av arbetsgivaravgiften för avgiftsunderlag (i princip lönesumma) på högst . För att ytterligare stimulera nyanställningar med inriktning på små och medelstora företag utvidgades avdragsreglerna fr.o.m. (prop. 1996/97:150). Det är möjligt att göra ett avdrag med högst (dvs. ), vilket motsvarar en 5-procentig reduktion på ett avgiftsunderlag på . I syfte att stimulera egenföretagande finns en kompletterande regel som medger avdrag vid beräkningen av de socialavgifter i form av egenavgifter som betalas av bl.a. enskilda näringsidkare. Regeln innebär att vid beräkning av egenavgifter (enskilda näringsidkare etc.) får avdrag göras av avgiftsunderlaget, dock högst med . Detta motsvarar ett avgiftsunderlag på högst . Egenföretagare har i vissa fall anställd personal. Det sammanlagda avdraget från egenavgifter och arbetsgivaravgifter får dock inte överstiga . En koncern ses som en arbetsgivare. Avdraget ska i första hand göras av moderföretaget. Om moderföretaget inte kan utnyttja avdraget, får moderföretaget bestämma i vilken ordning avdraget ska utnyttjas av dotterföretagen. Om ett avdrag helt eller delvis inte kan utnyttjas en månad, får det inte dras av en annan månad. Avdraget ska vid fördelningen mellan de olika arbetsgivaravgifterna avse arbetsmarknadsavgiften. Avdrag från egenavgifterna ska i angiven ordning avse arbetsmarknadsavgiften och till den del avdraget överstiger denna, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften, efterlevandepensionsavgiften och föräldraförsäkringsavgiften. Nedsättningen av socialavgifterna ger ett inkomstbortfall på . En generell sänkning av socialavgifterna skulle kosta . Merparten av nedsättningen avser arbetsgivaravgifterna. Totalt motsvarar nedsättningen av intäkterna från socialavgifterna. Tabell 2.2 Inkomstbortfall för nedsättningen av socialavgifterna 1997 1998 1999 Arbetsgivaravgifter 2 800 4 513 4 648 Egenavgifter 600 803 834 Summa 3 400 5 316 5 482 Källa: . En viss del av avgiftssänkningen kan antas leda till bl.a. ökade löner, vilket ger ökat underlag för arbetsgivaravgifter och inkomstskatter. Ungefär hälften av nedsättningen återgår enligt beräkningar till den offentliga sektorn i form av ökade skatter och avgifter, varför nettokostnaden således blir väsentligt lägre än de ovan angivna dryga . Nedsättningen av socialavgifterna beräknades vid införandet ge ett varaktigt inkomstbortfall på för den konsoliderade offentliga sektorn. En mer utvecklad analys av vem som får del av en skattesänkning redovisas i kapitel 3 och 7. Regelförändringen var finansierad (prop. 1995/96:222). Det går dock inte att urskilja någon specifik finansieringsform för just nedsättningen av socialavgifterna. I propositionen redovisades ett antal förändringar på statsbudgetens inkomstsida som finansierades genom bl.a. höjd tobaksskatt, höjd bilskatt, höjd skatt på utdelningar och reavinster på andelar i allemansfonder, begränsning av avsättning till periodiseringsfond, begränsad uppräkning av skiktgränsen och en ny avfallsskatt. Nedsättningen av socialavgifterna kan sägas introducera ett nytt element vid beräkningen av socialavgifter, nämligen en övergång från ett i princip strikt proportionellt till ett progressivt avgiftssystem. Avgiftssatsen höjs således när avgiftsunderlaget uppnått en viss nivå. Den nivån uppgår till , vilket motsvarar lönen för ungefär fyra anställda arbetare eller tre tjänstemän. Stödets konstruktion medför att subventionsnivån blir för de första anställda, för att sedan falla kraftigt (Figur 2.1). Den genomsnittliga lönekostnaden (och den totala lönekostnaden) i ett företag med en till fyra anställda arbetare faller med . Vid 10 anställda faller lönekostnaden och vid 50 anställda . I ett