frsrdg · GP04JO1 · 2002-01-01 00:00:00 — I 3 § kungörelsen (1962:394) [med vissa bestämmelser rörande ansökan om pension enligt lagen om allmän försäkring, m.m.] sägs bland annat att för en underårig sökande skall ansökningen undertecknas av förmyndaren. För sökande som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § skall ansökningen undertecknas av denne, om det kan anses ingå i uppdraget. Är en annan sökande ur stånd att själv underteckna ansökningen, får i den ordning som föreskriver ansökningen undertecknas av viss eller vissa med sökandens förhållanden förtrogna personer. I 2 § första stycket föreskrifter (RFFS 1998:7) om ansökan om pension sägs att om sökanden på grund av psykisk sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat därmed jämförligt tillstånd inte kan förstå ansökans innebörd, får ansökan i stället undertecknas av två trovärdiga personer, som är väl förtrogna med sökandens förhållanden. I ett intyg skall dessa personer redogöra för orsaken till att sökanden inte kunnat underteckna ansökan samt för de omständigheter som gör att de är väl förtrogna med hans förhållanden. Detta innebär att möjligheten att i den enskildes ställe underteckna ansökan om pension är begränsad till vad som sägs i nämnda kungörelse och RFV:s föreskrifter. anser att det förfarande som JO noterat vid sitt besök vid läns allmänna försäkringskassa inte har skett i enlighet med RFV:s föreskrifter (RFFS 1998:7) om ansökan om pension. I det aktuella ärendet hade en korrekt handläggning resulterat i en begäran om komplettering av den insända ansökan i enlighet med 2 § första stycket nämnda föreskrifter. Bestämmelser om gode män och deras verksamhet finns bl.a. i 11 och 12 kap. (FB). I 11 kap. 4 § första stycket FB anges att rätten, om det behövs, skall besluta att anordna godmanskap för den som på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. Ett sådant beslut får inte meddelas utan samtycke av den för vilken godmanskap skall anordnas, om inte den enskildes tillstånd hindrar att hans eller hennes mening inhämtas. En rättshandling som en god man har företagit utanför sitt förordnande är enligt 5 § första stycket samma kapitel inte bindande för den som förordnandet avser. En rättshandling som utan dennes samtycke företagits inom ramen för förordnandet är inte heller bindande för den som förordnandet avser, såvida inte denne på grund av sitt tillstånd varit ur stånd att ge uttryck för sin mening eller denna av annan orsak inte har kunnat inhämtas. Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eller sin egendom, får rätten enligt 11 kap. 7 § första stycket FB besluta att anordna förvaltarskap för honom eller henne. Förvaltarskap får dock inte anordnas, om det är tillräckligt att godmanskap anordnas eller att den enskilde på något annat, mindre ingripande, sätt får hjälp. Rätten skall, enligt 11 kap. 17 § första stycket FB, innan den anordnar förvaltarskap, inhämta läkarintyg eller annan likvärdig utredning om den enskildes hälsotillstånd. Detta gäller även i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 §, när den enskilde inte har lämnat sitt samtycke. Av 12 kap. 2 § första stycket FB framgår att gode män och förvaltare skall, i den mån det följer av deras förordnande, bevaka rätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörja för deras person. Som framgår ovan finns regler avseende ansökan om handikappersättning i kungörelsen (1962:394) med vissa bestämmelser rörande ansökan om pension enligt lagen om allmän försäkring, m.m. och föreskrifter (RFFS 1998:7) om ansökan om pension. Enligt 3 § av den nämnda kungörelsen skall ansökan undertecknas av sökanden. Enligt andra stycket i samma paragraf skall för en underårig sökande ansökningen undertecknas av förmyndaren. För sökande som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § skall ansökningen undertecknas av denne, om det kan anses ingå i uppdraget. Är en annan sökande ur stånd att själv underteckna