frsrdg · GP04RR9 · 2002-01-01 00:00:00 — Som förklaring till att museet inte tillämpar avgiftsförordningens regler om full kostnadstäckning vid utsmyckningen anger museet att de konstverk som köps in representerar ett stort värde för museet och därför tillåter sig vara generösa på denna punkt. Konstverken som tillförs museets samling ska därefter i alla sammanhang av museet presenteras på ett sådant sätt att det framgår att de har förvärvats i samarbete med SAS. Någon tidsgräns för denna exponering framgår inte av avtalet. () har till uppgift att samla och bevara föremål av betydelse för kunskapen om det svenska försvarets verksamhet. Myndigheten ska också sprida kunskap om försvarets verksamhet genom tiderna och dess roll i samhällsutvecklingen. Inom ämnesområdet ska SFHM även bedriva forskning. SFHM är tillsynsmyndighet för museer och samlingar inom Försvarsmakten samt för de museer som i olika driftsformer verkar på platser där det tidigare funnits militära förband. I myndigheten ingår , Flygvapenmuseum samt . ska fullgöra uppgifter inom myndigheten som rör lantförsvaret och statens trofésamling. Museets mål är bl.a. att visa det svenska lantförsvarets utveckling ur den vanliga människans perspektiv och att visa på kopplingen mellan försvar och samhälle. Myndigheten ska bl.a. hålla ett urval av samlingarna tillgängligt för allmänheten samt driva och stödja utställningsverksamhet och annan pedagogisk verksamhet. För detta får myndigheten enligt instruktionen (1992:514) i lämplig omfattning avgiftsbelägga verksamheten. Myndigheten får även utföra undersökningar, utredningar och andra uppdrag åt myndigheter och enskilda. För uppdragsverksamheten får myndigheten ta ut ersättning motsvarande kostnaderna för verksamheten. Avgiftsinkomsterna får disponeras av myndigheten. öppnades åter efter att ha varit stängt för allmänheten på grund av ombyggnad. Inför museets öppnande ville myndigheten ha en festlig och minnesvärd invigning, men bedömde att den inte hade de personella resurser som skulle krävas för att organisera ett sådant program. SFHM fick då ett erbjudande från att företaget kunde åta sig att arrangera invigningen med endast en förlustgaranti från myndigheten som säkerhet. Cinevision skulle i övrigt stå hela den ekonomiska risken. Företagets verkställande direktör skulle inte ta ut någon ersättning för sitt projektledarskap. Myndigheten accepterade erbjudandet utan att göra en upphandling enligt . Skriftligt avtal upprättades mellan SFHM/och . Avtalet är diariefört först året därpå (dnr 284/00). Av avtalet framgår att Cinevision tar på sig det totala ansvaret för genomförandet av en manifestation som skulle pågå i . Hela evenemanget skulle enligt avtalet finansieras av sponsorer samt med biljett-intäkter. I Cinevisions totalansvar ingick bl.a. att söka efter och sköta förhandlingarna med presumtiva sponsorer. Sponsorintäkterna beräknades vid avtalsskrivningen uppgå till . Dessutom förväntades en viss sponsring genom produkter, t.ex. drycker. Hur stora de totala kostnaderna beräknades bli framgår inte av avtalet. Den redovisade ekonomiska kalkylen är ofullständig och flertalet av ut-gifts---posterna har inte kostnadsberäknats. Museet åtar sig att betala en förlustgaranti om exkl. moms i de fall övriga aktiviteter inte skulle ge de önskade intäkterna. Cinevision står enligt avtalet hela risken för de överskjutande eventuella kostnaderna gentemot sina underleverantörer. Om evenemanget däremot skulle gå med vinst skulle överskottet tillfalla . Avtalet speglar höga förväntningar - både på evenemanget som sådant och på de intäkter som evenemanget skulle kunna generera. SFHM bedömde att förutsättningarna var gynnsamma för att hela invigningens kostnader skulle täckas med sponsormedel och att Cinevision skulle infria sina åtaganden. Myndigheten anlitade inte jurist innan avtalet undertecknades. Under planeringsfasen genomfördes regelbundna uppföljningsmöten mellan Cinevision och SFHM. Några formella budgetdiskussioner fördes