företag med 1 000 anställda sjunker lönekostnaden med . Nedsättningen av socialavgifterna motsvarar av den totala lönesumman i den svenska ekonomin. Företagen behöver som tidigare framgått inte nyanställa för att ta del av subventionen. Nedsättningen innebär i ett sådant fall enbart en s.k. windfall profit som tillfaller företaget (se även kapitel 3). Källor: SAF (2000), SCB (2000) och egna beräkningar. Syftet med nedsättningen av socialavgifterna är emellertid att öka sysselsättningen. Den avgörande kostnadsaspekten i samband med anställningsbeslut är hur nedsättningen påverkar företagens marginalkostnader och inte den ovan redovisade genomsnittskostnaden. I ett företag som i utgångsläget har en till tre anställda och nyanställer en person kommer nedsättningen att sänka marginalkostnaden , eller från ca till ca . För ett företag som har fyra anställda eller fler och nyanställer en person blir marginalkostnaden oförändrad jämfört med tidigare, dvs. Annorlunda uttryckt kan reformen sägas innebära att marginalkostnaden för arbetskraft sänks för företag vars lönesumma understiger (se Figur 2.2). För anställningar därutöver, t.ex. för den femte anställde arbetaren, påverkas inte marginalkostnaden (enbart genomsnittskostnaden). Det finns då skäl att anta att stödet inte påverkar anställningsbesluten för den sistnämnda kategorin (se kapitel 3 och 5 för en mer utförlig analys). Socialavgifter (procent) Källor: SCB (2000) och egna beräkningar. Det kan nämnas att regeringens förslag till nedsättning av socialavgifterna inte innehåller någon diskussion om huruvida det är en förändring av marginalkostnaden eller genomsnittskostnaden som påverkar sysselsättningen. I samband med att avdragsreglerna utvidgades pekades dock på att nedsättningen medfört att den marginella kostnaden för arbetskraft minskat med i de små företagen (prop. 1996/97:150). Med normala antaganden om efterfrågan på arbetskraft torde, enligt propositionen, denna kostnadssänkning resultera i en sysselsättningsökning i dessa företag på åtminstone ett par procent. Det påpekas vidare att reformen har kritiserats för att den skulle ge upphov till s.k. dödviktskostnader genom att den inte sänker den marginella lönekostnaden för företag vars lönesumma i utgångsläget överstiger utan enbart lönekostnaden inom 600 000-kronorsramen. I propositionen anges dock att fyra femtedelar av det totala avdragsbeloppet avser företag med mindre än 10 anställda och att av dessa företag genom avdraget får en lägre marginalkostnad för arbetskraft. Nedsättningens omfattning och inriktning Det finns inte någon löpande statistik som beskriver nedsättningens fördelning på t.ex. bransch och företagsstorlek. Den enda statistik som över huvud taget finns är uppgifter över det totala skattebortfall som orsakas av nedsättningen. För att i någon mån redovisa inriktningen av nedsättningen av socialavgifterna har det därför varit nödvändigt att bearbeta och samköra ett flertal olika databaser. Det gäller bl.a. SCB:s registerbaserade arbetsmarknadsstatistik (RAMS), registret över skattedeklarationer (f.d. uppbördsdeklarationer) och uppgifter från den årliga taxeringen. Genom detta är det i princip möjligt att få ett statistiskt underlag som möjliggör en kartläggning av nedsättningens fördelning på företag, bransch etc. Redovisningen nedan bygger på den konsultrapport som utarbetats av (2001). Fördelning på stödföretag och ej stödföretag Samkörningen visar för det första att samtliga uppgifter från skatteregistren inte kan matchas med RAMS. De betyder t.ex. att det finns företag som har gjort en nedsättning av sociala avgifter men för vilka det inte går att matcha några uppgifter om antalet sysselsatta i företagen. För