ansökningen, får i den ordning som föreskriver ansökningen undertecknas av viss eller vissa med sökandens förhållanden förtrogna personer. Av RFFS 1998:7 framgår bl.a. följande. Om en annan sökande än den som har en förmyndare eller förvaltare är ur stånd att själv underteckna ansökan men förstår ansökans innebörd får denna undertecknas med handen på pennan. I sådana fall skall två trovärdiga personer redogöra för orsaken till att sökanden inte kunnat skriva sitt namn. De skall också intyga att sökanden tagit del av de uppgifter som lämnats i ansökan och bekräftat riktigheten av dem (1 §). Om sökanden på grund av psykisk sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat därmed jämförligt tillstånd inte kan förstå ansökans innebörd, får ansökan i stället undertecknas av två trovärdiga personer, som är väl förtrogna med sökandens förhållanden. I ett intyg skall dessa personer redogöra för orsaken till att sökanden inte kunnat underteckna ansökan samt för de omständigheter som gör att de är väl förtrogna med hans förhållanden (2 §). Som jag har redogjort för ovan kan en god man förordnas för att bevaka någons rätt, förvalta någons egendom och sörja för någons person. Det är förordnandet som anger ramen för den gode mannens behörighet. Om inte annat sägs får den gode mannens uppdrag anses omfatta alla tre uppgifterna. Detsamma gäller givetvis även för förvaltare. Uppgiften "bevaka rätt" kan bestå av att i någon särskild rättshandling ta tillvara huvudmannens intressen. Uppgiften är emellertid ofta inte specificerad utan anges bara i en generell bemärkelse. Den gode mannen har då att vid behov bevaka huvudmannens intressen i allmänhet. Att "förvalta egendom" innebär förvaltning av all egendom som tillhör huvudmannen, dvs. att sköta huvudmannens ekonomi. Slutligen innebär uppgiften "sörja för person" att den gode mannen skall se till att huvudmannen får en så bra vård och omsorg som möjligt. Det kan ibland vara svårt att skilja mellan de olika uppgifterna bevaka rätt, förvalta egendom och sörja för person. Rent allmänt kan sägas att även om en god man förordnats för att bistå någon i en rättslig angelägenhet bör han vara skyldig att sörja för huvudmannens person i den mån det kan anses erforderligt. - Den gode mannen bör ses som ett biträde åt huvudmannen. Den gode mannen bör således så långt möjligt samråda med sin huvudman och även inhämta huvudmannens samtycke till de rättshandlingar som han vill företa för dennes räkning. Undantag från denna regel gäller i fall då huvudmannens sinnestillstånd e.d. hindrar att samtycke lämnas. Den gode mannen är då behörig att själv företa rättshandlingar inom ramen för sitt förordnande och för huvudmannens bästa. - En ledande princip är att den som behöver bistånd i ekonomiska eller personliga angelägenheter inte utsätts för mer ingripande åtgärder än nödvändigt. Förvaltarskapet innebär att den enskilde fråntas sin bestämmanderätt i sådana angelägenheter som omfattas av förvaltarförordnandet. Detta är en viktig skillnad i förhållande till godmansinstitutet, som åtminstone formellt inte inverkar på den enskildes rättshandlingsförmåga (se prop. 1987/88:124 s. 136 f.). Ett förvaltarskap kan vara motiverat om risken är överhängande för att en god man och huvudmannen ingår kolliderande rättshandlingar. Ett förvaltarförordnande bör dock inte komma i fråga i fall där den enskilde visserligen saknar förmåga att sköta sina angelägenheter men där det inte föreligger någon risk att han vidtar några dispositioner till skada för sig själv. Som framgår ovan är det rättens förordnande som anger omfattningen av den gode mannens behörighet. Vilka åtgärder som den gode mannen har rätt att vidta för huvudmannens räkning får således bedömas utifrån detta. min mening bör det generellt sett inte föreligga något hinder mot att den gode mannen för huvudmannens räkning ansöker om handikappersättning eller andra pensionsförmåner, om det kan anses ingå i