dock inte. Myndigheten fann heller inga skäl att diskutera detta eftersom total-ansvaret avseende finansieringen vilade på Cinevision. Däremot begärde myndigheten att fortlöpande få veta hur presumtiva sponsorer svarat. SFHM uppger att det utifrån Cinevisions uppgifter inte fanns skäl att anta att det förelåg svårigheter att hitta sponsorer. har vid varje sammanträde och fått information om den planerade invigningen. Enligt uppgift från myndigheten har styrelsen inte haft några invändningar när det gäller handläggningen av invigningsprojektet. Invigningsfesten hölls och slutade med en stor förlust. Såväl publikintäkter som sponsorintäkter uteblev. Först innan invigningen fick SFHM:s ledning besked från Cinevision att förväntade intäkter inte skulle komma att flyta in. var en presumtiv sponsor som Cinevision länge räknade med utifrån muntliga överläggningar, men något skriftligt sponsoravtal mellan och Cinevision upprättades aldrig. Dagen före invigningen fick SFHM ett brev från där företaget meddelar att det hade för avsikt att sponsra kommande verksamhet, inte själva invigningen. efter invigningen lämnade Cinevision en preliminär redovisning för hela evenemanget. Myndighetens chef fattade då ett beslut om att betala entrébiljetterna för de gäster (1 200 st.) som inbjudit till invigningen och till det pris som Cinevision satt för just invigningskvällen. Motivet för beslutet uppges vara att de mest angelägna fordringarna, i första hand till medverkande artister, skulle kunna betalas för att undvika att nya skulle få negativ publicitet. Efter invigningen ställde ett antal leverantörer krav på SFHM för leveranser för vilka man inte fått betalt av Cinevision. Myndigheten ersatte en del av dessa krav efter att först ha rådgjort med juridisk expertis. Enligt en revisionsrapport från RRV (dnr 30-2000-0841) har SFHM uppvisat kostnader avseende invigningen om total exkl. moms, dvs. mer än vad myndigheten åtagit sig enligt avtal. RRV konstaterar att SFHM vid årsbokslutet inte redovisat några fordringar gentemot . Myndigheten har heller inte upprättat något beslutsprotokoll eller på annat sätt dokumenterat varför fakturor utöver avtalet med betalats. lämnade Cinevision in en ansökan om betalningsföre-läggande till kronofogdemyndigheten (målnr: 06-4616-01) där företaget yrkar att ska ersätta Cinevision för kostnader för invigningen till ett belopp om totalt . har bestridit Cinevisions yrkanden och ärendet har på Cinevisions begäran överlämnats till tingsrätten (akt T 658-01). har SFHM ännu inte tagit del av någon slutredovisning av projektet från Cinevision. Vid varje styrelsesammanträde efter invigningen har SFHM:s handläggning av invigningen diskuterats bl.a. i syfte att dra lärdom av misstagen. Styrelsen har dock inte diskuterat någon sponsringspolicy för myndigheten, men ställer sig enligt myndigheten positiv till de försök som gjorts och fortsatt görs för att söka sponsorer. pågår fortfarande förhandlingar mellan och /om företagets kommande sponsring av verksamhet. Effekter av utebliven sponsring - ett jämförande exempel granskade revisorer den Sydafrikasatsning regeringen genomförde med avseende på hur satsningen finansierats (Regeringens sydafrikasatsning, granskningspromemoria ). Satsningen genomfördes i form av en manifestation i med deltagande från såväl offentliga som privata aktörer. Manifestationen var tänkt att finansieras dels genom särskilt anslagna statliga medel, dels genom extern finansiering (biljettintäkter, sponsring, deltagaravgifter etc.) Ett konsultföretag fick bl.a. i uppdrag att leta fram sponsorer i . I en preliminär budget som utarbetats av sekretariatet inom gjordes bedömningen att ca skulle täckas av sponsorintäkter. Enligt sekretariatet följde konsulten aldrig upp sponsorernas löften och sjönk de beräknade sponsormedlen till . Revisorerna framförde i sin granskning att även de förväntade intäkterna om framstod som osäkra. Genom uteblivna sponsorintäkter kunde även andra aktiviteter, som inledningsvis