det andra visar samkörningen att det finns företag som helt eller delvis inte tycks ha utnyttjat möjligheterna att göra nedsättningen. En naturlig förklaring till att vissa företag inte har gjort någon nedsättning är att de ingår som dotterföretag i en koncern (se nedan). Andra skäl kan vara glömska eller att de inte har kännedom om regelsystemet. Som framgår av Tabell 2.3 fanns det 1997 ca 326 000 stödföretag med en sysselsättning på drygt 2,8 miljoner personer. Ytterligare 126 000 företag gjorde en nedsättning, men i dessa företag har antalet sysselsatta inte gått att identifiera. Antalet företag som inte gjort en nedsättning uppgick till drygt 90 000. Tabell 2.3 Nedsättningen av socialavgifter fördelad efter antal företag, sysselsättning och företag som fått respektive inte fått stöd 1997 1998 (1000-tal) Sysselsatta (1000-tal) Stöd (miljoner kr) (1000-tal) Sysselsatta (1000-tal) Stöd (miljoner kr) med identifierad sysselsättning 326,1 2836,1 3727 345,9 2971,1 5027 Företag med ej identifierad sysselsättning 126,5 - 252 133,3 - 291 9,6 832,9 - 8,9 703,6 - Summa 462,2 3669,0 3979 488,1 3674,7 5318 med identifierad sysselsättning 46,4 144,3 - 35,4 256,0 - Företag med ej identifierad sysselsättning 44,9 - - 14,0 - - Summa 91,3 144,3 - 49,4 256,0 - Totalt 553,5 3813,3 3979 537,5 3930,7 5318 Källor: (2001) och egna beräkningar. Ett problem i sammanhanget är hur företagens koncerntillhörighet ska beaktas. Som framgått av avsnitt 2.2 ses en koncern som en arbetsgivare och endast ett avdrag medges per koncern (avdraget ska i första hand göras av moderföretaget). Det är dock inte möjligt att identifiera vilka företag som är moderföretag respektive dotterföretag. Däremot finns det som framgår av Tabell 2.3 uppgifter om företag som ingår i en koncern, men som inte gjort en nedsättning. Det förefaller sannolikt att ett företag som ingår i en sådan koncern gjort en nedsättning och därför ingår i gruppen stödföretag. Det är därför rimligt att denna grupp hänförs till stödföretagen. Utan närmare precisering av hur företagen inbördes är relaterade i moder- och dotterföretag finns det dock risk för mätfel. I den fortsatta redovisningen av stödföretag exkluderas därför denna grupp. Nedsättningen av socialavgifterna gav 1997 och 1998 ett inomstbortfall på 3,4 respektive (Tabell 2.2). Bearbetningen av skatteregistren visar att nedsättningen faktiskt uppgick till 1997 och till ca 1998. är således den faktiska nedsättningen större än den officiellt redovisade. Det är svårt att förklara denna skillnad. Materialet visar dock att det förekommit ett betydande överuttag, dvs. företag har gjort långt större nedsättningar än de tillåtna. Generellt tycks utnyttjandegraden av stödet öka med företagets storlek. För de allra största företagen noteras överuttag som uppgår till över det tillåtna. Det bör dock understrykas att det inte finns några uppgifter i materialet om huruvida skattemyndigheten i den slutliga skattedebiteringen har godkänt dessa avdrag eller inte. En orsak till överuttaget kan vara bristandet kunskaper om regelverket. Överuttaget har dock i stort sett upphört 1998. Insikterna om regelsystemet i övrigt tycks också ha ökat. Som framgår av Tabell 2.3 har det skett en relativt kraftig minskning av antalet företag som ej utnyttjat nedsättningen. På motsvarande sätt har antalet stödföretag ökat. Merparten av de företag som utnyttjat nedsättningen av socialavgifterna är små (Tabell 2.4). av företagen har högst 4 anställda (i denna grupp ingår även egenföretagre som redan har en annan anställning) och har mindre än 10 anställda. Huvuddelen av stödet tillfaller också dessa företag. Detta avspeglar i hög grad företagsstrukturen i . Sysselsättningsstrukturen