uppdraget. Tvärtom anser jag att en sådan åtgärd kan ses som en naturlig del i den gode mannens uppdrag. Denne har ju alltid att handla på det sätt som bäst gagnar huvudmannen. Det anförda gäller självfallet under motsvarande förutsättningar för förvaltare. Undantag från den gode mannens behörighet i aktuellt avseende måste dock anses gälla om det skulle framkomma att huvudmannen motsätter sig den gode mannens handlande. Risken för att en sådan situation skall uppkomma bedömer jag emellertid som mycket liten, delvis på grund av att många godmanskap anordnas utan att det är möjligt att inhämta huvudmannens mening. I det inledningsvis nämnda ärendet hos hade kassan godtagit en ansökan om handikappersättning, som för huvudmannens räkning undertecknats av den gode mannen. Enligt min mening har den gode mannen en sådan behörighet enligt regler, om det anses ingå i uppdraget. Frågan om det kan anses ingå i uppdraget får naturligtvis besvaras utifrån rättens förordnande. - Jag delar således inte den uppfattning som RFV har gett uttryck för i sitt remisssvar. Under min utredning av detta ärende har jag noterat följande. Som framgår ovan anges det uttryckligen i kungörelsen med vissa bestämmelser rörande ansökan om pension enligt lagen om allmän försäkring, m.m. att en förvaltare kan underteckna en pensionsansökan, om det kan anses ingå i uppdraget. Liknande bestämmelser, dvs. att en förvaltare och även en god man kan begära insatser eller i övrigt ansöka om en förmån för huvudmannens räkning, återfinns på skilda håll i lagstiftningen, se t.ex. 8 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och 11 § lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer. Det förhållandet att lagstiftaren ibland uttryckligen angett vad som redan måste anses följa av regler om gode män och förvaltare är enligt min mening olyckligt. En sådan reglering kan få till följd att handläggare vid berörda myndigheter får en felaktig uppfattning om gode mäns och förvaltares behörighet att vidta åtgärder för deras huvudmäns räkning. Än mera olämpligt anser jag det vara då lagstiftning och tillämpningsföreskrifter anvisar en lösning som direkt avviker från . Enligt min mening saknas anledning att i nu aktuell lagstiftning reglera förvaltares och gode mäns behörighet. Den reglering av förvaltares och gode mäns behörighet och den lösning av de - sannolikt mycket få - konfliktsituationer som kan uppkomma bör bedömas enligt regler. Mot denna bakgrund får jag härmed, efter samråd med chefsJO , enligt 4 § (1986:765) lagen med instruktion för ombudsmän, väcka fråga om författningsändring. Jag överlämnar därför en kopia av detta beslut till (). Jag överlämnar också en kopia av beslutet till socialförsäkringsutskottet för kännedom. Kritik mot en för-säk-rings-kas-sa för långsam handläggning av ett ärende om arbetsskadelivränta. Även fråga om underlåtenhet att svara på brevförfrågningar (Dnr 4867-1999) I en anmälan klagade på handläggning av ett ärende om arbetsskadelivränta rörande C.H. anförde att det gått kassan fattade ett beslut rörande C.H:s arbetsskadeersättning utan att kassan kunnat prestera något förslag till beslut i livräntefrågan. Av de handlingar bifogat framgick i huvudsak följande. Länsrätten meddelade en dom vari C.H. tillerkändes rätt till arbetsskadeersättning för tid efter . Med anledning av länsrättens dom fattade ett beslut vari C.H. tillerkändes arbetsskadeersättning för . skrev till och uppgav att C.H. underrättat honom om att kassan hade för avsikt att pröva livräntefrågan samt att såsom ombud nu avvaktade kassans kommunicering i ärendet. skrev återigen till kassan och bad om besked när kassan räknade med att kommunicera i ärendet. I ett brev återkom med sin förfrågan och begärde att få kopia av journalanteckningar i ärendet. Han återkom därefter med sin begäran och . skrev ett brev till honom och upplyste honom om att anledningen till att han inte hade erhållit några journalanteckningar var att dessa