antogs vara självfinansierade, komma att behöva finansieras från anslag på statsbudgeten. Satsningen har även grans-kats av (bet. 2000/01:KU2,- rskr. 2000/01:1). konstaterar att en del av satsningen har åsamkat staten kostnader. Dessa kostnader hade vid utskottets behandling av ärendet ännu inte fördelats på andra anslag. Inom UD hanterar en särskild arbetsgrupp slutregleringen av de ekonomiska förhållandena i samband med manifestationen. Trots försök har det enligt uppgift från UD ännu inte gått att klarlägga vilka sponsormedel som influtit. är central förvaltningsmyndighet för tillsynen över finansiella marknader, kreditinstitut och det enskilda försäkringsväsendet. De övergripande målen för verksamhet är att bidra till finanssektorns stabilitet och effektivitet samt att verka för ett gott konsumentskydd. Enligt instruktion (1996:596) finns regler om bisysslor för myndighetens tjänstemän. En tjänsteman får inte, varken för egen del eller annans räkning, driva eller ha del i ett företag vars verksamhet faller inom inspektionens tillsynsområde. Han eller hon får heller inte vara anställd hos eller åta sig uppdrag för ett sådant företag. Generaldirektören får inte utan regeringens tillstånd ha lån hos företag som står under inspektionens tillsyn. Under myndighetens tillsyn står 2 500 företag, exempelvis banker och andra kreditinstitut, värdepappersbolag och fondbolag, börser, försäkringsbolag och försäkringsmäklare. För att driva en verksamhet som erbjuder finansiella tjänster krävs tillstånd av . Myndigheten ingriper mot företag som bryter mot lagar och regler på finansmarknaden, ytterst genom att dra in deras tillstånd. tar ut offentligrättsliga avgifter, bl.a. tillsynsavgifter och ansökningsavgifter. Dessa avgifter, vilka myndigheten inte får disponera, uppgick till ca . Myndigheten tar också ut avgifter enligt avgiftsförordningen 4 § och 15 § (avgifter för kopior, bevis och registerutdrag). I övrigt finns inget bemyndigande enligt regleringsbrev för myndigheten att bedriva uppdragsverksamhet och därmed ta ut avgifter från företag och enskilda. Förutom tillsyns- och analysuppgifter ska myndigheten medverka i internationellt samarbete som rör inspektionens verksamhetsområde. är medlem i IOSCO (Commission), en global samarbetsorganisation för värdepappersfrågor inom finansmarknaden. I IOSCO ingår ca 85 tillsynsmyndigheter som medlemmar, 36 börser och marknadsplatser som anslutna medlemmar samt 120 större värdepappersföretag och branschorganisationer som observatörer. Värdskapet för organisationens årsmöten cirkulerar bland medlemmarna. Vid årsmötet anmälde att de kunde åta sig värdskapet 2001. Den 26:e årliga konferensen kommer att hållas i . hade inför årsmötet underhandskontakter med angående värdskapet för konferensen för att muntligt försäkra sig om ett ekonomiskt bidrag från regeringen. Något formellt regeringsuppdrag att arrangera konferensen för räkning har inspektionen inte fått. För de praktiska arrangemangen kring konferensen anlitar inspektionen , som upphandlats enligt . Enligt uppgift från brukar av tradition finansieras med deltagaravgifter, bidrag från arrangörslandet samt intäkter från några utvalda sponsorer. har beslutat att använda samtliga av dessa finansieringsalternativ för årets konferens. De totala kostnaderna för konferensen har preliminärt budgeterats till ca . Regeringen har inför planeringen av konferensen utlovat ett stöd om . Enligt regeringsbeslut överfördes till (Fi 2000/3727). I regeringens tilläggsbudget till statsbudgeten föreslår regeringen att resterande belopp om tillförs myndigheten. Regeringen har också i beslut gett i uppdrag att redovisa de kostnader och intäkter som konferensen medför. Intäkter från deltagaravgifter beräknas kunna uppgå till ca . har därutöver budgeterat intäkter från sponsring om maximalt . Syftet med att söka finansiering från sponsorer menar inspektionen är att minimera statens kostnader. Företag under FI:s tillsyn bland sponsorerna För konferensens