ger däremot en annan bild. Företag med mindre än 10 anställda svarar endast för av sysselsättningen i de företag som fått stöd (av den totala sysselsättningen). av sysselsättningen ligger i företag med mer än 500 anställda. Dessa företag svarar dock för mindre än en halv procent av den totala nedsättningen av socialavgifterna. Som framgått av avsnitt 2.4 innebär stödets konstruktion att subventionsnivån blir för de första (fyra) anställda för att sedan falla successivt. Detta framgår också med all tydlighet av Tabell 2.4. Tabell 2.4 Nedsättningen av socialavgifter fördelad efter företagsstorlek Storleksklass (antal anställda) 1997 1998 Företag (1000-tal) Sysselsatta (1000-tal) Stöd (miljoner kr) Företag (1000-tal) Sysselsatta (1000-tal) Stöd (miljoner kr) 1-4 270,6 405,4 2096,4 285,9 429,7 2714,6 5-9 29,8 192,5 742,6 32,0 206,8 1179,5 10-19 14,5 193,4 396,8 15,8 210,1 638,8 20-49 7,4 218,6 239,7 8,1 240,0 328,9 50-99 2,0 134,9 86,0 2,1 146,0 86,8 100-199 0,8 114,2 48,8 0,9 124,9 35,6 200-499 0,5 149,1 34,9 0,5 151,0 20,7 500- 0,5 1427,9 82,4 0,6 1461,8 22,9 Summa 326,1 2836,0 3727,6 345,9 2970,3 5027,8 Företag med ej identifierad sysselsättning 126,5 - 252,0 133,3 - 291,0 Totalt 452,6 - 3979,6 479,2 - 5318,8 Källor: (2001) och egna beräkningar. Tabell 2.5 visar hur företag, sysselsättning och stöd är fördelat efter näringsgren 1998 (mönstret är likartat , varför dessa uppgifter inte redovisas). Fördelat på företag är de dominerande näringarna detaljhandel och restaurang, fastighet och uthyrningsverksamhet, jord- och skogsbruk, byggverksamhet, andra samhälleliga tjänster och tillverkning. Sysselsättningsmässigt dominerar näringar som utbildning, hälso- och sjukvård, detaljhandel och restaurang samt tillverkning. De två sistnämnda näringarna har en relativt stor del av stödet, medan två förstnämnda har en begränsad del. Det sammanhänger med att utbildning och hälso-och sjukvård i huvudsak bedrivs i offentlig regi. Som tidigare framgått medges endast ett avdrag per kommun, landsting, myndighet etc. Det förekommer vidare relativt stora avvikelser mellan andelen sysselsatta i en näringsgren och den andel av stödet som går till näringsgrenen. Detta sammanhänger med hur verksamheten är organiserad, dvs. i små eller stora företag. Tabell 2.5 Nedsättningen av socialavgifter fördelad efter näringsgren 1998 Företag (1000-tal) % Sysselsättning (1000-tal) % Stöd (miljoner kr) % Jord-, skogsbruk 37,5 11 68,1 2 287,2 6 0,3 0 5,2 0 7,1 0 Tillverkning 28,4 8 413,7 14 640,1 13 El-, gas- värme 0,3 0 13,1 0 9,0 0 Byggverksamhet 34,4 10 158,3 5 545,4 11 Detaljhande, restaurang 74,7 22 457,3 15 1324,4 26 Transportverksamhet 23,6 7 208,1 7 398,3 8 Finansiell verksamhet 1,9 1 68,2 2 41,3 1 Fastighet-, uthyrning 60,6 17 268,7 9 936,5 19 Offentlig förvaltning 0,4 0 104,3 4 12,3 0 Utbildning 3,7 1 514,3 17 85,3 2 Hälso och sjukvård 10,4 3 512,7 17 203,3 4 Andra samhälleliga tjänster 30,1 9 136,6 5 379,7 7 Övrigt 0,0 0 0,2 0 0,5 0 Okänd 39,7 11 41,7 1 157,2 3 Summa 346,0 100 2970,5 100 5027,6 100 Företag med ej identifierad sysselsättning 133,3 - - - 291,0 - Totalt 479,3 - - - 5318,6 - Källor: (2001) och egna beräkningar. Drygt hälften av de företag som utnyttjat nedsättningen av socialavgifterna finns i storstadslänen. ligger i skogslänen och i övriga län. Det avspeglar i hög grad hur sysselsättningen är fördelad bland de företag som utnyttjat nedsättningen. Stödet är följaktligen också koncentrerat till storstäderna. Det följer nära fördelningen av företag och sysselsättning. Tabell 2.6 Nedsättningens regionala fördelning 1998 Företag (1000-tal) % Sysselsättning (1000-tal) % Stöd (miljoner kr) % Storstadslän 185,2 53 1673,8 56 2697,7 53 Skogslän 60,7 18 