hade kommit bort. Vidare uppgav att kassan ännu inte fått in något livränteunderlag från C.H:s arbetsgivare, vilket var anledningen till att livräntan ännu inte prövats. Anmälan remitterades till för yttrande. Kassan anförde i remissvaret genom direktören följande. Inledningsvis konstaterar att upprättade journalanteckningar avseende handläggningen i ärendet synes ha förkommit. Det går därför inte att i detalj redovisa vad som förevarit i ärendet, utan ledning får sökas av övriga handlingar i ärendet. beslutade att godkänna C.H:s allergiska och astmatiska besvär som arbetsskada och bedömde att orsakssamband förelåg t.o.m. . I dom förklarade länsrätten att C.H. var berättigad till ersättning enligt LAF även för tid efter . skrev till C.H. och bad honom att själv till överlämna de uppställningar han gjort över de inkomstförluster han gjort på grund av arbetsskadan. efterkom länsrättens dom genom att i socialförsäkringsnämnden pröva tiden för orsakssamband och fann att C.H. var berättigad till livränta för tiden 1993. skickades beslut till C.H. Under tiden november 1997-mars 1998 gav C.H. in ett stort antal handlingar med beräkningar av sin inkomstförlust. in med en beräkning daterad från sin arbetsgivare avseende inkomstbortfall varvid ett genomsnitt om /mån uppgavs. kom in med synpunkter och invändningar på beräkningen. Av en skrivelse från C.H. som kom in till framgår att handläggaren vid telefonsamtal sagt att inkomstuppgifter ännu inte kommit från arbetsgivaren. Vidare framgår att ett missförstånd mellan C.H. och arbetsgivaren angående vem som skulle skicka in uppgifterna synes ha uppstått. Under tiden september 1998-februari 1999 kom C.H. in med omfattande beräkningsunderlag, läkarintyg m.m. skrev till och bad att få kopior av kassans journalanteckningar i ärendet. skrev till C.H:s arbetsgivare och upplyste om att uppgifterna i skrivelsen daterad inte räckte för att fastställa ett livränteunderlag och begärde en precisering av C.H:s bruttolön , dvs år för år , vilken bruttolön han skulle ha haft om han inte blev omplacerad respektive vilken hans faktiska bruttolön var. I skrivelsen angavs även att kassan vore tacksam för svar så snabbt som möjligt då ärendet dragit ut . påminde om sin begäran att få kopior av journalanteckningarna. in med en sammanställning över sina bruttolöner enligt taxeringarna . Sammanställningen uppgavs vara upprättad i samråd med arbetsgivaren, men denne hade dock inte undertecknat handlingen. påminde återigen om journalanteckningarna. skrev till och upplyste om att journalanteckningarna i ärendet kommit bort, men att handläggaren nog ändå kunde lämna svar angående handläggningen om så önskades. I skrivelsen angavs också att problemet var att inte får in något livränteunderlag från arbetsgivaren och att denne tillskrivits utan resultat. in med ytterligare handlingar med beräkningar av sin inkomstförlust. Enligt 7 § förvaltningslagen skall varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. har i sin verksamhetsplan som målsättning att arbetsskadeärenden skall handläggas och avslutas . Härmed avses den totala handläggningstiden dvs. redan från det att ett yrkande eller en anmälan kommer in. (var andelen avslutade ärenden inom målsatt tid dock .) I förevarande fall har ärendet dragit ut efter det att frågan om rätten till livränta avgjorts och endast beräkningen av inkomstförlust återstod. Det finns ingen lagstadgad skyldighet för att agera på visst sätt när det gäller fastställande av livränteunderlag dvs. hur inkomstuppgifter skall erhållas inför beräkningen av inkomstförlust. Enligt 8 kap. 7 § lagen om arbetsskadeförsäkring är arbetsgivaren skyldig att lämna vissa upp gifter till i arbetsskadeärenden (efter begäran därom). I arbetsskadeärenden handläggs normalt sett delfrågan om fastställande av livränteunderlaget hos på så sätt att det är som initierar kontakten med den försäkrades arbetsgivare för att infordra nödvändiga inkomstuppgifter. Om