finansiering har knutit till sig nio företag/orga-nisa-tioner som sponsorer, varav åtta står under inspektionens tillsyn. Överläggningar med , den organisation som har utsetts till att vara konferensens huvudsponsor och samarbetspartner, inleddes redan i samband med att åtog sig värdskapet. Inspektionen har sedan fört diskussioner med OM om vilka ytterligare sponsorer som skulle kunna vara tänkbara. Kontakter togs med ett utvalt antal större internationellt verksamma institut, inkl. , som exponerar sig mot den globala värdepappersmarknaden och som kunde tänkas ha ett intresse av att synas i ett internationellt sammanhang. Myndigheten har inte dokumenterat hur urvalet av sponsorerna har gått till. Av de totalt tio tillfrågade företagen/instituten avböjde två från att delta. uppger att muntliga avtal om sponsring träffades med sju företag samt . har därefter upprättat skriftliga samarbetsavtal där villkoren för sponsringen närmare regleras. , före konferensens genomförande, är det sista av de totalt nio skriftliga avtalen upprättade. Enligt avtalen uppgår sponsringen till ett sammanlagt värde om maximalt . Diarienummer finns inte angivet på något av de avtal revisorerna tagit del av. och OM har i samarbetsavtalet kommit överens om att tillsammans och till lika delar slutligt svara för de totala kostnaderna för konferensen sedan utgifter och övriga intäkter (deltagaravgifter och sponsorbidrag) avräknats. Parterna ska vardera stå för ett belopp om maximalt . Om kostnaderna understiger det totala åtagandet ska parternas respektive åtagande minskas i motsvarande grad. Om kostnaderna för konferensen överstiger åtagandet ska ensam stå för den överskjutande kostnaden. Av OM:s totala åtagande erläggs i form av sponsorbidrag innan konferensens genomförande. Enligt de slutna avtalen, huvudsponsoravtalet undantaget, varierar sponsormedlen mellan och plus moms. Intäkterna från den enskilde sponsorn ska användas för att täcka vissa kostnader i samband med en måltid . Företaget får då även stå som värd för måltiden. De motprestationer som erbjuder är framför allt exponering. Åtagandena från sida består i att exponera företaget i konfe-rens-trycksaker såsom program och menyer samt på konferensens webbplats. Företaget får även ha en monter uppställd på under konferensen. Därutöver har företaget rätt att delta med 20 personer i konferensens öppna program inkl. lunch samt med mellan 10 och 20 personer där företaget har värdskapet. De avtal som tecknats mellan och de sponsrande företagen har i huvudsak en likartad utformning. Av samtliga avtal framgår den summa pengar företaget ska bidra med och vilka rättigheter företaget har vad gäller exponering, medverkan m.m. Endast ett av avtalen reglerar dock frågor rörande avtalets giltighetstid, när betalning ska erläggas och hur eventuella tvister ska lösas. Enligt uppgift från inspektionen har företaget i detta fall själv velat stå för utformningen av avtalet och inte velat tillämpa den mall som använt i övriga fall. Även överenskommelsen med skiljer sig från de övriga. Här har en muntlig överenskommelse gjorts mellan och som senare skriftligt bekräftas genom ett dokument som endast undertecknats av . För en tillsynsmyndighet råder höga krav på opartiskhet. Myndigheten ska stå oberoende i förhållande till de företag/institut den har tillsyn över. Enligt uppgift från har frågan om lämpligheten i att ta emot sponsormedel från tillsynsobjekt diskuterats internt inom inspektionen innan beslut tagits om värdskapet för konferensen. Inom myndigheten har man emellertid inte bedömt att det föreligger någon risk med att ingå sponsoravtal med tillsynsobjekt eftersom konferensen ska genomföras skild från inspektionens verksamhet i övrigt. Vid granskningen har framkommit att varken har tagit något formellt myndighetsbeslut eller upprättat någon intern promemoria som beskriver på vilka grunder inspektionen vänder sig till tillsynsobjekt för sponsring. har heller inget att erinra mot inspektionens konferensåtagande