497,1 17 898,3 19 Övriga län 100,0 29 799,5 27 1431,5 28 Summa 345,9 100 2970,4 100 5027,5 100 Företag med ej identifierad sysselsättning 133,3 - - - 291,0 - Totalt 479,2 - - - 5318,5 - Källor: (2001) och egna beräkningar. Kritik mot nedsättningen av socialavgifterna Lagrådet var starkt kritiskt till regeringens förslag om nedsättning av socialavgifterna. I sitt yttrande menade att beredningen av ärendet svårligen uppfyllt regeringsformens krav, främst genom att sammanslutningar och enskilda inte getts tillfälle att yttra sig i saken. Remissen innehöll vidare inte någon analys som visade i vilken utsträckning förslaget skulle komma att leda till de angivna målen (se kapitel 7). Rådet ansåg slutligen att ett genomförande av förslagen skulle komma att ge upphov till betydande tillämpningssvårigheter. Lagrådet avstyrkte därför de remitterade lagförslagen. Regeringen pekade bl.a. på att tidsbrist inte medgav någon sedvanlig remissbehandling av förslagen (prop. 1996/97:21). Synpunkter inhämtades i stället under arbetets gång från och och verkens synpunkter beaktades i allt väsentligt. Dessutom tillkom att regeringens förslag varit känt , och berörda näringar hade därigenom haft möjlighet att komma in med synpunkter på förslagets utformning. Enligt propositionen hade regeringen vidare beaktat Lagrådets synpunkter på lagtexten, och regeringens bedömning var att förslagen inte kunde antas leda till sådana tillämpningsproblem att det av den anledningen fanns skäl att inte lägga fram förslagen för . Eftersom propositionens förslag i realiteten innebar att ett helt nytt moment, en generell progressiv avgiftsskala, infördes, skulle dock regeringen följa upp effekterna av de föreslagna åtgärderna och föreslå åtgärder för att undanröja eventuella tillämpningsproblem. En central fråga vid beräkning av sysselsättningseffekter är vem som får del av en skatte- eller avgiftssänkning och hur den slutligen påverkar reallönerna. Frågan om hur skatterna övervältras och resulterar i lägre lön eller kapitalavkastning efter skatt, den s.k. incidensen, är avgörande för en skatts fördelningseffekter. Huvudsyftet med detta kapitel är att redovisa teoretiska och empiriska resultat vad gäller frågan hur skatter kan påverka sysselsättning och arbetslöshet. I avsnitt 3.1 diskuteras teoretiska samband mellan skatter och priser, dvs. vem som bär bördan av en skatt respektive tillgodogör sig en sänkt skatt. Det kan dock finnas anledning att anta att utformningen av t.ex. en skattesänkning har betydelse för vem som tillgodogör sig sänkningen. Avsnitt 3.2 innehåller därför några teoretiska aspekter sänkning av socialavgifterna, dvs. den som är föremål för denna granskning. Avsnitt 3.3 innehåller en genomgång av empirisk forskning. I avsnitt 3.4 redovisas avslutningsvis de konventioner som utnyttjas av för beräkning och redovisning av budgeteffekter vid förändrade skatte- och avgiftsregler. En viktig del i dessa konventioner är antaganden om hur en förändring av socialavgifterna övervältras. Skatters incidens - teoretiska aspekter Skatters effekter på sysselsättning beror på hur skatter övervältras på respektive part på arbetsmarknaden, vilket i sin tur beror på arbetskraftsefterfrågans och arbetskraftsutbudets lönekänslighet samt lönebildningsprocessen. Övervältringseffekter är centrala för förståelsen av hur löner och sysselsättning påverkas av beskattning. I avsnittet redovisas några begrepp och exempel som försöker förklara hur övervältring fungerar. Incidensen avgörande för sysselsättningen antas något förenklat att en subvention eller en skattesänkning sänker priset med hela subventionsbeloppet. Detta behöver emellertid inte vara fallet och är det inte heller normalt.