svar inte kommit in sänds en påminnelse. Om svar ändå inte erhålls tar kontakt med arbetsgivaren eller ber den försäkrade hjälpa till. I C.H:s ärende fattades beslut om livränta . kom en ansenlig mängd handlingar med inkomstuppgifter in från C.H. liksom även ett otillräckligt beräkningsunderlag från arbetsgivaren daterat . Det omfattande materialet kan förvisso i sig ha bidragit till att ärendet dragit ut . Först skrev emellertid till arbetsgivaren med begäran om inkomstuppgifter. Eftersom någon ledning inte står att hämta i journalanteckningarna - på grund av att de förkommit - är det möjligt att en begäran har skickats och resulterat i det beräkningsunderlag som småningom kom in. Någon kopia av en sådan begäran finns inte i akten, men av C.H:s skrivelser framgår att missförstånd tycks ha uppstått mellan honom och arbetsgivaren angående vem som skulle lämna inkomstuppgifterna till ; en omständighet som tyder på att kan ha initierat upprättandet av beräkningen daterad . Om så var fallet borde givetvis på ett stadium i handläggningen än tillskrivit arbetsgivaren och påmint om hans lagstadgade skyldighet att lämna uppgifter. Behovet av insatser avseende handläggningen av arbetsskador på det aktuella lokalkontoret uppmärksammades . Åtgärder sattes in och uppföljningar av de då pågående ärendena gjordes . Dessvärre kom C.H:s ärende av oförklarliga skäl inte att omfattas av uppföljningarna. Om ärendet hade ingått i uppföljningarna hade det åtgärdats . Anledningen till dröjsmålet står således endast att finna i den mänskliga faktorn. Enligt 4 § förvaltningslagen skall frågor av enskilda besvaras . har inte förrän efter två påminnelser om sin begäran att få kopior av journalanteckningarna i ärendet fått svar från . Likaså har C.H. i ett flertal av de skrivelser som han skickat till haft frågeställningar m.m. som borde besvarats. Så har emellertid inte skett alternativt skett först . anser sig inte ha följt förvaltningslagens bestämmelser härvidlag. Enligt 15 § förvaltningslagen skall uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för utgången i ärendet antecknas av myndigheten. Såsom tidigare nämnts står journalanteckningarna i ärendet inte att finna. är väl medveten om sin skyldighet att föra sådana anteckningar. Det som hänt är en icke acceptabel företeelse som dessutom kan påverka den fortsatta handläggningen. Sammanfattningsvis ser allvarligt på det inträffade. I tiden efter nämnda uppföljningar har omfördelning av vissa arbetsuppgifter skett på det aktuella kontoret och därigenom har risken för att ett liknande misstag skall inträffa igen minimerats. har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret men har inte hörts av. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande. fattade beslut gällande C.H:s rätt till livränta . Därefter återstod endast att beräkna livränteunderlaget. efter kassans beslut var beräkningen fortfarande inte klar. Av remissvar framgår att anledningen till den utdragna handläggningen verkar vara att C.H. själv gett in ett omfattande material rörande sina inkomster till och att kassan dessemellan inte på något aktivt sätt tycks ha drivit ärendet framåt. in en av arbetsgivaren gjord beräkning av sina inkomster. Först , , skrev till C.H:s arbetsgivare och uppgav att kassan behövde kompletterande uppgifter i ärendet. har vidare underlåtit att besvara flera förfrågningar om ärendet från C.H:s ombud . Även när i samband därmed begärde kopia av journalanteckningar underlät att besvara hans begäran. Först efter två påminnelser fick han svar på sin begäran. Orsaken till dröjsmålet var att journalanteckningarna var försvunna. Jag anser att det är mycket anmärkningsvärt att bara lade förfrågningar åt sidan utan att besvara dem. borde i stället så fort som möjligt ha upplyst om att kassan inte kunde tillmötesgå hans begäran om att få kopior av journalanteckningarna eftersom dessa var försvunna. - Jag finner det självfallet också anmärkningsvärt