och samarbetet med sponsorer. Styrelsen informerades om konferensen och det planerade samarbetet med huvudsponsorn första gången . Därefter har styrelsen berört frågan då den beslutade om budgetunderlag för avseende budget (dnr 1594-00-100), där inspektionen gör en hemställan om att för få en förstärkning med för att arrangera . har kännedom om att konferensen till stor del ska finansieras med sponsormedel och frågan har ur en lämplighetsaspekt diskuterats med . Då konferensen anses vara väl avgränsad från den löpande tillsynsverksamhet som inspektionen bedriver har departementet inte funnit anledning att ifrågasätta lämpligheten i att sluter affärsöverenskommelser med tillsynsobjekt. Revisorernas överväganden och förslag revisorers granskning omfattar sponsring av statliga myndigheter. Sponsring av statliga institutioner i annan organisatorisk form, t.ex. bolag och stiftelser på kulturområdet, ingår således inte. Flera av de iakttagelser som görs i granskningen kan dock vara giltiga även för sådana verksamheter. Totalt omfattar granskningen 18 myndigheter som har eller har haft ett samarbete med sponsorer. Hälften av dessa är museimyndigheter. Sponsring är en relativt ny finansieringsform inom statlig förvaltning. Det saknas allmänna riktlinjer för sponsring och även mer specifika regler för hur sponsring ska hanteras av myndigheterna i t.ex. redovisningen. Om sponsring är ett effektivt sätt att öka resurserna till myndigheternas verksamhet är oklart. Mycket tyder på att myndigheternas ekonomiska uppföljning och utvärdering av sponsringsverksamheten har stora brister eller är obefintlig. Principiella utgångspunkter för sponsring Statsmakterna har uttalat sig positivt om sponsring, framför allt för kultursektorns vidkommande. Några allmänna riktlinjer för vilka statliga verksamheter som får ta emot sponsring och i vilken omfattning har däremot inte utfärdats. Ingen av de myndigheter som ingår i granskningen har i regleringsbrev ett bemyndigande om att få finansiera sin verksamhet med sponsorintäkter. Förtroendet för myndighetens kärnverksamhet Revisorerna vill framhålla att det för statliga myndigheter finns vissa risker med sponsringssamarbete. Förvaltningsmyndigheter ska iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Ett samarbete med sponsorer bör enligt revisorernas uppfattning därför noga övervägas. Samarbetet ska t.ex. inte stå i strid med övergripande politik och politiska mål, ej heller med myndighetens mål och grundprinciper. I verksamheter där myndighetsutövning gentemot enskilda eller företag förekommer bör särskild försiktighet iakttas vid finansiell samverkan med extern part. En myndighets objektivitet ska inte kunna ifrågasättas. Bara misstanken om att en myndighet inte agerar opartiskt kan rubba förtroendet för myndigheten och vara till skada för dess verksamhet. I granskningen har framkommit att i samband med värdskapet för en internationell värdepapperskonferens har vänt sig till sponsorer för att få hjälp med finansiering. Sammanlagt beräknas sponsorintäkterna utgöra mer än hälften av konferensens finansiering. Åtta av de totalt nio företag eller organisationer som myndigheten slutit sponsoravtal med står under myndighetens tillsyn. Varken , dess styrelse eller har bedömt att det föreligger någon risk med att motta sponsormedel från tillsynsobjekt eftersom konferensen genomförs skild från inspektionens verksamhet i övrigt. Revisorerna gör en annan bedömning. Att en tillsynsmyndighet sluter affärsöverenskommelser med företag som står under dess tillsyn anser revisorerna är olämpligt. Det finns en risk för jävs-liknande förhållanden och ett ifrågasättande av Finan Myndigheten och dess kärnverksamhet kan därmed komma att lida skada. Kärnverksamheten kan även komma att lida skada om t.ex. myndighetens sponsoravtal eller handlande i samband med sponsring leder till kritik från allmänhet eller medier eller om en tvist mellan parterna uppstår. Två av de museimyndigheter som revisorerna granskat närmare har utsatts för massmedial uppmärksamhet och fått kritik för evenemang där sponsring finns med i bilden. Revisorerna anser att regeringen inte på ett tillfredsställande sätt har tagit ställning till vilka verksamheter och vilka myndigheter som får motta sponsring. Tillstånd från regeringen bör enligt revisorernas uppfattning krävas för sponsring eftersom denna finansieringsform i normalfallet inte kan anses vara förenlig med myndighetsutövning. Finansiella risker och kostnader för sponsring Det finns enligt revisorernas uppfattning också skäl att beakta de risker av finansiell art som exempelvis en övertro på sponsring som intäkts-källa kan föranleda. Revisorerna har i granskningen sett exempel på projekt där stora förväntningar ställts till sponsring som huvudsaklig finansieringskälla, men där finansieringen tryggas genom skriftliga sponsoravtal först i ett sent skede av planeringen eller inte alls. Genom uteblivna sponsorintäkter kan kostnader komma att belasta myndighetens anslag och därmed påverka verksamheten. I det granskade fallet om invigning förväntades sponsorintäkterna bli omfattande, men visade sig utebli helt. Trots ett bristfälligt budgetunderlag från den konsult som åtagit sig att arrangera invigningen tog myndigheten på sig en förlustgaranti i de fall övriga aktiviteter inte skulle ge de önskade intäkterna. Myndigheten överskred sina skyldigheter enligt avtalet med konsulten genom att utbetala nära fyra gånger så mycket pengar jämfört med vad som överenskommits. Dessa kostnader har kommit att belasta myndighetens övriga verksamhet. Enligt revisorernas uppfattning borde grundfinansieringen av projektet ha varit löst och avtal med sponsorer slutna i ett inledande skede av planeringen då det fortfarande fanns möjlighet att stoppa eller sänka ambitionsnivån i projektet. Myndigheten kringgick lagen om offentlig upphandling när konsulten anlitades och fick på detta sätt heller inget alternativt koncept för invigningen och dess finansiering att jämföra med. Revisorerna är kritiska till hur myndigheten hanterat detta ärende. Revisorerna kan även konstatera att sponsringen tar resurser i anspråk. För de myndigheter som har en fortlöpande sponsringsverksamhet och flera parallella sponsorer kan dessa resurser vara betydande. Resurser krävs både för att söka efter sponsorer, för att tillhandahålla de förmåner myndigheten förbundit sig vid i avtal och för att i övrigt administrera och följa upp verksamheten. En museimyndighet i granskningen har som ett led i en strategisk satsning på sponsring inrättat en heltidstjänst enbart för sponsring och PR. Revisorerna menar att det finns anledning att anta att intäkterna av sponsring är konjunkturberoende. Därmed framstår det som viktigt att myndigheten inte dimensionerar sin normala verksamhet så att den förutsätter en extern finansiering. Regeringen bör ta ställning till vilka myndigheter eller vilka verksamheter som får finansieras med sponsring. En myndighets rätt att finansiera sin verksamhet med sponsring bör komma till uttryck i regleringsbrev på samma sätt som gäller för uppdragsfinansiering. Riktlinjer för sponsringens omfattning bör också anges i regleringsbrev liksom krav på återrapportering. Sponsring omfattas inte av något särskilt regelverk och begreppet har inte närmare definierats. Revisorerna har för en definition fått vända sig till de intresseorganisationer som finns på området för att få vägledning. Flera myndigheter i granskningen har uttryckt en osäkerhet om ifall det stöd de får från företag är att betrakta som sponsring eller ej. Gränsdragningsproblem föreligger framför allt gentemot bidrag och donationer (utan direkt motprestation) och uppdragsverksamhet (som är avgiftsbelagd). I granskningen noteras att termen uppdragsfinansiering inte heller har givits en entydig definition. Statskontoret har tidigare uppmärksammat att begreppet tolkas på olika sätt och att det är svårt att skilja uppdragsverksamhet från andra typer av kommersiell verksamhet.