att journalanteckningarna i ärendet försvunnit. Sammantaget instämmer jag i bedömning av det inträffade. Kassan förtjänar således allvarlig kritik för bristerna i handläggningen av ärendet. Kritik mot en försäkringskassa för långsam handläggning av ett arbetsskadeärende, särskilt när det gäller tiden efter det att ärendet återförvisats till kassan av domstol (Dnr 3906-2000) I en mot all-män-na för-säk-rings-kas-sa riktad anmälan klagade . på kassans handläggningstid av ett arbetsskadeärende. I anmälan anförde hon bl.a. att Länsrätten i i beslut återförvisade hennes arbetsskadeärende till kassan för erforderlig handläggning. Hon hade för anmälan - - ännu inte erhållit något beslut från kassan. För-säk-rings-kas-san yttrade sig efter remiss. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv följande i bedömningsdelen. Av utredningen i ärendet framgår bl.a. följande. begärde att kassan skulle pröva om hon varit utsatt för skadlig inverkan i arbetet. Efter utredning med långa uppehåll beslutade kassan att inte betala ut ersättning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. beslut överklagades till länsrätten, som i beslut upphävde kassans beslut och visade målet åter till kassan med motiveringen att målet enligt länsrättens bedömning inte kunde anses så utrett som dess beskaffenhet krävde. Någon handläggning med anledning av länsrättens dom skedde inte då kassans försäkringsläkare rekommenderade en remiss till Arbets- och miljömedicinenheten vid i (UAS). Ärendet blev sedan återigen liggande utan åtgärd. övertogs ärendet av ett annat kontor. Inte förrän remitterades B.O. till UAS för bedömning. Utlåtande från UAS kom in till kassan . Efter kommunicering kom B.O. in med ett yttrande . Med anledning härav sände kassan en förfrågan till UAS. Svar därifrån kom in till kassan . Efter ny kommunicering med B.O. väntade kassan fortfarande på ett yttrande från henne. Detta ärende initierades således av den försäkrade . Det tog att fatta beslut i ärendet. När sedan länsrätten upphävde kassans beslut och visade målet åter till låg ärendet helt utan åtgärd . Efter det att kassan hade konstaterat att ärendet borde remitteras till en viss sjukhusenhet för bedömning blev ärendet återigen liggande utan åtgärd, 2000. Det tog således och den i praktiken började att verkställa länsrättens dom. Ett ärende som återförvisas till kassan från domstol skall, vilket även uttalat i sitt remissvar, behandlas med förtur. Jag anser det synnerligen allvarligt att underlät att över huvud taget påbörja ett verkställande av länsrättens beslut. Det är dessutom högst anmärkningsvärt att kassan och efter länsrättens beslut ännu inte har fattat beslut i ärendet. Det som förevarit tyder enligt min mening på utomordentliga brister i kassans bevakningsrutiner och en uppenbar likgiltighet för gällande förfaranderegler. förtjänar mycket allvarlig kritik för sin handläggning av ärendet. Vad som i övrigt förekommit i ärendet föranleder inte någon åtgärd eller kommentar av mig. Jag emotser dock besked från när den har fattat beslut i B.O:s arbetsskadeärende. Det som inträffat är av sådan karaktär att jag översänder kopior av detta beslut till socialförsäkringsutskott och till () för kännedom. Fråga om dröjsmål med handläggningen av ett ärende om ersättning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) (Dnr 1008-2000) I ett klagomålsärende framkom att all-män-na försäkringskassa beslutat att R.N. inte varit utsatt för skadlig inverkan i arbetet. Efter det att R.N. överklagat kassans beslut fann Kammarrätten i i en dom att R.N. var berättigad till ersättning enligt LAF för vissa sjukskrivningsperioder t.o.m. . kontaktade R.N:s ombud, , och yrkade att kassan skulle pröva om skadlig inverkan i arbetet förelegat efter . I anmälan till JO klagade på kassans långsamma handläggning. Han anförde bl.a. att inte vidtog någon åtgärd i ärendet. När kassan fattade beslut i ärendet, , var beslutsunderlaget ofullständigt.